Convocatòria Art Jove | Centre Cívic Sant Andreu | Ajuntament de Barcelona\nL'Espai d'Art Jove Boca Nord és un dels projectes de l'Espai Jove Boca Nord que enfoca la seva programació, formació i difusió, al suport a la creació artística emergent i a l'àmbit expositiu, dirigit als més joves.\nAquest espai d'exposicions vol promoure el treball dels i les artistes més joves, servir com a plataforma de projecció i espai on es poden fer els primers passos en l'àmbit expositiu o de comissariat, o portar a terme els primers projectes creatius més experimentals. Més enllà de la programació d'exposicions, busca oferir oportunitats de formació i crear una xarxa de treball amb altres espais. Per un altre costat, té sempre present assegurar una relació propera amb el seu públic, el territori immediat i la ciutat en definitiva, oferint activitats i oportunitats de contacte, algunes vegades dirigides, altres espontànies.\nAixí que, obrim aquesta convocatòria dirigida a joves artistes, comissaris i creadors, amb prioritat aquelles persones menors de 35 anys, que vulguin proposar un projecte expositiu de qualsevol àmbit artístic plàstic, sonor, visual; tant en format col·lectiu com biogràfic de temàtica lliure, preferiblement inèdits, que destaquin per la seva qualitat, l'experimentació amb nous llenguatges expositius i capacitat per adequar-se a l'espai i recursos disponibles per l’Espai Jove Boca Nord i el Centre Cívic Sant Andreu. Al mateix temps, els projectes s’oferiran en format virtual i es podran veure al centre que no aculli l’exposició presencial. La tasca de la digitalització serà a càrrec dels centres amb col·laboració dels i de les artistes.\nA més, la proposta ha de constar d’una activitat relacionada amb l’obra la qual es durà a terme a l’espai on té lloc l’exposició. D’aquesta manera, el contingut de les propostes seleccionades seran presents tant a l’espai Jove Boca Nord com al Centre Cívic Sant Andreu, però en dos formats diferents: el pròpiament expositiu (exposició) i un de més pedagògic i participatiu (activitat puntual).\nEs tindran en compte positivament projectes que tractin temes relacionats amb sensibilitat social, LGTBI, territori, nous formats expositius, multidisciplinaris, performance, entre d’altres.\nBases convocatòria art jove


PORTA TALLAFOCS PEATONAL - METENIC-Fabricació, Instal·lació i Manteniment de Portes i Equipaments Industrials\nSeguint la normativa de seguretat en la construcció, aquestes portes resulten indispensables en tot edifici per tal de sectoritzar els diferents espais, evitant així la propagació del foc d’un incendi assegurant la protecció de persones, objecte i altres zones.\nTipus de portes peatonals tallafocs:\nPorta peatonal tallafocs 1 fulla:\nFormada d'una fulla composta de doble xapa reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.\nPorta peatonal tallafocs 1 fulla galvanitzada:\nFormada d'una fulla composta de doble xapa galvanitzada reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.\nPorta peatonal tallafocs 1 fulla inoxidable:\nFormada d'una fulla composta de doble xapa inoxidable reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.\nPorta peatonal tallafocs 2 fulles:\nFormada de dues fulles compostes de doble xapa reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.\nPorta peatonal tallafocs 2 fulles galvanitzada:\nFormada de dues fulles compostes de doble xapa galvanitzada reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.\nPorta peatonal tallafocs 2 fulles inoxidable:\nFormada de dues fulles compostes de doble xapa inoxidable reomplerta de panell rígid de llana de roca, un marc adaptat a la fulla i preparat per a col·locar en obra, una junta intumescent, frontisses d'acer d'alta resistència i maneta metàl·lica forrada amb nylon de color negre.


El jutge ratifica que hi ha indicis per jutjar Jorge Fernández Díaz\nTRIBUNALS CAS KITCHEN\nAmb altres alts caps pel suposat espionatge a Bárcenas\n© Jorge Fernández Díaz.\nEl jutge del cas Kitchen va confirmar ahir els indicis per jutjar l’exministre de l’Interior Jorge Fernández Díaz, l’exsecretari d’Estat de Seguretat Francisco Martínez i altres alts caps de la Policia pel suposat espionatge parapolicial a l’extresorer del PP Luis Bárcenas.\nEn concret, el jutge de l’Audiència Nacional Manuel García Castellón va dictar set interlocutòries en les quals va desestimar els recursos de l’exministre, l’exsecretari d’Estat, quatre alts caps de la Policia i de l’exxòfer de Luis Bárcenas, Sergio Ríos. S’oposaven a la resolució que va acordar el processament de tots ells i va excloure l’exsecretària general del PP María Dolores de Cospedal.\nGarcía Castellón va rebutjar tots els arguments dels recurrents i va concloure que existeixen indicis per concretar “de forma clara i suficient” els fets que se’ls imputen i que podrien ser constitutius de delictes de descobriment i revelació de secrets, prevaricació, omissió del deure de perseguir els delictes, suborn, tràfic d’influències i malversació.\nEn el cas de l’exministre i de l’exsecretari d’Estat, el jutge va valorar que Fernández Díaz va exercir la responsabilitat durant tot el període d’execució de l’operatiu policial il·lícit, “finançat amb càrrec a partides de fons reservats del seu departament i sota la supervisió directa del seu immediat inferior, el secretari d’Estat de Seguretat Francisco Martínez”. Amb aquest, afegeix, “va mantenir comunicacions directament relacionades amb el bolcament dels telèfons pertanyents a Luis Bárcenas”.\nEstima que aquest “constitueix un dels moments que de manera plenament acreditada per mitjà de la seua parcial recuperació en el curs de la instrucció judicial, l’operatiu va aconseguir obtenir una part de la documentació comprometedora que es buscava”.


Saber més respecte al cognom Vilardebò és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Vilardebò sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Vilardebò.\nEl cognom Vilardebò en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Vilardebò, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Vilardebò és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Vilardebò\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Vilardebò en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Vilardebò, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Vilardebò que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Vilardebò, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Vilardebò. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Vilardebò és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Vilardebò del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Vilardebò en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Vilardebò poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Vilardebò és un cognom més freqüent, i en quins països Vilardebò és un cognom insòlit o inexistent.\nNom de Famille Vilardebò


La controvèrsia acompanya l'inici de les obres als quiròfans de l'hospital - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa controvèrsia acompanya l'inici de les obres als quiròfans de l'hospital\nL'hospital diu que s'han pres mesures estrictes per a limitar els riscos i inconvenients dels treballs\n06/05/2019 (11:15 CET)\nLes obres de remodelació completa de l'àrea quirúrgica de l'hospital Nostra Senyora de Meritxell s'han posat en marxa amb controvèrsia. Els treballs ja han arrencat. La controvèrsia es deu a diversos factors. Es fa difícil pensar que s'acabaran en el termini previst i, sobretot, perquè la proximitat dels quiròfans no exclou que hi pugui haver problemes com ara filtracions de pols o sorolls. Des de l'hospital asseguren que s'han adoptat mesures estrictes per a limitar els riscos i els inconvenients de les obres, incloent-hi la formació del personal. Les obres es fan per millorar el circuits de seguretat per als malalts que exigeixen les darreres normatives internacionals.\nLes obres de la zona quirúrgica de l'hospital Nostra Senyora de Meritxell, que fa l'empresa Coansa, acaben de començar i ja aixequen una considerable polseguera com si en comptes de remodelar els quiròfans s'estigués construint el tren de gran velocitat al desert i amb final a la Meca. Diverses fonts consultades per l'Altaveu veuen complicat que s'acabin en el termini previst. S'havia parlat de tres mesos, després de cinc i ara si s'acaba en sis ja estarà bé.\nDe fet, han de contribuir a l'obtenció de l'acreditació de la 'Joint Comission Internacional', que permetria situar l'hospital en un grup de centres sanitaris de reconegut prestigi. Hi ha veus, però, que s'han mostrat partidàries d'acostar-se més al sistema sanitari francès.\nEl projecte es dividirà en diferents fases per tal que tingui l'impacte mínim en el dia a dia de les sales quirúrgiques i naturalment en els usuaris. La idea és que aquesta intervenció tingui un iacte mínim tant en pacients com en el personal per això ja es van dur a terme, en el seu moment, els operatius per distribuir tasques i intervencions en d'altres sectors de l'hospital.\nCal tenir en compte que el gros de les obres es farà a l'estiu quan l'afluència de pacients disminueix sensiblement. Per tal que els canvis respectin la normativa internacional, l'empresa de bioseguretat SeglaQualitat ha avaluat el projecte aprovat pel SAAS. Aquestes informacions, però, no han aconseguit apaivagar el recel que hi ha entre alguns dels càrrecs del propi SAAS.\nS'havia criticat el fet que l'enrenou dels treballs podia afectar el funcionament dels quiròfans que quedin en funcionament. No obstant, l'hospital assegura que s'han adoptat mesures estrictes per a limitar els riscos i inconvenients de les obres. En aquest apartat, s'inclou la formació obligatòria per a tot el personal.\nL'objectiu dels treballs és adaptar les instal·lacions a les darreres normatives internacionals i facilitar i donar impuls a la Cirúrgia Major Ambulatòria (CMA).


Interior admet que hi ha "malentesos" amb les dades però no afecta el repartiment de regidors del 26-M La República\nInterior admet que hi ha “malentesos” amb les dades però no afecta el repartiment de regidors del 26-M\nEl Ministeri explica el “desquadrament” pel fet que l’empresa adjudicatària del bolcat no va sumar els vots que no han servit per obtenir escó al resultat total de cada partit per demarcació o autonomia\nEl Ministeri de l’Interior ha admès que hi ha un “desquadrament” amb les dades provisionals de les eleccions municipals del 26-M però ha assegurat que no afecta el repartiment de regidors. Fonts d’Interior han explicat aquest dimecres els “malentesos” per la manera com va difondre els resultats l’empresa contractada per concurs públic per fer-ne el bolcat a la pàgina web, Scytl-Vector. Segons Interior, no va sumar al resultat total de cada partit per demarcació els vots que no han servit a les formacions polítiques per obtenir regidor. Per exemple, segons va poder detectar l’ACN, el web de resultats provisionals dona al PP a tota la demarcació de Girona poc més de 900 vots, i en canvi, només a la ciutat de Girona, ja en va treure 1.400. Interior ha dit que aquesta “aparent” absència de vots és conseqüència de la metodologia de presentació del resultat però ha afirmat que el recompte per municipi va ser “generalment correcte”\nL’empresa ha preparat una nova versió de la pàgina web amb un nou criteri que inclourà la suma total de vots emesos -no només els que han donat representació als partits- i Interior espera que estigui disponible aquest dimecres. En un primer moment, el Ministeri de l’Interior va reconèixer errors puntuals de l’empresa adjudicatària i va puntualitzar que el recompte no és oficial fins que dimecres es faci l’escrutini general i dijous es proclamin els càrrecs electes al BOE.\nLa CUP també va denunciar dimarts que va obtenir 55.567 vots més a Catalunya dels que apareixien en el mateix web, una circumstància que, segons el partit, els atribuiria 337 regidors i no 335, com s’indicava inicialment. Segons la versió d’Interior, la diferència de vots entre la suma dels resultats municipi per municipi i la que apareix al web per a tota Catalunya és perquè la segona només conté els vots que han servit per obtenir escó i no el total.\n“Així les coses, uns i altres interpreten que nombrosos ajuntaments podrien veure com canvia el repartiment de regidors, i la veritat no és aquesta”, diu Interior, ja que es va fer l’escrutini de totes les paperetes en el resultat que es dona per municipi.


Hotel Gammelby Gammelby Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel GammelbyDorfstraße 6, Gammelby, Gammelby, Alemanya, 24340 - Veure al mapaNotable7,8Basada en71comentarisHotel GammelbyVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 7,2Veure al mapa7,2Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Eckernforde, Hotel Gammelby és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Club de Golf Altenhof donen a aquest hotel un encant especial. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Gammelby és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, restaurant, premsa, caixa forta. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Eckernforde, el Hotel Gammelby és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsassecador de cabellescriptoritelèfoncalefaccióplat de dutxatelevisió de pantalla planaempolles d'aigua de cortesiaservei de despertadorTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més\nAllotjaments a Gammelby


Un mal tercer període condemna el Quart a la primera derrota - Diari de Girona\nUn mal tercer període condemna el Quart a la primera derrota\nL'equip gironí, amb les baixes de Masllorens i Vila, no pot refer-se d'un parcial dur (31-12)\nDos Santos en una acció del partit a Quart davant el CB Igualada. ANIOL RESCLOSA\nEl Quart va sumar la primera desfeta del curs a la pista del pardinyes Lleida en un matx que va estar igualat en els primers vint minuts, amb els dos conjunts mostrant una alta intensitat (36-34). A la presa, el Quart no es va mostrar encertat ofensivament i això va anar acompanyat d'una reducció en la intensitat defensiva dels gironins. El conjunt dirigit per Albert Brea, que tenia les baixes de Masllorens i Vila, va encaixar un 31-12 en el tercer període amb un destacat jugador local: Hermet (27 punts).\nEl Quart va saber remuntar la diferència en el macador fins a situar-se a tan sols vuit punts, però finalment els gironins van jugar amb 4 jugadors en pista després de l'expulsió per 5 faltes personals de Dos Santos i Bataller.


El pes en els primers anys de vida pot afectar la salut pulmonar en la infància - Notícia - ISGLOBAL\nUn estudi amb més de 1.200 nens i nenes analitza la trajectòria de l’índex de massa corporal (IMC) des del naixement fins als quatre anys i la seva relació amb la funció pulmonar als set anys\nLes trajectòries de l’índex de massa corporal (IMC) durant els primers anys de vida estarien relacionades amb la funció pulmonar a la infància. Per exemple, els nens i les nenes que mostren un creixement accelerat de l’IMC fins als quatre anys tenen una funció pulmonar més elevada als set anys, tot i que també presenten limitació del flux d’aire. Així ho conclou un estudi de l’Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal), centre impulsat per la Fundació ”la Caixa”, que s’acaba de publicar a la revista European Respiratory Journal.\nLa primera infància és un període clau per al desenvolupament de la funció pulmonar. Estudis anteriors han relacionat el pes en els primers anys de vida amb la salut pulmonar a la infància. “Aquestes recerques presenten certes limitacions pel que fa a la definició de l’augment de pes ja que la majoria només considerava la diferència de pes entre dues edats, sense tenir en compte la trajectòria, per la qual cosa ens vam plantejar dur a terme una nova recerca”, explica Gabriela P. Peralta, investigadora d’ISGlobal i primera autora de l’estudi.\nEl treball va partir de les dades de més de 1.200 nens i nenes de la cohort espanyola del Projecte INMA-Infància i Medi Ambient (ciutats de Sabadell, València i Guipúscoa). “Per una banda, vam identificar i classificar les trajectòries de l’IMC dels nens i les nenes des del naixement fins als quatre anys en cinc categories. Aquestes trajectòries diferien en el pes en néixer –més baix, mitjà o més alt– i en la velocitat de guany de l’IMC –més lent o accelerat–”, explica Peralta. L’IMC és un índex utilitzat freqüentment per classificar el sobrepès i la obesitat que es basa en el pes de la persona en relació a la seva alçada. D’altra banda, es van relacionar aquestes trajectòries de l’IMC amb la funció pulmonar, que va ser mesurada per espirometria quan els nens i les nenes tenien set anys. Es va registrar la capacitat vital forçada, el volum expiratori forçat en el primer segon i el quocient VEF1/CVF, que és la relació entre volum expiratori forçat en el primer segon i la capacitat vital forçada.\nEls resultats van mostrar que els nens i les nenes amb un augment accelerat de l’IMC fins als quatre anys, independentment del pes en néixer, tenien una funció pulmonar més alta als set anys, però mostraven una limitació del flux d’aire, que indica dificultats en respirar quan s’expulsa l’aire dels pulmons. Per contra, els nens i les nenes amb un pes més baix en néixer i un augment més lent de l’IMC en la primera infància presentaven una funció pulmonar més baixa als set anys.\nMaribel Casas, investigadora d’ISGlobal i co-coordinadora de la recerca, destaca que “les troballes de l’estudi tenen implicacions importants per a la investigació i la salut pública”. L’estudi nostra que “les trajectòries d’IMC a la primera infància són una eina útil per identificar patrons de creixement associats a una mala salut respiratòria”.\n“Atès que l’augment de pes està afectat per factors modificables, les intervencions de salut pública que promouen estils de vida saludables –per exemple, alimentació saludable i activitat física– a la primera infància poden ajudar a millorar la funció pulmonar i reduir la morbiditat respiratòria a l’edat adulta”, conclou Judith Garcia-Aymerich, cap del programa de Malalties no transmissibles i medi ambient d’ISGlobal i co-coordinadora del treball. D’aquesta manera, “les estratègies de salut pública que apunten a reduir els problemes de salut respiratòria podrien necessitar enfocar-se en el creixement del pes primerenc”, afegeix.


Doscier final by lluis - issuu\nCatalunya a l’Edat Mitjana: El clergat\nMembres del grup: -Anna Aranda -Adrià Gómez -Lluis Miquel -Pau Martín -Pol Nadal\nÍNDEX Núm 0.Introducció...........................................................................................\n3.Transformem llegendes en còmics....................................................\n4.La roba i el vestit...............................................................................\n6.Càlculs i més càlculs........................................................................\n8. La crisi de la pesta negra..............................................................\n9.No diguis blat fins que no sigui...................................................................................................\n0.Introducció El nostre grup de síntesi de 2on d´ESO està format per cinc persones que són: en Pol Nadal, l´Anna Aranda, l´Adrià Gómez, en Lluis Miquel i en Pau Martín. A tot segon inclòs nosaltres ens toca treballar alguna classe social de l´edat mitjana, a nosaltres per sorteig ens ha tocat el clergat que és una classe social de les més altes en la piràmide social, la privilegiada, el clergat són totes aquelles persones que es dediquen a la vida religiosa ja sigui monjo, capellà, bisbe o arquebisbe o visqui en una capella, ermita, monestir o església. Ens ha agradat molt treballar el clergat ja que ha sigut molt interesant i hem après moltes coses: com vivien, com menjaven, a que es dedicaven, quin era la seva filosofia de vida....... De les coses més interesants que hem après ha sigut que els segons fills dels nobles es feien monjos o que per a la població d´aquella època era molt important déu en les seves vides ja que creien que déu ho feia tot des de les pluges i tempestes i fins a que un tros de llenya es caigués al terra perquè déu ho havia volgut així, per tant podem dir amb tota seguretat que déu era el centre del món i ningú més. Hem treballat molt bé i a gust ja que ens hem repartit molt bé la feina i l´hem acabada abans de temps. Esperem que l´exposició oral ens vagi molt bé i poder treure molt bona nota!\n3.- Quins drets i deures té el senyor i quins drets i deures té el vassall en aquesta relació socioeconòmica El senyor tenia el dret de ser el seu vassall i el vassall li donava protecció 1.3. L’Alta Edat Mitjana En aquests temps, els regnes es dividien en petits comtats i senyories governades per un senyor feudal que proporcionava protecció als seus serfs a canvi d’impostos i mà d’obra per a les seves terres.\nActivitats 4. Observant aquest dibuix, responeu les preguntes següents: a.- Qui i com es vivia al Monestir? Viuen el clergat, allà la vida és dedicada a l´oració, treball, estudi, copiar llibres. Tot això ho feien respectant les normes. b.- Qui i com es vivia al Castell? Al castell viuen el nobles allà feien guerres, tornejos, caça, festes, cerimònies d´homenatge, etc.\nc.- Qui i com es vivia al Feu? En la feu vivien els camperols i allà la vida era bàsicament construir cases, fabricar mobles, llauraven les seves petites terres i les del senyor feudal i també regaven el delme de l’església. d.- Qui pertanyia al grup dels no privilegiats? Els llenyataires, serf de la gleva, serfs i els pastors.\nFixeu-vos en el dibuix del monestir de la pàgina següent i resoleu les activitats:\n5.- Si observem el dibuix i el comparem amb la il·lustració del castell feudal hi ha establiments comuns. Quins són? I d’altres molt diferents com: la biblioteca, la sala capitular, l’hostatgeria, la infermeria,\nclaustre, el refetor o refectori. Quina funció tenen? -Un dels establiments comuns que hi havia amb relació al castell i un monestir era la capella que era una petita sala on es resava. http://vetedecampingalcampo.blogspot.com.es/2011/02/les-parts-dun-monestir.html Vídeo: Vida en un monasterio : establiments comuns: la cuina el claustre, les cel·les són zones públiques per els monjos on estudiaven, llegien, etc.\nhttp://www.youtube.com/watch?v=JT_rHfZYdFU&feature=player_embedded# 6.- Quina funció varen tenir els monestirs a l'Edat Mitjana ? En l'edat mitjana, molts dels monestirs també servien com a granges, casa d'hostes, centres d'aprenentatge i fins com a hospitals, quasi sempre davall les regles benedictines. Van ser, juntament amb les catedrals, els grans centres de cultura amb escoles i biblioteques importants. 7.- Els monjos i les monges eren de les poques persones que sabien llegir a l'Edat Mitjana. Quina era la llengua culta que utilitzava l'església catòlica? La llengua que utilitzava l´església per a tot, és a dir tant per escrits com per les oracions era la llengua llatina.\n1.5.2. El Feu: els camperols A l’edat mitjana, el 90% de la població estava formada per camperols, però molt pocs eren aloers (propietaris de les terres). La majoria vivia en un feu i\ntreballaven les d’un senyor. No obstant això, no tenien sempre la mateixa situació. 1.- La majoria eren serfs, és a dir, estaven totalment sotmesos a l’autoritat del senyor. Això volia dir, no abandonar el feu, ni casar-se sense el permís del senyor. Els serfs treballaven gratuïtament pel senyor cultivant les terres de la reserva senyorial o fent les feines domèstiques. A canvi, el senyor els alimentava i els mantenia molt pobrament. Aquesta condició passava de pares a fills. 2.- Altres camperols eren lliures, fet que els permetia abandonar el feu i tenir autonomia personal. Treballaven als masos de la senyoria i, a canvi, pagaven rendes al senyor, però podien disposar de la resta de la collita. També pagaven el delme a l’Església, que era un percentatge de la collita.\n8.- Quines activitats es duien a terme en un feu? Les activitats que es duien a terme eren practicar l´oració, copiar llibres, treballar, estudiar i subjectar-se a les normes. 9.- Quin era l’edifici més important del poble? Per què? L´edifici més important era la cerimònia de l´homenatge. 10.- Observant el dibuix, com eren les cases de pagès? Les cases de pagès eren bastant petites. El teulat estava fet amb bigues i palla. La casa tenia dos pisos: en el primer pis havia la cuina i el estable i en el segon dormitori i finalment fora tenien un petit hort.\n11.- Observeu els dos molins i descriu els passos que fan possible l’obtenció de la farina. Primer es posa la farina a un embut, en l´embut la fa baixar a unes rodes dentades, la farina baixa i unes moles que quan la farina està allà es tritura i ja està preparada.\n1.5.3. La ciutat: els artesans i els gremis La millora de l’agricultura va estimular la reactivació de les ciutats i la creació de noves. Els agricultors produïen més del que necessitaven per al consum, van generar un excedent d’aliments i de primeres matèries. Aquest excedent fa crear mercats on vendre i intercanviar per productes artesanals urbans. L’habitant de la ciutat s’anomenava burgès, però hi havia diferències: a.- Els més rics eren els propietaris dels tallers artesans més grans i els mercaders principals. Aquests controlaven el govern de la ciutat. b.- La majoria de la població estava formada per artesans i botiguers modestos, i per persones dedicades al servei domèstic en les cases dels més rics. c.- Els pobres i marginats, que no tenien feina i mendicaven o, fins i tot, delinquien per sobreviure.\nLa majoria de la població era cristiana però hi havia un grup de jueus que vivien en barris separats, les jueries o calls. Vídeo : La ciutat medieval\nActivitat 12.- Poseu el número que li correspon a la columna NÚMERO, a partir de la definició de l’ofici que desenvolupaven. Gremi\nIgualaven el pèl dels draps de llana amb tisores grosses\nFusters de embarcacions\nFeien i venien rosaris\nFeien i adobaven selles i altres guarniments\n13.- Digueu quines són les funcions de les parts del Castell, a partir dels noms que apareixen als dibuixos. Per això pots consultar els enllaços següents:\nBarbaca: element de defensa incorporat a la porta o pont d’entrada Torre de franqueig: torres laterals del Castell per vigilar Torre mestra: torre principal i més forta on viu el señor del Castell Pati d’armes: lloc on forma la guardia Cami de rodona: camí construit a la part alta de les muralles per vigilar el exterior i interior del castell\na.- Quines eren les armes d’un cavaller? -L´espassa, la llança, l´escut, el cavall i l´escut. b.- Quines eren les seves vestidures? - Constava d'un elm (plomall, cimera i visera), una espatllera, una gola, dos rests i guants de ferro, una corretja,un pitet i però sota una cota de malla, un quixot, unes genolleres i uns esperons. Localitza la resposta a la web :\nFes-te una idea sobre les armes i vestidures amb el vídeo : Battle of Hattin 1187 http://www.youtube.com/watch?v=Wh-JGjIZYpI&feature=player_embedded\nVideo sobre les justes amb el fragment de la pel·lícula: Corazón de caballero http://www.youtube.com/watch?v=3pmjvQnfQow\n2. Los Romances Los romances son poemas épico-líricos formados por un número indefinido de versos octosílabos que riman en asonante los pares. Son narrativos, es decir,\ncuentan una historia y se cantaban acompañados por un instrumento, e incluso se bailaban. Su originalidad y la importancia que este género adquirió en la península Ibérica a lo largo de los siglos XIV y X, hacen que se consideren como especialmente representativos de la poesía popular. Son el resultado del largo proceso de fragmentación, modificación y reelaboración a que fueron sometidos textos originales de distinta procedencia. 1. Leed atentamente el romance que os ha correspondido y aseguraos de que comprendéis todas las palabras. 2. Explicad con vuestras palabras los términos subrayados observando el contexto en que aparecen. Menospreciaban: Tratar o dirigirse a una persona de manera maleducada o con poco respeto. Manso: Persona con cierta dificultad para moverse. Enojado: Se dice ser de una persona que disgusta o molesta. Saña: Intención rencorosa i cruel con que se intenta causar daño. Acataran: Obedecer o aceptar voluntariamente una norma o autoridad. 3. Explicad el contenido y definid el tema. Trata de una persona que todo el mundo le menospreciaba por su manca sabiduría de moverse o luchar. Que un mensajero enviaba al Santo Ponce para criar a Don Ramiro, el abad le mete en una huerta sin decirle nada a cortar las ramas. San Ponce no contestaba, el rey maléfico se venga burlándose de él y de aquel mensaje, el otro obedeciéndole hacía todo por él. Esta historia está ambientada en la Edad Media y trata del comportamiento del rey y de las personas. 4. ¿Qué campo semántico predomina?\nEl campo semántico que predomina son los diferentes tipos de clases sociales que hay en la Edad Media. Tipos: •\n5. Analizad métricamente 1. Verso 1: 8 sílabas\n20. Verso 20:8\n39. Verso 39:8\n2. Verso 2: 8 sílabas\n21. Verso 21:8\n40. Verso 40:8\n3. Verso 3: 8 sílabas\n22. Verso 22:8\n41. Verso 41:8\n4. Verso 4: 8 sílabas\n23. Verso 23:8\n42. Verso 42:8\n5. Verso 5: 8 sílabas\n24. Verso 24:8\n43. Verso 43:8\n6. Verso 6: 8 sílabas\n25. Verso 25:8\n44. Verso 44:8\n7. Verso 7: 8 sílabas\n26. Verso 26:8\n45. Verso 45:8\n8. Verso 8: 8 sílabas\n27. Verso 27:8\n46. Verso 46:8\n9. Verso 9: 8 sílabas\n28. Verso 28:8\n47. Verso 47:8\n10. Verso 10:8 sílabas 29. Verso 29:8\n48. Verso 48:8\n11. Verso 11:8 sílabas 30. Verso 30:8\n49. Verso 49:8\n12. Verso 12:8 sílabas 31. Verso 31:8\n50. Verso 50:8\n13. Verso 13:8 sílabas 32. Verso 32:8\n51. Verso 51:8\n14. Verso 14:8 sílabas 33. Verso 33:8\n52. Verso 52:8\n15. Verso 15:8 sílabas 34. Verso 34:8 16. Verso 16:8 sílabas 35. Verso 35:8 17. Verso 17:8 sílabas 36. Verso 36:8 18. Verso 18:8 sílabas 37. Verso 37:8 19. Verso 19:8 sílabas 38. Verso 38:8\n6. Buscad algún recurso literario y explicadlo. Hipérbole: Que suene toda España – Ya que es una exageración. Hipérbaton: Las ramas altas cortaba – Ya que altera el orden gramatical. 7. Transformad el romance en una narración. Don Ramiro de Aragón el rey monje que llamaban; caballeros de su reino muchos le menospreciaban porque era manso y humilde y no sabidor de armas. Muchos se burlaban de él y su mandar no guardaba. Sintiéndose deshonrado, un mensajero enviaba al abad de Santo Ponce, que fue el que le criaba, para que le dé consejo, que ninguno le acataba. El abad, que era muy sabio tomó al mensajero; le metió una huerta y, sin decirle palabra, afilando el cuchillo, las ramas altas cortaba, aquellas que eran mayores que a otras sobrepasaban. El mensajero, enojado, al rey así lo contara cómo el abad de Santo Ponce su cantar no contestaba. El rey bien pensó en aquella que tal respuesta le daba. Hizo luego un llamamiento, bajo pena de su saña, que cualquier hombre se estima venga enseguida a su sala, porque determina hacer una muy rica campana que se oiga en todo el reino y que suene en toda España. Venidos los hombres ricos sean, que se reían i burlaban de él y de aquel mensaje para el cual los llamaba. Estando allí todos juntos, uno a otro los tomara y en secreto aposento sabiamente les entrara: y cortó allí quince cabezas, que eran la más estimada, y mostralas a sus hijos, que a sus padres aguardaban, diciendo haría lo mismo con cuantos no le acataran. Y así fue tenido el Monje com el son de la campana.\nIMAGEN DE UN ROMANCE\nWWW 9. Componed un romance de unos doce versos sobre el tema que más os guste siguiendo las pautas métricas que lo caracterizan. WWW 10. Preparad el recitado de los dos romances (el que os ha correspondido y el que habéis creado) teniendo en cuenta las pausas, entonación y vocalización. Grabadlos en sendos documentos de audio. WWW 11. Incorporad a la web: a. El texto del romance original con su ilustración y su recitado. b. El texto del romance creado por vosotros con su recitado. WWW\n3. Transformem llegendes en còmics (Clergat)\nLes llegendes medievals catalanes fan referència sobretot a fets i llocs històrics que expliquen els orígens de Catalunya, de llocs emblemàtics del país o d’una comarca o localitat. Tot i que el temps a què fan referència és l’Edat Mitjana, aquestes llegendes poden tenir un origen popular més modern, ja que responen a la necessitat de trobar una explicació idealitzada de la història de Catalunya per tal de produir referents d’identitat col·lectiva. També són un exemple molt interessant de la imatge que ha perdurat de la societat medieval, de l’organització social, de la religió i de la cultura, que no està exempta dels tòpics i prejudicis de la tradició. A continuació hi ha tres llegendes amb personatges que pertanyen a cada un dels grups socials en què es basa el treball de síntesi.\nAl lloc on avui s’alça el monestir de Poblet hi havia, en el segle XII, un ermità que vivia en una petita i malendreçada ermita; s’anomenava Poblet. El rei moro de Siurana el va fer presoner tres vegades i totes tres va desaparèixer de la presó de manera miraculosa, sense que pogués comprendre el moro com se n’havia escapat. La cosa va caure en gràcia al musulmà, que, altrament, va veure en el fet un origen miraculós; va decidir deixar en llibertat l’ermità i li va donar\ndediqués a les seves oracions, per la qual cosa li va concedir el terreny on tenia la seva ermita i altres terres del voltant, i va encarregar a les seves tropes que el respectessin. La concessió feta a l’ermità Poblet pel reietó de Siurana va arribar a coneixement del rei de Lleida, que no va creure en la virtut miraculosa de l’ermità i va manar a les seves tropes que l’agafessin i el tanquessin en una presó profunda i amagada, per veure si també se n’escaparia. Però, tal com ho havia fet del castell de Siurana, Poblet es va escapar de la presó mora de Lleida, també tres vegades. Després d’això el reietó alarb de Lleida va creure el mateix que havia cregut el de Siurana i, com aquell, li va concedir llibertat i franquícia. L’existència d’una ermita en ple terreny de domini moro afavoria els cristians per a intentar la reconquesta d’aquella part del país envaït pels musulmans. Poblet es va posar secretament d’acord amb el comte Berenguer, amb el qual va organitzar una forta campanya contra els moros, que va acabar per una assenyalada victòria dels cristians. El comte Berenguer, agraït a Poblet per la seva intervenció en la reconquesta d’aquella contrada, va voler convertir la seva pobra ermita en un ric monestir . Va fer venir tretze monjos de l’orde del Císter , que van ser els que van construir la primera comunitat sota la direcció abacial de l’ermità Poblet, que va donar també nom al monestir, el qual sempre\nva ser protegit i ajudat pels comtes, seguint l’exemple donat per Berenguer el Gran. Joan Amades. Les millors llegendes populars (text adaptat) 1.Busqueu al text les paraules que pertanyen al camp semàntic de la vida religiosa. D’aquesta llista, trieu-ne les cinc més significatives al vostre entendre i escriviu-ne la definició que apareix al diccionari. Afegiu-hi també les paraules que no entengueu i escriviu-ne la definició de totes. -Al camp semàntic que predomina en aquest text es sobre la vida religiosa: Monestir: Casa on viuen en comunitat frares o monges. Ermita: Capella en despoblat Musulmà: Dit del que processa a la religió islàmica Cristià: Relatiu a Jesucrist a la seva religió, persona que professa algunes de les religions cristianes. Monjos: Membre d´alguns dels ordres religiosos masculins que viuen en monestirs. -Paraules que no s´entenen: Alternament: d´una altre manera. Franquícia: Persona que té unes quantes empreses o tendes repartides per territoris. Concessió: Acció o afecte de concedir Abacial: Relatiu a un abat, una abadessa o una una abadia 2. Completeu l’esquema de l’argument de la llegenda. Situació inicial\nAl lloc on avui s´alça el monestir de poblet hi havia, en el segle XII, un ermità que vivia en una petita casa i mal endreçada.......\nEl rei moro de Siurana el va fer presoner tres vegades i\ntotes tres va desaparèixer de la presó de manera miraculosa, sense que pogués comprendre el moro com se n’havia escapat. La cosa va caure en gràcia al musulmà, que, altrament, va veure en el fet un origen miraculós;........\nLa concessió feta a l’ermità Poblet pel reietó de Siurana va arribar a coneixement del rei de Lleida, que no va creure en la virtut miraculosa de l’ermità i va manar a les seves tropes.....\nL’existència d’una ermita en ple terreny de domini moro\nafavoria els cristians per a intentar la reconquesta d’aquella part del país envaït pels musulmans. Poblet es va posar secretament d’acord amb el comte Berenguer, amb el qual va organitzar una forta campanya contra els moros,......\nEl comte Berenguer, agraït a Poblet per la seva intervenció en la reconquesta d’aquella contrada, va voler convertir la seva pobra ermita en un ric monestir . Va fer venir tretze monjos de l’orde del Císter , que van ser els que van construir la primera comunitat sota la direcció abacial de.......\n3. Fixeu-vos en els personatges que apareixen en la llegenda. a) Feu-ne una descripció de l’aspecte i de la manera de ser segons el que se’n diu a la llegenda. Tingueu en compte com actuen. Ermità: Es dolent perquè fuig de la pressò tres cops. Rei moro: És bona persona perquè deixa lliure a l’Ermità i també li va concedir el terreny on tenia la seva ermita i altres terres del voltant, i va encarregar a les seves tropes que el respectessin. b) Cerqueu informació enciclopèdica o en línia sobre els personatges que apareixen en la llegenda i assenyaleu si són històrics o no. En cas que\nsiguin històrics, expliqueu qui van ser i quines coincidències hi ha entre els personatges històrics i els llegendaris, segons el que explica la llegenda i les fonts d’informació. El Reial Monestir de Santa Maria de Poblet és un monestir de l'orde del Cister fundat l'any 1150.\n4. Cerqueu informació enciclopèdica o en línia sobre el lloc i l’esdeveniment que tracta la llegenda: la fundació del monestir de Poblet. A partir de la informació recollida, redacteu una exposició escrita sobre aquest lloc, en què se n’expliqui la rellevància en relació a la vida religiosa catalana des de l’Edat Mitjana fins a l’actualitat (500 paraules) El Reial Monestir de Poblet va ser fundat el 18 d'agost de 1150, quan Ramon Berenguer IV, un cop enllestida la conquesta de Lleida als sarraïns, qui va donar a l'abadia de Fontfreda unes terres de la Conca de Barberà, perquè hi establissin un monestir cistercenc. Aquesta donació tenia una finalitat doble: una espiritual, crear un focus de cristianització en terres conquerides als sarraïns i una econòmica. El nou monestir havia de ser un lloc de treball i oració. Per tant, l'any1151 un petit grup de monjos va arribar a Poblet i el 1153, un cop conquerits els últims reductes sarraïns de Prades i Siurana de Prades, dotze monjos van prendre possessió de les terres. S'acabava d'establir la comunitat. La nova comunitat van començar la construcció de l'església, que seguint la tradició mariana de l'Ordre, va ser consagrada a Santa Maria. El Reial Monestir de Santa Maria de Poblet és un monestir de l'orde del Cister fundat l'any 1150. Està situat al peu de les muntanyes de Prades, a la comarca de la Conca de Barberà. Poblet constitueix un impressionant conjunt arquitectònic i es pot comptar entre els conjunts monàstics més importants d'Europa, el conjunt monàstic habitat més gran del continent europeu. Des de l'edat mitjana és un important referent simbòlic dels països de l'antiga Corona d'Aragó. El 1921, després de la visita del rei Alfons XIII, fou declarat Monument Nacional pel Govern Espanyol. El 1991 va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.\nEl patrimoni inicial del monestir es va incrementar amb noves donacions del mateix Ramon Berenguer IV, així com d'hisendats i senyors que cedien béns i terres a la comunitat a canvi de ser considerats "familiars" del monestir, participar dels béns espirituals i ser-hi enterrats. El senyoriu de Poblet va arribar a ésser el més extens de Catalunya, després del dels ducs de Cardona. Incloïa sis baronies, trenta-quatre pobles i trenta-set llogarrets, diverses granges i cinc priorats, així com beneficis en diverses esglésies. A més incloïa drets de pastura per als ramats a la Cerdanya i el Berguedà, i de pesca a Empúries i a l'estany de la Pineda, a prop de Salou, aquest darrer dret és important, si tenim en compte l'abstinència de carn de l'Ordre.\nEl rei Alfons el Cast (1172-1196) va fer nombroses donacions per a les obres i va ser una peça clau per al futur del monestir, fins al punt que va decidir ésser enterrat a Poblet i, a la seva mort, va lliurar al monestir la seva corona reial i les terres reials de Vinaròs i Palomera (Lleida). El seu nét, Jaume el Conqueridor, va continuar engrandint el monestir. El 1232 va revocar la seva decisió prèvia de ser enterrat a Sixena (Aragó) -lloc de sepultura del seu pare Pere el Catòlici va optar per Poblet. A més, en el seu testament, va lliurar al monestir cinc mil morabatins, la seva cinta d'or, vuit-cents kg en coberts de plata, pedres precioses i anells, i la seva capella oratòria personal. A més, va fer-li donació de moltes possessions, viles i castells, en part fruit de les seves conquestes. 5. Transformeu la llegenda en còmic que compleixi les condicions següents: WWW -\na. Llegiu aquest text: Un còmic és una estructura narrativa fàcil de llegir i d'interpretar. En un còmic, l'autor hi descriu els fets i els personatges que formen el seu relat a través d'una seqüència de dibuixos, però també amb l'ajuda d'uns textos que situen l'acció o que reprodueixen els diàlegs dels personatges. Aquests textos són, a vegades, un complement per poder arribar a fer una bona lectura de la imatge o per donar informació complementària. Per tal de construir la narració, molts autors de còmic fan servir una sèrie de tècniques i de recursos gràfics que permeten que, sobretot a partir de la visió de les imatges, el lector comprengui l'argument i la idea que li expliquen. Moltes vegades aquests recursos fan la seva funció narrativa sense que ho notem. La imatge és, doncs, l'element principal del còmic. Tant és així que podem dir que un CÒMIC és compon d'un seguit d’imatges que expliquen una història. El guió també us ajudarà a elaborar el vostre còmic perquè és una eina de treball que ens permet saber a cada moment on som, on pretenem arribar i com volem fer-ho. La clau del treball està a descompondre la història que volem explicar en les escenes necessàries. El resultat hauria de recollir els fets principals i mantenir el sentit de la història que volem explicar, en el nostre cas, la llegenda que heu treballat. Pel que fa a l’estructura, us servirà l’esquema de l’argument de la història que heu fet en l’exercici 2. Procureu repartir el nombre de vinyetes segons quin sigui l’espai que necessiteu per a cada part de l’estructura.\nQuant a la il·lustració, recordeu utilitzar diferent tipus d’angulació (picat, contrapicat...) i de plans (3/4, pla de detall) segons la intenció de cada vinyeta. Podeu consultar el següent enllaç per prendre idees: http://www.xtec.cat/~pribas/projecte/projecte.htm\nSurt un monestir\nSurt el bisbe despertant-se\nEl bisbe surt vestint-se\n-Després de vestirse toca esmorzar\nEl bisbe surt esmorzant\n-Després faré una volta per el poble i així baixo caloríes\nEl bisbe està resant\nSurt al carrer i li dona diners a\nEl pobre: Que deu\nvagi amb ell\nEl bisbe entra al Monestir\nGermans he tornat\nTots els monges dinen\nEl bisbe està llegint\nbona manera de passar el temps 10\nAra el bisbe sopa\n-Després de resar m’aniré al llit\n11 El bisbe està resant 12\nEl bisbe se´n va a dormir\n4. La roba i el vestit Tal com passa avui dia, a l’Edat Mitjana els vestits eren no només un signe de pertinença a un estament, sinó que també mostraven quin era el paper que l’individu tenia en la societat. Generalment, en el dia a dia, els vestits no eren de colors vius, ja que la roba d’aquests colors era molt cara. La roba diària era d’uns colors més aviat grisosos o tirant cap al blanc trencat. Si es disposava de recursos, però, el negre i el lila eren una opció. Tant els homes com les dones duien una camisa llarga amb les mànigues curtes (es podien afegir mànigues llargues), unes calces de teixit més espès que cobrien el ventre i que, de vegades, arribaven fins als genolls, i mitges baixes fins als peus, subjectes amb lligacames per damunt dels genolls. Sobre aquest conjunt, els homes duien una jaqueta, mentre que les dones acostumaven a portar un vestit llarg que, de vegades, podia ser blau. El conjunt es rematava amb un barret. Quan feia molt fred, s’usava una capa de llana per cobrir tot el cos que es tancava amb una fíbula. La roba interior, tal com l’entenem avui dia, no existia. Les classes més humils no usaven roba interior. No obstant de vegades les dones acostumaven a portar com a peça més interna una camisa llarga. Se sap que cap al segle XIV, a Itàlia, va aparèixer una mena de calçotets que es lligaven amb cordills.\nLa roba no tenia butxaques. Si es volia guardar alguna cosa es feia al cinturó, d’aquí la importància d’aquesta peça de roba a l’edat mitjana (molts només l’usaven quan era festa). Generalment consistia en una peça de cuir clavetejada d’on penjava una bossa en la qual es podien dipositar alguns objectes. Vet aquí, doncs, que el cinturó era quelcom més que una eina per a que no caiguessin les calces! A partir del segle XIV els artesans van començar a fabricar teles més elaborades gràcies a la difusió de nous teixits com la seda, el vellut i la gasa. La roba va anar adquirint més color, si bé aquesta només estava a disposició dels burgesos i nobles més adinerats. En aquells moments les robes més preuades eren les que venien de Flandes, tant pel color com per la qualitat. El color era un signe de prestigi social. Acolorir una tela era un procés molt costós, per això aquesta mena de roba es pagava molt cara. Dos dels colors més demandats per la burgesia i la noblesa del segle XV eren el verd i el vermell. Els vestits de gala lluïen molts colors que es combinaven entre ells: verd i blau, vermell i verd o blanc i negre. Igual que passa avui dia, hi havia complements per a aquesta indumentària: collarets, guants o arracades de pedres precioses. Malauradament la roba també era el signe d’exclusió d’alguns col·lectius: el leprosos eren obligats a dur una caputxa, els jueus una creu i les prostitutes una faldilla groga. Les sabates de l’edat mitjana consistien en una sola de cuir (classes altes) o fusta (classes populars) damunt les quals s’hi teixia un tros de tela o de cuir flexible que els podia lligar amb cordons que pujaven fins als turmells, com si fossin uns botins. Les sabates no es caracteritzaven per la seva durabilitat, d’aquí que l’ofici de sabater fos molt actiu i pròsper no només per vendre calçat, sinó també per a reparar-lo. Cap a 1350 va arribar a Europa el botó. Al principi era una peça ornamental pròpia de les classes més riques però, a poc a poc, gràcies que eren un element molt pràctic, es van començar a fabricar de llautó o coure. Gràcies als botons, es podien obrir i tancar els vestits i les mànigues. Rentar la roba era una de les tasques més feixugues de l’edat mitjana ja que s’havia de fer a mà. Per fer-ho, moltes viles disposaven de rentadors en els quals les dones es trobaven i parlaven de tot, d’aquí l’expressió “fer safareig”.\nLes classes més adinerades disposaven de serventes que feien la bugada a casa. Existia el sabó, però per a la roba molt bruta s’emprava la cendra, aigua calenta (i escalfar l’aigua no era pas fàcil) i lleixiu. Font: http://neussocials.wordpress.com/2011/11/05/alimentacio-a-ledat-mitjana\nActivitats Respon a les preguntes següents: 1. Com vestien les classes més modestes? I les més adinerades?\n-Les persones més modestes duien robes de pocs colors, ja que eren molt cares, mentre que les persones adinerades, portaven robes de colors. 2. Com eren les sabates a l’Edat Mitjana?\n-Consistien en una sola de fusta, una planta de cuir i estava feta per tela o altres materials. 3. D’on venien les teles i els vestits\nmés preuats? Per què? -Venien procedents de Flandes que eren al nord d’Europa per això els colors allà eren més vius. 4. Com es rentava la roba?\n-La roba es rentava a mà. 5. Has pogut llegir que en alguns\ncasos la roba podia ser un signe de marginalitat. Creus que pot succeir el\nresposta. -Amb roba bruta, trencada i vella.\nThe Life of Catalan medieval clergy MAIN TASK A) After reading the text â€œLa roba i el vestitâ€?, choose a picture that best represents the daily life and the clothes of Catalan medieval clergy.\nWWW B) Tag the picture using THINGLINK with more information about Catalan medieval clergy. TAGS should include a minimum of:\n-La gent treballadora solía portar uns vestits de colors apagats on els colors eren més aviats grissos I portaven unes sandàlies de cuir. -\nTant els homes com les dones duien una camisa llarga amb les mànigues curtes, unes calces que cobrien el ventre i que arribaven fins als genolls. Sobre aquest conjunt els homes duien una jaqueta i les dones portaven un vestit llarg i amb un barret. Quan feia molt de fred s'usava una capa de llana que cobria tot el cos.\nC) Include the pictures in your website and the links to the THINGLINK pictures created. - https://www.youtube.com/watch?v=_Rq8fnkTFdo SAMPLE THINGLINK IMAGE: http://www.thinglink.com/scene/524918287948054530\nINTRODUCTION TO TAGGING WITH\nThe main use of Thinglink (WWW.THINGLINK.COM) is choosing a picture and enriching it with links to other resources that give more information about it. This is done through TAGS. You can include text, pictures, videos, music, websites, etc in the TAGS. By doing so, the picture becomes interactive and full of resources and links.\n1. HOW TO CREATE A THINGLINK ACCOUNT FOR YOUR WORK\nGROUP AND TAG AN IMAGE 1. Go to www.thinglink.com 2. Click on the icon Join Now! at the top right 3. Insert Name, e-mail address, password (different from your e-mail\npassword) and click Sign Up For Free!\n6. Click Add New Image.\nYou can upload an image from your hard disk (previously found on Google) or also search it on Thinglink data base.\n7. Once you have the image uploaded and on screen, you can add as\nmany TAGS as you need, write a TITLE and then SAVE.\nMATERIAL El dossier està format per un contingut informatiu, les partitures i les activitats. Necessiteu una flauta per interpretar la cançó, connexió a internet per buscar informació i per fer el mural a la web. Música religiosa Cant gregorià Les melodies del gregorià tenen pocs salts i en general no excedeixen l’àmbit d’octava. Això els dóna el caràcter de recolliment que busca aquesta música i també fa que siguin fàcils de cantar per a tothom.\n1-Analitza l’àmbit d’aquesta melodia de cant gregorià -L´àmbit d´aquesta melodia és 7a ja que va des de do greu fins a re agut. 2-En quin idioma es cantava aquesta música? -El idioma en el qual es cantava el cant gregorià era el llatí que també era l ´idioma de l’església. 3-Busqueu informació sobre la manera de relacionar el text i la música (estil sil·làbic, neumàtic, melismàtic i salmòdic) i expliqueu-ho breument. En quin o quins dels estils classificaríeu la melodia anterior? -El cant gregorià és un tipus de música vocal monòdica, que té ritme lliure, que és cantada sobre textos en llatí, que és propi de litúrgia cristiana, i que s'origina a l'alta edat mitjana. Aquesta música sol ser cantada a capella i per això no es produeixen molts salts ja que seria casi impossible els canvis d´agut a greu i viceversa.\n4-Busqueu informació sobre el sistema musical utilitzat durant l’edat mitjana (sistema modal) i expliqueu-lo breument. En quin mode està escrita la melodia anterior? -Els vuit modes gregorians o modes eclesiàstics són una còpia dels vuit tons bizantins i van prendre les seves denominacions dels modes grecs. Els modes medievals eren vuit: quatre anomenats modes autèntics (dòric, frigi, lidi i mixolídi) i quatre anomenats modes plagals. Aquest text està escrit amb modes autèntics. 5-Intenteu compondre un fragment musical (música i text) que segueixi les característiques del cant gregorià. Interpreteu-lo el dia de l’exposició. També el podeu enregistrar, penjar-lo a la web i fer-lo sentir al tribunal. WWW\n-És protus perquè acaba en RE.\n6. Càlculs i més càlculs:\nLes unitats de mesura Unitats monetàries 1.- La moneda que utilitzem actualment és l’euro. a.\nEscriviu els diferents valors de les monedes i bitllets del nostre\nsistema monetari. Monedes: -1 cèntims -10 cèntims -1 euro -2 cèntims -20 cèntims -2 euros -5 cèntims -50 cèntims Bitllets: -5 euros\nLes monedes d’un euro són totes iguals? Afegiu un comentari al\nrespecte. -Hi ha una cara que sempre és igual que és la de 1 Euro, però per darrere canvia. A vegades surt el rei Juan Carlos I i altres surt una agulla o una espècie de temple grec. c.\nPer què creieu que no hi ha bitllets de 30€ i sí que n’hi ha de 20€?\nPerqué com hi ha bitllets de 50 i de 20 euros, no és necessari que hi hagin de 30 perqué sinó no, hi haurian masses diners.\ncomençar a emetre moneda, de primer a nom del sobirà carolingi i després, fruit d'un procés de progressiva autonomia, a nom dels comtes i els bisbats. a. Imagineu que sou un comerciant de l’època i veneu uns sacs de la\nvostra millor llana per una lliura i 6 diners. El comprador us en dóna dues lliures. Quin canvi li hauríeu de tornar?\n6diners=0,3ll 1+0,3=1,3 lliures\n2-1,3= 0,7 b.\nR= Per tant li haurà de donar 0,7 lliures. Una ovella valia 8 sous i 9 diners. Un ramat de 7 ovelles, valien\nmés de 3 lliures? 1 lliura/20 sous=0,4lliures/8 sous 1sous/12diners=0,75sous/9 diners\n1lliura/20sous=0,0375/0,75 R= 0,4375·3=1,75lliures Per tant el ramat és 1,75 i no arriba a 3 lliures. c.\nLes monedes no eren tan freqüents com ara i no corrien gaire.\nPer això, hi havia altres formes de pagament. Sabríeu dir quines eren? -Si, amb trueques com per exemple 1 gallina per una ovella i 3 aus. d. Un jornaler cobrava mig sou cada dia, treballant deu hores diàries\nen plena temporada de collita. Amb aquests diners havia de mantenir\nl’habitació...). Això suposava una despesa aproximada diària de 4 diners i 1 òbol. Quant podria estalviar en un mes? 31:0,5=15,5 sous al mes. 1sou/12diners=0,33sous/4diners 1diners/2òbols=0,5diners/1òbol 0,5diners/0,041=12diners/1sou\n15-11,501=3.999sous, és el que sobra Unitats de longitud Actualment tenim un sistema de mesura basat en el metre, que tothom coneix. Però no sempre ha estat així. Abans s’utilitzaven unitats de mesura relatives al cos (un pam, un colze, una passa...) i com que no tothom tenia la mateixa mida del pam, del colze o de la passa, aquestes eren diferents segons la persona, el poble o la regió. Era tan gran el problema que a l’entrada dels pobles o a la plaça major s’exposava sobre pedra les unitats de mesura que feien servir en cada indret.\nla Entrada a la sala capitular Col·legiata de Roncesvalles\nportada sud de San Miguel del Monasterio de Veruela (Navarra) de Biota (Saragossa)\nEn l’Edat Mitjana, algunes de les unitats més utilitzades eren: - La polsada (amplada del dit gros d’una persona adulta) equivalent a 2,54cm. - El peu que equivalia a 12 polsades. - La vara que equivalia a 3 peus. - La corda que eren 45 vares. 3.- No utilitzaven els nombres decimals perquè encara no els coneixien. No es deia que una certa cosa mesurava 4,33 vares sinó que mesurava 4 vares i 1 peu. Per què 4,33 vares són 4 vares i 1 peu? 1 peu=12 polsades\nR= Exactament és 4,3048 Unitats de temps\nInterpreta l’esquema anterior i digues quantes hores dediquen a:\nDormir a la nit: Dormien unes 8 hores\nOrar i dir missa: Unes 3 hores i 30 minuts\nTreballar: Treballaven unes 6 hores\nb. Quin percentatge d’hores diàries dediquen a menjar i al seu temps lliure (color vermell)? 1 peu/12 polsades = 10,41/100\n5.- Llegeix atentament aquest text: Un fet curiós és que dos dels més grans literats de la història universal: Miguel de Cervantes i William Shakespeare, van morir en la mateixa data però en dies diferents. Cervantes va ser enterrat el 23 de abril de 1616 i Shakespeare morí en aquesta mateixa data (23-4-1616), però en dies diferents. Com és possible? Doncs, resulta que els dos personatges vivien en llocs diferents, Miguel a Espanya i William a Anglaterra. Fins l’any 1582 els dos països feien servir el mateix calendari que Juli Cèsar va instaurà l’any 46 a.C: el calendari Julià. Va ser en 1582, quan el Papa Gregori XIII va promoure la substitució del calendari Julià per un de nou: el calendari Gregorià. El calendari Gregorià va ser adoptar immediatament pels països catòlics, entre ells Espanya. No va ser així en altres països com Anglaterra que van continuar fent servir el calendari\njulià fins el 1752. Per això, Miquel de Cervantes i Wiliam Shakespeare, van morir en la mateixa data però en dies diferents perquè en els seus països feien servir calendaris diferents. Cervantes va ser enterrat el 23 de abril de 1616 del calendari Gregorià. Shakespeare morí el 23 de abril de 1616 del calendari julià (és a dir, deu dies després, el 3 de maig de 1616 del calendari gregorià). Però quina diferència hi ha entre els dos calendaris? Per què el van voler canviar? Doncs bé, cap a l’any 325, es va fer coincidir la celebració de la Pasqua amb el pas de l’hivern a la primavera, el 21 de març. Amb el pas dels segles la data de l’esdeveniment es va anar avançant poc a poc fins al punt que en 1582 la diferència era de 10 dies. L’equinocci es va datar l’11 de març (quan hauria d’haver arribat el 21 de març). Aquesta diferència provenia del còmput inexacte del nombre de dies d’un any. Segons el calendari julià, un any té 365,25 dies (tres anys de 365 i un de 366). Però realment un any té 365,242189 dies. Aquesta petita diferència (0,007811 dies cada any) havia suposat en aquests 1257 anys (del 325 al 1582) un error acumulat de 10 dies. Què van fer? Van establir que els anys múltiples de 100 no serien de traspàs i tindrien 365, llevat dels múltiples de 400 que sí serien de traspàs i tindrien 366 dies . La segona cosa que van fer va ser eliminar aquests deu dies del calendari. És a dir, que del 11 de març al 20 de març del 1582 no van existir.\nb.- Coneixes algun altre calendari? Quina data és avui en aquests calendaris? Si, és l´àrab i estan a l´any 1435\n“Els nombres que diem de trencats” 6.- Un camperol ha de pagar el delme a l’església. Si la terra li havia produït 2 Quarteres de blat, quina part de la seva collita, en kg, havia d’entregar. Dona el resultat del % i en kg entregats. Una Quartera equival a 69,518 kg Delme= una desena 2·69,518 Kg=139,036 Kg\n139,036 Kg:10=6,9518 Kg 6,9518 Kg·2=13,9036 Kg\n139,036 Kg:13,9036 Kg= 10 % R: Per tant el camperol entregarà 13,9036 Kg de blat que representa el 10% 7.- Un arbre de 5 m d’alçada i, a una determinada hora del dia, projecta un ombra de 6 m. Quina alçada tindrà la torre del campanar de Santa Maria del Mar si a la mateixa hora projecta una ombra de 60 m?\n5 m..........6 m X m.........60 m\nx=60 · 5= 300\n300:6= 50 m d´ombra\nR: L´ombra que\nprojectarà el campanar de Santa Maria del Mar serà de 50 m.\nSanta Maria del Mar (Barcelona) Font: eltrasterodepalacio.wordpress.com 8.- A la façana oest de Santa Maria del Mar s’enlairen dues torres octogonals que fan la funció de campanars. Dibuixa la planta octogonal inscrivint-la en una circumferència. Presenta el dibuix al tribunal i explica el procés que has seguit per fer-lo. 9.- Observant les imatges de la Catedral del Mar, modelitza la torre del campanar dret a partir d’un desenvolupament del prisma en el pla, per acabar creant un 3D (volum) d’aquesta. Quants primes octogonals hauràs de fer? Utilitza un radi octogonal de 5 cm, i una altura de 50 cm. A quina escala ho hauràs creat? Recrea-hi tots els elements necessaris.\n7. L’alimentació medieval L’objectiu de la vostra recerca és oferir una visió de l’alimentació medieval. 1. Llegiu el text que apareix en l’enllaç següent sobre la cuina catalana medieval i feu-ne un esquema visual i il·lustrat en la pàgina web. Tingueu en compte que han d’aparèixer els elements següents: WWW a) Productes més utilitzats a la cuina:\n-Albergínies, espinacs, canya de sucre, arròs, fideus, taronja, carn i peix b) Tipus de font d’energia utilitzat a la cuina: -El foc c) Els estris de cuina:\n-L’olla o el tupí d) Llocs on es menjava: -Menjador o tinell La cuina catalana medieval s. XII dC - s. XV dC La cuina medieval catalana era rica i refinada, incloïa un repertori sorprenent de salses i era considerada la primera del món cristià per Francesc Eiximenis i per diversos autors italians. En els àpats hi era present la dona, la qual cosa no succeïa en altres cultures. Hi ha una imatge de la cuina medieval –fruit més aviat de les fantasies de Hollywood\nrecreacions medievals que es fan arreu– que presenta reis i nobles menjant amb els dits i sense capteniment. Res més lluny\ndocuments que coneixem – començant pel manual ‘Com usar bé de beure e menjar’, del gran clàssic català Francesc Eiximenis, del segle XIV–, la cuina medieval no només és rica i refinada, sinó que també les maneres de taula hi obtenen un gran predicament. Hi havia gourmets i cuiners famosos i totes les cases principals tenien cuiner. Naturalment, hi havia altres estils d’alimentació, corresponent als pagesos, a les classes pobres, als religiosos… Les receptes poden ser d’allò més simples (com ara uns espinacs bullits) o d’allò més exquisides (peces farcides). És una cuina de reis i aristòcrates, però també de ciutadans i mercaders, que tenien accés a tota mena de productes frescos i als formatges, espècies i fruits i vins més llunyans i exòtics. Res, doncs, de la imatge distorsionada que presenta l’ús de les espècies –inclòs el sucre– com a manera d’amagar la poca frescor de certs productes: és una cuina especiada per amor al refinament i per\ndemostrar estatus social i inclou un repertori sorprenent de salses que fan pensar en el més depurat de la cuina xinesa o àrab i la d’autor i de fusió. Cronològicament, la cuina medieval va de l’alta edat mitjana a la baixa edat mitjana (segles XIV-XV), un moment en què aquesta cuina és considerada la primera del món cristià per Francesc Eiximenis i per diversos autors italians. A la refinada cort de Nàpols del segle XV s’hi menja a la catalana, els Borja difonen productes i gustos dels Països Catalans i els cuiners italians es vanten, igualment, de cuina ‘alla catalana’ – menjar blanc, rostits, salsa ginestada, carbasses… Correspon al moment àlgid de la nació catalana independent (coneguda legalment com a Corona d’Aragó), que senyoreja una bona part de la Mediterrània i manté relacions cordials amb els àrabs de Còrdova, el Magrib, Itàlia… Naturalment, no es coneixen els productes d’Amèrica (pebrots, tomàquets, mongetes, patates), però no per això deixa de ser un sistema alimentari molt ric en tota mena de productes, que ara semblen d’avui, com per exemple la ruca (anomenada rúcola pels cuiners), al costat d’aliments aportats pels àrabs: albergínies, espinacs, canya de sucre, arròs, fideus, taronja, espècies, xarops... Es fan servir les carxofes, les cols i les bledes, la carbassa, els alls, cebes i escalunyes, els porros, les pastanagues, xirivies i naps, els espàrrecs i espigalls, les faves, els pèsols, les llenties, els fesolets i els cigrons, i diverses herbes d’amanida i aromàtiques: escarola, enciam, xicoira, buglossa, verdolagues, créixens, lletsons, julivert, fonoll, orenga i marduix, així com una gran profusió d’espècies: canyella, pebre, pebre llong, gingebre, nou moscada, macís, clavell, safrà, cardamom, garangal (galanga), celiandre... La fruita era molt present a la cuina: poma, pera, codony, raïm, taronja, poncem i llimona, meló, pruna, cirera, albercoc, préssec, maduixes i fruites del bosc. El mateix podem dir de la fruita seca: avellanes, nous, ametlles, pinyons, festucs, panses, castanyes, dàtils…\nLa carn per als més rics era l’aviram (polla, pollastre, capó, ànec, oca, colomí, paó). La de referència era el moltó o xai fet, a més del cabrit. La vedella, o vedell, era de consum escàs; en canvi, el porc era present tant en la cuina popular (cansalada) com en la dels rics (porcell). Es coneixia l’art de fer embotits, pernils i formatges. La caça era representada pel cérvol, el porc senglar, la grua, la guatlla, el tudó, la perdiu, el conill de bosc i la llebre. Pel que fa al peix i al marisc, la cuina catalana és, segurament, la que n’utilitza un repertori més ampli, fins i tot més que l’actual, ja que inclou des de la sardina, el seitó i el bis, passant pel moll, fins al pagell, rajada, peix espasa, tonyina, orada, déntol, llobarro, llissa; sèpia, pop, calamars; llagosta, crancs… També l’anguila, el salmó i la llampresa i fins i tot la balena i el dofí (ambdós mamífers). Es cuinava amb oli d’oliva o llard, i a vegades amb mantega, formatge, amb llet d’ametlles, agràs (sucs agres de taronja o raïm verd), vi i brou. S’empraven profusament les picades, els agredolços i els sabors ‘fortets’ o especiats. La base de l’alimentació popular eren els cereals (ordi, blat, etc.); els rics, a part d’aquests ingredients i verdures, fruites, etc., menjaven arròs, fideus, carns (sobretot aviram) i peix fresc o assecat (tonyina, arengades, lluç). El vi era fonamental, al costat d’altres begudes reconfortants o refrescants (com el piment, els electuaris, xarops, llet amb canyella i llimona…). L’actual expansió de la cuina catalana és, de fet, una segona edat d’or que ja va ser viscuda per la nostra cuina entre els segles XIV i XV, moment en què a Europa –i particularment a la refinada Itàlia de les corts de Nàpols i Roma– era considerada la cuina de referència. I això fins al punt que a la capital de la Campània el més famós i reconegut cuiner de l’Europa medieval –el Ferran Adrià del moment, Mestre Robert– escriu el famós ‘Libre de Coch’ o ‘llibre del cuiner’, on ja un gran creador comença a parlar en un llenguatge que anticipa la cuina moderna. En català, de fet, s’escriuen els primers receptaris i llibres gastronòmics d’altres matèries: el ‘Llibre de Sent Soví’, el ‘Libre de totes maneres de confits’, el ‘Regiment de sanitat’ d’Arnau de Vilanova (el primer dietista), l’obra d’Eiximenis ja esmentada i fins i tot les ‘Ordinacions per al regiment de palau’, de Pere Terç.\nLa font d’energia de la cuina medieval –i això fins al segle XIX– és la llenya i el carbó, utilitzats tant per al foc a terra –on es cuinaven alguns plats– com per als fogons i forns –que només tenien algunes masies o cases importants–. El lloc dedicat a la cuina era una cambra especial, àmplia i ben airejada a les cases importants. Se solia situar a la planta baixa, per tenir accés directe a les entrades i sortides i a la provisió de llenya i primeres matèries. La cocció dels aliments es feia segons una sèrie de sistemes. La llar de foc, amb una gran campana, era per coure la carn i els peixos grans a l’ast o a la graella. El foc a terra també permet la cocció lateral, molt lenta, amb un tupí de terrissa i torrar pa. Hi havia una cremallera de ferro per als bullits i alguns fregits. Per a coccions delicades i salses es feia servir el ‘bresquet’, una mena de fogó a l’altura de la cintura. En tercer lloc hi havia el forn. No solament servia per a la cocció del pa i les fogasses o coques, sinó per a la confecció de diversos plats: d’arròs, de carn, de peix, panades, llet cuita (mena de crema catalana o flam)… Els recipients de cocció de la cuina medieval, que van romandre fins fa poc, s’emparenten naturalment amb les tècniques emprades, la majoria similars a les actuals. Les tècniques i recipients usuals eren el bullit. Es feia servir l’olla o el tupí, de terrissa o metàl·lica, d’aram, amb les corresponents tapadores, el fregit, amb paelles d’aram o ferro de llarg mànec. Guisat, estofat, sofregit, ofegat, destil·lat: es feien servir tota mena de cassoles i olles. A vegades les cassoles tenien –i tenen– noms especials o locals: gresala, greixonera, etc. Hi havia tota mena de broques, punxons o forquilles de ferro, per manipular les carns i trinxar-les i per menjar a taula; culleres i llosses o cullerots de fusta; gibrells i conques, per rentar els aliments, pastar, etc.; coladors, sedassos i draps d’estamenya; esbromadores o escorredores, així com cullers foradats per a les olives, ratlladors i molinets. També fustes per tallar, tallants, ganivetes, coltells i ganivets, ratlladors i molins. El morter, a les cases importants, era fins i tot muntat en un peu, a l’altura de la persona, i tenia una gran importància. Es menjava al menjador o tinell (com el de Barcelona), ricament adornat en les ocasions especials; els convits reials o de nobles i burgesos (com podeu veure al ‘Tirant lo Blanc’) eren d’un gran refinament i concebuts com un espectacle\nteatralitzat, amb música, rituals, danses, plats presentats d’una forma espectacular… L’àpat seguia un ordre jeràrquic: entrants, primers (sopes, brous, cremes, guisats o ‘cuines’), segons plats (‘pitances’, rostits, plats a la graella, panades) i ‘fi de taula’ (postres, cremes –com el famós menjar blanc–, bunyols, coques, flaons o pastissets farcits). Les cuines es menjaven en una escudella o bol i els entrants i primers plats en un ‘tallador’ (plat pla). Tot això acompanyat de servidores, tasses o copes, salseres, salers… El poble menjava a la cuina. Els seients eren baquetes o escambells. En els àpats hi és present la dona, la qual cosa no existeix en altres cultures. Font: www.gencat.cat 2. Els habitants de l’edat mitjana, podien menjar el pa amb tomàquet, l'hamburguesa i les patates fregides que tant us agraden? Quins serien els inconvenients que tindrien per poder fer-ho? -No, perquè encara no havien descobert Amèrica per tant significava que no tenien ni tomàquets, ni patates i encara no s´havia inventat el pa d ´hamburguesa ni sabien com elaborar-la\n-La puça picava a una rata. -La rata mossegava a una persona sana. -La persona empestada per contacte amb una persona sana. -I una puça picava a una persona sana. 2. Des del segle XIX sabem que l’agent causant de la pesta és un bacteri que té forma de bacil.\nBusca en una enciclopèdia quina és la forma de bacil, senyala-la en els esquemes següents i escriu també els noms de les altres formes més típiques de bacteris.\ncorckscrew coccus streptococci\n-Altres tipus de bacteris serien el tetrad que és un bacteri que té 4 cercle perfectes junts o un altre seria la sarcina que és el mateix però amb 8 cercles que 4 fan ombra a altres 4 del davant.\nComparativa d´anys que hi ha hagut pesta negre\n9. No diguis blat fins que no sigui al sac i ben lligat 1. Llegiu els tres textos següents i destaqueu-ne en groc les idees més importants: 1. Alimentació a pagès a l’Edat Mitjana Quan el pa esdevingué la base de l'alimentació pagesa, aquest era de mestall i no de forment com el que consumia la noblesa. Els camperols s'havien de conformar amb els cereals secundaris (sègol, civada) més pobres en calories que el blat, però també menys exigents i ben adaptats a les zones fredes i humides de la muntanya. I com que són més digeribles cuinats que panificats, feien farinetes a les quals afegien petits trossos de carn. Aquesta dieta té un altre avantatge: els cereals per a sopa no necessiten ni el molí, ni el forn; només cal passar-los pel morter: així s'estalviaven de pagar els drets senyorials anomenats banals. I l'olla de terrissa seria el símbol que palesaria aquesta dieta: bull lentament i sense interrupció, i és, per tant, molt adient per obtenir el plat únic de l'àpat de la pagesia, que consistia en aigua salada a la qual s'afegia sèmola de cereals, llegums, verdures, llard, embotits i trossos de carn fresca o seca. Els llegums secs, rics en proteïnes, també jugaven un paper important, sobretot les faves i els pèsols; les hortalisses fresques (cebes, alls, porros, cols, carbasses i naps) i els fruits silvestres asseguraven una aportació mínima de vitamines. Es consumia poca carn. Bàsicament de porc (perquè és un animal del qual s'aprofita quasi tot i per la facilitat de conservació). La matança del porc es feia en començar l'hivern; tot el que no es podia o sabia conservar es menjava fresc, de la resta se'n feia salums, embotits i fumats. També n'obtenien\nllard i xulla, greixos que posaven a les farinetes. Menjaven poc aviram, sobretot perquè així s'asseguraven un proveïment mínim d'ous i perquè el senyor es feia pagar alguns impostos amb caps de bestiar menor. No deuria ser gens menyspreable l'aportació de la caça (conills, llebres, perdius...); dels boscos també n'obtenen aglans i castanyes (que substituïa la sèmola de cereals en èpoques de males collites), móres, nesples, maduixes, gerdons, nabius, així com bolets (d'alt contingut proteic) i mel. El vi, amb el seu important contingut calòric, no hi mancava mai. Les fams són rares al segle XIII, però tornen a ser més habituals al segle XIV, degut a l'augment de la població. Les primeres crisis comencen a aparèixer vers el 1300. 2.-Alimentació als pobles i ciutats durant l’Edat Mitjana El pa normalment és de blat candial, a vegades de mill, i és la base de l'alimentació del poble. El pa es cou a cada casa per mans de les dones. El forn senyorial no és, doncs, obligatori. La possessió de forn a casa és un signe de riquesa. Quan no se'n té a casa s'ha de demanar a algú que el deixi coure a casa seva, portant la massa preparada de casa. El xai i, més freqüentment, el porc salat o, sobretot, fumat complementen l'alimentació base. El treball del "fumat" del porc després de la matança de l'hivern, el realitza tota la comunitat, ajudant-se els uns als altres. A l'habitació, les xemeneies més espaioses o el foc més gran permeten "curar" les carns penjades. La resta de les proteïnes procediran de la llet que es beu en mig de les reunions de familiars o amics. També el formatge produït pels pastors de la comarca. Per això no falten els menjars nitrogenats, tot i que els menjars ordinaris són monòtons i mediocres. Les sopes de la regió porten porc i pa. També contenen verdura de col i "porros".\nAquests pagesos encara no coneixen la sofisticació de l'horta àrab, que comença a estendre’s per Catalunya vers el s. XIV i que consisteix en carxofes, meló, préssec. Aquí es conreen faves i naps. Les collites de nous, avellanes, bolets i la recol·lecció de cargols proporciona la resta de recursos complementaris\n3.- Els molins fariners a l’època medieval A L’època medieval, els senyors es reservaven el dret absolut de construir molins fariners en els seus dominis i obligaven els vassalls a ferne ús en exclusiva. Fins al segle XVIII, el règim feudal, que no havia de fer front a cap mena de competència que fes desitjable la introducció d’innovacions, va constituir un fre a l’evolució tecnològica dels molins. Així mateix, la producció de farina es veia limitada a l’àmbit local degut a la pobresa de mitjans de transport i permetessin el transport de blat en grans quantitats.\nACTIVITATS 2.-Feu un breu comentari a la frase feta del títol d’aquest apartat. -És títol que amb l´expressió “moliners fariners” intenta cridar l´atenció perquè aquest text sigui llegit. 3.-Després de fer una acurada lectura dels tres textos, cerqueu informació de cinc tècniques de conservació d’aliments que eren utilitzades a l’Edat Mitjana. Feu una breu descripció del procés que rebien els aliments i poseu exemples pràctics. Expliqueu si encara s’utilitzen avui en dia? 1.El fumat que avui encara s´utilitza. 2.Una en que consisteix a posar pebre negre per damunt de l´aliment i que avui en dia ja no es conserva. 3.El salat que avui en dia si que es conserva.\n4.La fermentació que avui dia es conserva. 5.Posar-hi vinagre a sobre lo dels aliments i que avui en dia encara es conserva.\n4 .-Observeu l’esquema\ndel molí fariner, és un tipus de molí anomenat\n“hidràulic de rodet horitzontal”. Busqueu informació de manera que pugueu explicar el seu funcionament. Serà obligatori utilitzar el nom de les parts que figuren numerades en el dibuix. Val a dir que cal començar per la resclosa on hi ha l’aigua emmagatzemada.\nd’altres pàgines, a les del Museu de la farinera de Castelló d’Empúries o bé dels Molins de la vall d’Ora.\nUn molí hidràulic feia servir la força de l’aigua, gràcies a l'aprofitament de la gravetat. L'aigua movia la roda horitzontal de pales, que feia rodar l'eix o "arbre" . El treball de molta es realitzava entre la mola fixa i la mola volandera o corredora . L'aigua queia mitjançant l'obertura del ganxo d'arrancar la mola , que alçava la canaleta o segitia, El gra queia des de la gronsa.\nExcursió a Barcelona Santa Eulàlia Santa Eulàlia va ser trobada en un cementiri, l’home que la va trobar es va quedar amb un diu pensant que li donaria sort, al portar-la al poble es van quedar a la porta perquè no podien aixecar-la, l’home que li va agafar el dit es va donar conta que li havia de tornar i li va posar.\nLes catedrals Les catedrals son art gòtic perquè acaba amb punta. Els senyors anaven amb una camisa llarga i uns calçotets.\nEl que manava a l’església era el bisbe o el arquebisbe aquest portava el bacu (bastó). L’art més antic és el romànic i després bé el gòtic per tant la capella és d’estil romànic. L’església es la casa del senyor. La catedral es una paraula que bé del llatí. Fills d’un noble: 1er: Es quedava la herència. 2on: Cavaller: Anava a la guerra. 3er: Clergat:Es dedicava a la vida d’un monjo. La capella Parets molt gruixudes sense finestres. Arquitectura romana. Figura de un bisbe enterrat. Els hi treien els ossos i els guardaven en un pot. En la ciutat Barcelona a l’època medieval era molt més petita que ara i només podien entrar a la ciutat pel matí, a les 6 del matí obrien les portes i a les 6 de la tarda les tancaven. Mataven als jueus tallant-li el cap, perquè en el coll tenien una bossa de diners penjant. L’església del jueus és la sinagoga. No havia escola pels cristians. Els jueus eren una comunitat forta. Els jueus donaven una part dels seus diners al rei. Si hi havia malalties, culpaven as jueus. En el 1391 van morir molt jueus. No hi havia un port per descarregar els vaixells i les mercaderies. La gent que tenia més diners, eren els sabaters.


Tornem a denunciar la falta de transparència en la gestió de la crisi sanitària | Ajuntament d'Amposta\nInici L’Ajuntament Grups municipals Junts per Amposta (JxA â€“ JUNTS) opina Tornem a denunciar la falta de transparència en la gestió de la crisi sanitària\nTornem a denunciar la falta de transparÃ¨ncia en la gestiÃ³ de la crisi sanitÃ ria\nPortem ja 4 mesos en la crisi sanitÃ ria provocada pel Covid-19, i tal com vam constatar a l’inici de l’epidÃ¨mia, la gestiÃ³ municipal de la informaciÃ³ estÃ sent poc transparent, tant amb la ciutadania com amb els grups de l’oposiciÃ³.\nEn primer terme, no s’estÃ informant en regularitat a la ciutadania, no hi ha roda de premsa o publicacions diÃ ries amb les xifres d’infectats i/o sospitosos i aixÃ² provoca que rumors no contrastats s’escampin causant alarma innecessÃ ria entre la ciutadania. Demanem si us plau, comunicacions diÃ ries amb la ciutadania d’Amposta.\nI en segon terme, constatem que la comunicaciÃ³ en la oposiciÃ³ Ã©s inexistent.Ã§\nEls representants municipals, quan som interpelÂ·lats per la ciutadania, massa vegades no tenim respostes perquÃ¨ el govern ens nega la informaciÃ³, no ens informa de forma proactiva, sempre actua de forma reactiva per fer callar la oposiciÃ³ si algun regidor o grup municipal es queixa pÃºblicament de que el govern no els estÃ informant. Se’ns estÃ negant la informaciÃ³ reiteradament, pareix que es vulgui tapar informaciÃ³ o desviar l’atenciÃ³ de la crisi sanitÃ ria i posar el focus en que la oposiciÃ³ Ã©s deslleial que en la prÃ²pia epidÃ¨mia.\nUN COMITÃˆ DE CRISI UNIDA\nJunts ja vam demanar al mes d’abril crear un comitÃ¨ de crisi amb tots els grups municipals per que la informaciÃ³ circulÃ©s en fluÃ¯desa i la resposta de l’equip de govern va ser negativa. No pot ser que els esforÃ§os municipals estiguin abocats a altres assumptes que no siguin el benestar de les persones, la seguretat dels malats i treballadors sanitaris, i la recuperaciÃ³ econÃ²mica de famÃlies i empreses.\nLa gent apart de la informaciÃ³ sanitÃ ria com primera prioritat, esperaria un consistori unit contra la crisi, i no que el govern estigui aprofitant per fer partidisme i carregar contÃnuament contra l’oposiciÃ³, partidisme, la gent no vol partidisme en estos moments, tot cÃ rrec electe ha de tenir el mateix dret a la informaciÃ³ que els regidors de l’equip de govern perquÃ¨ aixÃ pugui informar la gent i poder dissipar rumors o informacions no contrastades. Demanem tambÃ© que el govern municipal abandoni el partidisme i sigui transparent amb els grups de l’oposiciÃ³.\nJunts per Amposta, com a mesura de protecciÃ³ de la salut de les persones, vam demanar a el dia 9 de juliol la suspensiÃ³ de tots els actes, per seguretat i per responsabilitat i la resposta del govern fugint d’estudi va ser que fÃ¨iem partidisme i que estem contra de la cultura. AixÃ² se’n diu tirar pilotes fora.\nJunts per Amposta creu que la seguretat ha de ser lo primer i no vol fer demagÃ²gia amb la crisi per atacar el govern, totes les propostes han estat en positiu, vam presentar un document de mÃ©s de 24 propostes, i la resposta sempre han estat atacs i intentar silenciar. L’alcalde estÃ fent un Ãºs cada cop mÃ©s partidista del seu espai setmanal a Amposta RÃ dio per atacar la oposiciÃ³, especialment al portaveu de Junts per Amposta. L’espai de rÃ dio Ã©s un programa per respondre preguntes dels ciutadans, no per fer tertÃºlia sobre l’actualitat, perquÃ¨ la oposiciÃ³ no tÃ© l’oportunitat de tenir un espai setmanal on pugui fer tertÃºlia i comentar les notÃcies de la setmana.\nDetectem en l’actitud de l’alcalde vicis que denunciava quan EA estava l’oposiciÃ³, que ara reprodueix quan ocupa l’alcaldia. Per exemple, ha decidit deixar de contestar les preguntes al ple de Junts per Amposta, de la mateixa manera que ha fet amb Som Amposta, equiparant la violÃ¨ncia al ple amb la llibertat d’expressiÃ³ perquÃ¨ diu textualment: "Com que no entÃ©n bÃ© el que dic i desprÃ©s diu el que vol, per transparÃ¨ncia no li contestarem les preguntes als plens".\nEN 16, PITJOR\nSembla que hi ha mÃ©s pressiÃ³ a l’oposiciÃ³ en 16 regidors que en la legislatura passada quan eren 11, el govern es dedica mÃ©s a intentar silenciar els 5 regidors de la oposiciÃ³ que dedicar-se, en cos i Ã nima, a transformar Amposta amb la amplia majoria i l’ampli suport de que disposa. Seguirem denunciant estes actitud que degraden la instituciÃ³ municipal.


El patró major de la Confraria de Pescadors, Xavier Marquès. BEP AL·LÈS\nCiutadellaSi la setmana passada parlàvem del peix i del seu protagonisme en les dietes de depuració de la Quaresma, avui posarem damunt la taula un tema més que preocupant: si no es prenen mesures a curt termini per part de les administracions, ens podem veure, d’aquí a pocs anys, sense l’ofici del pescador artesanal, i, a la vegada, sense subministrament de peix als nostres mercats i peixateries.\nEl problema radica que no hi ha relleu generacional, per una banda, i, per l’altra, que als joves no els atreuen els horaris i les condicions de feina que té l’art de la pesca.\nSi ens centram en la Confraria de Pescadors de Ciutadella, podem constatar que l’edat mitjana del col·lectiu és bastant elevada, d’entre 55 i 60 anys, i els propers anys les jubilacions faran reduir el nombre de pescadors, amb la problemàtica ja esmentada que no hi ha relleu generacional, o bé n’hi ha molt poc, per a les 20 barques d’arts menors i les tres barques de bou que formen la flota de pesca del port ciutadellenc.\nAbastiment de peix local\nEl patró major de la Confraria de Pescadors, Xavier Marquès, assegura que, en un termini de cinc anys, si les coses no canvien, hi haurà un greu problema d’abastiment de peix local als mercats i als restaurants, perquè, com podem comprovar, no hi ha pescadors joves. El mateix patró major ja s’ha posat com a objectiu trobar aquest relleu necessari amb reunions amb el conseller de Pesca, de la mateixa manera que s’ha posat en contacte amb orientadors escolars dels instituts per trobar joves que vulguin fer de la feina de pescador el seu ofici. El problema, però, és que quan els joves acaben la seva formació als instituts, no tenen a mà un centre de formació en les arts de la pesca, com sí que el tenen els pagesos a Sa Granja, que tants bons resultats està donant. A més, a Menorca, malgrat ser una illa i estar envoltats de mar, no tenim una escola de mariners, i açò fa que els joves no se sentin atrets per aquest ofici, ara per ara en perill, no sols per les condicions de feina, que en dies de mala mar poden ser dures, sinó també per la molta exigència burocràtica i de titulació que ha d’obtenir qui vulgui venir a fer feina a la mar. Els que volen fer de la pesca el seu ofici han d’anar a Mallorca o a Galícia a fer els cursos per treure’s el títol de pescador, perquè a Menorca ni tan sols es pot estudiar per treure’s el títol de mariner bàsic o de mariner mercant, que abans s’impartia a les confraries i que permetia tenir nous mariners i pescadors als ports, així com més facilitat en el relleu generacional.\nMarquès, besnet de pescadors per part de pare i de mare, porta aquest ofici ancestral dins la sang i reconeix que per ser un bon pescador has de començar de mariner i anar pujant. També és conscient que es tracta d’una feina dura i que no tothom està preparat per passar vuit hores enmig de la mar, però tampoc, com hem vist, es donen facilitats des de les administracions per facilitar l’accés a l’ofici, i açò en dificulta molt el futur.\nCom hem dit, la gran majoria dels pescadors del port de Ciutadella tenen entre 55 i 60 anys, però és que els joves ja passen, gairebé tots, de la trentena, i els preocupa el seu futur perquè, a més de no tenir relleu els que es jubilin, no s’arribi tampoc al mínim de gent que es necessita perquè una barca de bou sigui operativa i pugui sortir a pescar: patró, motorista, armador, mariners... Potser en les barques de pesca petites aquest problema no sigui tant imminent, però també hi és.\nUn altre problema que té el port de Ciutadella és que no hi ha Casa del Mar. Açò fa que, si has de dur gent de fora de Menorca, no trobi allotjament, especialment a l’estiu, i provoca que no vingui gent de fora a pescar en temporada alta o s’estableixi aquí.\nAl port de Palma, per exemple, sí que hi ha Casa del Mar, on els pescadors d’ofici poden pernoctar i fer vida a preus molt raonables. Potser si a la nostra illa no hi hagués la problemàtica d’accés al lloguer o a l’habitatge que hi ha, el problema del futur de l’ofici podria trobar una solució amb els nouvinguts, que haurien, però, d’aprendre l’ofici, tenir les titulacions, i adaptar-se a les arts de pesca sostenible de la nostra illa.\nÉs un tema preocupant, més i tot quan de la pesca del producte local que ens proporciona la mar en viuen també els restaurants locals, aquells que ofereixen i tenen com a especialitat els fruits de la nostra mar, els quals també es trobaran amb les conseqüències de no tenir el gènere que estaven acostumats a oferir als seus clients, i l’illa s’haurà d’abastir de peix de fora.\nQuè es cou? menorca gastronomia


UCRONIES: Vampirs espanyols\nLlegeixo, al Manuscrit trobat a Saragossa de Jan Potocki (Pików, 1761 - Uladawka, 1815), el que segueix: “I els vampirs entre altres són un invent nou, si es pot dir així. Jo en distingeixo dues menes: els vampirs d’Hongria i de Polònia, que són cossos morts que de nits surten de les tombes i van a xuclar la sang dels homes, i els vampirs d’Espanya, que són esperits immunds que animen el primer cos que troben, li donen tota mena de formes i...”\nPotocki no s’ho inventa, això, per tal com la seva apreciació consona amb el Traité sur les apparitions des anges, des démons et des esprits et sur les revenants ou les vampires de Hongrie, de Bohême, de Moravie et de Silésie d’Augustin Calmet (1746), i també amb l’article «Vampirs» de les Questions sur l’Encyclopédie (1770-1772) de Voltaire.\nSigui com sigui, en la recreació que en fa Potocki els vampirs d’Espanya tenen una dieta més completa que la dels seus homòlegs de l’est, ja que, a més de xuclar la sang de llurs víctimes i damnar-los l’ànima, així mateix es complauen a devorar-ne la carn i escurar-ne els ossos. Això sí, tant els d’allí com els d’allà compten amb l’ajut interessat de bútxares i d’ànimes mesquines.\n¿Què ho fa que em ve a la pensa la imatge de Josep Antoni Duran i Lleida?\nPublicat per Joan Calsapeu a 9:10\nEtiquetes de comentaris: Jan Potocki. Nacionalisme espanyol. Josep Antoni Duran i Lleida\nTens tota la raó, i me n'alegro que rescatis aquesta obra mestra del fantàstic (i del surrealisme) que és el Manuscrit trobat a Saragossa. Sobre diferències entre vampirs hi ha literatura, i els vampirs d'en Perucho també responen al model ibèric.\nNo em sé imaginar perquè has pensat en Duran i Lleida, sincerament. No crec que recordi gens Nosferatu, ni que sigui una mala persona. Ho dic així perquè jo li vaig dedicar alguns textos, fins que vaig rebre dos advertiments. Un d'ells (anònim) em demanava que vigilés amb les opinions que expresso al blog. L'altre (més agradable) em deia que en Duran no és una bona persona, i que més val no ficar-s'hi. És clar que algun dia algú hauria de gosar, no?\n5 d’abril de 2011 a les 9:44\nLluís, el "Manuscrit trobat a Saragossa" és una novel•la formidable que no passa de moda. I és que avui passem tant de gust llegint-la com els europeus del segle XIX (la majoria dels quals, per cert, desconeixien l'existència d'aquesta obra mestra). El text està amarat d'un goticisme molt delicat, d'aire prerafaelita. És un text surreal cent anys abans del Surrealisme. És una meravella rara, una joia bibliogràfica. I un relat que sedueix i envesca.\n¿Per què he pensat en Duran i Lleida? Molt fàcil: Catalunya és país vampiritzat per Espanya i el líder d'Unió és el macip més lleial, més esforçat, més servil, del Nosferatu nacional que ens malmena. Si Carrasco i Formiguera ressuscités, en format d'aparegut, i veiés què fa el seu successor, es moriria un altre cop -de vergonya, ara.\n6 d’abril de 2011 a les 7:34\nDe la llengua i de la responsabilitat\nJordi Llavina escriu a La Vanguardia sobre un inèd...\nPla i la passió dominant de l'home\nFarem un àngel\n'Parets', de Laia Noguera\nCargol treu bri\nEl mirall de la història\nEl Felanitx republicà de Pere Oliver Domenge\nLa tomba d'Homer\nA Iniciativa estan fets un embolic\nEl català també fa figa en el batxillerat


El document de voluntats anticipades – ferSalut\nHomeEl teu CAPEl document de voluntats anticipades\nQualsevol persona major d’edat i en plenes capacitats pot expressar de manera lliure i anticipadament les instruccions a tenir en compte quan les circumstàncies no li permetin expresar personalment la seva voluntat. El millor moment per fer un DVA és quan el pacient conserva les plenes capacitats.\nEl DVA (Document de Voluntats Anticipades) és un document on la persona deixa les instruccions que dóna al seu metge i on hi fa constar quin tipus d’atenció mèdica desitjaria o no rebre al final de la vida, en el cas de trobar-se en una situació d’incapacitat per prendre decisions i comunicar-se.\nEl DVA contribueix a la humanització de l’assistència sanitària i fonamenta el respecte a l’autonomia del pacient perllongant-la quan ja no pot decidir per ell mateix. Sustenta la dignitat de la persona, ja que el document possibilita el coneixement dels desitjos i valors del pacient per així poder influir en les decisions futures que l’afectin. A més responsabilitza a la ciutadania sobre les decisions relatives a la seva salut.\nNo hi ha cap DVA que sigui l’oficial, tot i que existeixen diferents models que us poden servir de guia. El contingut del DVA és lliure i no està estandaritzat perquè depèn de la singularitat de la persona que l’escriu.\nLa redacció del document es pot realitzar de dues maneres. Una, davant de notari, que serà qui farà la tramesa al registre de Voluntats Anticipades i una segona, davant de tres testimonis, dos d’ells no poden ser parents de fins a segon grau ni tenir relació patrimonial amb la persona interessada. Heu d’acreditar la fotocòpia del DNI de l’interessat i dels tres testimonis, l’original del document i el de la sol·licitud de registre.\nLa renovació i revocació es pot fer en canviar de parer, per reafirmar una voluntat expressada fa molt temps o bé per ampliar i adequar-se millor a decisions previstes en l’actualitat. Caldrà notificar-ho al centre sanitari o bé al notari en cas d’haver-ho redactat amb ell.\nParts bàsiques del document\nCRITERIS, que tinguin en compte la priorització dels va- lors i expectatives personals, encara que siguin poc concrets.\nINSTRUCCIONS I LÍMITS, ja més concretes a l’actuació mèdica davant de decisions previstes, quan ja es té informació de probabilitats evolutives.\nREPRESENTANTS, escollir-ne un de la nostra plena confiança. Aquest serà qui vetllarà pels nostres interessos. També n’escollirem un de substitut en cas que la persona representant no pugui realitzar la tasca encomanada per indisposició. Podrem deixar per escrit qui no volem que ens representi en cap cas.\nALTRES CONSIDERACIONS, com ara ratificar la voluntat de fer donacions d’òrgans.\nLímits legals en la interpretació\nQue la voluntat impliqui una acció contra l’ordenament jurídic.\nQue la voluntat impliqui una acció mèdica contra les bones pràctiques establertes.\nLa limitació o negativa al tractament és legítima, encara que l’actuació que es proposava al malalt s’inscrigui en una bona pràctica clínica.\nQue la situació que es presenta no sigui la prevista i ens faci dubtar de si el malalt mantindria el contingut del DVA.\nQuè ha de fer el centre sanitari?\nAjudar a la redacció (el metge, els infermers o la treballadora social).\nSi es vol registrar, ajudar a omplir els requisits formals: sol·licitud, fotocòpia del DNI i fer-ho arribar al Registre de Voluntats Anticipades del Departament de Salut.\nRegistrar-ho a la Història Clínica i guardar-ne una còpia al centre.\nSotmetre a les garanties de confidencialitat legalment establertes.\nAnna Martí i Prujà, Treballadora social Albera Salut / Twitter: @AlberaSalut


Disseny pàgina web La Garriga - La Quadra\nDisseny pàgina web La Garriga\nLa Quadra realitza projectes de Disseny pàgina web a mida que s’adapten a la imatge corporativa de l’empresa i de les necessitats que aquesta vol assolir. Al llarg dels anys ja hem desenvolupat projectes web per empreses d’arreu de l’estat en poblacions com La Garriga.\nLa Quadra es un estudi de disseny especialitzat en Disseny pàgina web que ja ha realitzat treballs per empreses de La Garriga.\nSi està cercant Disseny pàgina web La Garriga sàpiga que li podem oferir un servei personalitzat i de qualitat amb el que obtindrà els resultats esperats i probablement millorarem aquests.\nSi desitja tenir més informació sobre Disseny pàgina web La Garriga, l’animem a que ens contacti per a poder atendre’l personalment i encantats li explicarem tot allò que creiem que el pot ajudar a fer rentable el seu projecte web.\nEl convidem a que visiti el nostre portafoli perquè conegui alguns dels projectes desenvolupats i també la secció de serveis, on es farà una idea d’alguns dels nostres serveis, de totes maneres, preferim el tracte personal directe, per tant, si ho prefereix podem concretar una visita perquè ens pugui explicar de primera mà que vol aconseguir amb Disseny pàgina web La Garriga i li proposarem l’estratègia més adequada per assolir-ho amb èxit.