L'home és un animal que es busca | llibresvalencians.com\nAssumptes pendents Antoni Defez. Publicacions de la Universitat de València. València, 2011\nAssumptes pendents recull set assaigs d'Antoni Defez sobre alguns temes polèmics de l'actualitat, com ara el suïcidi i l'eutanàsia, els drets dels animals, la qüestió de la nostra identitat com a persones o els problemes que generen les nostres identitats sexuals a l'hora de formar una família.\nL'home és un animal que es busca. Aquest aforisme de Josep Palau i Fabre amb què Antoni Defez ha encapçalat Assumptes pendents sintetitza la idea inicial que ha impulsat la reflexió i la recerca sobre els problemes tractats en aquest llibre. L'home és un animal que es busca, perquè no hi ha una essència atemporal i prèvia de l'ésser humà: «allò que fa humans els humans –escriu Defez– és inseparable de la seva història natural i cultural, perquè n'és el resultat». I aquest resultat és «per força inacabat, perquè el procés d'humanització és un procés obert, inesgotable i, freqüentment, contradictori».\nÉs per això que els assumptes humans són sempre «assumptes pendents», sempre oberts, sempre revisables. Antoni Defez n'ha tractat uns quants, que ha subtitulat «set qüestions filosòfiques d'avui», concretament el compromís cívic del filòsof, l'abandó d'allò sagrat, les experiències de la mort al voltant de situacions límit com la pena de mort, el suïcidi o l'eutanàsia, els drets dels animals, la qüestió de la nostra identitat com a persones i, finalment, els problemes que generen les nostres identitats sexuals a l'hora de formar una família.\nEl capítol segon, que porta per títol «Contra allò sagrat», és, de fet, l'assaig central d'Assumptes pendents. En major o menor mesura els altres se'n deriven o en són una il·lustració. Defez planteja la seua reflexió a partir de dues tesis prèvies: que al món no podem trobar res que siga sagrat i que, si ho poguérem fer, seria una cosa que només podríem descobrir sota la forma d'un anhel o en el comportament dels éssers humans. La concepció d'allò sagrat es basa en la consideració que «el misteri de l'existència del món s'acompleix en quelcom que hi ha al darrere o més enllà», allò que les religions occidentals han anomenat déu. Defez, seguint Wittgenstein, objecta que el misteri del món no consisteix en una realitat oculta i inaprehensible amb paraules, sinó que és dins d'allò que existeix, inseparable de la mateixa consciència nostra de l'existència del món. La concepció d'allò sagrat, per tant, és només una actitud, un anhel que vol donar satisfacció al desassossec\nhumà. És per això que la nostra vida moral s'assenta sobre actituds o formes de vida que no són demostrables amb raons. Tot està obert i res no està garantit: sempre hi haurà la possibilitat de canvis socials i individuals. Aquest punt, però, no desqualifica la raó ni ens llença, inevitablement, en braços de l'irracionalisme o del relativisme, perquè «aquesta falta d'unanimitat i de tancament del procés d'humanització és el que explicaria, i ha fet necessària, l'existència d'activitats reflexives a través de les quals els humans analitzen, revisen i potser milloren les seves maneres d'entendre el món i de comprendre's ells mateixos».


8.1.5 Estàndards per a discs òptics / 8.1 CD i DVD enregistrables / Capítol 8: Discs òptics / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Preservació digital / Professionals / Inici - Biblioteca de Catalunya\nEts a: Inici / Professionals / Preservació digital / Directrius per a la producció i preservació d'objectes d'àudio digital (TC04) / Capítol 8: Discs òptics / 8.1 CD i DVD enregistrables / 8.1.5 Estàndards per a discs òptics\n8.1.5 Estàndards per a discs òptics\n8.1.5.1 El compliment dels estàndards és el mecanisme que fa possible l'enregistrament o la reproducció dels discs en equips de diferents fabricants. Els fabricants tenen la responsabilitat de generar un disc conforme a les normes particulars. Aquestes normes, però, no es formulen amb vista a la longevitat o la fiabilitat del suport, sinó només amb l'objectiu d'aconseguir un format d'intercanvi. En conseqüència, un disc enregistrat i reproduït en un equip en particular pot quedar al límit del compliment o fins i tot directament no complir amb l’estàndard en qüestió. Així, tot i que els fabricants són els responsables de la formulació d'un disc, la longevitat potencial de qualsevol suport d'emmagatzematge d'informació només es farà efectiva si els usuaris finals prenen la responsabilitat de produir una còpia digital convenient que s’ajusti als paràmetres establerts per aquestes normes. Fiar-se de l'adherència tecnològica als estàndards no és suficient per a garantir la vida òptima del disc.\n8.1.5.2 Aquest requisit d'assegurar que la informació digital emmagatzemada en un disc òptic es produeixi conforme a les normes s'exemplifica en la qüestió de la compatibilitat disc-enregistrador: els estàndards només s’apliquen als suports, no a la tecnologia de reproducció o d’enregistrament. Philips alerta els fabricants d’enregistradors de discs sobre la necessària implementació d'una «estratègia d'escriptura que doni resultats acceptables», però aquesta frase es pot interpretar de diverses maneres i resulta, doncs, de compliment ambigu. Philips i Sony van intentar fer front a aquest problema amb el codi d'identificació de fabricants (Manufacturers Identification Code, MID). Però el procés de producció dels discs comporta que l'única informació que l’MID realment registri sigui el nom del fabricant de les matrius que s'empren en la producció dels discs. En conseqüència, s'ha fet poc per a resoldre el tema de la interacció disc-enregistrador, que en certa manera continua essent un problema.\n8.1.5.3 Els estàndards aplicables al CD-R són els següents: Llibre taronja, part II: CD-R volum 1 CD-WO (CD d’una sola escriptura), també conegut com l’estàndard de CD-R que descriu les velocitats nominals 1x, 2x i 4x; Llibre taronja, part II: CD-R Volum 2: CD-R (CD enregistrable) multivelocitat que descriu velocitats nominals de fins a 48x CD; Llibre taronja, part III: CD-RW Volum 1 CD-RW (CD reenregistrable), que descriu les velocitats nominals d’1x, 2x i 4x; Llibre taronja, part III: CD-RW Volum 2: CD-RW (CD reenregistrable) d’alta velocitatt, que descriu les velocitats nominals de 4x i 10x; Llibre taronja, part III: CD-RW Volum 3: CD-RW (CD reenregistrable) de gran velocitat, que descriu les velocitats nominals de 8x i 32x; Llibre verd: especificació funcional completa del Compact Disc Interactiu (CD-I); Llibre Blanc, especificació de Video-CD. També hi ha estàndards propietaris per a altres formats de CD.\n8.1.5.4 Els estàndards que s'apliquen al DVD enregistrable són els següents: ISO/IEC 16824:1999 Tecnologia de la informació - disc de120 mm DVD reenregistrable (DVDRAM); ISO/IEC 16825:1999 Tecnologia de la informació -contenidor per a discs de 120 mm DVD-RAM; ISO/IEC 17341:2004 Tecnologia de la informació - Disc DVD reenregistrable (DVD + RW) de 80 mm (1,46 gigabytes per cara) i 120 mm (4,70 gigabytes per banda); ISO/IEC 17342:2004 Tecnologia de la informació - Disc DVD reentregistrable (DVD-RW) de 80 mm (1,46 gigabytes per cara) i 120 mm (4,70 gigabytes per cara); ISO/IEC 17592:2004 Tecnologia de la informació - Disc de DVD reenregistrable (DVD-RAM) de 120 mm (4,7 GB per cada cara) i 80 mm (1,46 gigabytes per cara); ISO/IEC 17594:2004 Tecnologia de la informació-contenidor per a discs DVDRAM de 120 mm i 80 mm; ISO/IEC 20563, 2001 Tecnologia de la informació - Disc de DVD entregistrable (DVD-R) de 80 mm (1,23 gigabytes per cara) i 120 mm (3,95 gigabytes per cara); ISO/IEC 16969,1999 Tecnologia de la informació - Intercanvi de dades per cartutxos de disc òptic de 120 mm utilitzant el format +RW - Capacitat: 3,0 GB i 6,0 GB; ISO/IEC DTR 18002 - Especificacions del sistema de fitxers DVD; i ISO/IEC 13346, estructura de fitxers i volums (re)enregistrables (ECMA-167), i DVD+R - Discs òptics enregistrables, 4,7 GB, velocitat d’enregistrament de fins a 4x (ECMA-349).\n8.1.5.5 Aquests estàndards se sumen als que s'especifiquen a la secció 5.6.2, Estàndards.


La UBICA es mostra satisfeta de la Shopping Night tot i que hi havia poques parades de comerç | Ràdio Arenys 91.2FM\nEconomia Promoció Econòmica Dijous 2 d'agost del 2018\nLa UBICA es mostra satisfeta de la Shopping Night tot i que hi havia poques parades de comerç\nLa plaça de l’Església va ser ahir el punt més concorregut de la vila durant la Shopping Night, sobretot a partir de les 7 de la tarda quan el sol va marxar. Des la UBICA estan satisfets de l’assistència de públic tot i que consideren que hi havia poques parades de comerç.\nLa dinamitzadora comercial de la Unió de Botiguers i Comerciants d’Arenys, Mireia Casán, ha explicat que malgrat que era la primera vegada que organitzaven l’activitat entre setmana, va assistir-hi força gent, sobretot quan va marxar el sol. Segons ha dit, van escollir aquesta data per fer coincidir l’esdeveniment amb el Mundial de l’Open Big i perquè els estrangers poguessin conèixer el comerç local. Tot i això, Casán ha destacat que no va assistir gaire gent estrangera.\nCasán ha explicat que la batucada, la música, les exhibicions i les diverses activitats van funcionar molt bé perquè van animar la gent a acostar-se a les parades i comerços. Tot i això, ha destacat que van faltar parades de comerç i que de cara a properes edicions estudiaran quines tipologies de botigues funcionen millor i es plantejaran posar-ne més i amb més varietat. Tanmateix, ha dit que els comerços que millor van funcionar van ser els que tenien coses més concretes, com el tarot o les joguines. En aquest sentit, ha dit que han de ser vendes fàcils i llamineres amb preus assequibles.\nCasán ha destacat que l’objectiu de la Sopping Night era atraure al públic a comprar al comerç local. Recordem que la propera activitat que organitza la UBICA serà la pedalejada popular el pròxim 19 d’agost.\nEl Cau Flos i Calcat ja ho té tot a …


Des del passat 13 d'abril, es poden fer tasques de manteniment, reparació, construcció, trasllats i proves de mar - Adin\n17 abr. Des del passat 13 d’abril, es poden fer tasques de manteniment, reparació, construcció, trasllats i proves de mar\nPublicat a les 11:47h a Notícies Adin, Notícies Nàutiques, Reglamentacio i Normativa per Miquel Guarner\nCom ja us vàrem informar el passat dilluns 13 d’abril,\nFinalitzen les mesures de restricció i la nàutica podrà reprendre part de la seva activitat industrial i empresarial a partir de dimarts 14 d’abril\nNOTA ACLARATORIA DE LES ACTIVITATS AUTORITZADES: MOLT IMPORTANT LA SEVA LECTURA.\nRecentment la Direció General de la Marina Mercant, ha emès una nota informativa ampliant les informacions ja publicades per ADIN, on s’indica que després de la decisió del Consell de Ministres del passat 10 d’abril, s’ha donat per finalitzada, a partir del dilluns 13 d’abril, la suspensió dels serveis no essencials i ha decretat la pròrroga de l’estat d’alarma, fins al pròxim 26 d’abril, declarat pel Reial decret 463/2020, de 14 de març.\nSobre la base d’aquesta nova situació, es considera lícita la represa de l’activitat nàutica industrial i empresarial del sector de la nàutica d’esbarjo, amb subjecció al protocol d’higiene en els centres de treball, que segueixen sense obrir al públic, i sota els paràmetres exigits durant l’estat d’alarma, desenvolupant l’activitat mitjançant el teletreball en totes aquelles àrees en les quals sigui possible i recorrent a l’aïllament en cas de dubte per infecció.\nDonada la naturalesa i necessitats que acompanyen al desenvolupament de les activitats industrials de reparació, construcció o manteniment d’embarcacions, artefactes i vaixells d’esbarjo, s’aclareix que aquestes activitats han de comprendre les del seu trasllat per via marítima o terrestre i les corresponents proves de mar. Aquesta activitat s’haurà de dur a terme pel personal adscrit a l’empresa de manteniment o reparació (nàutiques, escars, drassanes) o per la tripulació habilitada i contractada a aquest efecte, fins a les instal·lacions on se situa aquest centre de treball.\nEn aquest mateix sentit, es va manifestar ja la nota aclaridora publicada per la DGMM de data 20 de març de 2020, en la qual es permetia expressament la navegació per motius professionals.\nAl costat de l’anterior, en atenció a les necessitats derivades de la seguretat marítima durant l’estat d’alarma es consideren autoritzades, i han de realitzar-se amb normalitat, entre altres, les tasques d’acovardeixi (“achique”) de sentines i de revisió d’amarres o defenses de les embarcacions d’esbarjo mentre es troben amarrades en port, així com qualssevol altres que es precisi per a garantir el manteniment de l’embarcació.\nPer això, s’insta a les empreses i les tripulacions encarregades de la vigilància i manteniment de les embarcacions d’esbarjo que es troben amarrades en les instal·lacions de Marines i Ports Esportius, perquè duguin a terme aquestes tasques, en tant que els propietaris d’aquelles no poden acudir encara a realitzar el seu manteniment.\nAfegir, finalment, que la DGMM ha comunicat a les autoritats competents del Ministeri de l’Interior, a fi de facilitar el normal desenvolupament de les activitats industrials de reparació, construcció o manteniment d’embarcacions, artefactes i vaixells d’esbarjo, inclòs el seu trasllat i la realització de proves de mar.\ndgmm, mesures coronavirus, normativa nàutica


Article: "Crònica de Mauthausen, 70 anys" - Josep-Maria Terricabras\nArticle: “Crònica de Mauthausen, 70 anys”\nnotícies 13 maig 2015\nFa poc que el govern català ha nomenat Adam Casals com a delegat del govern a Viena. Ell serà qui s’encarregui de portar dues corones de roses al camp, amb cintes amb la senyera, en nom del govern català. També s’ha desplaçat aquí Jordi Palou-Loverdos, director del Memorial Democràtic, a qui el govern ha designat com a delegat seu en aquest acte. Jo hi he anat perquè Esquerra Republicana de Catalunya i jo mateix vam creure que havíem de tenir representació en un acte d’aquesta importància i perquè vam témer que la presència oficial catalana seria molt reduïda, com així va ser. Jordi Palou ha fet, personalment, un paper digníssim, però és evident que el govern català hi havia d’enviar algun conseller o la vice-presidenta. O potser hi podia haver anat la presidenta del Parlament. En casos així, el rang institucional té molta importància. I seria trist que algú pogués arribar a pensar que les institucions catalanes tenen poc interès i poca sensibilitat per la tragèdia espantosa que Mauthausen significa, amb més de 7.500 republicans empresonats, amb més de 4.000 morts i, entre ells, un 22% de catalans. També convindria que hi anés algun any el president de la Generalitat, que no s’hi ha presentat mai.\n9 del matí. Amical Mauthausen i els quatre catalans que ens hem constituït en representació institucional col·lectiva (Palou, Casals, el paer de la Paeria de Lleida, que ve comissionat pel seu consistori, i jo mateix) hem arribat en dos autocars i ja som al davant del monument als empresonats francesos. Discursos i la Marsellesa. Som allà per solidaritat i agraïment a França, ja que, quan es van repartir els terrenys del voltant del camp perquè els estats hi fessin monuments commemoratius, Espanya no hi va voler participar: Franco ja havia declarat que els republicans espanyols de Mauthausen no eren espanyols, sinó que eren apàtrides, i que, per tant, l’Estat no hi tenia cap obligació, cap responsabilitat, cap lligam. Sembla molt que els governs espanyols fins ara han continuat amb aquesta actitud de menyspreu, no solament perquè no ajuden aquells que volen mantenir viva la memòria dels perseguits i assassinats sinó perquè acostumen a mantenir una certa distància, displicent, desinteressada, amb aquests actes. Diu que fa pocs dies el Congreso de los Diputados ha aprovat per unanimitat el reconeixement de les víctimes de Mauthausen, cosa que ha de ser ratificada properament. Ja seria hora. Potser també per això –i perquè el govern català ha creat la delegació vienesa-, enguany s’ha presentat a Mauthausen el ministre espanyol d’Afers Exteriors, el senyor García Margallo. Ell també participa en l’acte al monument francès. Ens hem entretingut parlant mentre esperem fer l’homenatge següent.\n10 del matí. La comitiva ja és davant del monument espanyol. Per consideració i tradició, esperem que hi arribi el ministre francès. Avancem junts cap al davant del monument, envoltats de moltíssims catalans i espanyols que volen participar en l’acte. Segons versió d’un responsable de l’Amical, que hi anem junts protegeix una mica el ministre Margallo que, malgrat tot, ha d’aguantar algun crit contrari, contrariat (“Éste no es tu sitio, tienes que ganártelo”). El ministre francès fa un discurs excel·lent. També parla uns moments el representant de la Paeria de Lleida. Després parla Jordi Palou, una bona estona en català. Finalment parla el ministre Margallo que ha sentit el rebuig anterior i es defensa dient que “sí, éste es mi sitio”, que ell també té 70 anys, que als 17 ja va començar a fer política. (A mi, m’hauria agradat de saber quina política va fer el 1961, i amb qui.) Després llegeix uns fulls preparats, que són millors al començament –quan es refereix a dades- que al final –quan sembla que vol fer creure que el govern espanyol recolza els deportats i comparteix l’actitud de l’Amical i d’altres. Els gestos de disgust i crítica de molts resulten tan eloqüents com els pocs aplaudiments d’acabament del discurs. També parla l’Enric Garriga, amb un discurs molt de president de l’Amical espanyol, sense cap referència als deportats catalans. Garriga fa molt bé d’acabar cada vegada les seves intervencions amb el puny enlaire i amb un contundent “Viva la República!”, que el ministre sent i arxiva.\n11 del matí. Comença la desfilada solemne, la manifestació de totes les delegacions presents a través de l’Appellplatz, el llarguíssim rectangle que constitueix el centre del camp i que té, a banda i banda, els barracons que eren dormitoris, cuina, dutxes, i lloc d’extermini. La desfilada és encapçalada per sis supervivents del camp, amb pas cert però fràgil. Intento veure’ls 70 anys abans, quan ells eren allà mateix, colpejats, vexats, maltractats, desnodrits. Aquests supervivents –i alguns altres, pocs, integrats en les delegacions d’alguns Estats- són els autèntics protagonistes de l’acte. Per això em moro de vergonya tota l’estona quan vaig sentint per la megafonia que se saluden per ordre alfabètic les delegacions presents i s’esmenten, amb honors i pompa, els ministres, ambaixadors, diputats que les encapçalen. Em sembla absolutament impropi que per recordar els milers de persones que allí van perdre el nom i la vida, ara esmentem els noms i els títols dels que hi van a desfilar. El respecte a les víctimes s’hauria de veure també en això. No podem honorar tant d’anonimat esmentant solemnement els nostres noms que, en un dia com avui, no tenen absolutament cap importància i més aviat fan nosa.\nTambé em fan angúnia les botes i els uniformes militars dels que acompanyen algunes delegacions. El so d’aquelles botes, el ressò d’aquelles passes dures, fortes, imposants, em fa mal cada vegada, més encara si tanco els ulls. Entenc que aquesta presència militar dóna, en el nostre món arcaic, un to de solemnitat. Però això també es podria aconseguir sense marcar poder. Els supervivents no haurien d’haver de tornar a assistir a un acte amb gent marcant el pas, ni que ara sigui a favor de la pau.\nHe de dir, però, que la música i els petits textos que van acompanyant el passi de les delegacions fins que dipositen la corona de flors en un monument al capdavall de l’esplanada, estan bé, són breus, molt ben triats i escaients.\nLa primera delegació és del Parlament Europeu, presidida per la vice-presidenta Ulrike Lunacek, membre dels verds austríacs i del meu grup parlamentari. La delegació més nombrosa, nombrosíssima, la d’Itàlia. Diu que ha arribat en 60 autocars. Poden ser més. La més reduïda la d’Islàndia, amb un sol representant. Molt aplaudides, per raons segurament ben diverses però ben sentides, les delegacions d’Israel, Alemanya, França, Cuba. I és que hi vénen també delegacions d’Estats que no van participar ni directament ni indirectament en els horrors de Mauthausen, com ara la Xina, el Japó o el Kyrgyzstan.\nA Espanya, li correspon, com a “Spanien”, un lloc endarrerit en la desfilada alfabètica. Com que no hi ha lloc per a una delegació catalana –quan la tinguem, ens tocarà anar molt endavant-, li dic al ministre que ens posarem a primera fila, a l’extrem de les autoritats espanyoles. Ell diu “Claro que sí, la España plural”. Jo li dic “Que lo sea”, i ell “Ya lo es”. Ho deixem així. Nosaltres anem amb una corona de roses pròpia i ens acompanyen tot d’estelades de membres de l’Amical i d’estudiants, entre altres, trenta-cinc de la Universitat de Girona, que també han vingut aquests dies. Ens arriba el torn, amb una paraules i música espanyoles –molt adequades- per la megafonia. Els catalans ja estem d’acord i fem un pas enrere. El ministre, acompanyat de dos militars –l’ambaixador espanyol queda al marge- posa la corona en el monument i fa uns moments llargs de silenci. Marxen cap a l’esquerra. Llavors, nosaltres quatre posem la nostra corona, amb cintes de la senyera que allisem i amb la inscripció que fa present la Generalitat de Catalunya. També ens posem drets i fem uns moments de silenci. Tot s’ha aturat, com en els altres casos. Marxem cap a l’esquerra.\nJosep-Maria Terricabras, diputat europeu per ERC\n_dimecres, 13 maig 2015 notícies\n“Hem de protegir els animals perquè tenen drets”\n‘Els escriptors defensen la llibertat d’expressió i de pensament’


El monstre de les clavegueres - HIDECU - Desembussos Girona\nQui no ha llançat mai una tovalloleta higiènica al vàter? Un gest que pot semblar inofensiu, quan tires la cadena i veus com desapareix com si res. Però saps què passa quan aquesta tovalloleta humida s’ajunta amb una altra i una altra? Doncs que juntament amb els greixos que sovint es troben als sistemes de sanejament creen al monstre de les clavegueres, monstre de les canonades o fatberg, de l’anglès fat (grassa) i berg (muntanya).\nAquests monstres poden embussar qualsevol punt des del vàter a la depuradora, passant per canonades, baixants, clavegueres i estacions de bombeig. A més, espatllen bombes i depuradores i quan aquestes últimes estan saturades fins i tot poden acabar al mar.\nLlegim al Liverpool Business News que l'any 2019 es va trobar en una clavaguera de la ciutat un fatberg de 400 tones i 250 metres de llarg. A HIDECU encara no n’hem trobat cap de tan gros, però no ens volem ni imaginar quantes tones tindríem si ajuntéssim tots els que hem tractat durant els nostres serveis de desembussos, neteges i manteniments de canonades i xarxes de clavegueram.\nPer concloure, al vàter s’hi pot llançar paper de vàter sense problemes, ja que aquest està fet de fibres biodegradables que es desfan ràpidament, però no tovalloletes higièniques, ja que, encara que alguns fabricants en fan de biodegradables, la seva descomposició és massa lenta i el monstre de les clavegueres les atrapa abans. Tampoc es poden llançar al vàter altres residus sòlids com ara bastonets per a les orelles, compreses, tampons, preservatius, draps, fregones, ampolles, pilotes o altres objectes que hem arribat a trobar durant els nostres serveis i que us en faríeu creus.


El mercat de proximitat de la Fira del Gall ha tancat portes amb bones sensacions | RTVVilafranca\nVilafranca ha celebrat aquest cap de setmana una Fira del Gall atípica amb un petit mercat de proximitat.\nDissabte i diumenge a la plaça Jaume I hi havia una parada amb venda d’aviram mort i plomat, envasat al buit. Una parada on quatre restaurants venien plats d’aviram cuinat, per emportar, i una parada on es posava a la venda una àmplia mostra del vins del Penedès. D’altra banda durant tota la setmana estava en funcionament la pàgina web de la fira del gall on es podien fer també encàrrecs.\nDes de l’organització, la regidora de Turisme Dolors Rius, apunta que davant les circumstàncies viscudes enguany, aquestes activitats han tingut un resultat prou positiu.\nLa mostra del Gall del Penedès va arrencar a Vilafranca el dissabte al matí amb la visita de l’alcalde, acompanyat per la resta d’autoritats, amb una proposta que mantenia l’essència que l’ha fet popular, i que l’ha consolidat com el millor escenari per conèixer i degustar el Gall del Penedès.\nPere Regull, alcalde de Vilafranca: 37’43’’ «L’entorn és … com sempre» 38’14’’\nA més a la placeta de Santa Maria s’exhibien el Tomasot i la Ballarica, davant dels quals els més menuts s’hi podien fer fotografies i també els més xics podien lliurar el xumet dipositant-lo en uns cistells.\nEl balanç final de tot plegat ha estat positiu. La regidora de Turisme destaca, a més, que el fet d’haver celebrat aquest petit mercat al centr enlloc de al Parc de Sant Julià ha donat més vida als comerços.\nPer tot plegat la regidora donava les gràcies a l’esforç realitzat per els diferents sectors de la Fira del Gall, des dels criadors d’aviram, els restaurants, els cellers i també a l’equip tècnic municipal que hi ha darrere de l’organització.\n‘Els viticultors i les Denominacions d’Origen vitivinícoles a Catalunya’\nBalanç positiu de la fira del gall tot i els canvis d’última hora per la situació sanitària\nEl Pregó de Tana Collados inicia els actes oficials de la Fira del Gall


Dijous, 30 Agost 2018 13:32\nCarreteres, el model de sempre. Un model que hem d'aturar\nMalgrat els acords de governabilitat signats per PSOE, PODEM i MES al Consell de Mallorca, la política de Carreteres d'aquesta legislatura ha vengut marcada per la continuïtat dels projectes viaris del Pla de carreteres, hereu de la planificació de projectes viaris expansionistes de l'època PP-UM.\nEls acords són prou explícits(1), però s'han incomplert de manera flagrant. La realitat després de quasi tres anys de legislatura és que s'han continuat executant els projectes de carreteres de l'anterior Pla de Carreteres, i que en absolut s'han abordat els canvis en els plantejaments de noves infrastructures des de la perspectiva de la mobilitat integral.\nEn aquest sentit, el Departament de Carreteres, liderat per la socialista Mercedes Garrido s'ha caracteritzat per l'executivitat, però no dels compromisos acordats, sinó dels projectes ja prevists a un Pla de Carreteres que ni tan sols s'ha revisat, incomplint l'esperit del canvi de paradigma que es desprenia dels acords signats pels tres partits que governen al Consell de Mallorca.\nSegon cinturó de Palma.\nUn projecte de l’època de Maria Antònia Munar al capdavant del Consell de Mallorca, que els diferents pactes progressistes no només no han descartat sinó que han continuat talment. Actualment s’està exectutant el tram II, de Son Ferriol, amb un pressupost de 25,6 milions d’euros que el Consell assumeix íntegrament, i que pràcticament enterra el poble de Son Ferriol, i destrossa completament l’entorn rural d’aquella àrea de Palma. A més, tot i que sempre s’hi havien manifestat en contra, el partits del Pacte ja han començat també a tramitar el tram I, el del Coll d’en Rabassa, que servirà principalment per donar més sortida al centre comercial Fan Mallorca: doblers públics i destrucció del territori al servei d’un negoci privat.\nAquesta gran infraestructura, juntament amb la pol.lèmica autopista Llucmajor-Campos, de la que diversos col·lectius ecologistes hem demanat la retirada (https://www.gobmallorca.com/que-feim/transport-i-infrastructures/gob-amics-de-la-terra-terraferida-vianants-en-lluita-via-verda-alaro-salvem-portocolom-i-la-plataforma-antiautopistes-demanam-al-consell-de-mallorca-que-paralitzi-l-autopista-llucmajor-campos) , a més d’altres com la Ronda Nord d’Inca, la variant d’Algaida, la variant de s'Alqueria Blanca, la variant de Campanet o l’enllaç de Lloseta, ... lluny de ser polítiques transformadores, són la mateixa recepta de destrucció, massificació i contaminació de sempre. Un model insostenible i que atempta contra els drets ecològics dels mallorquins. Són les actuacions que marcaran aquesta legislatura, i per tant la continuïtat de la imposició de les grans infraestructures viàries, variants i rondes per seguir creixent. Un model que hem d’aturar.\nLlegir 870 vegades


El passat romà de la vall de Cabrera de Mar\nAbans de fundar Iluro els romans es van instal·lar a la ciutat d’Ilturo\nEloi Sivilla / Fotos: cedides\nDijous, 11 Juny 2015 10:59\nRestes de les termes romanes d’Ilturo del jaciment de Ca l’Arnau de Cabrera de Mar\nEl 218 aC en mig de la Segona Guerra Púnica les tropes romanes del general Gneu Corneli Escipió desembarquen al port d’Empúries per frenar les tropes cartagineses d’Anníbal Barca. Després de la victòria Itàlica, els romans es quedaran a la península Ibèrica per controlar el territori i iniciar el procés de romanització. Empúries i Tarraco foren els centres de poder romà des d’on es va iniciar la romanització dels pobles ibers, però després de les darreres descobertes arqueològiques, sabem que hi va haver un tercer centre de poder a la ciutat d’Ilturo situada a la Vall de Cabrera de Mar.\nEl 219 aC les tropes del general Cartaginès Anníbal Barca ataquen la ciutat edetana de Sagunt, aliada de Roma, desencadenant l’inici de la Segona Guerra Púnica (218 aC - 201 aC).\nEl 218 aC les tropes del general romà Gneu Cornel Escipió desembarquen a Empúries per aturar l’ofensiva cartaginesa cap a Roma, però un cop arriben a territori català els cartaginesos ja es troben a la Gàl·lia després de creuar els Pirineus. Tot i això, decideixen quedar-se a la península Ibèrica per tallar la xarxa de subministraments a l’exèrcit d’Anníbal que es dirigia a la península Itàlica. Finalment la victòria va caure del cantó romà i tot i que el conflicte havia acabat, els romans es van quedar a Hispània per iniciar la seva conquesta i la romanització del territori. Roma cada cop era més gran i tenia més boques per alimentar i la península Ibèrica era un extens territori per cultivar cereals i un destí idoni per enviar-hi els excedents de població.\nPerò l’ocupació romana no serà ben vista pels pobles ibers que habitaven a casa nostra i es produiran les primeres revoltes. L’any 197 aC els pobles ibers es van aixecar contra Roma que enviarà el cònsol Cató perquè acabi amb la revolta l’any 195 aC. En aquesta revolta hi van participar els laietans, un poble iber que dominava totes les terres que anaven des de la Serra del Garraf fins al riu Tordera. La capital de la Laietània fou el poblat de Burriac (IV i III aC) situat a la vall de Cabrera de Mar, que va esdevenir el centre de poder administratiu, polític i econòmic, tot i que molts autors coincideixen que la capitalitat de Burriac era compartida amb el poblat iber de Montjuïc.\nTal com ens demostren les restes del jaciment arqueològic de Ca l’Arnau, a mitjans del segle II aC a la plana de la vall de Cabrera de Mar trobem les primeres restes de presència romana, concretament d’un campament militar molt semblant als que s’han trobat a l’antiga Germània. Aquesta població era un centre de poder i administratiu de Roma que va néixer amb l’objectiu de vigilar i controlar la població del poblat ibèric de Burriac. Però les darreres descobertes dels últims anys han demostrat que aquest petit nucli poblacional d’origen militar es va convertir en una veritable ciutat romana republicana que com a mínim va tenir una extensió de tres hectàrees i que va rebre el nom d’Ilturo. Tot això ho sabem gràcies a les descobertes fetes als jaciments de Ca l’Arnau, de Can Benet i de Can Rodon de l’Hort, tots tres situats a l’actual terme municipal de Cabrera de Mar.\nUna autèntica ciutat romana\nLes restes més destacables que s’han trobat de l’antiga ciutat romana d’Ilturo són un parell de Domus romanes majestuoses que devien ser l’habitatge d’alguns dels personatges més importants de la ciutat, un centre de producció ceràmica, trams de carrers, tallers de construcció, magatzems, edificis de dues plantes on hi vivien les classes més modestes, un centre de producció metal·lúrgica, un taller de plom i unes termes romanes.\nLes primeres termes ibèriques\nHem de recalcar que els banys públics de la ciutat d’Ilturo situats al jaciment de Ca l’Arnau són els més antics trobats mai a la península Ibèrica. A diferència de les termes romanes d’Iluro, els banys d’Ilturo són austers com ho eren els banys romans d’aquesta època (150 - 75 aC).\nQuan s’entrava a les termes romanes d’Ilturo s’accedia als vestuaris (apodyterium), tot seguit hi havia la sala d’aigua tèbia (tepidarium) on hi havia una pica (labrum), després el circuit termal continuava a la sala d’aigua calenta (caldarium) on hi havia un banc per seure i una banyera (alveus), també s’ha trobat els forns que escalfaven les aigües. L’aigua dels banys públics (balneum) venia de la muntanya i arribava mitjançant canalitzacions de plom i de ceràmica.\nAquestes troballes constaten que Ilturo fou una ciutat romana de primer ordre durant els primers anys d’ocupació romana. Per la situació i la mida d’Ilturo molts experts i arqueòlegs creuen que aquesta ciutat situada a la vall de Cabrera de Mar fou juntament amb Tarraco i Empúries els tres principals centres administratius romans des d’on es va portar a cap la romanització.\nFins fa poc es creia que els principals centres de poder romà havien estat Tarraco i Empúries, però si observem un mapa de Catalunya, Cabrera estaria a mig camí d’aquestes ciutats i estava al peu del poblat ibèric de Burriac, un dels més grans del territori català que els romans haurien volgut controlar per evitar revoltes. Esmentar que els laietans, juntament amb els altres pobles del litoral van ser els primers pobles ibers que va sotmetre Roma per tenir el control de la costa.\nCentre de producció ceràmica del jaciment de Can Rodon de Cabrera de Mar\nIlturo embrió d’Iluro\nL’arqueologia ens ha demostrat que la ciutat d’Ilturo es va abandonar de forma voluntària durant els primers anys del segle I aC, coincidint amb el naixement de la ciutat romana d’Iluro al territori que avui coneixem com a Mataró. Un dels motius que van fer que els romans canviessin la ubicació de la ciutat devia ser perquè el territori d’Iluro era més proper a la costa i més òptim pel comerç marítim. Segurament el fet que el poblat ibèric de Burriac estigués gairebé abandonat i ja no fos un focus de resistència indígena també va ajudar.\nHem de dir que, en aquella època, ibers i romans ja vivien junts després del procés de romanització i dels tractes de favor que van obtenir les elits locals a canvi d’assimilar la llengua, la cultura i les tradicions de Roma.\nTot i que la ciutat d’Ilturo és abandonada, les prospeccions fetes ens han demostrat que aquella zona no va quedar deshabitada i s’han trobat restes de viles romanes dependents d’Iluro, destinades al conreu del blat, de la vinya i a la producció de vi. La producció agrícola es va mantenir fins al segle VI com ho demostren els vestigis tardoromans trobats al jaciment de Can Modolell. També s’han trobat tallers de producció ceràmica d’època imperial.\nMosaic romà trobat al jaciment de Can Benet\nBurriac tornarà a governar\nCom hem comentat, el poblat ibèric de Burriac va ser un centre de poder. El règul laietà controlava tot el Maresme, el barcelonès i bona part del Vallès. Després el govern de la zona va passar a mans de la classe dirigent romana de la ciutat d’Ilturo que va deixar el seu testimoni a Iluro. Amb la caiguda de l’imperi romà i el pas dels àrabs pel Maresme, no va ser fins al segle XI que la imponent muntanya de Burriac va tornar a controlar la vida dels maresmencs. És en aquest segle que es construeix el castell de Burriac i des d’allà el senyor feudal va passar a controlar els pobles dels voltants com Mataró, Cabrera, Cabrils, Argentona, Vilassar o Premià. Els espais van canviar completament i allà on abans hi hagué un temple del déu Mitra ara s’hi va construir una capella dedicada a Sant Joan.\nRepresentació del déu Mitra\nUn temple d’un déu persa a Cabrera de Mar\nLa troballa més important que s’ha trobat al jaciment de Can Modolell són les restes d’un santuari dedicat al déu Mitra d’origen persa. Mitra va néixer durant el solstici d’hivern i està considerat com el déu del sol. La seva vida guarda moltes similituds amb la de Jesús, el gran profeta del cristianisme. La devoció al déu Mitra la trobem a Roma a partir del segle II quan els romans van començar a adoptar nous déus provinents dels nous territoris conquerits.\nTot i que en un principi es va creure que aquest altar trobat en honor a Mitra podria ser de caràcter privat, els bronzes trobats i la importància de la construcció han deixat clar que es tractava d’un temple de grans dimensions on hi devien peregrinar els fidels seguidors d’aquest déu d’origen persa que només era adorat per homes, sobretot militars i legionaris romans.


Quina proposta té Europa per millorar la resiliència dels sistemes de la salut després de la pandèmia? (I) | Biocat\nInici > Actualitat > Blog > Quina proposta té Europa per millorar la resiliència dels sistemes de la salut després de la pandèmia? (I)\nLa salut és transversal a les polítiques europees, i amb un programa reforçat amb 5.100 milions d'euros per set anys, Europa vol abordar els reptes que la pandèmia ha magnificat: prevenció, preparació, digitalització i enfortiment del sistemes de salut i dels seus recursos humans. Repassem en aquest post l'ambiciosa resposta de la UE per incrementar la resiliència dels sistemes sanitaris.\nLa visió d’una “Unió de la Salut” (Health Union) no és nova en l’imaginari de la Unió Europea. EU4Health és el quart programa de salut des de 2003. L’avaluació d’impacte dels anteriors programes (1 a 3) realitzada el 2018 deixava clar que el focus principal havia de seguir sent la millora de la salut pública, la prevenció i gestió de malalties, la mitigació de riscos per a la salut humana, inclosos els transfronterers, i l’harmonització de la legislació per millorar la salut dels ciutadans, reduir les desigualtats, impulsar la innovació i augmentar la sostenibilitat (econòmica) dels sistemes. Dos canvis importants veiem en el programa 2021-2027, nascut en pandèmia. El concepte “Salut Humana” s’alia estretament amb el de “One Health” (nascut a principis dels 2000) i entra en escena amb més força la sostenibilitat ambiental.\nOne Health, salut per a totes les coses grans i petites\nLa cosa ja no va només de salut humana. La salut és de tots els sectors, i els programes, polítiques, legislació i recerca a implementar en diferents sectors s’han de comunicar i reforçar mútuament. Una clara herència post-COVID. Les polítiques de “One Health” impulsades per l’OMS i abraçades per la UE connecten la salut pública amb seguretat alimentària, control de zoonosis i resistència antibiòtica. Abans també, però ara més.\nEl marc en el qual s’impulsa EU4Health: la pandèmia\nCreixement i decreixement\nLa COVID va desencadenar una mobilització sense precedents de la comunitat científica, i una obertura de la recerca com mai abans. Per exemple, de gener a octubre 2020 les publicacions sobre COVID-19 sumaven més que les publicacions sobre diabetis i demència juntes, i la taxa d’articles COVID en accés obert va ser del 76%, front al 44 i 40% de les altres dues àrees esmentades. Aquest coneixement impulsava el potencial innovador a nivells no vistos. En el moment en què Europa publicava el programa EU4Health hi havia 24 països amb més de dos estudis registrats de vacunes contra el SARS-CoV2, i 23 amb més de 15 estudis de fàrmacs en marxa (per cert, a destacar posició d’Espanya, del 50% de la qual és responsable Catalunya).\nPerò la crisi sanitària a Europa tenia una cara oculta: més enllà de les infeccions o les morts directes per COVID, la pandèmia tenia un impacte major, indirecte i no gestionat: l’excés de morts en el període de pandèmia, els efectes físics i mentals de l’aïllament, l’efecte de les cancel·lacions de serveis i la reducció assistencial en altres malalties, l’efecte de la reducció assistencial en condicions cròniques o de salut mental, els problemes derivats de les pèrdues de llocs de treballs i de la disrupció de l’economia... Coneixem molt bé la història.\nParlem de resiliència\nÉs per això que el terme resiliència s’ha convertit en una constant en el nostre vocabulari des de març de 2020. Què condiciona la resiliència d’un sistema de salut? Haldane i col proposen un esquema basat en els cinc building blocs de l’OMS, els quals col·loquen al voltant de la comunitat. Servir la comunitat d’acord amb les seves necessitats d’una manera més inclusiva i equitativa, promovent societats saludables és l’objectiu dels sistemes de salut resilients.\nI aquesta és la idea que alimenta EU4Health, el quart però renovat programa de salut d’Europa.\nEls bàsics del programa i polítiques relacionades\nTres idees clau al voltant d’ EU4HEALTH:\nNo és R+I en ciències de la vida i de la salut\nSí és R+I en polítiques de salut pública\nTambé és la resposta de la UE a la necessitat de preparar la Unió front a la COVID (en curs) i a futures pandèmies.\nGestionat per HaDEA (agència responsable de salut, seguretat alimentària, tecnologies i xarxes digitals, capacitats industrials i espai), el programa proporcionarà subvencions, premis i fons per a contractació pública, prioritzant els aspectes recollits en el quadre següent.\nPreparació per a crisis i gestió de les amenaces sanitàries transfrontereres: Vigilància, preparació i resposta; HERA i el Incubadora HERA; Vacunes contra la COVID-19 i noves variants i confiança pública en la immunització; Resistència als antimicrobians; escassetat de medicaments i seguretat en el subministrament.\nPromoció de la salut i prevenció de malalties: Pla Europeu de lluita contra el càncer; prevenció de malalties no transmissibles i factors de risc relacionats; control del tabac; salut mental; transferència de bones pràctiques; informació sobre salut.\nEnfortiment dels sistemes de salut i millora de la resiliència i l'eficiència dels recursos: models d'atenció innovadors; metodologia de prova de resiliència; planificació i previsió del personal sanitari.\nTransformació digital dels sistemes sanitaris i sanitaris: Espai Europeu de Dades de Salut.\nEnfortir l'aplicació de la legislació sanitària: regulació sobre sang, teixits i cèl·lules i òrgans; reglament de dispositius mèdics; diagnòstic in vitro; control del tabac; legislació farmacèutica.\nUn cop identificades barreres a la preparació dels sistemes de salut front a eventuals noves amenaces, i per evitar disrupcions sense deixar de mirar endavant, la proposta d’Europa és de gran valor.\nAmb tots els seus defectes, que en pot tenir, l’esperit d’EU4 Health és l’adequat. Millorar les dades de salut, promoure l’adopció de serveis digitals, impulsar la transformació dels sistemes, promoure la implementació de bones pràctiques i la compartició de dades, millorar l’accés a un sistema assistencial centrat en el pacient, de qualitat, basat en resultats, amb un clar recolzament a la integració entre sistemes de salut a escala europea.\nDonarem en un proper post alguna guia per als participants.


Crowne Plaza Washington National Airport Arlington (VA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1480 Crystal Drive, Arlington, Arlington (VA), Estats Units, 22202 - Veure al mapa\n"Cleaniness, restaurant, bed was comfortable."\nAquest hotel d'Arlington està situat a menys de 5 minuts amb cotxe de l'aeroport nacional de Ronald Reagan i ofereix habitacions modernes amb TV de pantalla plana de 43 polzades amb canals per cable. També hi ha diversos restaurants. El Veranda Café ofereix un menú molt variat de plats acabats de fer per esmorzar i dinar. El Potomac Bar and Grille gaudeix d'un ambient informal i serveix àpats al vespre. Entre les instal·lacions del Crowne Plaza Washington National Airport, també cal destacar una cafeteria Starbucks. Els allotjaments del Crowne Plaza Washington National Airport són espaiosos i disposen de nevera petita i cafetera. El Crowne Plaza acull un gimnàs ben equipat i una piscina exterior. L'hotel també ofereix WiFi gratuïta i servei de lloguer de cotxes.\nTots els tipus de viatgers (16) Viatger de Negocis (4) Parelles (3) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (2) Grups (2)\nTots els tipus de viatgers (398) Parelles (141) Viatgers en solitari (137) Famílies amb infants petits (38) Famílies amb infants grans (19) Grups (63)\nxuan, Estats Units


Cinema Windsor Hotels - BEST HOTEL RATES Near Hong Kong Teatres Area - Hong Kong\nCerca hotels a prop de Cinema Windsor\nPopular ara mateix a Hong Kong Més venut Pop Hotel 950 Canton Road Suite reservada fa 3 minuts, 45 segons\nMarco Polo Hostel - Las Vegas Group Hostels HK Flat C6, 15/F, Block C, Chung King Mansion, Nathan Road 36-44 Llit Doble reservada fa 6 minuts, 15 segons\nGold Coast Hotel No.1 Castle Peak Road, Gold Coast Paquet d'estiu - habitació de luxe reservada fa 6 minuts, 51 segons\nAuberge Discovery Bay Hong Kong 88 Siena Avenue Habitació Davant l'Oceà reservada fa 9 minuts, 55 segons\nYesinn @Fortress Hill Flat B, 15/F, Continental Mansion, 294 King's Road 1 llit en un dormitori de 8 (Mixt) reservada fa 12 minuts, 4 segons\nCinema Windsor és un dels més reconeguts llocs de Hong Kong Amb les tarifes d'hotel més baixes, Agoda.com ofereix moltes opcions d'allotjament a prop de Teatres. Tant si és Apple Hotel o The Excelsior Hong Kong, molts hotels estan disponibles per a vostè a prop de Cinema Windsor. Usant el formunlari de reserves segures online d'Agoda.com per reservar hotels prop de llocs com Cinema Windsor és ràpid i senzill. És fàcil trobar allotjament a la nostra pàgina de ciutat de Hong Kong, amb eines de recerca senzilles i ampla informació dels hotels. Més viatgers estan triant Agoda.com per reservar allotjament a prop de Cinema Windsor, amb uns 150,000 hotels per tot el món.\nHotels a prop de Cinema Windsor el més proper\nEls millors hotels prop de Cinema Windsor


Guest House Brankov Konak Nis Sèrbia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBulevar Svetog cara Konstantina br.36, Trosarina, Nis, Sèrbia, 18000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Guest House Brankov Konak\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Nis, no busqui més enllà de Guest House Brankov Konak. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Guest House Brankov Konak, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió, articles de tocador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Guest House Brankov Konak és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Nis.


4 d'octubre: La UIB se suma al Dia de les Universitats Saludables - Hemeroteca - Actualitat - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: 4 d'octubre: La UIB se suma al Dia de les Universitats Saludables\n4 d'octubre: La UIB se suma al Dia de les Universitats Saludables\nLa Universitat ha impulsat el repte d'aconseguir 5.000 donacions de sang a tot l'Estat en un sol dia\nDia: dimecres 3 d’octubre de 2018\nLloc: Bus davant l’edifici Guillem Cifre de Colonya\nEl doctor Antoni Aguiló, vicerector de Campus, Cooperació i Universitat Saludable, un representant de la Fundació Banc de Sang i Teixits de les Illes Balears (FBSTIB) i un membre de l'Oficina d'Universitat Saludable i Sostenible de la UIB (OUSIS) atendran els mitjans de comunicació.\n4 d'octubre: Dia de les Universitats Saludables\nLa Xarxa Espanyola d'Universitats Saludables (REUS) celebra per quart any consecutiu el Dia de les Universitats Saludables, una campanya que vol visibilitzar el treball que de forma conjunta realitzen els seus membres. La REUS, constituïda l'any 2008 i coordinada actualment des de la Universitat de les Illes Balears, està formada per 54 universitats, 2 ministeris (el Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat, i el Ministeri d'Educació, Cultura i Esport), la conferència de rectors (CRUE) i nou estructures de salut pública de les comunitats autònomes. A més, la REUS no treballa de forma aïllada, de manera constant crea llaços amb altres xarxes; exemple d'això és la relació de sinergia que manté amb la Xarxa Iberoamericana d'Universitats Promotores de Salut (RIUPS) i la Xarxa Europea, compartint models d'actuació i polítiques d'intervenció.\nL'objectiu de les universitats saludables se centra a incorporar i integrar la promoció de la salut en l'àmbit educatiu, creant entorns que serveixin d'exemple a la població universitària i, per tant, a la societat. El Dia de les Universitats Saludables va néixer amb l'objectiu de commemorar la Declaració de Pamplona, el 7 d'octubre de 2009, una data que la REUS pretén perpetuar fent visible, cada any, el treball que es realitza de forma conjunta des de les universitats en matèria de salut. De forma concreta, aquesta edició resulta d'especial rellevància, ja que coincideix amb el desè aniversari de la REUS i el I Congrés d'Universitats Promotores de Salut, que es durà a terme del 7 al 9 de novembre al campus de la Universitat de les Illes Balears.\nAixí doncs, entre les activitats programades per a aquest dia als campus universitaris trobam aquestes:\nEl repartiment de fruita de temporada.\nLa II edició del concurs El Repte de la Fruita, amb l’etiqueta #IIRetoFrutaREUS. Després de l'èxit aconseguit en la passada edició, la REUS vol seguir promovent el consum de fruita a la comunitat universitària. Aquest concurs, que consisteix a pujar fotos a la xarxa social Twitter durant el dia assenyalat menjant una peça de fruita, ha aconseguit consolidar-se en les universitats saludables guanyant adeptes; aquesta és una forma divertida d'instaurar un hàbit necessari en una alimentació saludable.\nEl #Reto5mil, un repte de donació de sang que neix amb l'objectiu d'augmentar el nombre de donants d'aquesta franja d'edat i de conscienciar la població de la necessitat de donar sang assíduament. Aquesta iniciativa ha aconseguit per primer cop agrupar més de vint universitats saludables de quinze comunitats autònomes per promocionar conjuntament la donació de sang entre els més joves.\nA més de les activitats anteriors, cada universitat en durà a terme altres sota el prisma de promoció de la salut.\nCal assenyalar que la REUS treballa perquè les seves polítiques siguin sostenibles, d'acord amb els Objectius de desenvolupament sostenible (ODS) que planteja l'Agenda 2030. Al nostre país, les universitats saludables són exemple de compromís amb el desenvolupament humà dels seus membres i la millora de la seva qualitat de vida. No hi ha dubte que a la Universitat es formen agents actius que serveixen de models saludables als seus iguals i famílies, a més d'actuar en els seus entorns laborals i altres contextos socials. D'aquesta manera, l'individu es converteix no només en responsable de la seva salut, també de la salut dels membres amb els quals es relaciona.\nEn aquest sentit, la REUS facilita als seus membres l'accés al coneixement en matèria d'universitats saludables gràcies als recursos que reuneix la seva pàgina web <unisaludables.es>. Aquesta política de treball en xarxa garanteix la sostenibilitat de les seves accions i el vincle constant dels seus membres, així com una millor qualitat en les intervencions saludables.


‘Cosmètica de l’enemic’ de Kike Maíllo: Els monstres interiors - FÒRUM.ad\nEn temps de dificultats per veure cinema en la gran pantalla, a causa de les limitacions causades per la pandèmia del Covid-19, cal celebrar que el realitzador barceloní Kike Maíllo pugui estrenar directament a la plataforma Filmin/FilminCAT la seva darrera pel·lícula ‘Cosmètica de l’enemic’ després que només es pogués veure en sales en el marc de la programació del passat 53è Festival de Cinema de Sitges. Després del film de ciència-ficció ‘Eva’ (2011) – film inaugural del 44è Festival de Sitges que li va valdre un Premi Goya al millor director novell – i el film d’acció ‘Toro’ (2016), Kike Maíllo du a terme un nou canvi de gènere i ens ofereix el seu tercer llargmetratge sota els paràmetres del thriller psicològic.\n‘Cosmètica de l’enemic’ és una ambiciosa coproducció europea filmada entre Reus, París i Frankfurt que compta amb un repartiment internacional en què sobresurten el seu duet protagonista conformat per l’actriu debutant Athena Strates i l’actor polonès Tomasz Kot – conegut sobretot pel seu paper a Cold War (2018, Pavel Pawlikowski) -. Es tracta de l’adaptació de la novel·la supervendes d’Amélie Nothomb centrada en el diàleg entre dos protagonistes antagònics en l’espai d’un aeroport.\nUn arquitecte d’èxit acaba retingut a un aeroport parisenc amb una misteriosa i enigmàtica noia que acaba de conèixer. Aquest encontre que, en un primer moment, sembla fruit de l’atzar, es transforma paulatinament en un estrany joc del gat i la rata en què la desconeguda posa contra les cordes al famós arquitecte. L’escenari de l’acció, l’edifici de l’aeroport dissenyant pel propi arquitecte, actua com com a extensió del propi personatge. Aquí juga un paper important la idea escènica de l’ús de maquetes amb figuretes que sembla una transposició de l’encontre real de tots dos. Una idea de posada en escena que ens du a una certa teatralitat en què la trama es desenvolupa majoritàriament en un espai únic.\nEl paper cabdal de la noia, carregat d’ambigüitat, sembla una variació de la clàssica figura de la femme fatale del cinema negre o, fins i tot, de la figura de l’intrús del cinema de terror, aquell estrany que es fica a casa teva o en la teva vida i t’ho remou tot. Destaca també un element visual carregat de sentit i que apareix de forma recurrent. Ens referim a la presència d’aigües brutes, l’aiguabarreig del ciment, el material de construcció de l’aeroport, plasmat en el cartell del film i en els mateixos títols de crèdit. Es tracta d’un element material carregat de simbolisme i que ens condueix als secrets més foscos del personatge masculí. Rere les aparences i la respectabilitat romanen colgats els monstres interiors de cadascú.\nNotícia Anterior: Cuida el cabell amb xampús sòlids ecològics\nSegüent Notícia: Plantar sota els arbres


Educació i decreixement | elCugatenc\nPaulo Freire proposava que hi havia una educació “bancària”: aquella en la que els rics omplien les ampolles buides dels pobres amb continguts propis de la seva classe social i, per tant, era opressora. Per contra, una educació “emancipadora” havia de fomentar que els educands generessin els seus propis continguts. L'educació llavors era transformadora de la societat perquè alliberava les persones i les feia protagonistes de la seva pròpia vida. Amb un esperit similar hi ha hagut multitud de perspectives educatives.\nA les nostres institucions educatives, es dona sovint el debat del fet que les famílies que no fomenten la lectura o l'esperit crític repodueixen una mentalitat d'oprimit. Per això cal intervenir i aportar aprenentatge des d'altres perspectives. No hi ha dubte que la diversitat de perspectives és gran, també arriben a les nostres escoles mirades del sistema, com ara el famós programa d'economia financera que va promoure la Generalitat amb La Caixa, el BBVA, Santander i altres actors del món financer (EFEC). La resposta crítica és doble: per una banda, programes orientats al foment del cooperativisme o l'economia social i solidària i, per una altra, una visió àmplia de l'economia com la que pot aportar l'economia ecològica o l'economia feminista.\nEls grups de recerca R&D (Recerca i Decreixement), GRESC@ (Grup de Recerca en Educació per a la Sostenibilitat, l’Escola i la Comunitat) i GREDICS (Grup de Recerca en Didàctica de les Ciències Socials) de la UAB estan desenvolupant un seminari, aquests anys, que prova de treballar un aspecte d'aquesta vessant crítica: l'educació i el decreixement.\nEl paradigma econòmic hegemònic capitalista és tan poderós que ens impedeix veure que hi ha vida més enllà de l'homo economicus i que la societat de mercat no és l'única manera d'organitzar les relacions socials. Una educació per sortir d'aquesta estreta mirada hauria de plantejar-se la finalitat de formar per l'ecociutadania, crítica i compromesa per prendre decisions sobre la seva vida individual i col·lectiva des d'una mirada de justícial social i ambiental. També cal fer un esforç en l'educació política, una dimensió molt poc treballada en els nostres centres, així com en l'econòmica i l'ambiental, que es treballen a vegades per separat i ―com en el cas de l'EFEC― des d'un paradigma molt creixentista.\nUn dels reptes més clars és el treball amb contextos locals i globals ben connectats. La comprensió i incidència inicial en els assumptes globals que afecten el nostre planeta han de combinar-se i ser coherents amb una acció local i immediata. Algunes propostes, com les cooperatives d'alumnes o l'agroecologia escolar, permeten a l'alumnat encarregar-se d'una acció connectada amb fenòmens socials tan potents com l'economia o l'alimentació.\nPer una alfabetització econòmica oberta al decreixement és important no entendre la classe l'economia només en els seus termes monetaris i financers, sinó incloure especialment les necessitats bàsiques humanes, les polítiques públiques, la vida social al voltant de la producció i el consum, el treball i la relació amb el planeta.\nSi volem, també, afavorir l'anàlisi crítica dels problemes socioambientals que hi ha al món, és molt important introduir les intencions, el desenvolupament històric i les estructures de poder que els afecten, i no només entendre els aspectes científics o les accions quotidianes que nosaltres podem dur a terme. Aquestes accions quotidianes solen ser individuals i de mercat, pròpies del marc productiu, no col·lectives ni basades en el prcomú, la cura i reproducció.\nHaurem de fer un esforç a més per conèixer models alternatius de gestionar la vida social, més enllà de les relacions de mercat. Altres cultures i societats poden ser aquí molt interessants de conèixer.\nPer promoure una acció transformadora que doni sentit a l'alfabetització econòmica de mirada oberta, l'anàlisi crítica i la consideració de models alternatius, ens caldrà fer un esforç en el sentit que l'alumnat (no cal que sigui en absència de persones adultes) gestioni processos reals i importants. Per tant ens hem de preguntar quins són processos que ho permeten.\nGermán Llerena i Laura Calvet Mir\nSeminari Educació i Decreixement: GRESC@, R&D i GREDICS


AIELT creixent – Catalana Occident\nEstalvia sense tributar\nL'Assegurança AIELT creixent és una fórmula d'estalvi senzilla i adaptable a la capacitat de cada client, destinada a constituir un capital amb el qual aconseguir els teus objectius.\nRendibilitat garantida y sense risc\nEls teus diners creixeran cada dia gràcies a la rendibilitat garantida i, a més, comptaràs amb una rendibilitat addicional que s'anirà abonant gràcies a la teva permanència.\nTindràs beneficis fiscals en el moment del seu cobrament, sempre que es compleixin les condicions de durada i aportació màxima fixades per a aquesta modalitat.\nModifica l'import a pagar i la freqüencia de pagament o traspassa el teu pla d'estalvis a llarg termini des d'altres entitats sense cap cost.\nPodràs disposar dels diners a partir del 1er any sense penalització.\nEls rendiments que s'han generat estan exempts de tributació quan els diners que s'aporten no superen els 5.000 euros a l'any durant tota la vida del contracte i, alhora, en el moment de la prestació, es té una antiguitat mínima de 5 anys i es percep en forma de capital. Si es rep la prestació abans dels 5 anys, el rendiment que es generi per l'estalvi es tributa com a rendiment del capital mobiliari.\nFullet AIELT creixent


La vacunació arriba al centre de dia Benicadell de Muro | ARA Multimèdia\nEl centre Benicadell ha perdut 2 usuaris per coronavirus en l'últim any.\nS'inicia a les comarques la vacunació en els centres de dia de persones majors dependents, com és el cas del centre de l'Associació de Malalts i Familiars d'Alzheimer de Muro, on han rebut la primera dosi 39 persones entre usuaris i treballadors.\n"Ha estat un any molt complicat per a les famílies i per a tots els que formem l’associació, aquesta vacuna representa un raig d’esperança cap a la nova normalitat", assegura Mila Vilaplana, la directora del centre. I és que aquesta setmana 25 usuaris i 14 treballadors han rebut la primera dosi de la vacuna del coronavirus.\nEl centre Benicadell va tancar les portes durant el confinament més dur en l'inici de la pandèmia per indicació de conselleria, però prestaven atenció telefònica i oferien activitats personalitzades d'estimulació i fins i tot atenció a domicili en els casos que era necessari. Una vegada reobertes les portes, el centre ofereix atenció presencial en torns setmanals del 50 per cent, i sempre atenent a les indicacions de Sanitat.\nAl llarg de tota la pandèmia el centre ha comptabilitzat onze casos positius entre usuaris i treballadors, dels quals han faltat dos usuaris.