Una investigació de la Universitat de València analitza 2.300 revistes acadèmiques i conclou que “les dones de tot el món van veure minvades les seues investigacions”, especialment en la franja d’edat entre 25 i 45 anys, principalment per dedicar-se a les cures familiars\nLa evolución de las publicaciones cientificas Ilustración realizada por Enrique A. Vilar Vega\n22 de octubre de 2021 22:46h\nLa pandèmia va provocar un augment de les investigacions i publicacions acadèmiques, però no va ser equitativa en la distribució per gèneres. La bretxa de gènere en les investigacions també es va agreujar i va ser especialment rellevant durant l’anomenada primera onada, quan el confinament domiciliari va permetre una part dels acadèmics traslladar els seus estudis a les revistes científiques. Un estudi liderat per la Universitat de València apunta que la diferència en publicacions en revistes acadèmiques, peça clau en la investigació, va ser de fins al 50% entre homes i dones, segons les disciplines.\nL’estudi, en què participen els investigadors valencians Francisco Grimaldo i Daniel García, és el més ampli fins hui sobre bretxa de gènere acadèmica durant la Covid-19 i analitza 2.329 revistes de la plataforma Elsevier, amb 4,5 milions d’articles científics de 5 milions d’investigadors. La principal hipòtesi dels investigadors és que les cures familiars, que recauen majoritàriament sobre les dones, han interferit en el seu desenvolupament acadèmic.\n“Les científiques joves van ser les que principalment es van encarregar de la cura de la família i les responsabilitats de la llar, on van passar més quantitat de temps d’acord amb les dades de Google Mobility, amb la qual cosa van tindre menys temps per a desenvolupar les seues investigacions”, apunta Grimaldo. Altres investigacions fetes durant la pandèmia han apuntat en la mateixa direcció: els homes han pogut engrossir els seus currículums, les dones els seus nivells d’estrés i ansietat. Amb l’augment dels treballs científics, publicats o no, també van augmentar les correccions. “No obstant això, ací no s’ha constatat diferència entre gèneres, la qual cosa ve a dir-nos que les dones van continuar mantenint la seua vocació de servei a la comunitat científica”, indica.\nEl treball destaca que aquesta bretxa suposarà una diferència important en les carreres acadèmiques de les dones, que parteixen d’una posició desigual respecte dels seus companys homes. La minva de publicacions serà una minva en els seus currículums i en les seues possibilitats com a investigadores. “En els pròxims anys podríem veure que el camí encetat en els primers mesos del 2020 faria més fruits en la carrera de molts homes, i no en la de les investigadores i científiques que es van veure obligades a fer-se càrrec d’altres tasques que, se suposa, són compartides”, insisteix l’enginyer informàtic, investigador principal de l’estudi. Ells engrandiran la seua carrera laboral, elles seguiran per darrere.\n22 de octubre de 2021 - 22:46 h


Mirades. Anys i anys. L’educació o la tasca tenaç - Rosa Sensat\nMirades. Anys i anys. L’educació o la tasca tenaç\nJa hem fet el revolt i hem canviat d’any. El 2019 es desplega amb tota la seva càrrega d’expectatives, incerteses, novetats i sorpreses, com tots els altres anys, com tots els dies i moments. I enfilem, també, camí d’un proper 2020, un horitzó que hauria de solucionar tantes coses en els calendaris de la UNESCO o de la Unió Europea. Malauradament, les millores per a l’educació mundial tindran una nova data, que es posposarà un altre cop. Al capdavall, la lluita de l’educació és constant i difícil. Però cal seguir fent camí, malgrat tot.\nFixeu-vos en fa cent anys. Se sortia de la Primera Guerra Mundial. El món educatiu es mou com mai per tal de construir, infructuosament, un projecte que acabi amb els conflictes bèl·lics: «Sí, la guerra redueix el nivell moral i desencadena les passions. I també rebaixa el nivell intel·lectual. La ment deixa de treballar en temes que li són dignes; la intel·ligència, la força creativa, només s’aplica a les obres de mort i destrucció: bales, cuirassats, submarins, gasos asfixiants, zepelins, tancs…». Així s’expressa la mestra francesa Hélène Brion, quan és jutjada per la seva militància pacifista per un tribunal del seu país, el 1918. Aquell mateix any, Anton Makarenko torna, com a director, a l’escola on havia començat a fer de mestre, l’escola ferroviària de Kriukov, un centre de segon ensenyament. Ja el 1919, Makarenko es trasllada a Poltava, on es fa càrrec de la seva escola primària. Pocs mesos més endavant assumirà la conducció de la colònia per a infants joves delinqüents on construirà la seva gran aportació pedagògica. És també el 1919 que Enlantyne Jebb converteix una recaptació de diners per alimentar i atendre els orfes de la Gran Guerra en la Fundació Save the Children, per tal que tots els nens i nenes tinguin l’ajuda que necessiten, en qualsevol circumstància. Després, com també és sabut, serà la redactora de la Declaració dels Drets de l’Infant aprovada per la Societat de Nacions.\nÉs entre el 1919 i el 1920 que Janusz Korczak publica la seva gran obra pedagògica, Com estimar l’infant. Un text escrit als hospitals de campanya del front ucraïnès on el «Vell Doctor», com se’l coneixeria més tard, servia com a metge militar durant la Gran Guerra. I és el 1919 quan obre les portes la primera escola Waldorf a Stuttgart. Un centre educatiu fundat per Rudolf Steiner a proposta d’Emil Molt, propietari de la fàbrica de tabac Waldorf-Astoria. Creada per educar els fills i les filles dels treballadors, sis anys més tard comptarà amb quasi un miler d’alumnes.\nI seguim. És en el curs 18-19 que engega l’escola Montessori de Canet de Mar, una de les escoles montessorianes ortodoxes que hi havia a Catalunya, segons la visió canònica d’Alexandre Galí. La doctora italiana la inaugura amb trenta-sis alumnes matriculats, dels quals vint-i-cinc seguiran el curs de manera efectiva. Mentrestant, es va instal·lant a Barcelona i prepara l’important viatge del 1919 a Londres, on impartirà un curs de formació amb l’estructura que es convertirà en habitual: cinquanta hores lectives, cinquanta hores d’ensenyament utilitzant els materials, cinquanta hores d’observació a les aules montessorianes. I, en fi, fa cent anys, la Mancomunitat de Catalunya creava els Estudis Normals, un nou centre de formació de mestres, reclamat des de feia uns anys per l’Associació Protectora de l’Ensenyança. Iniciat amb Palau i Vera al capdavant, i dirigit després per l’esmentat Alexandre Galí, va durar poc: la dictadura de Primo de Rivera va dissoldre la Mancomunitat i, amb ella, les seves institucions.\nBen aviat vindran els trenta punts de l’Escola Nova i tantes altres efemèrides. Ara hem recordat el centenari d’un període intens; d’una gran empenta pedagògica impulsada per personalitats diferents en ideals, pràctiques i contextos, però compromeses totes elles en una tasca tenaç, persistent: l’educació; malgrat tots els obstacles i els fracassos. Com avui.


El doblatge en català "continua sota mínims" mentre que el castellà treu fum per la demanda de les plataformes La República\nEl doblatge en català “continua sota mínims” mentre que el castellà treu fum per la demanda de les plataformes\nLa Plataforma per la Llengua denuncia que de 335 pel·lícules del catàleg de Netflix amb versió catalana, només n’ofereix 4\nPla mitjà de l'actor Roger Pera doblant la sèrie 'Hudson i Rex' per a TV3 dirigit pel seu pare, Joan Pera, als estudis de doblatge de Sonygraf a Barcelona. Imatge del 5 de juny de 2020. (Horitzontal)\nEls estudis de doblatge a Catalunya treuen fum gràcies al boom de plataformes com Netflix, HBO o Amazon Prime, que han suposat una “injecció” de demanda en un sector que la crisi del 2008 va deixar molt tocat. “El castellà ara mateix està en un punt de molta feina. El català continua sota mínims”, assegura Roger Isasi-Isasmendi, president de l’associació Doblatge Unida de Barcelona. Coincidint aquest divendres amb el Dia Mundial del Doblatge, el sector es reivindica com a “facilitador de la cultura” i denuncia que l’absència de conveni els aboca a salaris baixos. “Les plataformes ens demanen molta producció, anem una mica saturats, però hem de lluitar per mantenir l’orfebreria que és el doblatge”, diuen a l’ACN els actors Joan i Roger Pera.\nL’auge de les plataformes ha sacsejat les dinàmiques dels estudis de doblatge. I l’aturada pel coronavirus ha evidenciat encara més l’alta demanda de continguts audiovisuals i l’acumulació d’escenes per doblar. “El sector té un moment àlgid. Portem uns sis anys amb molta més feina del que havíem tingut en els darrers 25”, assegura a l’ACN Bruno Jordà, actor i membre de la comissió de doblatge de l’Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya (AADPC).\nL’augment de feina neix de la demanda de les plataformes de vídeo sota demanda per disposar de pel·lícules i sèries en castellà. “Molta gent diu que el doblatge quedarà obsolet en uns anys, però de moment cada cop es dobla més i les plataformes li donen molta importància, aquest cas en castellà”, diu Jordà.\nEl català a la petita i gran pantalla\nEls “clients” del doblatge en català són TV3 -que ha reduït dràsticament la demanda els últims anys- i la Generalitat, que aposta per doblar certes pel·lícules d’animació o grans estrenes per a tots els públics com ‘Star Wars’. Una demanda que és insuficient per a molts actors “que es guanyaven la vida amb el català”, i s’han hagut de “reciclar i tirar dels dos idiomes perquè no hi ha manera de sobreviure amb el català”, assenyala el president de l’associació Doblatge Unida de Barcelona (DUB), Roger Isasi-Isasmendi.\nEl sector veu en les plataformes una oportunitat per poder normalitzar el doblatge en català i que aquestes ho acabin veient com un negoci rendible. Però es tracta d’una situació, de moment, llunyana. El primer pas, seria que les plataformes incloguessin l’opció de català d’aquelles pel·lícules del seu catàleg que ja estaven doblades anteriorment. Un estudi de la Plataforma per la Llengua analitza que de les més de 2.000 pel·lícules del catàleg de Netflix, 335 tenen alguna versió disponible en català, però només 4 es poden trobar a la plataforma.\n“Entenc que és responsabilitat de les plataformes en primer lloc. Després una aposta de la Generalitat d’intentar realment tenir espai dins de les plataformes”, opina Isasi-Isasmendi. Que s’incorporin els continguts ja doblats, com es preveu que faci Disney + després de les negociacions amb Política Lingüística, no suposa ara més feina per als estudis de doblatge, però sí una finestra perquè les plataformes valorin la llengua i la seva demanda real.\nSegons una enquesta de la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura, un 75% prefereix com a primera opció el castellà en el doblatge, un 50% el català i un 19,2% l’anglès.\nEls sector considera que s’hauria d’equiparar la figura del traductor d’un llibre a la dels dobladors. “Dono gràcies als traductors meravellosos que hi ha al nostre país per fer-nos arribar la cultura. Hi ha la mania que els actors de doblatge som els antiprofessors d’anglès. La tecnologia ens permet agafar i canviar d’opció, la modernitat és la llibertat per poder escollir el que un vol”, sosté Isasi-Isasmendi.\nDins d’una sala de doblatge\n“És molt bonic acostar tota la cultura universal a la teva llengua. Això no es perdrà mai”, assegura Joan Pera des d’una de les sales de l’històric estudi de doblatge Sonygraf. Pera està dirigint el seu fill, Roger Pera, en el doblatge de la sèrie ‘Hudson i Rex’ que ha comprat TV3.\nJoan Pera recorda que és un “històric” del doblatge, “la primera pel·lícula en català ja la va portar ell”. “Aquesta l’hem de fer una mica a corre-cuita perquè se’ns ha acumulat amb la pandèmia. És un servei lingüístic que fem al país, és molt bonic”, assegura. El seu fill, Roger Pera, diu que “doblar és fer màgia”, i en aquest país “es fa molt bé”. “Hem de lluitar per no convertir-nos en uns xurrers, de fer ‘takes takes i takes’ ràpidament, perquè Netflix o HBO ens demanen molta producció”, diu l’actor sobre la necessitat de cuidar la precisió de l’ofici.\nAmb les mesures obligades per la pandèmia, director, actor i tècnics estan separats per mampares, i només pot estar a l’estudi un doblador. Tot i que en els últims temps els actors protagonistes ja no gravaven simultàniament al mateix estudi, sí que coincidien diverses veus per fer ambients de fons o reaccions col·lectives.\n“Ara s’han de fer un per un. Representa que estem bastant més de temps per arribar a fer una pel·lícula”, diu a l’ACN el director de l’estudi Sonygraf, Jordi Daura. El que abans es feia amb sis o set dies, ara en requereix uns 10. Això afecta especialment a la figura del director, ja que aquest cobra pel conjunt de la pel·lícula, no per les sessions dedicades.\nTal i com han fet una quinzena d’estudis de doblatge, com Takemaker, SDI Media o De Luxe Spain, s’han substituït els guions en paper als faristols per tauletes electròniques que es desinfecten a cada sessió, entre altres mesures com organitzar esglaonadament l’entrada i sortida als estudis.\nImpuls públic i demanda “silenciosa”\nDaura, responsable de l’estudi Sonygraf, fundat el 1954, corrobora que es troben “en un bon moment”, gairebé al 100% de capacitat. “Portem molts anys al sector, molt assentats. Les noves plataformes van a buscar els estudis més antics, els mes professionals”, assegura Daura. També confirma que la proporció de continguts que fan en castellà és superior (65%, respecte 35% en català), tot i que en ser un estudi homologat per TV3 són dels que més feina en català assumeixen.\n“El problema del català és que com són adjudicacions, no saps cada any la feina que faràs, si TV3 et donarà 100 hores o 300”, explica Daura. En els inicis de TV3, la televisió adjudicava a una vintena d’estudis, mentre que actualment en són uns cinc els que fan aquesta feina. “TV3 està doblant un 50% menys que fa uns anys”, assegura Daura.\nAl seu parer, si Netflix o Movistar + “veiés que l’audiència d’abonats a Catalunya fos molt gran, podrien entrar en la possibilitat de doblar o subtitular en català”. “El client és el que marca els idiomes. Aquí a Barcelona tot el que fem per a Netflix és en castellà”, assevera. Si bé fa 25 anys el 80% del cinema a l’Estat es doblava a Barcelona, calcula que ara es reparteix en un 50% amb Madrid.\nAl parer del director i actor Bruno Jordà, l’impuls públic “és essencial, però també hi ha d’haver un impuls privat”. “Si no hi ha demanda, no doblaran. Manca suport públic, manca demanda, o almenys és insuficient i silenciosa, i no hi ha cap plataforma que estigui forçada a doblar”, reflexiona el membre de l’AADPC. A més, recorda que TV3 té ara “altres prioritats que no són el doblatge”, i que “ho ha deixat abandonat des de fa temps”.\nAbsència de conveni i amenaça del teledoblatge\nEl sector denuncia que es troben en un estat d’indefensió perquè no hi ha un nou conveni des del 2009, cosa que implica una taula de salaris desactualitzats. El fet que no hi hagi una patronal, dificulta l’acord per un conveni. “Un sector estable és un sector amb conveni. Estem amb salaris de fa més de 10 anys”, lamenta Jordà. “Estem cobrant molt poc, malament, però feina n’hi ha molta”, insisteix Roger Pera.\nEl sector alerta també de l’incipient fenomen del teledoblatge, plataformes digitals que incentiven els actors a instal·lar-se estudis de doblatge a casa. La crisi del coronavirus ha constatat que es tracta d’un ‘modus operandi’ que està irrompent en el sector “de manera directa”. Les associacions de doblatge asseguren que es tracta d’una pràctica que atempta contra l’essència artística de la professió, discrimina en funció de les capacitats econòmiques i suposa un empobriment “artístic, social i econòmic majúscul”.\nEl sector es transforma, però ho vol fer dins dels estudis de doblatge. “Amb el doblatge sempre t’estàs transformant. Mai fas algú de la teva edat. Juguem molt amb la veu i això és únic”, reivindica Pera.\n‼ De 335 pel·lícules del catàleg de @netflix amb versió en català, la plataforma només n’ofereix 4.\n🎬 Dues pel·lícules en VO: “La propera pell” i “Incerta glòria”\n📹 Dos documentals subtitulats: “Little Miss Sumo” i “Dues Catalunyes”\nMés detalls 👉 https://t.co/iMLM2P4HEP pic.twitter.com/RlhWtoeJTZ\n— Plataforma per la Llengua🎗 (@llenguacat) June 11, 2020\nEntra en vigor el tancament de botigues 24 hores entre les 22 i les 7 i la suspensió de les activitats a centres cívics


festa – Els fogons de la Bordeta\n26 Juny 2011 23 gener 2013 37 comentaris\nÉs sabut pels nostres convidats, i també per alguns blocaires que ja ens coneixen, que si alguna cosa ens encanta quan fem sopars a casa, és preparar minutes divertides i originals per presentar el menú.\nAra fa temps que no en penjàvem cap al bloc, i com que el que ens vam inventar per la revetlla de Sant Joan ens va agradar tant, hem volgut compartir-ho amb vosaltres.\nNo tenim fotos del procés, doncs va ser tot molt intuïtiu i a base de fer proves, ens va sortir bastant de pressa a partir de la idea que ens va venir al cap. A més a més, com sempre, fins que no ho tens tot llest no se t’acudeix que podries haver “documentat” els passos per posar-ho al bloc…\nCom veieu, les minutes tenen forma de coet, i desenrotllant-lo apareix escrit el menú. Nosaltres les hem fet per Sant Joan, però si us agraden crec que en qualsevol sopar d’estiu que feu quedareu fantàsticament presentant el vostre menú així.\nPerò estigueu tranquils, en realitat és bastant fàcil de fer, tot i que entretingut, sobretot si n’hem de fer molts. Però si us ha agradat la idea, i us ho passeu bé fent coses d’aquestes, us animem a provar-ho\n– Fulls de colors mida DIN-A4\n– Pals de broqueta\n– Cola blanca i cel·lo\nImprimim el text (o si volem ho fem a mà) en un full DIN-A4, de manera que quedi en una meitat d’aquest dividint-lo en vertical (en sortirien 2 per full d’aquesta manera). El text però, estarà en una meitat de la tira, i l’altra meitat en blanc, doncs quedarà encolada al bastó. La part escrita ha de tenir un marge, després veureu el perquè. Podem tallar-los una mica i adaptar-los a la mida q ens agradi més, segons les dimensions dels pals.\nNosaltres vam fer servir pals de broqueta, els quals vam enganxar en un extrem del paper, i després vam anar enrotllant posant una mica de cola, fins arribar a la meitat de la tira. Durant aquest procés introduirem l’extrem d’un petit cordill de manera que pengi per la part inferior com si fos la metxa.\nAquí vam seguir enrotllant encolant només 1 o 2 cm de la part superior del paper (que en escriure el text hem deixat de marge). Això és perquè la part superior del petard queda totalment encolada, doncs amb la punxa que hi col·locarem, aquesta part no podria desenrotllar-se.\nFinalment, una vegada estat tot enrotllat, anem tallant amb un cúter per sota del marge que hem encolat, de manera que es pugui obrir la part del menú. Fem un petit cucurutxo i l’enganxem a l’extrem superior. Enganxem de nou el rotlle del menú amb un petit tros de cel·lo per posar-ho fàcil als convidats a l’hora d’obrir-ho.\nI aprofitem, ja que alguns blocaires ens heu preguntat, per mostrar-vos el menú del sopar de revetlla, que abans ja heu vist escrit a la minuta.\nDurant els propers dies alguna d’aquestes receptes sortirà al bloc, així que si us interessen estigueu atents que les anirem explicant.\n– Cubs vegetals\n– Minutes per a un sopar d’estiu


Illa Il·lustració: 05.10\nPublicado por Illa Il·lustració en 13:34 Cap comentari:\nEstrenem nou grup d'Illa Il·lustració al Facebook!\nEl grup d'Illa Il·lustració al Facebook està obert a la participació de tots el alumnes, ex-alumnes i professors d'Il·lustració de l'Escola ILLA.\nSi vols publicar una notícia que et sembla interessant, o vols donar a conèixer la teva feina, o ens vols convidar a la teva exposició o simplement participar en la nova comunitat, només cal que t'afegeixis al grup i pengis les fotos, videos i publicacions que vulguis.\nPublicado por Illa Il·lustració en 14:18 Cap comentari:\n"Límite bipolar" és un curtmetratge realitzat per Felipe Almendros i Bouman.\nPublicado por Illa Il·lustració en 11:23 Cap comentari:\nPublicado por Illa Il·lustració en 16:06 4 comentaris:\nEl proper dijous 3 de juny s'inaugura el segon Festival de la Il·lustració Independent de Barcelona Ilu·Station 2010 a la Galeria Miscelànea de Barcelona.\nEl festival coomptarà amb 8 exposicions repartides per Barcelona en referència del tema del futbol, a més d'altres activitats com festes, xerrades, tallers i concerts com el de MegaAfonía, o el concert il·lustrat de Love Of Lesbian.\nTambé pots descarregar el dossier de premsa amb totes les activitats aquí.\nPublicado por Illa Il·lustració en 12:45 Cap comentari:\nEls alumnes de primer d'il·lustració de l'Escola Illa, Miquel Cano i Alba García han estat guanyador i finalista dels cartells de la XVII Mostra de Jazz de Tortosa\nPublicado por Illa Il·lustració en 18:57 1 comentari:\nEls artistes plàstics interessats teniu fins al 30 de juny per entregar les obres. Hi hauran premis de 5.000€ , 3.000€, 3 accèssits amb material i 20 finalistes que exposaran les obres.\nPublicado por Illa Il·lustració en 20:25 Cap comentari:\nPublicado por Illa Il·lustració en 9:27 Cap comentari:\nL'Originàlia és la mostra d'Art Jove de Granollers que es durà a terme el 19 de juny la plaça de l'Esglèsia de Granollers, on podreu trobar art al carrer, fira de dissenyadors, tallers, dj's, workshops etc.\nActualment estan treballant per dur a terme d'aquest any, per això busquen artistes joves i creadors interessats en participar en l'Originàlia.\nPer participar, cal enviar un correu electrònic amb les dades de contacte a gra@grajove.cat i es posaran en contacte amb vosaltres.\nPublicado por Illa Il·lustració en 15:10 Cap comentari:\nPublicado por Illa Il·lustració en 10:53 Cap comentari:\nExposició de gravats dels alumnes de 2n d'Il·lustració\nEls alumnes de segon d'Il·lustració de la Illa inauguren demà 4 de maig a les 19:30 una exposició de gravats sobre Miguel Hernández a l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell a la Sala Club d'Assaig.\nPublicado por Illa Il·lustració en 13:14 1 comentari:


Gonzalo Boye Tuset Advocat de Carles Puigdemont i Toni Comín Política\nGonzalo Boye ahir al centre de Lectura on va presentar el seu darrer llibre sobre el procés.\nBoye, al centre, amb Marcel Banús, a la dreta, qui va ser l'encarregat de presentar l'acte al Centre de Lectua.\nL’advocat de Puigdemont i Comín lamenta que «la justítica espanyola no té contrapès i això els dona un poder perillós»\nActualitzada 20/06/2019 a les 08:15\nL’advocat de Carles Puigdemont i Toni Comín va presentar ahir al Centre de Lectura el seu llibre Y ahí lo dejo. Crónica de un proceso, en el qual parla del procés català des que els polítics independentistes van marxar d’Espanya. Els assistents, que van omplir la sala fins al seu límit i part del passadís d’entrada, van ovacionar amb molts aplaudiments l’advocat a qui van aprofitar per encoratjar.\n—Com estan Carles Puigdemont i Toni Comín?\n—Estan molt bé, molt tranquils i ocupats a la vegada per totes les tasques que han de realitzar. Ho estan vivint tot amb molta fermesa, ells saben que no es pot fer ni una passa enrere.\n—Vostè va anar a recollir les actes d’eurodiputats de tots dos però no li van deixar. Per què?\n—No van voler que l’agaféssim. Bàsicament perquè ells s’estan saltant la llei i fan el que volen. No van voler acceptar-ho i ara ho hem presentat per registre i hauran de resoldre-ho. Nosaltres vam anar allà perquè havíem d’anar, si no, tampoc hi haguéssim assistit. Nosaltres sabem que el registre es presenta per escrit i ho teníem tot preparat i ho vam enviar aquell mateix dia.\n—Creu que amb aquest registre Puigdemont i Comín podran exercir d’eurodiputats?\n—Sí, un cop que això surti de l’Estat Espanyol això tindrà un altre tipus de resolució. L’Estat seguirà dient coses però nosaltres quan arribi el moment doncs actuarem fora.\n—Per tant, el 2 de juliol podran exercir d’eurodiputats?\n—Bé, nosaltres no sabem el dia exacte però sabem que estaran allí i amb el dret de la Unió Europea a la mà hauran de resoldre’s en aquest aspecte.\n—Com a eurodiputats, podrien tornar a casa?\n—Tindrien immunitat en tots els països de la Unió Europea de fet, ja la tenen però l’Estat no l’està respectant.\n—Així doncs, el retorn no seria possible, veient el cas de Junqueras.\n—El fet de venir o no venir és més de seguretat que no pas de legalitat. A Espanya pot passar qualsevol cosa igual que a Turquia.\n—En el llibre parla des del dia que els polítics catalans marxen fora d’Espanya. Ho van fer influïts per vostè?\n—No. Ells la decisió ja la tenien presa fa molt temps el que passa que evidentment nosaltres comencem a assessorar-los el dia 28 o 29 d’octubre del 2017 i ho seguim fent ara però la decisió va ser política i prèvia.\n—Dóna la sensació d’anar una passa per davant, com en el cas de les actes d’eurodiputats que ja portaveu l’escrit.\n—Sabem tot el que faran. Ells se saltaran la llei de totes les maneres possibles per intentar aconseguir dos objectius: per una banda que Puigdemont, Comín i Junqueras no entrin al Parlament Europeu; i per l’altra, si és possible, posar-los a la presó. Però jo dic el mateix que moltes vegades he dit al jutge Llarena, si vostè està tan segur que no tenen immunitat perquè no cursa la tercera euroordre? És tan senzill com això.\n—Com creu que acabarà el judici dels presos?\n—Hi haurà una sentència que no ens agradarà. Tot i que, com a mínim, per a Junqueras no hauria d’haver-hi aquesta sentència perquè com a mínim ell té immunitat. Però estan tan llançats que els importa molt poc el què digui la llei i Europa.\n—Veu una solució clara al conflicte?\n—Mentre estigui judicialitzat i els qui manin a Espanya siguin els jutges jo no veig cap solució. Hem de canviar les altes instàncies jurisdiccionals espanyoles que són les que creen el problema. Caldria fer una sèrie de reformes i estructurar un estat a partir de principis molt bàsics i clars que són els mateixos que recull l’article 2 del Tractat de Lisboa i en molts textos legals de la Unió Europea. Ara mateix les altes instàncies jurisdiccionals no tenen contrapès i això les converteix en un poder perillós.\n—Per tant, també passa per una solució política.\n—Per descomptat. Els jutges han decidit que els catalans som els dolents, però que passarà si un dia decideixen que són els socialistes, els andalusos o els gallecs. Les decisions polítiques no poden estar en mans de les altes instàncies jurisdiccionals que més utilitzen el seu poder. Un bon exemple en aquests moments és el que va passar amb el cas de Lula, un alt magistrat coordinat amb una sèrie de fiscals enfonsen la carrera política de Lula, el posen a la presó i altera la política brasilera i també fent Ministre de Justícia a Bolsonaro. Jo veig molts paral·lelismes.\nBoye omple el Centre de Lectura\nComenta el contingut : «Qui ha creat aquest problema han estat les altes instàncies jurisdiccionals»


L’equip de la Universitat de Vic – Central de Catalunya va guanyar ahir al 4rt torneig interuniversitari del joc Científic RYM (Research Your Mind), celebrat al Mobile World Centre Espai Movistar de Barcelona, dins la 20a Setmana de la Ciència (SC’15). La competició va congregar altres 8 equips més procedents de la UB, UAB, UPC, URL, UAO, UdL, URV i UdG.\nLes components de l’equip vencedor han estat Nahara Gateu, estudiant de primer any de Biotecnologia de la Universitat de Vic – Central de Catalunya, i Beatriz Albiol, estudiant de primer any de Biologia i de Ciències Ambientals. El binomi vigatà es va imposar en la final jugant a la versió web del joc RYM al de la Universitat Politècnica de Catalunya, integrat pels estudiats de primer any d’Enginyeria de Telecomunicacions, Oscar Sender i Marc Mestre. Les guanyadores i els segons classificats va ser premiats amb unes tauletes de Samsung.\nEl joc RYM (Research Your Mind), de format pregunta-resposta està disponible per a dispositius mòbils, navegadors web i Facebook (www.rym.cat). Impulsat per la Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació (FCRi) i el Govern de Catalunya per apropar la ciència als joves de 16 a 20 anys, permet jugar i esbrinar el nivell de coneixements bàsics sobre diferents camps científics. En aquesta quarta edició disposa de 400 preguntes.


⚡ Urgent: La nova zona de Catalunya que preocupa pels contagis de coronavirus\nManresa i Igualada, principals focus d'atenció per la pandèmia a la Catalunya Central\nTot i que la situació es troba sota control, no deixa d'haver-hi temença a un rebrot més important\nper Júlia Navarro dilluns, 10 d’agost 2020 - 11:05h\nEls brots segueixen creixent però les dades es mantenen més o menys estables a la Catalunya Central. | ACN\nLa situació del coronavirus a la regió sanitària de la Catalunya Central està controlada, si bé és cert que en determinades poblacions i comarques els augments registrats en les darreres setmanes provoquen una certa temença d'un rebrot més intens. Tot plegat fa que no es pugui abaixar la guàrdia a la zona, que durant la primavera va patir de valent el col·lapse de places sanitàries en ple pic de la pandèmia.\nManresa i Igualada, les dues ciutats amb major augment\nAquest dilluns, el 'Regió 7' apunta que, en els darrers 25 dies —des del 13 de juliol— la ciutat de Manresa ha passat de 1.048 positius a 1.231, és a dir, 83 més —un augment del 17%. A Igualada, l'increment s'eleva fins al 24%: de 710 casos a 833 en els darrers 25 dies. A la resta de poblacions importants de la zona —Berga, Moià, Puigcerdà i la Seu d'Urgell— la situació es troba molt més estabilitzada.\nPer comarques, el Bages (21% d'augment de casos) i el Berguedà (12%) són les que reclamen més atenció. En canvi, si ens fixem en la taxa estandaritzada de positius per cada 10.000 habitants, la situació més complexa es troba a l'Anoia (183), el Bages (170), el Berguedà (141) i el Moianès (117).\nSalut notifica aquest dilluns 832 nous casos de covid-19 a Catalunya\nEl risc de rebrot manté la tendència a la baixa i se situa en 147,47 —156,18 en l'últim balanç; 172,24 la setmana passada—, si bé encara es troba molt per sobre del llindar de risc alt (100). La velocitat de propagació del virus baixa de la barrera de l'1 i és de 0,98. Hi ha ingressats 590 pacients (26 més) i 116 estan a l'UCI (6 més). L'edat mitjana dels positius és 38 anys (37 en els darrers dies).\nSalut Malaltia Anoia Bages Berguedà Moianès


Teatre: Àlex Rigola, nou director dels ‘Teatros del Canal’ de Madrid | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nÀlex Rigola, nou director dels ‘Teatros del Canal’ de Madrid\nAutor d'espectacles molt impactants, el creador català és un dels més vitals i internacionals de l'escena actual\nBarcelona 15 JUL 2016 - 18:47\tCEST\nEl director Àlex Rigola, en una imatge d'arxiu. Giorgio Zucchiatti\nEl director de teatre i òpera i autor Àlex Rigola (Barcelona, 1969) és el nou director dels Teatros del Canal de Madrid. Rigola, que va estar al capdavant del Teatre Lliure des del març del 2003 fins a l'estiu del 2011, quan va ser rellevat per Lluís Pasqual, i que dirigeix la secció de teatre de la Biennal de Venècia des del 2010, és un dels creadors més internacionals de la nostra escena i és àmpliament reconegut com un dels seus directors més innovadors. Rigola comptarà amb l'actriu i directora Carlota Ferrer en la direcció artística del Canal. Entre els seus nombrosos muntatges figuren alguns tan impactants com la versió escènica de la monumental novel·la 2666 de Roberto Bolaño, traduïda en un espectacle de més de cinc hores i estrenada el 2007, Nixon-Frost, de Peter Morgan, sobre l'entrevista que va rematar al president mentider, o la seva recent i aplaudida versió de El públic de Lorca.\nRigola, que es va graduar en interpretació a l'Institut del Teatre de Barcelona, i que va començar com a actor, s'ha atrevit amb el registre complet del teatre mundial i ha portat a escena, sempre amb un estil molt personal caracteritzat especialment per una estètica contemporània i un ús molt hàbil de les projeccions, el vídeo, la dansa i sobretot la banda sonora, grans clàssics de Tennesse Wiliams, Eugene O’Neill, Alfred Jarry, Georg Büchner, Brecht o Eurípides. Ha freqüentat també Shakespeare amb muntatges impactants de Titus Andrònic (un dels quals li va donar fama per la seva sorprenent radicalitat, al 2000), Juli Cèsar i Coriolà (la seva trilogia romana), Macbeth (MCBTH, 2012) i Ricard III (Ricardo 3º, 2005). Tom Stoppard i David Mamet figuren així mateix entre els dramaturgs que ha triat per representar. L'any passat es va atrevir a portar a escena, al Teatre Nacional de Catalunya (TNC), Incerta Glòria, la gran novel·la sobre la Guerra Civil de Joan Sales. Entre els seus muntatges més populars hi ha la seva versió de Marits i mullers de Woody Allen. En òpera ha dirigit L'holandès errant o Madama Buterfly. Entre els seus projectes de la temporada que ve destaca un Ivonov de Txékhov al Lliure (abril).\nLa irrupció de Rigola a l'escena catalana –i després a la de la resta d'Espanya-, amb el suport d'un elenc de joves intèrprets que s'han consolidat com alguns dels noms més interessants de l'escena del país, va suposar un corrent d'aire fresc als escenaris. La trobada amb el Lliure va significar una fita en la seva carrera i una etapa de sorprenent canvi i injecció de nova vitalitat en el col·lectiu, sumit llavors, després de la mort de Josep Montanyès i la renúncia de Pasqual, en una crisi de direcció i model. L'estampa del director arribant al Lliure en la seva moto Harley Davidson vestit de negre i amb botes de vaquer van marcar una època, com ho van fer les seves avantguardistes programacions.\nIndependent d'idees estètiques molt bressolades en el teatre modern en alemany (Castorf, Ostermeier), que és un dels seus grans referents, molt conscienciat políticament i social, obert a les noves idees, eficient gestor i excel·lent coneixedor del teatre europeu, Rigola, un home afable i amb sentit de l'humor, és sens dubte una esplèndida elecció per dirigir un gran centre teatral. Fonts socialistes expliquen que els grups parlamentaris de l'Assemblea de Madrid PSOE, Podem i Ciutadans han demanat sempre que s'obri a concurs aquest càrrec, però Cifuentes mai ha volgut.


El Jan ja té 4 anys!\nAquest diumenge va ser l'aniversari del Jan i aquesta tarda ho ha volgut celebrar amb totes les Pomes, i és que ja es va fent gran i ha fet 4 anys!\nEns ha convidat a berenar un pa de pessic boníssim i no n'ha quedat ni una engruna! I després hem pogut ballar una mica a la classe.\nMoltes gràcies Jan pel berenar i per molts anys!!!!!\nClicant AQUÍ veureu les fotos.\nEl Marçal i els cucs de seda\nEl Marçal té a casa cucs de seda i ens els ha volgut ensenyar a totes les Pomes.\nHem explicat que els cucs de seda primer són molt petits i poc a poc es van fent grans! Només mengen fulles de morera i en mengen molta!\nAlgunes Pomes ens han dit que els cucs al final es transformen en papallones! primer fan un capoll i després surten d'aquest sent papallona.\nEl Marçal ens ha ensenyat els cucs i després els hem pogut observar més estona amb lupa i tot!\nMoltes gràcies Marçal per haver-nos ensenyat els cucs!\nClicant AQUÍ podreu veure algunes fotos del moment.\nComencem Mus-e Ioga (P3)\nDesprés de ballar la dansa de sant Jordi que hem preparat amb la Laura amb moltes ganes, ens hem acomiadat d'ella fins el curs vinent. Però les Pomes no deixem de fer Mus-e! Ara arriba el torn de treballar amb l'Alba unes quantes sessions de Ioga.\nDesprés de presentar-nos i conèixer a l'Alba hem fet diferents activitats, com ara saludar al sol, cantar algunes cançons tot fent moviments tranquils, ens hem relaxat i hem acompanyat al sol amb uns quants estels.\nA partir d'ara fins a final de curs, cada dijous al matí estarem una estoneta amb l'Alba que ens anirà ensenyat diferents coses sobre el ioga, i, sobretot, ens ensenyarà a estar més tranquils i tranquil·les i a conèixer més el nostre cos.\nAQUÍ podreu veure algunes fotos d'aquesta primera sessió.\nSant Jordi i els padrins i les padrines\nEls nostres padrins i padrines, que sempre els agrada veure'ns i estar amb nosaltres, han tingut un detall amb totes les Pomes i ens han regalat un punt de llibre fet per ells i elles.\nLes Pomes l'hem rebut amb molta il·lusió i haurem de pensar què podem fer per fer-lis també un detall!!!\nClicant AQUÍ veureu algunes fotos.\nMoltíssimes gràcies padrines i padrins!!!!\nTanquem la setmana de Sant Jordi ampliant la biblioteca de l'aula gràcies al premi dels Jocs Florals de l'escola Cal Maiol, les aportacions dels alumnes de la classe i un gran conte per treballar les emocions amb els animals que tan ens agraden. Però ep, que ens l'ha dedicat la pròpia il·lustradora!\nQuina il·lusió, estem molt agraïts!\nL'Artau es fa gran!\nAlegria, emoció, nervis... Aquesta és la cara de la felicitat de l'Artau al poder compartir amb totes les Síndries el seu 5è aniversari!\nHem compartit cançons, balls, abraçades... AIXÍ de bé ens ho hem passat! Per molts més Artau, MOLTES FELICITATS!!\nComencem Mus-e IOGA!\nAquesta setmana les Síndries hem iniciat les sessions de Mus-e IOGA amb l'Alba.\nHem començat coneixent la casa del ioga on sempre entrarem amb molta calma i relax.\nHem començat amb un bon escalfament i coneixent el sol, qui ha estat el centre de la sessió.\nI després d'una classe completa de ioga hem creat junts una obra d'art ben brillant amb les estrelles que ens han acompanyat durant la relaxació. Ens han fet i ens faran brillar amb la nostra calma interior.\nAIXÍ ha estat el primer contacte amb el IOGA Mus-e:\nLa Sindrieta i l'Arnau\nL'Arnau i la Sindrieta han compartit els dies de les vacances de Setmana Santa. Ell ens ha explicat que es va posar molt content l'últim dia a l'escola quan va saber que se l'emportava a casa.\nHan pogut compartir moments amb la família del daddy a Somaen, amb la família de la mama a Borredà i han menjat molta mona!\nL'Arnau i la Sindrieta també han gaudit d'estones de joc i descans a casa i ho ha volgut compartir amb tots nosaltres amb molta il·lusió.\nAQUÍ més fotos. Moltes gràcies Arnau!\nCom ja sabeu, gaudim aprenent a partir de les diferents propostes dels espais d'aprenentatge. Si ho voleu veure per un forat cliqueu AQUÍ.\nLa Carly ben contenta ens ha ensenyat el seu conte preferit: El Tento i la seva ombra.\nUn gos que ens ha fet molta gràcia perquè al principi s'espantava amb la seva ombra, però que s'acaba convertint amb la seva millor amiga.\nAl llarg d'aquesta setmana els protagonistes han estat els llibres.\nPer començar, els llibres que van rebre els plàtans pels Jocs Forals de l'escola perquè estan començant a llegir i escriure molt bé.\nTambé han rebut dos llibres per Sant Jordi: un per la biblioteca de l'aula i l'atre per consultar a l'ambient d'experimentació...Ep! dedicat per l'autor i il.lustrador, Dani Gómez.\nApa! ja podeu estrenar els vostres punts de llibre!


De Arquímedes a Einstein | Històries de la ciència\nEl mar que nos rodea →\nPublicat el 16 Abril 2008 per omalaled\nL’autor del llibre que avui us vull recomanar és Manuel Lozano Leyva, catedràtic de Física Atòmica i Nuclear i un conegut divulgador que escriu al diari Público. Al llarg del llibre fa un repàs del que ell considera els deu experiments més bonics de la història de la física. Que ja sap que sempre caldria trure un o posar altre, però ho assumeix. Aprofitant els experiments, també explica història i aventures i desventures dels personatges que giren al voltant dels mateixos i dóna bastants detalls tècnics sobre els experiments que no deixen de ser curiosos. Els noms que surten són de la talla d’Eratòstenes, Arquímedes, Galileo, Cavendish, Newton, Milikan, Rutherford, De Broglie, etc. Us parlo de tot això sense seguir estrictament l’ordre del llibre.\nParla de moltíssimes coses, per exemple, de com es va arribar al descobriment de la radioactivitat que, depèn de com es miri, va ser casual, i depèn de com, va ser perquè havia de succeir. Parla també de Young i narra la història dels jeroglífics egipcis en un parell de pàgines explicant la història de Cleòpatra i Marco Antonio.\nDurant dècades, ningú no va creure que els jeroglífics egipcis fossin una autèntica llengua, ja que no duien associada fonètica alguna. Però això va canviar a partir de Napoleó (recordo que la relació entre aquest personatge i la ciència és destacable). El nostre home va viatjar cap a Egipte amb tretze vaixells replets de tropes i científics. Volia treure d’allà als anglesos i aquesta és l’època a la qual és famosa la seva frase: "Quaranta segles us contemplen des del cim d’aquestes piràmides!".\nEls francesos van guanyar la guerra, però Nelson va destruir els seus propis vaixells, pel que els francesos van haver de quedar-se allà molt més temps que els pocs mesos que tenien prevists per a la campanya. De forma casual, un tinent anomenat François Bouchard, va trobar semisoterrada una gran llosa de forma irregular i molt pesada. Era fosca, d’un metre de longitud, més de mig metre d’ample i força gruixuda. Tenia inscripcions a la seva superfície. Havia tres franges separades per dues profunds solcs. En la franja superior tenia jeroglífics i en les altres dues tenia lletres, segurament gregues. La lloseta va prendre en nom de "pedra Rosetta" perquè havia estat trobada a Rosetta, nom amb que els francesos deien al poblat Rashid.\nVa ser una troballa fenomenal perquè era la primera vegada que els jeroglífics egipcis anaven acompanyats de la seva traducció i això els feia, en part, intraductibles.\nNo va trigar en fer-se famós el descobriment i Silvestre de Sacy va ser el primer a identificar els símbols Ptolomeo i Alejandro. Un diplomàtic suec anomenat Johann Akerblad, que sabia còptic, va traduir els símbols d’"amor", "temple" i "grec".\nYoung es va sentir tan fascinat com els altres, però tenia el gran avantatge que coneixia llengües mortes. Va descobrir que les paraules estrangeres no podien representar-se per aquests símbols perquè aquests es basaven en un llenguatge determinat i havien de lletrejar-se fonèticament. A la pedra Rosetta havia grups de símbols envoltats per un cercle i separats dels altres que havien de correspondre a noms propis estrangers. Young va treballar en cinc d’aquests cercles i aquest treball li va proporcionar una fama molt major que la que li proporcionaria desentranyar la naturalesa ondulatòria de la llum (més tard, Champollion va prendre el relleu de Young pel que fa a la pedra Rosetta).\nExplica també l’experiment del pèndol de Foucault i ens recorda que és l’única manera de verificar que la Terra gira al voltant del seu eix sense necessitat de mirar les estrelles. Nosaltres no ho notem perquè ho fa una vegada cada 24 hores, amb el que el gir és de 0,0007 revolucions per minut. També ens recorda que en els Pols el pèndol faria un volt cada 24 hores, però a mesura que ens acostem a l’Equador la tardança creix fins a fer-se infinita, o sigui, que deixa de girar. Per tant, el temps de gir depèn de la latitud del punt on estigui instal·lat. A la Guayana francesa, prop de l’Equador, a 4º 56′, un pèndol va trigar 278 hores i 19 minuts a fer una rotació completa. El del Panteó, situat a 48º 50′, va trigar 31 hores i 47 minuts i altre instal·lat a Sydney, a 34º va trigar 43 hores però, això sí, en sentit contrari (recordeu que està en l’hemisferi Sud). Els números quadren perfectament amb les equacions del pèndol de Focault.\nDe Cavendish ens explica l’experiment del pèndol de torsió i com hem de fer-lo per a obtenir un mesurament fiable. Us recordo que la fórmula de la Gravitació Universal ens dóna la força gravitatòria que s’exerceixen entre dues masses. Conegut el pes d’una massa ens queden dues incògnites no conegudes: la massa de la Terra i la constant G. La idea és fer un experiment on no intervingui la Massa de la Terra, sinó altra coneguda. El principi és que pengem una barra amb dues masses conegudes en cada punta i acostem altres dues també conegudes. En funció de les oscil·lacions que apareguin en el moviment podem determinar la G. Us poso el dibuix vist des de dalt.\nAra bé, una cosa és dir-lo i una altra molt diferent fer-lo. Per a començar, cal anar amb compte d’on se situa ja que no només actua sobre les masses vermelles la força exercida per les blaves, sinó la de les parets de l’habitació i el que hi ha darrere d’elles. Una habitació exterior té una de les parets que donen al carrer, però la resta no. El millor és anar a un soterrani on tenim una mínima garantia que la massa que ens envolta és uniforme. Però hi ha més problemes: les vibracions del trànsit, els sorolls i la nostra simple presència. El material a utilitzar per a fer les masses, com més dens millor. El millor de tots seria el plutoni, però ens prendrien per terroristes nuclears. Després també està com candidat l’or, però no crec que puguem comprar tal quantitat, així que ens quedem amb el plom. Alerta amb utilitzar ferro o acer perquè interactuarien amb el camp magnètic terrestre i desvirtuarien la mesura.\nL’autor del llibre va tenir en compte tots aquests detalls i va mesurar la constant G amb un valor no tan exacte com el de Cavendish, qui havia efectuat la seva experiència feia 200 anys. És sorprenent com va poder arribar a fer-lo tan be.\nExplica un detall que desconeixia del gran home del que ja us he parlat de la seva curiosa personalitat en 1 i 2. Per a resumir-lo, un tal lord Broughan va dir que probablement "pronunciés menys paraules en els seus gairebé 80 anys de vida que un monjo trapense". Es comunicava, fins i tot, amb notes escrites amb els seus servents. Qualsevol d’ells que es creués amb ell era automàticament acomiadat. Encara que aquests detalls són bastant coneguts, el que no sabia és com va morir. Quan tenia 79 anys i sense que ningú tingués notícia de cap malaltia, al capvespre del 24 de febrer de 1810, va cridar al seu majordom i li va dir:\n– Escolta bé al que et vaig a dir: vaig a morir. Quan estigui mort, no abans, li dónes la notícia a lord George Cavendish. Vés-te’n.\nMitja hora més tard va tornar a cridar al consternat majordom i li va fer repetir les seves instruccions. Quan va estar satisfet, va replicar:\n– Molt bé. Ara porta’m l’aigua de lavanda i després te’n vas.\nEl majordom va trigar uns dies a percebre l’olor que li va confirmar que havia arribat el moment de donar l’avís al nebot del seu senyor. Un home extraordinari: va morir tan discretament com va viure.\nTambé dóna detalls del De Broglie. Explica que quan en 1924 va presentar la seva tesi que les partícules eren ones, el tribunal de la Universitat de París es va quedar bocavedat. El president era ni més ni menys que l’insigne professor Paul Langevin (qui va mantenir un romanç amb Marie Curie, que deixarem per a altra història) i va enviar una còpia d’aquesta tesi al gran Albert Einstein. La seva resposta va ser contundent: "Crec que la hipòtesi de De Broglie és la primera espurna de llum sobre el pitjor dels nostres enigmes en física".\nTambé parla de la paradoxa del gat de Schrödinger i de la Interpretació de Copenhagen. Comenta que hi ha llibres sencers que tracten d’aquest punt i il·lustra el problema explicant-la amb algun detall.\nTambé parla de la Biblioteca d’Alexandria. Fora per les raons que fossin (els historiadors no es posen del tot d’acord), la major part de la Biblioteca es va perdre cremanda sota el foc. Eratóstenes va ser un dels seus directors i va ser el primer home que va mesurar la curvatura de la Terra. Descriu com hauríem de fer-lo nosaltres si volguéssim seguir els seus passos. El primer home que ho va fer, l’Eratòstener, va morir el 194 a. de C.: es va veure mig cec i desvalgut, així que es va deixar morir d’inanició.\nDestaca amb detall l’admiració que Galileo sentia sobre Arquimedes i del posterior famós afer Església-Galile. Jo pensava que tot això estava totalment resolt i que l’Església havia reconegut el seu error de forma categòrica, encara que fora més de 300 anys després. Però no és així. Resulta que Joan Pau II va organitzar una comissió de físics catòlics perquè estudiés el cas Galileo. La comissió va treballar 14 anys. Al final, en 1992, va demanar perdó per la condemna a Galileo, però no de forma categòrica. Resulta que la comissió va dir que l’Església s’havia equivocat… però Galileo també, perquè no havia demostrat res(!). Per si no fos poc, al setembre de 2003 l’arquebisbe Angelo Amato, secretari de la Congregació per a la Doctrina de la Fe, va dir que tot el que s’havia escrit sobre el procés Galileo ha estat una mentidera imaginació ("menzognera iconografia") dirigida a arraconar al Vaticà al forat de l’obscurantisme i la crueltat, afegint que el judici a Galileo es va produir més aviat per culpa dels aristotèlicos de Pisa que de l’Església i que, en qualsevol cas, si Galileo va renegar dels seus descobriments va ser per por d’anar a l’infern i no a causa de la crueltat de l’Església.\nHome, cal recordar que això era 30 anys després haver cremat a la foguera al Giordano Bruno i que Galileo va ser amenaçat amb tortures si no renunciava a les seves idees, així que part de raó tenia aquest arquebisbe, doncs l’infern era, realment, temible… només cal afegir que el dimoni estava en la Terra en aquell moment. La veritat és que m’ha sorprès tant que ho he buscat per Internet per a confirmar si era veritat, i sembla que així és.\nAltre detall d’en Galileo és que va descompondre la velocitat en component horitzontal i component vertical, així que va ser ell qui va posar les bases del concepte de "vector".\nTambé parla de Newton, explicant bastants detalls de la seva persona. Resulta que quan era catedràtic del Trinity College, encara que era creient, no creia en la Santíssima Trinitat, el que li convertia en un heretge. Però un clergue i amic anomenat Isaac Barrow estava allà per a arreglar-li les coses.\nNewton mai es va casar i els historiadors no es posen d’acord si era homosexual o no. La veritat és que amb el caràcter que tenia, poques dones li haguessin aguantat. Tenia una neboda que es deia Catherine Barton (filla de la seva germana Hannah) que era molt maca i calculadora. Va ser amant del ministre Montague amb l’aprovació del mateix Newton. De fet, la reina Ana va atorgar a Newton el títol de sir. Encara que era de justícia, es va deure, més que a mèrits propis, a la influència del Montague.\nEl ministre va morir i li va deixar una fortuna gens menyspreable. Poc li va durar la pena a Catherine, perquè no va trigar a tenir relacions amb el famós escriptor Jonathan Swift i es va casar finalment amb un milionari que es va convertir en un dels primers biògrafs de Newton anomenat John Conduitt. Segur que ho va fer per amor.\nNomés retrauria a l’autor (amb tots els meus respectes, per descomptat) no dir geirebé fonts. Diu que té tantes que prefereix no atabalar a l’editor amb un llistat exhaustiu. Assenyala no sigues quina enciclopèdia en anglès que ja he oblidat… Crec que qualsevol llibre amb un autor d’aquesta categoria hauria de, almenys, donar una petita llista de llibres per si el lector està interessat a aprofundir, tant en conceptes com en història. , però… en fi, don Manuel… amb la quantitat de detalls i dades que aporta vosté ja podria haver donat una petit llistat de deu o dotze bons llibres o, almenys, els quals més li haguessin cridat l’atenció.\nFeta la petita reprimenda, dir que fa un epíleg en el qual diu que gairebé tots aquests personatges van tenir pares il·lustrats que van canalitzar als seus fills cap a la curiositat i el saber i que, d’altra banda, eren rics. Tal com corre la informació avui dia tenim molta més que la que tenien els rics d’altres èpoques. Aprofitem el moment. És important l’actitud dels pares cap als seus fills per a inculcar-los la curiositat. Si el llibre assoleix que els entorns familiars arribin a ser més propicis a l’activitat científica es donarà per satisfet.\nMolt entretingut i molt divertit en alguns moments. Els experiments els explica amb bastant detall i s’entenen fàcilment per a qui no estigui familiaritzat. Tanmateix, el lector els hi pot saltar tranquil·lament. Apte per a tots els públics.\nTítol: “De Arquímedes a Einstein”\n2 respostes a De Arquímedes a Einstein\n17 Abril 2008 a les 15:49\nUna mort ben discreta la d’en Cavendish. La manera de morir mostra a vegades com són algunes persones.\nPel que fa a Newton he sentit que quan va morir va dir que moria verge (ben al contrari que el seu “amic” Leibniz).\nAmb l’Església només cal recordar la rebuda que li havien de donar al Papa a la universitat “La Sapienza” de Roma aquest gener (al final el Papa va anul·lar la visita).\nI finalment no em puc imaginar la cara dels del tribunal de de Broglie.\n18 Abril 2008 a les 10:53\nAixò de l’Esglèssia no te nom. Mai no han estat capaços de reconèixer un error i això de “la Congregació per a la Doctrina de la Fe” és la continuació de la “Santa” Inquissició.


L'església actual, a pesar de datar... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nL'església actual, a pesar de datar...\nObra:Cadaqués (p. 87-88)\nL'església actual, a pesar de datar de finals del segle XVI o de començaments del XVII, presenta belles característiques gòtiques tota ella, a excepció dels dos arcs més propers al frontis. Aquests dos arcs foren construïts per Pere Feliu, mestre de cases de Vilanant, que féu també el presbiteri i l'enllosat pel preu fet de 4.100 lliures, pagadores amb el producte d'un impost sobre el peix que es pescava en aigües de Cadaqués. L'obra de Feliu durà sis anys i fou començada el setembre de 1634. Amb el producte d'aquest impost i el de penes de peix, que es pagaven a l'església d'acord amb el «Llibre d'ordinacions de la pesquera», fou alçada la fàbrica de l'església. Frederic Rahola té raó quan diu en la seva poesia «La meva església»:\nL'església del meu poble\nen bé de nostre Senyor.\nAlgunes persones solen preguntar-se, encara avui, la causa que Cadaqués tingui una església tan monumental, un altar tan valuós, que consideren desproporcionat al que devia ésser llavors Cadaqués. Aquestes preguntes no tenen gaire sentit, perquè el qui les fa no procura situar-se en l'ambient de l'època que les veié néixer. Aquesta fou un reflex llunyà de l'època de la Contrareforma, moment de fe, il·luminat pel resplendor del concili de Trent. Les més grans baluernes eclesiàstiques d'aquest país — en pobles àdhuc insignificants — provenen d'aquesta època. El mòdul fou la façana de la catedral de Girona. El monument no té gaire qualitat; però té empenta.\nUna vegada acabada la fàbrica, fou construït el retaule o sia l'altar major. Aquest retaule, que és semblant al dels Trinitaris de Vic, forma un mig baldaquí sostingut per atlants, coronat per Sant Tomàs, presidit per la imatge de la Verge i adornat de notables relleus i belles figures que s'estenen fins als voltants del presbiteri formant dos alts respatllers d'escon. Aquest altar, impressionant d'inflamació i de moviment, té avui un enorme valor perquè es un dels pocs exemplars d'altar barroc que ens queden, després dels fets vandàlics del 1936. Cadaqués ha d'estar agraït— i el país enter — a les persones que enmig del tumult tingueren l'habilitat, el patriotisme i la valentia de salvar-lo d'una destrucció certa.


Els nou cellers del Peneds de la marca Corpinnat formalitzen la seva baixa de la DO Cava\nPublicat 30/01/2019 19:04CET\nEl Consell Regulador lamenta la decisió i que abandonin el projecte de potenciació de la marca Cava\nEls nou cellers productors del Peneds (Barcelona) que s'agrupen sota la nova marca Corpinnat han formalitzat aquest dimecres la seva baixa davant del Consell Regulador de la DO Cava i preveuen comenar a comercialitzar les seves ampolles amb l'etiqueta distintiva de la marca aquesta primavera.\nEn un comunicat, els productors de l'Associació de Viticultors i Elaboradors Corpinnat (Avec) --Gramona, Llopart, Nadal, Recaredo, Sabaté i Coca, Torelló, Huguet-Can Feixes, Júlia Bernet i Mas Candí-- han justificat aquesta decisió després de mesos de converses amb la DO per poder incloure la nova marca collectiva dins la DO.\nSegons aquests productors, l'última proposta d'integració feta pel Consell Regulador era "inassumible", ja que exigia una srie de renúncies que qüestionaven la prpia naturalesa de la nova ensenya, com la delimitació territorial, el reglament d'ús o els controls de qualitat externs.\nEls associats de Corpinnat asseguren que la seva intenció era poder seguir dins del cava i permetre la convivncia de les marques Cava i Corpinnat en una mateixa etiqueta, fet que no ha estat possible després de diverses reunions amb representants del Consell, abans amb l'antiga direcció i ara amb la nova després de les eleccions del Consell el juliol passat.\nEn un comunicat, el Consell Regulador del Cava ha lamentat aquest dimecres la decisió de les empreses que aglutina Avec, que representen el 0,94% de la producció, i que renuncin a seguir treballant en el projecte de potenciació de la marca cava.\nEn abandonar la DO Cava, els membres de Corpinnat no podran utilitzar o fer referncia a la marca Cava, a la categoria Gran Reserva o al Cava de Paratge Qualificat, exclusives per als elaboradors inscrits en la DO Cava.\nEl Consell Regulador mostra el seu respecte davant de la marxa d'aquests productors, "voluntria i privada", i recorda que han crescut i s'han consolidat sota l'empara de la mateixa DO Cava.\n"Desgraciadament la gran discrepncia és el temps", afirma el Consell, després de reiterar-los que la unió i la no confusió és clau per competir als mercats mundials.


Informació corporativa - Rètols Futura\nLa necessitat de comunicar-se\nUn dels trets que caracteritza la humanitat és la seva necessitat de comunicar-se, i no van ser ni el llenguatge escrit ni el parlat, els que li van permetre transmetre els seus primers pensaments, sinó el llenguatge gràfic. Des d’aquells homes de les cavernes fins avui, tot i que la comunicació ha evolucionat, el llenguatge gràfic, en les seves dues vessants, l’artística i la tècnica, diferents però necessitades la una de l’altra, segueix formant part de la nostra vida.\nUn equip professional al teu costat\nRètols Futura, amb més de 25 anys d’experiència acumulada, i uns socis fundadors amb una trajectòria de més de 40 anys en el sector, ha anat conformant un equip propi i experimentat que garanteix l’èxit en cada treball. Una llarga i estreta col·laboració amb industrials de diferents sectors, fan possible l’estudi, desenvolupament i execució dels projectes que ens proposen tant els nostres clients com despatxos professionals. La constant inversió en R + D i la capacitat d’oferir un servei “claus en mà” fan de Rètols Futura una empresa professional de confiança.


25/05/2020 - 20:00h\nL’empresa ha aribat a la fita un any abans del previst, i en deu anys vol reduir la petjada de carboni un 55% respecte al 2008\nFamília Torres compta amb una caldera de biomassa en el seu principal celler de Pacs del Penedès, que li ha permès rebaixar el consum de gas en un 95%, a més de plaques fotovoltaiques que s’ampliaran aquest any amb 100 kW d’autoconsum i que se sumaran als més de 1.500 kW d’energia fotovoltaica que abasteixen els diferents cellers que té en propietat arreu de l’Estat.\nTanmateix, per a Miquel A. Torres no només és important evitar les emissions de CO2 sinó també capturar els gasos que estan a la troposfera i que són els causants de l’escalfament global. Un repte que ja s’està abordant des de dues vessants: per una banda, mitjançant la reforestació d’una extensa finca a la Patagònia xilena de 6.000 hectàrees, que es va iniciar el 2019 i que permetrà capturar 10.000 Tn de CO2 a l’any.\nI per altra banda, mitjançant les tecnologies CCR (Carbon Capture Reuse) per capturar i reutilitzar el diòxid de carboni que s’allibera durant la fermentació del vi – i que abans la planta ja havia absorbit-, que continuen sent objecte d’estudi per part del departament de canvi climàtic de Família Torres.\nAquestes accions s’emmarquen en el programa ambiental Torres & Earth que el celler va implementar el 2008 davant l’evidència del canvi climàtic i al que destina cada any l’11% dels seus beneficis. Però, per aconseguir un impacte global en la reducció d’emissions de CO2, és clau la implicació de tot el sector.\nPer això, el 2019, Família Torres i Jackson Family Wines de Califòrnia van impulsar el grup International Wineries for Climate Action (IWCA), que pretén aglutinar aquells cellers amb un compromís real de reducció d’emissions per descarbonitzar el sector del vi, mitjançant el compliment d’uns objectius ambiciosos relacionats amb l’autoconsum d’energies renovables i la reducció de la petjada de carboni. A aquesta iniciativa, que va ser premiada als Wine Star Awards 2019 de la revista americana Wine Enthusiast, ja s’han incorporat com a candidats sis cellers més de tot el món, un d’ells espanyol.


Solucions de Backup Professionals en el núvol\nMarket Software > Backup en el núvol\nDisposem de solucions a mida per gestionar les còpies de seguretat tant de les seves dades particulars com de les dades de la seva empresa.\nUna vegada instal·lat i configurat, el programa s’executa de forma automàtitzada i realitza periòdicament les seves còpies de seguretat, mantenint les dades externalitzades en Colt, un dels millors Data-Center de Barcelona.\nAmb el nostre servei de Backup en el núvol disposarà d’un històric de fitxers que li permetrà recuperar diferents versions dels seus arxius.\nLes seves dades romandran totalment xifrades pel que únicament vostè disposarà de la clau necessària per descarregar les seves còpies de seguretat.\nMúltiple grups de còpia\nTipus de copia\nCopia de fitxers en us\nInformes per e-mail\nConectors bases de dades\nConectors servidors de correu\nConectors màquines virtuals\nDes de 99 € a l’any\nDes de 329 € a l’any\nSQL Server, MySQL, Oracle, Lotus\nConectors màquinas virtuals


Apartamentos Los Molinos Llanes Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNemesio Sobrino, 3, Llanes, Llanes, Espanya, 33500 - Veure al mapa\nApartament Dúplex 2 Habitacions (4 Adults) (Two-Bedroom Duplex Apartment (4 Adults))\nAl visitar Llanes, vosté es sentirà com a casa a Apartamentos Los Molinos, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartamentos Los Molinos, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, ascensor.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km). Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartamentos Los Molinos no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (76) Parelles (8) Famílies amb infants petits (36) Famílies amb infants grans (18) Grups (13)


Aquests dies estic més callat que de costum perquè, entre d’altres, coses estic recorrent el Regne d’Espanya per feina.\nPer sort no he de vendre res, aquesta feina ja la va fer algú altre en un altre moment. Per sort els clients són agradables i col·laboradors (segurament és el gremi, però potser també és que la necessitat fa miracles).\nPerò allò és un altre planeta. I no ho dic perquè hagi vist estanqueres enganxades als monitors (no he vist cap senyera enganxada a un monitor de cap empresa del país). Ni tant sols perquè la radio sembli el sermonari d’un predicador que esmorza fel (de la tele val més no parlar-ne).\nPerò és un altre planeta perquè viuen en un món paral·lel. O potser som nosaltres que vivim a un món paral·lel.\nDe tota manera he de dir que Castella malgrat el fred, m’agrada. I el dia que comencin a entendre que hi ha món més enllà de Madrid ja podem començar a arremangar-nos.\nJa aquí em queden moltes coses al tinter i no sé si parlar-ne. Passen coses i el to de fons és diferent al progressísticament correcte. Estarem al principi de la fi de la internacional progressista papanates? Farem la fi dels cagaelàstics i l’apocalipsi climàtica ens enfonsarà a la fi dels temps? Ens arruïnarem tots plegats? On són els croats de l’avortisme ara que els tanquen clíniques i no surten al carrer? Les veritats de fa uns anys són menys veritat? Hem començat a entendre que confonem relativisme moral i dogmatisme distint? Nevarà diumenge? Tindrem restriccions d’aigua a Barcelona aquest hivern? Té sentit anar fent neu artificial quan tenim buits els pantans?\nCaram, si que t'ha "inspirat" aquest viatge per les Espanyes...\nDéu n'hi dó el gruix de les preguntes.\n16 de des. 2007, 23:14:00\nPuff. Conduir moltes hores passant d'una radio a l'altra dona per això i més.\n16 de des. 2007, 23:29:00


Esquerra presenta una moció per al desplegament de la llei de regulació de preus del lloguer a Granollers - Granollers\nEls regidors del Grup Municipal d'ERC-AM al barri de la Font Verda\nEl Grup Municipal d’ERC-AM a l’Ajuntament de Granollers ha presentat una moció que reclama el desplegament de la llei de regulació de preus del lloguer a la ciutat de Granollers. Una Llei que va ser aprovada el passat 9 de setembre, en una jornada històrica en defensa del dret a l’habitatge.\nAquesta llei regula un règim excepcional per contenir els lloguers aplicables en les conegudes com a zones de mercat d’habitatge tens, és a dir, aquells municipis en que hi ha en risc el proveïment d’habitatges de lloguer suficient.\nUna llei, que, d’entrada, dona cobertura a una seixantena de municipis, entre els que s’inclou Granollers. El text preveu que la renda que es pacti a l’inici del contracte no podrà superar el preu de referència per a un lloguer en circumstàncies semblants, ni tampoc, amb excepcions, podria apujar-se el lloguer en cas que l’últim contracte, si fos dels darrers cinc anys, fos molt més baix.\nAquesta llei, que s’ha elaborat des del consens i la suma, és un text altament demandat per la ciutadania i les entitats socials del nostre país ja que brinda una eina que permet posar pau social en un mercat d’habitatge totalment desbocat i injust.\nAtesa la importància de l’aprovació d’aquesta Llei, el Grup Municipal d’ERC a l’Ajuntament de Granollers presenta aquesta moció per tal de que sigui implementada i desplegada en el més curt termini per part de l’equip de govern municipal.\nPodeu llegir el text de la moció en el document adjunt.\nMoció d'ERC-AM per la posada en marxa de la Llei de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes d'arrendament d'habitatge (PDF, 100.35 KB)


Des de la Unió d’Empresaris d’Hostaleria i Turisme Costa Brava Centre us informem que avui s’ha publicat la RESOLUCIÓ SLT/1/2021, de 4 de gener, per la qual es prorroguen i es modifiquen les mesures en matèria de salut pública per a la contenció del brot epidèmic de la pandèmia de COVID-19 al territori de Catalunya. Adjuntem la disposició.\nQueda restringida l’entrada i sortida de persones del territori de Catalunya, excepte per a aquells desplaçaments, adequadament justificats.\nQueda limitada l’entrada i sortida de persones de cada municipi, amb excepcions justificades.\nResten prohibits tots els desplaçaments i la circulació per les vies públiques entre les 22.00 hores i les 06.00 hores sense justificar adequadament.\nLes activitats de restauració per servir a domicili o per a recollida dels clients a l’establiment es podran dur a terme durant tot l’horari d’obertura de l’establiment, d’acord amb el règim horari establert a l’apartat 6 d’aquesta Resolució.\nEls establiments d’hoteleria poden donar també servei de restauració exclusivament a les persones allotjades en horari de sopar fins a les 22:00 hores.


Ajuntament de Malgrat de Mar/Borsa de Mediació pel Lloguer Social (Propietaris)\nData i hora oficials: 20/05/2022 15:37\nBorsa de Mediació pel Lloguer Social (Propietaris)\nServeis que ofereix als propietaris\nCerca de les persones llogateres.\nSupervisió en la signatura del contracte.\nSeguiment i mediació al llarg de la relació contractual.\nAssegurances gratuïtes durant el contracte:\nAssegurança multirisc de l’habitatge (continent).\nAssegurança de cobrament de rendes impagades a través de l’Avalloguer.\nAssegurança per garantir la defensa jurídica en cas d’impagaments.\nDestinar l’habitatge de lloguer per un període de cinc anys.\nEl preu del lloguer serà establert per l’Oficina Local d’Habitatge i es basarà en un preu inferior al preu de mercat.\nL’habitatge ha de tenir vigent la Cèdula d’habitabilitat conforme compleix els requisits d’habitabilitat establerts per llei.\nL’habitatge ha de tenir vigent el Certificat d’Eficiència Energètica del ICAEN.\nLes despeses en concepte de l’Impost de Béns Immobles (IBI), la Taxa d’Escombraries i Clavegueram i les corresponents a la Comunitat de Propietaris, en el cas que existeixi, són a càrrec de la part propietària.\nPoden ser moblats o buits.\nDNI o NIE de les persones propietàries\nEscriptura de l'habitatge\nCòpia simple del registre de la propietat (actualitzat)\nÚltim rebut de la Comunitat de Propietaris\nÚltimes factures dels subministraments (electricitat, aigua i gas)\nButlletí de la llum en el cas que el comptador tingui més de 20 anys\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 01-04-2022 11:23


Nou programa d'innovació en salut amb 30 milions per finançar projectes\n11 julio, 2019 by\tComunicació\tin Financiació\nComunicació | 11 julio, 2019\nEs finançaran 18 projectes desenvolupats per entitats de la xarxa pública de salut\nEls projectes seleccionats plantegen nous models d’atenció a les persones afectades per patologies concretes, així com solucions tecnològiques per a la millora de la precisió diagnòstica, l’elecció del tractament adient i el monitoratge del pacient. Les iniciatives s’orienten a millorar la qualitat de vida de la ciutadania, fomentar l’apoderament dels pacients i l’autocura i augmentar la seguretat de l’atenció. També pretenen facilitar la tasca dels professionals sanitaris, afavorir la coordinació entre diferents nivells assistencials, reduir costos innecessaris, optimitzar els recursos disponibles i contribuir a la sostenibilitat del sistema de salut. Pel vicepresident del Govern i conseller d’Economia i Hisenda, Pere Aragonès, la compra pública d’innovació és un dels eixos del Pacte Nacional per la Societat del Coneixement, que ha implicat empreses, centres de recerca, universitats i institucions. “I ho fem també en aquells àmbits on, en termes de despesa, incidim més a la societat”, ha remarcat Aragonès abans de valorar que la Generalitat posi aquesta capacitat de compra “no només al servei d’uns millors productes, sinó també com a agent dinamitzador de l’economia del país, de provocar la innovació en base a la demanda”.\nL’objectiu del programa és millorar la qualitat i l’eficiència dels serveis i els resultats en salut en el conjunt del sistema\nCatSalut Finançament innovació Programa de Compra Pública


XAREL·10: 335.- Sentiments iguals, reaccions diferents\nDoncs el primer que em ve al cap és que l'Arthur i la Berta no siguin persones i que hi hagi alguna causa perquè la seva "mort" ocasioni una o altre reacció, però... encara no m'arriba la veritable inspiració...\nEm despista la paraula "mort"... perquè ho he buscat al DIEC i no he trobat cap aplicació que em convencés.\nSi, per exemple Arthur i Berta fossin noms d'animals perillosos... el sentiment seria el mateix: tots dos farien molta por, seria un sentiment negatiu, de rebuig...\nSi Arthur mor a les afores del poble, potser l'han abatut a trets després que hagi mort algú, persones, o ramats...\nSi Berta cau al mar, ja es lliuren d'ella sense cap drama...\nPenso que ha d'anar per aquí, però... :-))\nno sé perquè però em sembla que la Berta és una balena, ep!.. sense ofendre ningú..:)\nDur. L’Artuhur va morir als afores del poble, van viure la seva mort. La Berta va morir al mar, no van viure la seva mort. Però tots dos eren estimats igual.\nOstreeees... que això és lateral, això ho tenim a la vista... segur... "mort"... no ha de ser una "mort" humana, això ho tinc claríssim des de la primera intuïció...\nI si una de les dues provoca alleujament és que hi havia un perill...\nI tant "Arthur" com "Berta" provocaven una mateixa reacció... aquí... què és el que no lliga??\nSón un perill... animals?? Sempre acabo amb els animals... monstres...\nQuè és el que provoca mostres de dolor i patiment l'Arthur o la mort de l'Arthur??\nLa seva mort fa patir?\nI, en canvi, la mort de la Berta és rebuda amb alleujament?\nUna mort que es rebuda amb alleujament és perquè qui mor representa un perill, fa por... Si hi havia un mateix sentiment, és que tant Arthur com Berta havien de fer por...\nPer què no hi ha alleujament, doncs, quan mor Arthur?\nOn és el truc? :-))\nJa ho tinc més que clar, claríssim.\nEls laterals NO són els meus,\nEls anagrames, NO són els meus,\nLes endevinalles, NO estan fetes per mi...\nQuè queda... llegir les respostes.\nVa, QUADERN, pensem... que tu de vocabulari hi entens molt...\nMort... sinònims de mort...\nNo seran Centrals Nuclears o alguna cosa així?\nUna de les accepcions de MORT, segons el DIEC és "6 f. [LC] Destrucció, anihilament"\nO sigui que estaríem parlant de la Destrucció d'Arthur i Berta...\nJa ho tinc!!! SÓN PETROQUÍMIQUES o alguna cosa així...\nLes dues estan a punt de petar... una (Arthur... clar que quin nom per una petroquímica) explota al poble... i clar que provoca dolor i patiment...\nBerta és una plataforma dins el mar i queda enfonsada, sense fuites ni res... i tothom queda alleujat...\nPerò... per què aquests noms?? Arthur? Berta? això em lligava més amb noms que es poguessin donar a animals, uns gossos que s'haguessin tornat rabiosos, uns animals salvatges fugits d'un circ...\nSI!! UNA ALTRE OPCIÓ!! UNS ANIMALS SALVATGES FUGITS D'UNA RESERVA PROPERA!! o d'un zoo, o d'un circ :-))\nHo deixo una estona o el que petarà serà el meu cap hehehe :-))\nPotser foren huracans?\nCom que l'Artur arriba a terra fa destrosses; tanmateix Berta mor a la mar i no fot res.\nDoncs el que diu en Francesc no està mancat de sentit...\nla Berta no podia viure sense l'Arthur.. la seva mort era preferible a viure sense ell.. k romàntik!\nTé sentit el que diu en Francesc Mompó, la Berta és bona noia i no provoca cap tsunami. En canvi l'Arthur fa una neteja destructiva.\nep!! els huracans no porten només noms de dona??? Ostres, quines teories més canviants...\nL'Arthur i la Berta eren amants! Al morir l'Arthur per vés a saber quina raó, tothom va estar molt trist i va patir molt, sobretot la Berta, que es va acabar tornant boja. Per això quan la Berta va posar fi a la seva vida tirant-se al mar, tothom va respirar alleugerit, perquè tot i que se l'estimaven, la noia patia massa! =P\nD'acord, sé que no és lateral ni de bon tros! Però podria ser, no?? (Com m'agrada la tragèdia...)\nSí, segur que serà el que ha dit en FRANCESC...\n- No eren persones.\n- Representaven un perill, la gent els tenia por (un mateix sentiment)\n- Però un en "morir" provoca destrosses i l'altre no, per això la gent queda alleujada.\nJo també diria, com en Mompó, que eren huracans. Crec que n'hi ha de mascles i de femelles...\nTORNO A RECTIFICAR\nEls noms dels huracans\nHi pot haver més d’un huracà al mateix temps i per evitar confondre’ls, els meteoròlegs els posen noms de persones. Els noms s’assignen (amb anys d’antelació) en ordre alfabètic i alternant noms masculins i femenins. Normalment, es tracta de noms en francès, castellà o anglès, perquè aquestes són les llengües que més es parlen als països afectats pels huracans. Els noms són assignats per l’Organització Mundial de Metereologia.\nBona explicació, QUADERN ;-))\nSuposo que teniu raó... però a mi em feia gràcia la història tràgica dels enamorats! =P\nCom ja sabeu, els enigmes laterals admeten gairebé tantes solucions com interpretacions en fem de l'enunciat (dins d'uns límits, és clar :-D). Dic això per remarcar que les solucions de YÁIZA i de LOLITA LAGARTO (que aposten per diferents vessants d'una tragèdia romàntica) podrien ser ben possibles i, per tant, acceptables com a solució "lateral". :-))\nEl que passa és que només podem donar com a bona una resposta que és la que dóna el LLIBRE i en aquesta ocasió el LLIBRE va per un altre camí. Un camí que l'ASSUMPTA troba perfectament perquè en fa les deduccions correctes que han de portar a la solució. Una solució però que troba primer en FRANCESC MOMPÓ quan diu que "Són huracans" i que després confirmen XEXU, QUADERN DE MOTS i PUIGMALET.\nFelicitats i gràcies a tots!! :-))


Les Energies Comunitàries fem suport al Dia Internacional de les Dones | Energies Comunitàries\nLes Energies Comunitàries fem suport al Dia Internacional de les Dones\nLes Energies Comunitàries, en vinculació directa amb l'Ajuntament de Barcelona, fem suport al Dia Internacional de les Dones i a la vaga convocada per la Comissió 8M. Anirem fent difusió dels actes relacionats amb les reivindicacions del 8 de març a Barcelona i rodalies a través de les nostres xarxes.\nCompartim la notícia que ha publicat l'Ajuntament a la seva pàgina web:\nEl Dia Internacional de les Dones o Dia de la Dona Treballadora se celebra el 8 de març de cada any i està reconegut per l'Organització de les Nacions Unides, en què es denuncia el sexisme i la desigualtat de drets i oportunitats entre homes i dones. El 8 de març té origen en diversos fets puntuals: la vaga de les obreres tèxtils nord-americanes del 1857 i l'incendi de la fàbrica Cotton o el de la Triangle Shirtwaist Company, de Nova York, el dia 25 de març de 1911, on van morir unes 149 persones, la majoria dones, moltes d'elles immigrants i molt pobres que treballaven en condicions penoses. Les grans mobilitzacions que se’n van derivar són a l’origen del Dia Internacional de les Dones.\nBarcelona s’uneix a la vaga laboral feminista convocada per la Comissió 8M per al 8 de març amb motiu del Dia Internacional de les Dones. Es farà vaga de consum, de treball domèstic i cures, de treball remunerat i d’estudis per tal de denunciar la desigualtat i la violència envers les dones en tots aquests àmbits. Els sindicats també donen suport a aquesta vaga. CGT convoca una vaga de 24 hores, mentre que UGT i CCOO conviden a parar 2 hores, 1 minut i 36 segons (el temps que una dona ha de treballar més que un home en una jornada laboral per cobrar igual que ell).\nA més de la vaga feminista, a Barcelona s’organitzen una sèrie d’actes reivindicatius que podeu consultar en aquest espai web.\nConsulta l'agenda de Dones de l'Ajuntament clicant aquí


Punt i final a la festa major de Tona - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesGeneralPunt i final a la festa major de Tona\nPunt i final a la festa major de Tona\nLes festes majors incorporen cada any un munt d’actes tradicionals que refermen la identitat d’un poble, però per fortuna també s’hi van afegint activitats molt originals. Aquest és el cas de Tona que aquest any ha tingut uns pregoners de luxe en la festa major d’estiu. Parlem de l’Esbart Dansaire Castell de Tona que aquest any ha celebrat els 75 anys d’història. Tal com explica l’alcalde de Tona, Amadeu Lleopart Com a novetat aquest any el pregó de Tona es va fer també en llengua de signes.\nI diumenge arribava una novetat molt important a la festa major de tona, ens referim al correaigua. Aquesta proposta ha sortit del consell d’infants de Tona. Una bona colla de nens i nenes i joves es van remullar de valent en aquesta activitat tan original.\nLa festa Major s’ha viscut de manera molt intensa a Tona amb activitats per a tots els gustos.\nBen aviat a Canal Taronja podreu veure un resum de la Festa Major de Tona 2019. No hi faltaran imatges del pregó, dels Abba Revival, del Correaigua o a Maravella.\nSense acord amb la policia local de Torelló\nSET D’ART – ESDAP genèric (programa 10)\nUn detingut per circular 23 km en direcció contrària a la C-17\nEl Termòmetre 28-06-2021\nXavi Crespo parla públicament\nEl Termòmetre 08-07-2021\nDe tot i + (programa 89)\nManlleu tindrà porta a porta\n130 anys de passant dels Tres Tombs\nBon Preu aporta 450.000 euros per obra pública a Tona\nInfo Taronja 15-02-2019\nSensacions contradictòries per la pancarta en suport a Anna Erra


El viacrucis d’El Gegant del Rec | 17190 univerSalt\nnum. 12 / Reportatge\tComparteix a:\npublicat el 24/set./2017 • 17:42 No hi ha comentaris\nEtiquetes: Comunitat, educació, gegant del rec, participació, Salt\n17190 univerSalt, desembre 2016\nDes de la seva creació, el 2004, l’escola El Gegant del Rec i en especial la seva Ampa lluita per que se’ls construeixi finalment un edifici. Els pares i mares van passar de la reivindicació a fer propostes. Arquitectes de la Udg van elaborar un projecte tècnic i l’Ampa hi va afegir aspectes socials que, d’entrada, van semblar bé a tothom, però que amb el pas del temps i la inacció i falta de voluntat de l’Administració han quedat en un calaix. Avui finalment es posa a concurs públic la construcció de l’escola i veurem en què queda la idea original de l’Ampa.\nQuin era el projecte de l’Ampa?\nEl projecte d’autoconstrucció de l’escola El Gegant del Rec de Salt, neix a iniciativa de l’Associació\nde Mares i Pares de l’escola, com a resposta a la precarietat de les instal·lacions en mòduls i la necessitat urgent d’un edifici definitiu i de qualitat. No és només una qüestió de millorar la situació actualde l’escolan, en barracons des de fa dotze anys, sinó que es tracta d’aconseguir dignificar l’escola pública, facilitar la feina als mestres i tenir aules confortables, gimnàs, biblioteca, menjador, sala d’actes i espais comuns per a alumnes, mestres i famílies. I per què no aprofitar el moment i construir un edifici que ensenyi per ell mateix valors ecològics de respecte al medi ambient i els seus recursos? Hi ha res millor que una escola per fer pedagogia per un món més sostenible? I si alhora s’aconsegueix que tota la comunitat educativa s’impliqui en el projecte i se’l senti seu? Aquestes son les inquietuds i els pilars de la proposta de l’Ampa d’El Gegant del Rec.\nDes de la seva creació el 2004 l’escola està emplaçada en un lloc provisional i és responsabilitat de l’Ajuntament oferir un espai a la Generalitat per a poder-la construir. En el seu moment l’Ampa va proposar utilitzar els terrenys de la Gassol i aconseguir així tenir una escola pública al Barri Vell, però també va aparèixer la possibilitat de disposar d’un solar a prop de l’autopista. Després de moltes propostes, disputes i reivindicacions per ubicar l’escola en algun indret de Salt finalment l’Ajuntament va concretar un solar per a la futura escola. Els terrenys definitius estan situats entre l’espai que ocupa l’escola avui i la comissaria de Salt. La parcel·la és d’uns 7.000 m2. Des de l’any 2009, els terrenys estan cedits a la Generalitat i s’han fet les modificacions del planejament urbanístic per tal de poder-hi construir una escola.\nEl mes de novembre de l’any 2010 el govern de la Generalitat de Catalunya va aprovar una dotació econòmica de 5.147.247 € per construir la nova escola, però va esclatar la crisi i, res de res, no es va concretar en cap pressupost oficial de la Generalitat.\nUn projecte més barat, ecològic, social i engrescador\nEls pares i mares, tips de reivindicar i davant la inacció per part de l’Administració pública, es plantegen fer propostes en positiu que permetin superar aquesta dificultat econòmica i que obrin la possibilitat de noves manera de fer. “Calia trobar idees per abaratir el cost de la construcció”. Una estratègia que hauria de ser ben rebuda per l’Administració, ja que era l’argument que una vegada i una altra s’utilitzava per no posar-se mans a la obra.\nLa proposta, que engrescava a mares i pares, proposava realitzar una construcció-autoconstrucció per fases. “Si construir-ho tot de cop és car, fem-ho de mica en mica”, es deien. També es creia convenient utilitzar mètodes bioconstructius que abaratissin despeses a la llarga i per optimitzar millor els recursos. Calia pensar en una proposta que aconseguís tenir una escola sostenible. Alhora calia lligar-la amb un projecte social donant feina, per què no?, a gent en situació d’atur. “A l’escola hi ha paletes, fusters, tècnics de tota mena… i a Salt segur que també”. A més, la idea de projecte ecològic singular, podia obrir també la porta a ajuts econòmics exteriors i a fer-ne un ressò necessari per tirar endavant.\nPartint d’aquesta idea i amb l’empenta d’en Jaume Borràs, president actual de l’Ampa i arquitecte tècnic vinculat a la Udg, es va anar treballant el projecte. Hi van participar arquitectes de la Udg i un estudiant d’arquitectura, Pau Ristol, en va fer el seu projecte de final de carrera.\nEls objectius de la proposta eren:\n– Disposar, a mitjà termini, d’una escola construïda.\n– Conscienciar i afavorir la participació de tota la comunitat educativa, creant un fort i constructiu vincle entre equip educatiu, alumnes i familiars de l’escola.\n– Desenvolupar un projecte innovador amb criteris de bioconstrucció, que pugui ser referent i que suposi trasferir coneixements a la comunitat educativa i a l’entorn local.\n– Afavorir la projecció internacional de la proposta, les institucions implicades i la vila de Salt.\n– Incidir positivament en la realitat socioeconòmica de Salt i en la millora dels seus equipaments educatius.\n– Desenvolupar una experiència pilot en la gestió ciutadana de la obra pública.\nEl projecte que finalment es va proposar a les diferents administracions consta de dos grans eixos:\n1 Auto / projecte social-participatiu Es proposava l’opció d’autoconstruir part de l’escola a través de la contractació de mares i pares a l’atur de manera que, a més de participar en la construcció de l’edifici, es desenvolupés un projecte d’integració sociolaboral de persones aturades. Al mateix temps, es possibilitava la participació en tot el que es referia a la contrucció de l’escola al conjunt de la comunitat educativa.\n2 Construcció / projecte arquitectònic Les necessitats energètiques d’una escola (i, per tant, despesa econòmica), tant en la seva construcció com en el seu manteniment, són molt importants. Per afavorir reduir-ne la despesa, es proposava una concepció i construcció de l’escola des del punt de vista de la bioconstrucció, és a dir, utilitzant materials propers, ecològics i saludables, fent edificis especialment eficients i utilitzant energies renovables.\nEs proposava desenvolupar la gestió del projecte a través d’un patronat o junta gestora mancomunada ─amb l’Ampa, el Consell Escolar, l’Ajuntament i la Generalitat─ i d’una junta executiva formada per un consorci de les entitats col•laboradores amb un grup de tècnics que abordarien des del projecte i la direcció tècnica fins a la gestió dels equips de treball de la pròpia obra. L’equip tècnic es compondria tant de professionals de l’àmbit de l’aquitectura i la bioconstrucció com de professionals de l’àmbit social i de la dinamització comunitària.\nEl projecte social i participatiu\nParticipació en la definició del projecte arquitectònic\nEs tractaria de desenvolupar un projecte pedagògic i educatiu a llarg termini que s’incorporaria al Projecte Educatiu de Centre com a “construcció d’una nova escola”. A través de diferents metodologies i tècniques participatives, al llarg del procés de disseny i construcció de l’equipament, s’anirien organitzant diferents tallers, jornades, sessions de treball, on els alumnes, l’equip educatiu i les famílies podrien aportar les seves idees, necessitats, inquietuds i desitjos per a la nova escola. Aquest procés participatiu estaria assessorat i dinamitzat per l’equip tècnic del projecte i per tal de vincular el procés de participació al de la direcció de les obres i incorporar-hi les propostes sempre que fossin viables en relació amb el projecte de construcció. El projecte preveu petites intervencions de parts de la construcció real realitzades amb les pròpies mans d’alumnes, mares, pares i mestres, cosa que aportaria un gran respecte vers l’edifici de l’escola.\nProjecte d’inserció laboral\nPer a la construcció efectiva de l’edifici, seria imprescindible la contractació de mà d’obra en condicions de dignitat i seguretat, per la qual cosa es proposa que el projecte incorpori la creació de llocs de treball adreçats a persones en situació d’atur, ja siguin pares i mares de l’escola com ciutadans de Salt.\nAl mateix temps, el fet que es tracta d’un projecte de bioconstrucció, podria possibilitar el desenvolupament de programes de formació i treball al voltant de les energies alternatives, la construcció bioclimàtica, la recuperació i reciclatge de materials, etc., àrees de coneixement i especialització tècnica i laboral molt innovadores. Es tracta així d’un projecte de desenvolupament local que podria incentivar certa activitat econòmica i formativa. Per contractar les persones aturades es podria comptar amb els programes previstos des de les polítiques actives d’ocupació de la Generalitat de Catalunya, finançades en bona part des del Fons Social Europeu, que, per tant, poden suposar la despesa subvencionada de la mà d’obra. Aquests projectes es podrien dur a terme en col·laboració amb l’Ajuntament de Salt (Espai Municipal d’Ocupació), que podria actuar com a entitat sol·licitant, juntament amb el patronat gestor, que podria actuar com a entitat contractant.\nA banda de l’opció de la contractació de persones en situació d’atur, el projecte d’autoconstrucció de l’escola contempla també la possibilitat de la participació en determinades tasques de voluntariat divers compost principalment per familiars i alumnes del propi centre. Al mateix temps, la participació de la Facultat d’Arquitectura de la Universitat de Girona obre la possibilitat a la participació d’alumnes universitaris en pràctiques, des de CFGS, o en contractes en formació. Així mateix, es contempla també la possibilitat de fer workshops específics amb universitaris i amb voluntariat internacional d’intercanvi.\nSegons la idea original de l’Ampa i dels arquitectes de la UdG, la construcció de l’edifici es desenvoluparia per fases, per tal d’esponjar la despesa i per posar en servei parts de la nova escola a mesura que s’anessin finalitzant. L’ordre i les prioritats de les fases es faria d’acord amb l’equip docent de l’escola.\nSense entrar en massa detalls, que es poden consultar en el projecte tècnic penjat al web de l’Ampa a http://ampagegantdelrec.com/quefem/futura-escola/, s’ha concebut una primera fase amb mòduls prefabricats de fusta, amb aïllants de suro i cel·lulosa, parets de fang o calç perquè transpirin, i acabats exteriors minerals i vegetals per aconseguir l’entorn més naturalitzat. Serien un conjunt d’espais hexagonals d’uns 60m2 que formarien el nucli central, des del qual aniria creixent i obrint-se l’escola en la següents fases constructives. El teulat es preveu pla i amb coberta enjardinada amb sistema de reg per goteig incorporat i amb sistema de recollida de les aigües i amb un voladís de fusta, per obtenir protecció solar i de la pluja. També es preveuen proteccions solars basades en pèrgoles de salze viu combinades amb cables d’acer, porxos amb bigues de fusta i rajols i superfícies vidriades. Tot plegat pensant en l’aïllament a la cara nord i afavorint la inèrcia tèrmica a la cara sud.\nRespecte al funcionament energètic, que també s’executaria per fases, es preveu la col·locació i integració de col·lectors solars a la coberta enjardinada, connectats a un dipòsit acumulador situat en la zona d’instal·lacions, que funcionessin de forma combinada amb caldera de biomassa de pèl·lets i poda, la qual sols tindria funcionament hivernal. La instal·lació de calefacció es faria per terra i parets radiants. L’electrificació prevista seria per a un nivell d’electrificació normal, encara que es farien servir electrodomèstics i bombetes de baix consum i leds i amb llum zenital per a una millor qualitat de la il·luminació.\nEs preveu un bon sistema de recollida d’aigües de pluja i algunes s’utilitzaran per al reg i pel sistema de sanitaris i d’altres podrien fer brollar un petit sortidor amb difusor estival per a la refrigeració del pati d’entrada.\nQuan semblava que era possible i el desencís\nDurant el 2012-13 es presenta la proposta a l’Ajuntament i a la Generalitat. Es fan moltes reunions entre l’Ampa, l’escola i les administracions. Hores i hores de trobades per intentar explicar com passar de l’ideal al fer-ho possible. D’entrada van sorgir les primeres reticències, sobretot per part de la Generalitat, però finalment ho van anar veient amb bons ulls. El 2014 la Generalitat encarrega l’avantprojecte a arquitectes de la UdG. “Per fi!”, es deien des de l’associació de mares i pares. “Si es destinen diners públics per fer un avantprojecte és que això ja va de debò”. L’avantprojecte elaborat s’entrega el setembre del 2014.\nDesprés de més trobades i estira-i-arronses, el projecte es dilueix i es retalla en aspectes bàsics com el de la construcció per fases o l’ecologia. Es veu que no es trobava o senzillament ningú buscava la fòrmula legal i administrativa perquè el projecte constructiu fos cogestionat o no es fes tot de cop en una sola partida econòmica i es fes per fases. Tampoc s’acaben d’entendre conceptes bioconstructius del projecte i es retallen considerablement molts aspectes del vessant més ecologista, al·legant dificultats de tota mena però deixant de manifest la poca disponibilitat per canviar inèrcies i dinàmiques ja establertes. I evidentment, tot el projecte social també se’n va anar a norris. Ningú s’atreveix a innovar, no hi ha voluntat o fa mandra fer les coses de manera diferent. I com aquell qui res, podem dir que vam passar de tenir a sobre la taula un projecte innovador d’autoconstrucció, econòmicament viable, amb l’escola, les famílies i l’Ajuntament a favor, a un projecte de construcció d’una escola convencional, que espera a la cua i la sort d’un pressupost de la Generalitat favorable.\nFinalment el 2015 la Generalitat es compromet a fer un concurs públic per adjudicar l’obra i a començar a construir el 2016. Els ànims de l’Ampa estan ja bastant tocats però el fet de veure com una possibilitat real la construcció de l’escola, alegra una mica la postura de les mares i pares. Tot i això i davant el nou compromís del govern, l’Ampa avisava que intentaria incloure, en els criteris de valoració, aspectes del projecte bioconstructiu que consideren “imprescindibles”, com l’eficiència energètica o la salubritat dels materials. Des de l’associació de mares i pares esperen que la feina que han fet fins ara “no es desaprofiti”.\nL’estiu passat s’hauria d’haver aprobat l’acord de govern de la Generalitat per publicar el concurs públic i adjudicar el projecte arquitectònic al millor postor però no ha sigut fins aquest desembre que ha sigut possible.\nL’experiència ens diu que tot costa molt però finalment s’ha obert el concurs públic per presentar projectes arquitectònics. Fins al 25 de gener hi ha temps de presentar equips, mèrits i ofertes econòmiques. A finals de març s’acabaran de decidir els 5 “millors” equips que passaran a la segona fase de proposta de projecte. Avui dia no estan fixades les dates de resolució de la segona fase però esperem que l’Ampa i l’Ajuntament també (!!)puguin incidir en els barems per escollir el projecte guanyador i que aquest reculli aspectes originals del projecte.\nÉs trist veure alumnes que, després de passar tota l’etapa d’infantil i primària (9 anys) en barracons, fan el pas a l’ESO i es troben novament amb dificultats estructurals. En molts casos, si continuen apostant per l’escola pública, aniran a parar a un institut sense edifici, on també per manca de moltes voluntats es deixarà a la sort de mestres i famílies dignificar-lo com caldria. És esgotador i decebedor veure una Administració inflexible per encabir propostes innovadores que poden solucionar un problema econòmic i alhora és penós veure la por de l’Administració per afrontar els nous reptes de participació i gestió ciutadana del bé públic.\nEn definitiva, hem perdut l’oportunitat de disminuir la despesa pública i d’encarar una nova manera d’entendre la política social, la democràcia i la gestió d’allò públic. Potser el temps posarà les coses al seu lloc però està clar que caldrien noves maneres d’entendre la política.\nTantmateix, esperem que el projecte que s’acabi executant ara reculli almenys alguna cosa del projecte inicial de l’Ampa. El Gegant del Rec s’ho mereix. Salt s’ho mereix.\nEntrada anteriorSalt capital! Entrada següentClub de piragüisme Salt-Ter


Agustí Benedito: "Estic d'acord amb una reforma, però votaré 'no'"\nL'excandidat a la presidència del Barça argumenta que el 'sí' significa "donar un xec en blanc a la directiva" i creu que s'hauria d'escollir entre diferents projectes\nARA Barcelona 05/04/2014 16:48\n260x366 Agustí Benedito, en una imatge d'arxiu / CÈLIA ATSET Agustí Benedito, en una imatge d'arxiu / CÈLIA ATSET\nAgustí Benedito també ha estat un dels noms propis que ha anat a l'esplanada del Camp Nou per exercir el seu dret a vot en el referèndum. El qui va ser candidat a les anteriors eleccions a la presidència ha reiterat que vota 'no' malgrat estar d'acord amb el fet que l'estadi necessita una millora.\n"Estic d'acord amb una reforma, però votaré 'no'. És un xec en blanc per a la directiva i crec que hauria de ser d'una altra manera, que s'hauria de votar un projecte més concret", ha dit Benedito a les càmeres de Barça TV. "Seria més oportú votar entre diferents projectes. Aquí només es vota el seu", ha afegit.\nPer acabar, l'excandidat –i futur candidat a la presidència, tal com ja ha avançat més d'una vegada– ha tornat a demanar eleccions a final de temporada. "M'agradaria que el president Bartomeu mantingués la tradició del club de tenir presidents escollits pel soci. A veure si som capaços de tornar a fer-ho a final de temporada. Llavors sí, aquest projecte agafaria molta més força".