El cel de Prades, un «oasi de foscor» únic al món\nSi visiteu Prades i és de nit, descobrireu un dels seus tresors amagats | Cedida\nL'Aleix Roig, del Parc Astronòmic de Prades, explica per què la Vila Vermella reuneix les millors condicions de la península Ibèrica per observar les estrelles\nper Gerard Vives dissabte, 15 d’agost 2020 - 06:00h\nLesmuntanyes de Prades són lloables per moltes coses. Per la bellesa de l'entorn, per l'encant i la tranquil·litat dels pobles que la conformen, per la plaça Major de Prades, per les patates, i per moltes altres coses. I avui, ho és per una altra cosa, de la qual hom se'n podrà adonar si, quan passeja per Prades, de nit, mira cap amunt.\nEl cel de Prades és un dels paratges naturals més idonis de tota Catalunya per observar les estrelles, aprendre astronomia i realitzar investigacions científiques, i també de la península Ibèrica. Els veïns de Prades fa molt temps que hi conviuen, tota la vida de fet, però no ha estat fins fa pocs anys que el cel de Prades ha començat a agafar el protagonisme que mereix.\nI tot això, no ho diu qualsevol, sinó que és un dels responsables del Parc Astronòmic Muntanyes de Prades, l'Aleix Roig, qui, amb la plataforma impulsora Astroprades, ha estat un dels encarregats de promocionar i crear el projecte astronòmic del municipi, que, segons avança, s'ha de convertir en un temple per a l'aprenentatge, la recerca i la divulgació científica.\nL'Aleix, malgrat tot, no és nascut a Prades, sinó a Vilassar de Mar però ja fa gairebé 30 anys que visita Prades, juntament amb la seva parella, la Georgina Serven, també aficionada a l'astronomia com l'Aleix, que van decidir quedar-se a les muntanyes i muntar un projecte de vida, sota un dels cels més privilegiats.\nDesprés d’inaugurar el Centre de Visitants del Parc Astronòmic, que ha significat la primera pedra del projecte, TarragonaDigital ha pogut conversar amb l’Aleix Roig sobre què és el que fa tan important el cel de Prades perquè un maresmenc com ell decidís iniciar un projecte de vida a la Vila Vermella.\nUn oasi de foscor\nAleix Roig i Georgina Serven són dos aficionats a l'astronomia i a la fotografia astronòmica, que des dels anys 90 que visiten les Muntanyes de Prades a la recerca de la millor qualitat per observar els astres. El que no esperaven, però, és que el cel de Prades fos un dels millors indrets per realitzar aquesta activitat, segons demostren els índexs d'estabilitat de la imatge i altres factors, que van portar a la parella de divulgadors a instal·lar-se, l'any 2014, a la Vila Vermella i acabar convertint, d'una afició, un projecte de vida.\nQue el cel de Prades sigui únic, ho determinen diferents factors. Primerament, és la seva altura respecte al nivell del mar, que se situa sobre els 1000 metres. Segons explica Roig, «això provoca que tota la densitat principal de l'atmosfera quedi sota els nostres peus, fet que fa que les turbulències per observar els estels disminueixin». El segon factor, i el més determinant, és que Prades és «un oasi de foscor».\n«Quan vam veure els resultats, ens vam ahver de fregar els ulls dues vegades» | Aleix Roig\nSi s'observen les dades de contaminació lumínica, es pot apreciar aquest 'paradís radial de foscor'. Si es traça un cercle, marcant com a centre la població de Prades, s'observa que en tot el seu entorn no hi ha cap municipi que emeti una llum prou potent per a contaminar el cel. Per altra banda, la serra de la Mussara, al sud, i la de la Llena, actuen com a para-sol i bloquegen la contaminació lumínica de les grans regions pròximes a Prades, el Camp de Tarragona, al sud, i el Pla de Lleida, al nord.\nPerò, un dels factors que més determinen la peculiaritat del cel de Prades són els índexs d'estabilitat de la imatge.\nUns valors únics a la península\nL'índex d'estabilitat de la imatge és un indicador que mesura la resolució de les imatges que es poden captar, la seva nitidesa i la seva persistència en el temps en què es pot observar la imatge. Es tracta d'un indicatiu molt important per als astrònoms, ja que com més nítida sigui la imatge més detalls es podran entreveure. Al Pla de la Guàrdia, l'altiplà on està previst que s'hi ubiqui l'observatori professional del Parc Astronòmic Muntanyes de Prades, els valors oscil·len entre un i 0,5 segons d'arc.\nAquesta mesura permet captar, a través del telescopi, elements com estructures de galàxies i nebuloses, millor que en qualsevol altre indret de la península Ibèrica. «Si a això li sumem l'índex de foscor, la bona climatologia i la inversió tèrmica que aclareix encara més el Pla de la Guàrdia, dóna com a resultat una ubicació excel·lent per a ubicar-hi un observatori professional d'altes prestacions».\n«Va ser un moment 'Eureka'» confessa l'Aleix, explicant que se sabia de la potencialitat astronòmica del cel de Prades, «tot i que es desconeixia que podia ser tan bona». El divulgador es recorda traginant els telescòpics de mesurament que, juntament amb l'Associació Astronòmica de Torroja del Priorat, van ajudar a realitzar totes les mesures i, quan van aparèixer els valors a la pantalla «ens vam haver de fregar els ulls dues vegades», explica Aleix Roig.\nEl Pla de la Guàrdia és l'altiplà situat a més altura | Aleix Roig\nAmb tots aquests punts a favors, els dos divulgadors, amb el vistiplau de l'Ajuntament de Prades, no podien deixar passar l'oportunitat de muntar un observatori, al millor indret de tota la muntanya, el Pla de la Guàrdia.\nUn observatori per a la recerca i divulgació a parts iguals\nEl Pla de la Guàrdia és l'altiplà situat a més altura de totes les Muntanyes de Prades, a 1130 metres del nivell del mar, que reuneix les millors condicions per a situar-hi un observatori automatitzat, que complirà la doble funció d'investigació i divulgació científiques, fet que pocs observatoris compleixen amb la mateixa plenitud.\nSegons explica l'Aleix, els observatoris que s'ubiquen a Catalunya i Espanya estan concebuts per a dos propòsits, però que sovint no els tracten alhora. Primerament, és el de la investigació científica, per part dels professionals astrònoms que busquen explorar i desxifrar les claus de l'univers. I per altra banda, és el de la divulgació, el fet de donar a conèixer al públic objectiu aquests avenços, més enllà de la comunitat científica.\n«Els observatoris, o estan destinats als científics i no es poden visitar, o estan encarats a l'astroturisme i a la divulgació, i no són prou potents per investigar» es lamenta l'Aleix, qui també avança que la intenció del Parc Astronòmic Muntanyes de Prades és ben diferent. «Volem recondicionar les instal·lacions perquè al mateix telescopi on els científics investiguen, un alumne pugui també descobrir l'astronomia i interessar-s'hi».\nAmb la vocació de crear escola i aventurar als més joves a descobrir el món de la ciència i dels astres, així com posicionar el cel de Prades com un referent mundial per a l'astronomia; l'Aleix Roig, la Georgina Serven i tot l'equip del Parc Astronòmic Muntanyes de Prades inicien una aventura espacial, mai millor dit, que els durà a construir l'observatori del Pla de la Guàrdia, si tot va bé d'aquí a tres anys, per seguir observant el cel des del millor indret del Camp de Tarragona.\nRiudoms estrena una nova pàgina web per potenciar el turisme al municipi\nFelicitats!: El veí de l'Albiol que ha celebrat 100 anys!\nMuntanyes de Prades i Montsant turisme Turisme de Catalunya Prades


Ca n'Isa, productes de qualitat al teu abast • Som Pollença\nDates de presentació de candidatures dels Moros i Cristians.\nInici/Guia Comerç/Ca n’Isa, productes de qualitat al teu abast\nRedacciómarç 16, 2022\n0 720 Un minut llegit\nIsabel Mora és la propietària de la Botiga ca n’Isa, una botigueta d’alimentació situada a Pollença. Aquí hi podràs trobar productes que van una passa més enllà en qualitat. Embotits i formatges, galletes, salses, cereals, olis, vinagres i sal, farines i tot el que et pots imaginar, amb opcions sense gluten, veganes i d’alta qualitat.\nTambé hi ha una bodega amb vins i licors que superen el que es pugui trobar a un supermercat qualsevol. I destaca finalment pel seu gran assortiment de congelats, mariscs de primera qualitat, arrebossats i preparats, verdures i una gran varietat de productes congelats per a fer-te la vida més fàcil sense perdre qualitat.\n“M’encanta ajudar als meus clients a triar aliments per a les seves receptes, em fa sentir que, encara que sigui poc, he col·laborat en un menjar familiar important”.\nA més a més dels productes que es poden veure a l’establiment na Isa mateixa prepara unes taules de formatges i embotits espectaculars, que s’adapten a la teva idea, sense importar lo esbojarrada que sigui, ja sigui per una festa infantil amb temàtica de dinosaures com per una boda elegant.\n“M’apassiona crear les taules d’embotits pels clients, fa que la meva imaginació voli i sempre intent millorar el que ja he fet abans”.\nFinalment, hi podràs trobar també productes de forn, pa, dolços i pastissos per encàrrec. Una botigueta de tota la vida amb una oferta de productes de valor.\nBOTIGA CA N’ISA\nCarrer de Tito Cittadini, 6, 07460 Pollença\nAlimentació Botiga ca n'isa congelats embotits empren pollença formatges guia de comerç Teixit Empresarial vins\nFora mascaretes... Toca somriure!\nIncendi a un magatzem de Pollença


LA BONA CONFITURA: de novembre 2011\nCARPACCIO PER SOPAR (Un microrelat de Jordi Masó Rahola)\nVa rebre una invitació per a un sopar. No coneixia l’amfitrió, però va pensar acostar-s’hi: no hi tenia res a perdre. En arribar a la casa, va comprovar que, efectivament, tots els assistents eren estranys –sospitava que l’havien convidat per error–, però el van acollir amb tanta hospitalitat i afecte, que va decidir quedar-se. Durant l’aperitiu no va aconseguir esbrinar què agermanava a aquella gent: els va sentir parlar d’avions i va creure que eren pilots i hostesses d’una companyia aèria. Quan algú va esmentar un accident d’aviació, els va imaginar units pel dolor solidari d’haver perdut a familiars o amics. Mentre assaborien el primer plat –una boullabaise deliciosa– va saber, amb sorpresa, que els comensals eren tots supervivents d’una catàstrofe aèria que durant un mes els va mantenir incomunicats en la neu dels Alps. Van explicar-se anècdotes macabres, sense escatimar detalls escabrosos sobre la nutrició durant els llargs dies d’aïllament, quan ja se’ls havien acabat les provisions. Abans no servissin el segon plat, va marejar-se. Entre disculpes unànimes van oferir-se a acompanyar-lo a un dormitori perquè reposés una estona. Amb prou feines podia caminar, i es recolzava en les espatlles dels dos homes més cepats de la reunió. Abans de perdre el coneixement, encara va poder veure que en lloc de dur-lo a una habitació, el conduïen a la cuina.\nMicrorelat finalista del 5è Concurs de Microrelats de Terror i Gore de Molins de Rei (2011) i inclòs al recull "Catàleg de monstres" (Marcòlic, 2012).\nLA SÈRIE ROJA (Un microrelat d’Anna Maria Villalonga)\nL’única llum de l’estança és un raig de lluna plena. Una claror perfecta que paralitza la nit entre la terra freda i el firmament llunyà. No hi ha res més. Només el colps frenètics contra la tela, que reboten en el silenci com una anomalia. En arribar l’aurora, quan el sol comença a aparèixer tímidament darrere les muntanyes, l’home udola llastimosament i cau rendit al peu del quadre. Després, l’absoluta quietud. De la terrible nit, tan sols en resten els monstruosos traços monocroms sobre el llenç clar.\nEl quadre és "Vampir", 1893-94 d'Edvard Munch\nREPRESENTACIÓ MORTAL (Un microrelat d’Ainhoa Claramunt)\nEls crits de les últimes persones s’esfumaven a traves de la porta que indicava la sortida. Ja podia ser ell.\nSortia del metro quan va començar a donar voltes al que li havia dit en Manel. “És una feina com qualsevol altre”. Però l’Àlex estava emocionat: encarnava el seu personatge de terror preferit.\nMentre s’estava abaixant la samarreta a ratlles somrient algú va entrar al seu camerino, al girar-se es va trobar amb una rèplica seva, més alta, que va clavar-li les llargues urpes metàl·liques al ventre.\nL’Àlex restava immòbil sobre el llit, ple de sang. Al mirall, una nota: sóc etern.\nGuanyador del Segon Premi al Concurs de Microrelats de por d’Igualada 2011.\nAinhoa Claramunt Vilardell. Sóc d'Igualada, tinc 23 anys i sóc Llicenciada en Humanitats per la Universitat Pompeu Fabra, de Barcelona. Ara mateix estic cursant el segon cicle de Comunicació Audiovisual a la Universitat Complutense de Madrid. La meva passió és la literatura i el cinema, sobretot el gènere de terror. La meva experiència en el camp de la literatura es basa sobretot en la Literatura comparada, entre novel·les i adaptacions cinematogràfiques d’aquestes o estudis entre pel·lícules sobre un mateix valor; sobre la crítica cinematogràfica, tinc el meu propi blog dedicat quasi sempre a aquesta activitat: http://lookoutsideandwalk.wordpress.com/\nEtiquetes de comentaris: Ainhoa Claramunt\nLi envolta la mandíbula amb el palmell de la mà de forma que les puntes dels dits li arriben a la templa. No se sap quina pell crema més, si la de la mà o la de la galta. Després, fent un gir suau, li acarona el coll sota l’orella, amb els dits cap el clatell i així atansa el cap i li besa els llavis amb la boca una mica oberta, només una mica. Aleshores se separa per mirar-la d’aquella manera que tant l’inquieta i tant la reconforta. Mentrestant, el tacte es concentra en la punta dels dos dits del mig, el del cor i el de l’anell, que recorren la clavícula resseguint l’os. Un cop al centre, el dit més llarg marca el camí i els altres, oberts, li freguen la pell amb lleugeresa. Baixen a poc a poc fins a la vall dels pits i allí es detenen. Sense dissimular, amb intenció, aparta la vista dels ulls per contemplar el lloc on ha aturat el gest. Llavors li embolcalla el pit esquerre amb el palmell –encara té pits d’adolescent– i el prem amb delicada fermesa contra el cor mentre torna a lliurar els ulls als ulls, atents a cadascuna de les reaccions que li provoca.\nHi ha dies que es desperta en aquest punt i d’altres que va més enllà o no hi arriba. Es desperta amb el cos amarat de suor i l’entrecuix xop d’aquell líquid dens com la saba que li neix sota el ventre per culpa del somni. Malgrat que cada nit es fa lligar les mans als costals del jaç, ha tornat a sentir plaer. També s’hauria de fer lligar les cames, pensa mentre el cos es relaxa i refreda. A les cinc, entra sor Immaculada. Encén el llum, desfà els nusos de pardal, deixa les cordes sobre el reclinatori i se’n va. Gairebé no s’han mirat i ben just s’han dit un bon dia et doni Déu germana amb veu petita. Ella es renta amb l’aigua del gibrell, es posa l’hàbit i acudeix diligent a resar les Matines a dos quarts de sis en punt. A partir d’aquest moment és una dent més en els engranatges que mouen les busques que designen les hores de la vida del convent. Ha estat quan el sol en posta regalava la visió d’un cel rogenc, mentre resaven les Vespres, que, en sentir-se humida, ha envermellit perquè s’ha sorprès desitjant l’arribada de l’hora de les Completes, l’últim rés del dia, el que li obre les portes de la nit, del cel i de l'infern.\nIl·lustra el microrelat "Èxtasi de Santa Teresa" de Gian Lorenzo Bernini, 1647-1652.\nPUNTS DE VISTA (Un microrelat de Jordi Masó Rahola)\nSi fossis una persona egoista, insensible a la transcendència, incapaç d’elevar-te per damunt de les desgràcies terrenals, diries que t’acaben de disparar un tret al pit. I et lamentaries, t’encegaria la indignació i l’afany de venjança (sentiments molt apaivagats, però, perquè t’estàs dessagnant i no sembla que puguis sortir airós del mal tràngol). Però en moments així cal adoptar un punt de vista més ampli: aquesta bala, que pacientment va fabricar un metal·lúrgic seguint un procés industrial metòdic i curós, t’estava destinada, l’han feta només per a tu, tu havies de ser el receptacle on el resplendent supositori d’aliatge de coure trobés el repòs final. Davant aquestes consideracions, reps la bala al pit com si t’hi pengessin una medalla, és un privilegi exclusiu que t’enorgulleix, i mors amb un somriure satisfet als llavis. I si hi ha una altra vida, recorda de no seduir la dona del teu millor amic, malparit!\nMicrorelat guanyador del 2on Concurs “Tocats de lletres” de Manresa, 2011.\nAL PEU DE LA LLETRA (Un microrelat de Joan Pinyol)\nEn plena homilia al convent d’Acolman i des de la superioritat i la seguretat que li conferia el balcó des d’on deia missa, el monjo agustí va adreçar-se als forçats feligresos que omplien l’esplanada del davant i els va assegurar, en un castellà gairebé lletrejat, que els cristians obririen el seu cor a tots els natius que volguessin servir-los. I es va fer entendre, però no de la manera que més hauria desitjat.\nMicrorelat inclòs al recull “Micromèxics” (Brosquil Edicions, 2007). L'il·lustra la creu atrial del convent d'Acolman.


Oposición de Cuerpo de Bomberos de Cataluña - Cursosparati.com\nLa feina de bomber està dirigida a aquelles persones que volen dedicar el seu treball a les accions encaminades a evitar possibles incendis, a l'extinció d'aquests , a oferir ajuda i col·laboració a la societat evitant situacions de risc, proporcionar protecció i salvament. Entre les funcions a desenvolupar pel cos de bombers es troben, l'extinció de focs i/o explosions, assistència tècnica ( que són intervencions no urgents, com pot ser obertura o tancaments de portes, neteja de carrers o desconnexions de timbres d'alarmes, etc) i també salvaments. Els casos més comuns són els d'auxili de ferits, accidents de tràfic amb auxilis a persones i rescats en ascensors.\nOposiciones Oposiciones de Cuerpos de seguridad Oposiciones de BomberoCuerpo de Bomberos de Cataluña\nEl sistema de preparació P8.10 garanteix la formació de cada un dels nostres alumnes fins a l'Aprovat. Cada alumne té a la seva disposició tots els mitjans materials, humans i tècnics de Master-D: Preparador personal i professor especialitzat. Seguiment personalitzat de la preparació. Objectius individuals. Atenció personalitzada. Temaris actualitzats permanentment en especialistes en la matèria. Material complementari. Informació sobre les convocatòries. Serveis multimèdies en el propi centre.\n* Nacionalitat espanyola o la de qualsevol dels estats membres de la Unió Europea. * Tenir 16 anys i no superar els 65 * Posseir el graduat escolar, FP I o equivalent * Posseir el permís de conduir C * Posseir la capacitat física i psíquica necessàries per exercir les funcions pròpies de les places que cal cobrir. * No trobar-se separat del servei per sanció disciplinària a qualsevol Administració Pública, ni estar inhabilitat per al desenvolupament de les funcions públiques\nBarcelona, Castellón, Girona, Huesca, Lleida, Tarragona Tipo: Oposición\nCursos relacionadosOposición de Cuerpo de BomberosOposición de Cuerpo de Bomberos de NavarraOposición de Cuerpo de bomberosOposición de Técnico de Equipamiento y Salvamento Aeroportuario (bombero de AENA) Oposición de Policía Local Comunidad ValencianaOposición de Policía Local AndalucíaOposición de Técnico Especialista Grupo Servicios Penitenciarios Generalitat de CatalunyaOposición de Ayudante de Instituciones PenitenciariasOposición de Policía LocalOposición de Guardia Civil Últimas noticias


D´Angresola: DISCURS FALLER POLÍTICAMENT INCORRECTE (O COM QUEDAR MALAMENT AMB TOTS)\nDISCURS FALLER POLÍTICAMENT INCORRECTE (O COM QUEDAR MALAMENT AMB TOTS)\nNo suporte alguns fallers que porten el pit ple d´insígnies i medalles, que tallen carrers com si foren generals de divisió, que diuen per on has de passar i per on no, gaudint d´una autoritat que molt probablement -pobrets- no tinguen a casa...\nTampoc puc amb certs excesos més que evidents de la festa, i que acaben per sumar una casuística quasi infinita: la multiactivitat obligada dels casals i dels seus guardians, certa insolència d´alguns fallers cap als que no volen saber res de les falles, la multiplicació hipertrofiada de les carpes, la presència més que exagerada de l´ofrena de flors, un acte de tall més propi del anys del nacionalcatolicisme -quan es va instaurar- i que ha esdevingut l´acte central tot i la seua inessència fallera absoluta.\nAmb tot i això, a mi m´agraden les falles. No sé molt bé si és perque no puc deslligar el record de molts anys de passar-ho realment bé amb el present, quan tens la molt humana temptació de mirar la realitat pel filtre de lo viscut, que tot ho perdona.\nContinuen agradant-me algunes hores de certes vesprades, quan pots passejar per carrers insòlitament sense trànsit, entre gent que va d´ací cap a allà amb una extranya calma i entre la remor de coets d´un nivell de soroll -diguem- raonable. I té ademés certa emoció. Perque tot pot trencar-se quan un fill de puta fa estallar al teu costat un masclet que et deixarà sord per a unes hores...\nI m´agrada molt l´ànima tan pagana de la festa, amagada com un tresor davall de tantes tonteries. I la joventut real -la que envolta els vint anys- escampant-se per tots els barris i racons de la ciutat sense treva. De dia i de nit, amb el mocador al coll, amb estimulants variats, omplint carrers com un exèrcit incansable d´una nova i periòdica Babilònia sensual, passant de les fosques discoteques als espais lliures de les places i vivint -perque els correspon i d´alguna manera ho saben- el seu somni de joventut i de llibertat, el somni i la realitat d´un any que eternament es renova.\nJo eixiré un parell de nits -i gràcies- perque el cos i les circumstàncies no donen per a més. Passejaré alguna vesprada i alguna ressaca. La mascletà la voré de lluny perque les multituts m´agobien prou des de fa uns anys. Tindré amb els amics el ja tradicional dinar a la platja. M´invadirà de segur a parts iguals l´avorriment i l´alegria de tornar a viure dies com estos. Una coneguda sensació tèrmica em donarà l´avanç del estiu. Però segur que el sentiment més present tornarà a ser l´enveja i el goig de vore tanta gent nova que repetirà, creguent-se els descobridors del món, la benvinguda que fem alguns valencians, des de fa unes quantes generacions, a la primavera i a la vida. Dues coses que són, en essència, una.\nPublicat per angresola a 13:13\n16 de març de 2009 a les 19:52\nAmb "v", collons!!\n16 de març de 2009 a les 19:53\nCompartisc al 100% eixa visió contradictòria i tan plena de matissos. Crack!\n16 de març de 2009 a les 22:49\nUna dudita: a las falleras mayores les hacen pruebas de llanto?\n17 de març de 2009 a les 10:27\nJo només puc recordar que dissabte volent pillar el tren casi muic esclafà per a un allau de persones, que al vagó no cabia ni una formigueta més, que una xiqueta plorava acollonà, que a un welo el van tirar a terra, que els segurates pareixien les SS i els passatgers porcs camí del matadero...\nNo m'acaben les Falles perquè no sóc de València. Amb la meua debilitat pel folklore de ser d'allà segur que seria fallera i me faria el monyo eixe que es fan i ploraria portant-li el ram de flors a la Verge. I la pòlvora me perd, en això sí que sóc ben valenciana, però sóc més de cordaes que d'anar tirant masclets. Una bona cordà, mmmmmmmmmmmmm, què ganes de que siga estiu!\n17 de març de 2009 a les 12:19\nMaravellosa síntesi, Mn Angresola. Trobe que acaba de guanyar-se l'honor d'escriure en el pròxim Lletrafaller...\nEnhorabona, pel post i per tan alt compromís.\n17 de març de 2009 a les 20:48\nTé vosté molta guasa, Desficium. Però l´honor serà sopar amb vosté, que ja tinc ganes. Vé vosté molt bé recomanat. Sé que s´anem a divertir.\n18 de març de 2009 a les 5:58\nM´ha agradat molt eixa lloança de la joventut, plenament identificat amb eixe estat mental.\nUn text suggerent i reflexiu alhora.\nMagnífica sobretaula fallera la d´ahir, salutacions!\n18 de març de 2009 a les 20:45


ebla manuscripta - Experiència\nTranscripció d’una inscripció epigràfica d’un capitell del claustre de la catedral de Barcelona (ss. XIV-XV).\nTranscripció de la documentació (en pergamí i en paper) més antiga d’un arxiu municipal del Baix Llobregat, per tal de posar en valor el patrimoni documental local.\nTranscripció d’un testament d’un personatge sard, conservat a l’Arxiu de la Corona d’Aragó (s. XIV).\nTranscripció i revisió de transcripcions i de regestos d’un diplomatari d’un convent de Barcelona (ss.XI-XIII).\nRevisió de la transcripció de notes marginals (marginalia) de diversos manuscrits de temàtica mística dels segles XIV i XV.\nRegestat d’un conjunt de llibres notarials relatius a un convent de la Catalunya Central (ss. XIV-XVII).\nDescripció i classificació d’un llegat documental, continent fons patrimonial, personal i d’associació, conservat a la biblioteca pública d’una localitat del Maresme (ss. XVI-XX).\nCerca documental en diferents arxius de protocols i parroquials de Barcelona per a la localització de la data de defunció d’una escriptora del segle XVII.\nInvestigació en arxiu municipal per a la redacció d'una història local de Sant Cugat del Vallès.\nRecerca documental en arxius militars i l'Arxiu Nacional de Catalunya per a investigació sobre la repressió franquista.\nElaboració d'una base de dades de represaliats catalans pel Tribunal d'Ordre Públic a partir dels sumaris dels judicis.\nSuport en investigacions històriques per la recuperació d'històries d'entitats i associacions.\nInvestigació a l'Arxiu General Delegació de Govern i arxius sindicals per l'elaboració de diferents treballs sobre història del moviment obrer.\nBuidatge de premsa en l'hemeroteca de l'Arxiu Històric de Barcelona i de bibliografia especialitzada en la Biblioteca del Pavelló de la República (Universitat de Barcelona) i la Biblioteca de Catalunya per a treball sobre la postguerra a Barcelona.\nCerca de documentació en arxiu d'empresa per a la redacció d'un llibre commemoratiu.\nRealització d'entrevistes a antics sindicalistes -històries de vida- per la creació de la col·lecció Biografies obreres: fonts orals i militància sindical (1939-1978) de l'Arxiu Històric de CCOO de Catalunya.\nContacte amb arxius de fora de Catalunya per a diferents investigacions, com ara el Centro Documental de la Memoria Histórica (Salamanca), Archivo General de la Administración (Alcalá de Henares), Archivo Histórico Nacional (Madrid), Archivo General Militar de Ávila i arxius de diferents ministeris.


Anisakis, un paràsit comú en el peix | Consumer\nAnisakis, un paràsit comú en el peix\nAquest paràsit es troba en espècies de peixos marins d'interès comercial com el verat, el lluç o el bacallà\nPer José Juan Rodríguez Jerez 27 de juliol de 2005\nEls paràsits són éssers visibles macroscópicamente, per la qual cosa es tendeix a pensar que es poden detectar i que, en crear repugnància en els consumidors, es redueix el risc ja que no s’ingereix l’aliment contaminat. Inicialment és així, però cal considerar amb especial interès el cas d’Anisakis simplex i altres paràsits de la seva família.\nEls paràsits de la família anisakis són nematodes, és a dir, cucs rodons amb cos sense segmentar. Tenen una grandària reduïda, normalment d’uns tres centímetres de longitud i menys d’un mil·límetre de diàmetre i un color blanquecino, gairebé transparent. Aquestes característiques els fan passar inadvertits moltes vegades, per la qual cosa poden ser ingerits fàcilment. Anisakis es troba en el peix, i entra en l’ésser humà en el seu cicle de forma accidental. Normalment, els adults es troben en l’intestí de mamífers marins, que actuen com a hostes definitius. En aquesta localització els paràsits es reprodueixen i alliberen amb la femta larves del parásit, que no tenen capacitat patogénica, ja que necessiten evolucionar fins al que es denomina larva tercera o L3. Aquests canvis evolutius tenen lloc en el mitjà aquàtic en invertebrats marins.\nEn ser ingerits pels peixos i cefalòpodes, també s’ingereixen els paràsits, que arriben a l’intestí del seu nou hoste evolucionant a L3. Aquesta forma és molt agressiva ja que posseeix dents en els seus extrems amb els quals talla els teixits permetent la seva alimentació i la seva migració en el cas que mori l’animal. És llavors, en ingerir-se pescat contaminat amb L3, quan afecta a les persones.\nPerquè produeixi la infestación han d’existir mamífers marins, que són els que van a mantenir el paràsit en el mitjà aquàtic. A causa d’això, el peix que procedeix del Mediterrani sol ser molt poc parasitado, mentre que en els peixos de mars freds sol ocórrer tot el contrari. La seva freqüència de presentació és relativament elevada en diverses espècies de peixos marins d’interès comercial (verat, lluç o bacallà, entre uns altres). Les larves es localitzen en el fetge, cavitat abdominal, múscul i totes les vísceres, on poden aparèixer fins a diversos centenars de larves per peix.\nL’anisaquiosis és un problema sanitari especialment important en aquells països amb elevat consum de peix. És a Japó, per raons òbvies (consum de peix cru), on es comptabilitzen més del 95% del total de casos denunciats al món. En el seu conjunt, la xifra de casos descrita a EUA i Europa es pot considerar discreta (al voltant de 50 casos a EUA i uns 600 a Europa) encara que en el vell continent la casuística es concentra en alguns països concrets com Holanda, Alemanya, França o Espanya amb una tendència que es considera creixent, entre altres raons, pel millor coneixement de la malaltia per part dels metges i la disponibilitat de millors instruments per dur a terme el diagnòstic. També aquest augment s’atribueix a una elevada incidència d’aquest paràsit detectant-se al nostre país en al voltant d’1/3 del peix en llotja, així com a l’aparició i creixement de noves tendències gastronòmiques basades en el consum de peix cru o poc cuinat.\nQuè fa el paràsit?\nEl paràsit anisakis normalment afecta a persones sense distinció de raça, sexe o edat, independentment també que fumen o beguin. Normalment no se sol sospitar de cap malaltia habitual, ja que la persona no la indica o els símptomes no són comuns.\nEn la majoria dels casos, els pacients arriben als hospitals pels serveis d’urgències amb dolor abdominal a la zona de l’estómac. Si el problema no es controla, el dolor pot estendre’s a tot l’abdomen. L’habitual és que s’iniciï de forma sobtada amb un dolor intens. En ser un problema digestiu se sol acompanyar de nàusees i fins i tot vòmits, ja que són un dels mecanismes de defensa orgànic per expulsar a cossos o agents estranys.\nAmb aquestes dades, la primera conclusió és que es pot tractar d’una toxiinfección alimentària, a pesar que no es presenten ni esgarrifances, ni febre, ni diarrea. Davant aquesta situació, es podria suposar que es tracta d’una intoxicació. No obstant això, se solen presentar taques vermelloses en la pell, la qual cosa podria fer sospitar d’un cert quadre al·lèrgic.\nJuntament amb aquests símptomes, la persona indica que ha menjat el mateix que tota la seva família i probablement no ha pres fàrmacs, o són els que consumeix sense manifestar mai al·lèrgies als mateixos. La família no sol presentar símptoma algun o, com a màxim, pot haver-hi una altra persona afectada.\nSi es realitza una exploració, totes les característiques poden semblar normals, com són la tensió arterial, la freqüència cardíaca, l’estat de consciència i d’orientació. Així mateix, proves com les anàlisis de sang poden ser completament normals. No obstant això, hi ha una pregunta que no hauria de passar-se per alt. S’ha consumit algun peix cru o aladrocs en vinagre?\nSi la resposta és afirmativa, existeix la sospita que es tracti d’una parasitosis per cucs nematodes de la família Anisakidae. Quan el paràsit arriba a la mucosa de l’estómac es va a adherir a ella i s’introduirà en el seu interior, per la qual cosa per poder retirar-la serà necessària una endoscòpia o cirurgia digestiva si es troba en rams més allunyats del tub digestiu. En retirar els paràsits, la simptomatologia se suavitza fins a desaparèixer.\nLes larves són ingerides vives per l’ésser humà quan es consumeix peix cru o insuficientment cuit, la qual cosa provoca úlceres i gastroenteritis. Fins i tot poden bloquejar el pas pel tub digestiu, la qual cosa obliga a una intervenció quirúrgica per eliminar els paràsits.\nD’altra banda, s’ha assenyalat la possibilitat d’al·lèrgies associades al consum d’aquest paràsit. Les evidències actuals indiquen que el desencadenament de l’al·lèrgia es deu a la presència de larves vives. Qualsevol tractament preventiu aconseguirà, indubtablement, l’eliminació també de l’al·lèrgia.\nLa infestación aguda no és un problema mortal, encara que el tractament pot ser agressiu ja que, depenent de la intensitat i gravetat dels símptomes, es requereix una intervenció quirúrgica. L’evolució posterior descarta qualsevol tipus de seqüeles.\nParàsits vius per a l’existència d’al·lèrgia\nExisteix controvèrsia en relació amb la necessitat que existeixi una larva viva del paràsit durant la reacció al·lèrgica. Actualment, la major part dels investigadors consideren que sí és precisa, encara que existeixen excepcions. Això ha donat motiu a parlar d’una entitat que es denominaria anisakiosi gastroalérgica, que integra la parasitación i l’al·lèrgia en un mateix procés.\nAixò no ha de confondre als pacients, que quan són diagnosticats de sensibilització a anisakis pensen que segueixen parasitados. Encara que quan es produeix la reacció és molt probable que sigui necessària la parasitación, la larva normalment s’elimina espontàniament en la femta i el que es manté és només la sensibilització al·lèrgica a la mateixa.\nS’han descrit casos excepcionals amb altres formes clíniques d’al·lèrgia a anisakis:\nEl diagnòstic de la reacció al·lèrgica per anisakis és eminentment clínic. En els casos en els quals no s’ha establert la relació amb la ingestió de peix o no s’associen clarament símptomes suggeridors de parasitación, certes alteracions analítiques durant la reacció poden ajudar al diagnòstic de sospita. Destaca un augment del nombre total de glòbuls blancs, amb un increment del percentatge dels anomenats neutròfils i eosinòfils.\nLa prevenció és un dels principals punts en els quals es pot intervenir. Curiosament, i encara que es tracti d’un organisme aparentment molt agressiu, és pluricel·lular. Què significa això? Que podem destruir-ho simplement per congelacióna a temperatures inferiors a -20ºC durant 24-48 hores (fins a una setmana en congeladors domèstics de baixa potència). Les larves d’Anisakis també són sensibles a la calor. S’ha demostrat que en el teixit muscular dels peixos s’inactivan en un temps d’uns 10 minuts en sotmetre els peixos a tractaments tèrmics en els quals s’aconsegueixin temperatures superiors a 60º C al centre del producte. El temps necessari variarà en funció del processo culinari i, especialment, de la grandària de les peces. Cal tenir en compte que el cuinat a la planxa o microones és menys segur que la cocció o fritada.\nUna de les preparacions amb més risc són els aladrocs en vinagre, un producte tradicional, molt benvolgut i consumit i d’elevada qualitat i sabor. El mètode tradicional pel qual s’elaboren, basat en la permanència dels mateixos en vinagre comercial i sal al voltant de 24 hores, resulta insuficient per la inactivación de les larves d’Anisakis pel que prèviament hauran de ser congelats.\nEls peixos marinados (tipus ceviches) o en salmorra (arengs o uns altres) hauran de ser congelats prèviament. No obstant això, les semiconservas com les d’anxoves (en envàs metàl·lic, vidre o una altra presentació) així com els peix dessecat salats no presenten problema algun ja que el procés d’elaboració en sal i la maduració posterior maten el paràsit i fins i tot ho eliminen, excepte si es tracta “de peix lleugerament salat”. Respecte als fumats en fred, són productes que s’elaboren amb peix cru, per la qual cosa el perill és clar, no així en els processos industrials de fumat en calent. Cuinar els mariscs (exceptuant mol·luscs bivalves) bullits o a la planxa a la manera tradicional.\nFinalment, s’ha parlat molt de la cuina oriental, especialment la japonesa i la vietnamita, en les quals abunden les preparacions a força de peix cru. És interessant destacar que actualment la llei obliga a aquests establiment a congelar prèviament el peix utilitzat a – 20ºC durant més de 24 hores pel que també elimina el problema.\nEl Reglament (CE) Nº 853/2004 del Parlament Europeu i del Consell, de 29 d’abril de 2004, relatiu a la higiene dels productes alimentosos, estableix l’obligació que els operadors que comercialitzin productes de la pesca crus o pràcticament crus, sotmetin a aquests productes a congelació a -20ºC durant un període d’almenys 24 hores a fi d’eliminar possibles paràsits. Amb l’objecte de contribuir a la solució del problema, es va publicar el Reial decret 1420/2006 d’1 de desembre, sobre prevenció de la parasitosis per anisakis en productes de la pesca subministrats per establiments que serveixen menjar als consumidors finals o a col·lectivitats. Aquest acte legislatiu complementa les normes comunitàries establint l’obligació que els establiments posaran en coneixement dels consumidors que els productes de la pesca afectats pel reial decret han estat sotmesos a congelació en els termes establerts.\nLópez MC, Moreno-Ancillo A, Alonso-Gómez A, Daschner A. 2000. Patologia per Anisakis l’any 2000. Rev Esp Enf Digest 2000; 92: 127-131\nO.S. Food & Drug Administration Center for Food Safety & Applied Nutrition (1998). Fish and fishery products hazards and controls guide. http://vm.cfsan.fda.gov/dms/haccp-2.html\nanisakis larvas-ca parásito-ca peces-ca Pescado-ca


Quadern del sherpa - Pàgina 4 de 6 - El bloc de Daniel Gabarró\nUna reflexió sobre la injustícia\nEl mal no existeix, per tant les injustícies tampoc\nHem d’aprendre a mirar a tothom amb tendresa\nRàmon en Eines per aprendre a estimar: I i II\nAdmin en El significat de la Setmana Santa: la culminació d’un procés de 4 passos\nXavier en El significat de la Setmana Santa: la culminació d’un procés de 4 passos\nContinua la lectura de Educar “amb” i “des de” l’ànima\nPublicat el març 2, 2017 març 2, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Educar “amb” i “des de” l’ànima\nLa depressió: una oportunitat per aprendre\nLa meitat de la població adulta occidental viurà, en algun moment de la seva vida, una depressió. Segons l’OMS, es tracta d’un trastorn freqüent que afecta actualment a més de 300 milions de persones.\nUs animo a veure el següent vídeo sobre la depressió. Perquè no aprendre d’allò que ens passa, no és una opció!\nContinua la lectura de La depressió: una oportunitat per aprendre\nPublicat el febrer 28, 2017 Autor Admin2 comentaris a La depressió: una oportunitat per aprendre\nReflexions online V: economia conscient\nL’economia. La gran aliada, o enemiga, que mou els fils invisibles de la nostra societat. En una mateixa balança, empreses que, d’una banda, generen grans beneficis i, d’altra, generen molt sofriment. Com podem transformar positivament aquesta situació?\nUs animo a veure el següent vídeo per comprendre com el nivell de consciència pot ajudar-nos, a nivell individual i empresarial, a evitar aquest sofriment. Perquè l’èxit no es basa en la competició, sinó en la cooperació.\nContinua la lectura de Reflexions online V: economia conscient\nPublicat el febrer 24, 2017 febrer 24, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Reflexions online V: economia conscient\nLa fe mou muntanyes: creure en quelcom ho converteix en real?\nFa uns dies em van convidar a un curs de pensament positiu en el qual el docent explicava com crear la realitat mentalment gràcies a la fe. Tot i així, només s’hi havien inscrit dues persones.\nSi ni ell mateix va poder crear una classe plena d’estudiants, què és el que podia ensenyar? Què podia prometre? Crec que hi ha alguna peça que no encaixa en aquesta visió infantil i màgica de la fe i del pensament com a creador de la realitat.\nContinua la lectura de La fe mou muntanyes: creure en quelcom ho converteix en real?\nPublicat el febrer 21, 2017 Autor Admin2 comentaris a La fe mou muntanyes: creure en quelcom ho converteix en real?\nReflexions online IV: el dolor és amor retingut\nEl dolor és amor retingut. Les emocions doloroses ens parlen d’amor retingut: tristesa, dolor, ira, impotència… Què ens diuen? Què diuen de nosaltres? Com utilitzar-les?\nUs animo a veure el següent vídeo per descobrir-ho i comprendre com les emocions ens parlen dels nostres propis límits, i com utilitzar-les per a créixer\nContinua la lectura de Reflexions online IV: el dolor és amor retingut\nPublicat el febrer 17, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Reflexions online IV: el dolor és amor retingut\nContinua la lectura de Reflexions online III: l’abús escolar\nPublicat el febrer 14, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Reflexions online III: l’abús escolar\nReflexions online II: com perdonar?\nUn cop integrat el significat del perdó, hem d’aprendre eines que ens permetin dur-lo a la pràctica. El primer pas és, ni més ni menys, que la comprensió de la gratitud. Podria semblar quelcom fàcil, però no ho és.\nContinua la lectura de Reflexions online II: com perdonar?\nPublicat el febrer 8, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Reflexions online II: com perdonar?\nReflexions online I: el perdó i l’amor\nEn el nostre dia a dia, necessitem perdonar? Realment, hi ha alguna cosa que hauríem de perdonar? I, en aquest cas, el amor ens ajuda?\nContinua la lectura de Reflexions online I: el perdó i l’amor\nPublicat el febrer 3, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a Reflexions online I: el perdó i l’amor\nContinua la lectura de L’almoina, quan la faràs, no miris a qui la fas\nPublicat el gener 30, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a L’almoina, quan la faràs, no miris a qui la fas\nHola a tothom! Avui vull compartir amb vosaltres l’àudio sobre “21 creences que ens amarguen la vida” emès al programa l’Ofici de Viure de Catalunya Ràdio el 22 de gener.\nPer què no destapar aquelles creences que ens fan patir? Doncs d’això, i molt més, és el que vam parlar amb la psicooncòloga Eva Juan i amb en Gaspar Hernàndez.\nUs animo a tots/es a escoltar-lo i a alliberar-vos del sofriment, perquè..Yes we can!\nSi t’agrada, no dubtis en compartir-lo! Difonguem el coneixement!\nEl trobaràs a continuació, o bé, clicant aquí.\nPublicat el gener 27, 2017 gener 27, 2017 Autor AdminDeixa un comentari a 21 creences que ens amarguen la vida


SEAT, crònica d’un sindicalisme fracassat – Espai Fàbrica\nSEAT, crònica d’un sindicalisme fracassat\nby .altres · 26 de juny de 2006\nEls 660 acomiadaments forçosos a SEAT i la destrucció de més de 900 llocs de treball és, en aquests moments, un dels temes clau pel moviment obrer català. És així per dos motius: en primer lloc….\nEls 660 acomiadaments forçosos a SEAT i la destrucció de més de 900 llocs de treball és, en aquests moments, un dels temes clau pel moviment obrer català. És així per dos motius: en primer lloc perquè, si la lluita no ho evita, la resolució d’aquest conflicte estableix un terrible precedent pel futur de les relacions laborals a Catalunya i a la resta de l’Estat. I, en segon lloc, perquè l’acord d’acomiadaments signat per UGT i CC.OO. suposa un punt d’inflexió pel moviment sindical a Catalunya.\nDes dels anys 90 resulta cada vegada més freqüent que empreses amb enormes beneficis deixin treballadors al carrer sense més raó que la d’augmentar els seus guanys. Aquest és el cas de SEAT, una empresa que des del 96 fins al 2004 ha acumulat uns beneficis de l’ordre dels 190.000 milions de les antigues pessetes. Això sense comptar amb els royalties per ús de tecnologia VW, ni amb les ajudes lliurades per la Generalitat i el Ministeri d’Indústria, que tan sols en el període 2003-2004 es xifren en prop de 150 milions d’euros.\nÉs amb aquestes xifres a partir de les quals l’empresa presenta un ERE que preveu inicialment l’acomiadament de 1.346 treballadors i treballadores que, després de l’acord subscrit amb UGT i CC.OO. quedarà en 660 acomiadaments forçosos i 290 indirectes (baixes incentivades).\nSEAT és un model, no només des del punt de vista industrial, sinó des de la perspectiva sindical del que va ser el sindicalisme i del que, desgraciadament, és avui. I és precisament en conflictes d’aquesta envergadura on queden al descobert els programes i estratègies de governs , dirigents sindicals i partits d’esquerra. En aquest cas, el retrat no deixa lloc a dubtes sobre els interessos que empenyen als uns i els altres.\nEls sindicats majoritaris al Comitè\nEl conflicte es va tancar o, per ser més exactes, van tractar de tancar-lo els dirigents d’UGT i CC.OO. amb la signatura d’un acord a esquenes de la plantilla que contempla els famosos 660 acomiadaments forçosos. Pels acomiadats, l’acord contempla dues opcions:\nA.- Indemnització de 20 dies per any treballat, deixant a l’arbitri de l’empresa una possible reincorporació al cap d’un any.\nB.- Indemnització de 45 dies per any amb un màxim de 24 mensualitats, sense possibilitat de reingrés.\nSi ja de per si el fet que sindicats de classe entrin a signar acomiadaments forçosos representa una pràctica que gens té a veure amb la defensa dels interessos dels treballadors, especial gravetat revesteix el fet que bona part de la llista d’acomiadats es resolgués als despatxos de les seccions sindicals: un destacable nombre de sindicalistes de CGT (únic sindicat que no va signar l’acord), discapacitats, embarassades, dissidents d’UGT i CC.OO. tenen l’honor d’integrar-la. És a dir, que l’empresa aprofita l’ocasió per netejar els elements “menys productius” i les cúpules sindicals, per la seva banda, per treure’s del damunt a un bon nombre de crítics i competidors (amb el que l’empresa surt beneficiada per partida doble).\nLes valoracions posteriors de federacions i, fins i tot, dels màxims dirigents sindicals d’UGT i CC.OO. descobreixen ja les més funestes intencions. El propi Fidalgo valora la “solució” com molt positiva i proposa que el model d’acord de SEAT sigui d’aplicació per futures crisis laborals. És a dir, abans que es presentin nous ERE’s, el secretari general de CC.OO. proclama que poden comptar amb ell i amb els seus nois per lliurar a centenars de treballadors lligats de peus i mans.\nDeclaracions d’aquesta mena són d’esperar venint d’uns dirigents que han donat sobrada mostra d’estar completament al marge de les tradicions del sindicalisme de classe. Però no difereixen molt de les que han realitzat determinats elements que diuen estar situats al sector crític de CC.OO. Miguel Angel Muntis, comissari polític del PCC a la SEAT i signant de l’acord, publica un article titulat “Crònica d’un acomiadament (massiu) anunciat”( http://www.pcc .és ). En aquest text, culpant a uns i altres, tracta de camuflar la seva responsabilitat i la dels seus nois en la signatura de l’acord.\nAl seu article, el camarada Muntis crida a abstenir-se d’interposar demandes contra l’acomiadament. Segons ell, en el millor dels casos, obtenint una sentència que declari l’acomiadament improcedent, es tornaria a l’opció B prevista a l’acord. Aquí ens trobem amb la primera mentida: en cas d’una sentència judicial d’improcedència, la indemnització prevista és de 45 dies per any amb un màxim de 42 mensualitats, i no 24 com preveu l’acord; fet que, si tenim en compte els salaris de tramitació, en alguns casos pot donar lloc que la indemnització doble la prevista en el signat per la banda de Carner (UGT) i Gálvez ( CC.OO.). S’han fallat ja cinc nuls radicals i un bon nombre d’improcedents, el que fa pensar que igual en magistratura tenen les coses més clares que en els despatxos d’algunes seccions sindicals.\nDavant de tot això, és necessari ser més rigorosos a l’hora de situar elements com els esmentats dintre dels “crítics” de CC. OO., i més quan han quedat totalment desautoritzats per gent com Agustín Moreno, dirigent del PCE i membre destacat del sector, que en el seu balanç del conflicte explica com encara hi havia marge per seguir mobilitzant la plantilla, com reflecteixen les aturades a la fàbrica de Martorell del 23 de desembre i que, en qualsevol cas, “mai s’han de signar acomiadaments de treballadors” i menys encara “sense consultar amb la plantilla”. Fins i tot històrics de CC.OO. de SEAT , com Carlos Vallejo, no adscrit als críticc .oo ‘s, militant d’ICV i president del Memorial Democràtic de SEAT, s’ha vist obligat a alçar la seva veu condemnant la signatura d’aquest acord. En aquesta crisi hagués fet falta un esquerra sindical conseqüent que exercís una pressió sistemàtica sobre la cúpula reivindicant algunes tradicions de lluita, no tan llunyanes en el temps: quan tens a tota l’automoció sotmesa durant anys a l’assetjament patronal, i a una empresa com SEAT de la qual depenen moltes més, no és cap aventura agitar la idea d’estendre el conflicte mitjançant la convocatòria d’una vaga general de tot el sector. Però ja hem vist l’opció que van preferir seguir Forests i la seva gent.\nSom molts els quals vam considerar que pel seu nivell d’implantació així com pels sectors de la classe treballadora als quals agrupa, és encara necessari donar la batalla en el si de CC.OO . en defensa dels principis que van inspirar la seva creació. Però en aquest combat és necessari tenir clar que el posicionar-se en l’ala esquerra de CC.OO. és una mica més que una etiqueta i comporta la defensa d’unes posicions i el desenvolupament d’una activitat coherent amb els quals ha de ser el sindicalisme de classe, el que inclou rebutjar les signatures d’acomiadaments forçosos i l’aposta intransigent per la democràcia, tant en el si del sindicat com davant el conjunt dels treballadors. Per això poc o gens tenim a veure amb qui, sota el paraigua d’una suposada adscripció crítica al sindicat actuen, en els moments clau, sense diferenciar-se de la burocràcia de l’organització, per més que treguin a passejar banderes vermelles els dies de festa.\nGovern catalanista i d’ esquerres\nL’actitud de la Generalitat durant tot aquest conflicte té un bon exemple del fet que el propi Maragall no trigués ni 24 hores en reunir-se amb el president de SEAT una vegada que aquest va anunciar mesures per plantar cara a l’excedent de personal, però van passar més de dues setmanes des de la primera vaga dels treballadors de SEAT abans que el President es decidís a reunir-se amb el Comitè d’empresa. Aquesta actitud revela com és la política “social?” que s’amaga després dels focs d’artifici del pacte del Tinell.\nDurant tota aquesta crisi el Departament de Treball va llançar en diverses ocasions un avís a navegants en la línia que si li tocava a l’administració resoldre el ERE “la solució no anava a agradar a uns ni a uns altres”. En realitat no es tractava sinó d’una forma guanyar temps i de pressionar a les cúpules sindicals per a assolir un acord dintre de l’empresa que li evités al govern tacar-se les seves ‘progressistes i catalanistes’ mans amb l’acomiadament de centenars de treballadors i treballadores.\nD’altra banda, on ha estat l’esquerra del tripartit? Què ha fet la coalició ICV- EUiA en defensa dels treballadors de SEAT? Des dels seus càrrecs a la Generalitat els dirigents d’ICV- EUiA haurien d’haver pressionat per forçar el rebuig a l’expedient presentat per la direcció de SEAT, forçant si era necessari, una crisi de govern. De fet, el tàndem Saura-Miralles va vendre la moto que amb la seva participació el govern disposaria d’una important palanca per defensar els interessos de les classes populars. La realitat ha demostrat la falsedat que ja llavors resultava d’aquest discurs.\nD’ICV, organització obertament identificada amb les tesis de la cúpula de CC.OO. i relegada ja al paper ‘seguidista’ del PSC, és difícil esperar gran cosa. Però en el cas d’EUiA l’assumpte resulta encara més lamentable: davant d’una multinacional que ha fet xantatge durant anys, no solament a la pròpia plantilla, sinó al conjunt de la ciutadania catalana, i que “agraeix” les milionàries ajudes rebudes a través dels diners de tots i totes amb acomiadaments en massa; una esquerra que es diu anticapitalista hauria de defensar obertament la consigna de la re-nacionalització de l’empresa. Aquesta reivindicació trobaria ressò entre amplis sectors de la classe treballadora del país, i més en un moment en que les polítiques patronals de deslocalització estan a l’ordre del dia.\nPerò EUiA , en la valoració de la crisi de SEAT , ni tan solament va arribar a condemnar l’acord d’acomiadaments. La serva direcció, encapçalada per Jordi Miralles, va optar per una actitud de lleialtat envers els seus socis d’ICV i, per tant, envers el govern de la Generalitat, enfront del suport al conjunt de treballadors de SEAT.\nLa lluita per la readmissió continua\nPerò davant l’aïllament al que se’ls ha volgut sotmetre, els treballadors i treballadores han organitzat el combat a través de l’Assemblea d’Acomiadats, al mateix temps que, en moltes localitats i barris, s’han anat creant Comitès de Solidaritat. Aquests espais són un instrument clau en l’objectiu d’estendre la lluita dels acomiadats a altres sectors del moviment obrer i de la societat. Citant de nou a Agustín Moreno:”un col·lectiu de 660 persones ha d’estar permanentment organitzat, mobilitzat i en contacte amb la plantilla de dintre de SEAT. L’assemblea dels acomiadats deu ser el nucli que permeti recompondre la unitat i una estratègia combativa de tota la plantilla de l’empresa i que passa per l’exigència de readmissió de tots els acomiadats i per la defensa de tots els llocs de treball i del futur de la companyia. En aquesta nova estratègia ha de jugar un paper decisiu tota la plantilla de SEAT, els de dintre i l’assemblea de treballadors acomiadats, conjuntament amb totes les organitzacions sindicals”.\nEn aquesta tasca d’agitació i difusió de la lluita per la readmissió és necessari implicar a tots aquells que, des de diferents sensibilitats, entenem que el que aquí està en joc no són ja 660 companys i companyes, sinó la necessitat de demostrar que la classe treballadora segueix sent capaç d’enfrontar els atacs patronals i vèncer. Els treballadors de SEAT han donat una lliçó de la potència de la classe obrera quan es posa en peus i posa sobre la taula la necessitat, avui més que mai, d’un sindicalisme i uns instruments de lluita basats en la mobilització, democràtics i lliures de crostes burocràtiques.\nIvan Escofet, militant del PSUC viu i afiliat a EUiA\nby Ermengol Gassiot · Published 8 de setembre de 2014\nby Sam Gindin · Published 9 d'abril de 2016\n“Nosaltres som l’eina perquè els treballadors lluitin contra aquesta forma d’estat capitalista”\nby Maria Colera Intxausti · Published 2 d'agost de 2015\nNext story Conferència Internacional de Solidaritat amb les Preses i Presos Polítics\nPrevious story Hi ha alguna cosa cosa que no va bé


Professor i dirigent socialista. Va destacar en el terreny sindical i polític, sempre vinculat a l'òrbita socialista. La seva militància s'inicià essent estudiant de l'Escola del Treball, que sota la curta direcció de Rafael Campalans, entre 1922 i 1923, visqué els seus moments més àlgids i de renovació pedagògica i activisme polític, arribant-se a conèixer com "la Universitat del Poble". En aquesta etapa era habitual la militància política de professors i estudiants de l'Escola de Treball, així com en general a tota la Universitat Industrial, en l'òrbita del socialisme i el comunisme. Aleu formava també part de la Junta d'Alumnes de l'Escola del Treball.\nCampalans exercí en Aleu una notable influència i de la seva mà s'integrà, com molts altres joves de l'Escola de Treball, en la nounada Unió Socialista de Catalunya (USC), el 1923, on confluïren figures del republicanisme i del catalanisme liberal i radical. La formació política entrà en una etapa d'exhauriment amb l'exili d'alguns dels seus membre i el retorn d'altres a les files del PSOE. En la reorganització de la USC, el 1931, Aleu assumí diferents càrrecs: fou membre de la Junta Directiva Local de Barcelona (març de 1931), membre de la Comissió de Propaganda i Organització a Lleida (juliol de 1931) i membre del Junta Executiva Comarcal del Barcelonès (abril de 1932). Milità en la USC fins que el 1936 passà, seguint Comorera, a les files del PSUC i, posteriorment, a l'MSC de l'exili.\nFou elegit secretari de la Junta Directiva de l'Ateneu Polytechnicum, associació creada entre d'altres per Campalans el 1924, quan aquest, arran de la dictadura de Primo de Rivera, renuncià als seus càrrecs públics. L'Ateneu oferí cursos universitaris, però també conferències d'interès general, al igual que concerts i altres actes culturals.\nSe'l reconeix també com un dels signants del "Manifest d'Intel·ligència Republicana", publicat al setmanari L'Opinió el 2 de maig de 1930, manifest que defensava i proclamava públicament la instauració de la República.\nEl 1932, Aleu obté la plaça de professor de lampisteria de l'Escola de Treball. Inicia així la seva tasca docent, en la que intentà donar una educació d'orientació sovietitzant amb l'objectiu de preparar tècnics eficients per a un futur estat industrial soviètic català. Formà part del primer consell directiu de l'Associació de Funcionaris de la Generalitat de Catalunya (1933), la majoria dels membres de la qual militaven a la USC i el BOC. Des de la Comissió d'Acció Social i la Comissió d'Estatus dels Funcionaris treballà en la renovació d'aquest sindicat, allunyant-lo de l'elitisme i el regeneracionisme del seu antecessor, la denominada Associació Cultural i Esport-Generalitat de Catalunya (ACE-GC). En aquest sentit, Aleu defensà l'aproximació de la nova AFCG a línies més socials, mutualistes i cooperativistes, alhora que la col·laboració amb la UGT. Ocupà després altres càrrecs com el de vice-secretari, vocal primer de la cooperativa de consum de l'AFGC o vocal de cultura. Des de l'Escola, també treballà per al control de la Federació d'Alumnes i Ex-alumnes de l'Escola de Treball (FAEET), quelcom que no aconseguí totalment.\nAmb l'esclat de la Guerra Civil, estigué al capdavant del Consell de l'Escola Nova Unificada (CENU), creat el 27 de juliol de 1936 a Barcelona. L'objectiu d'aquest òrgan era la renovació pedagògica a tots els nivells educatius, promocionant una escola nova gratuïta, única, catalana, laica, amb coeducació i fonamentada en els principis racionalistes del treball i el mèrit. Com a representant del CENU, participà el 1937 en el Comitè Executiu de la Delegació d'Esports de Catalunya (CEDEC), amb l'objectiu de ser un mecanismes de mobilització política i associativa dels empleats públics en clau esquerrana. El CENU fou dissolt el 1939.\nAleu s'exiliarà a França en acabar la guerra. En aquest país serà un dels fundadors del Moviment Socialista de Catalunya (MSC) a l'exili, constituït a Tolosa de Llenguadoc el gener de 1945 i formarà el primer secretariat, òrgan de dues persones, entre 1945-1950. A partir de 1950, en què se celebra congrés de consolidació de l'MSC com a partit polític, formarà part dels diferents consells executius de l'MSC a l'exili al llarg de la dècada dels cinquanta. En tota aquesta etapa, fou col·laborador assidu de la publicació de l'MSC, Endavant, sobretot en la primera etapa en la que era responsable de l'edició.\nAls anys seixanta se li perd la pista dins dels ambients militants de l'exili.


Parròquia Crist Rei - Reus: Entrevista a... Pere Caballé\nP.- Com i quan prens contacte amb la nostra parròquia?\nR.- L’any 1970 ens varem traslladar a viure al barri, i això va suposar que batejos, primeres comunions i celebracions ens portessin aquí; bé, era l’antiga església encara. Però des d’aleshores hi ha hagut una continuïtat ja que en aquell moment la Remei, la meva esposa, va començar també a fer de catequista. Hem crescut amb la parròquia.\nP.- Ara el rector et crida a una nova responsabilitat, formant part del nou Consell econòmic?\nR.- Cert. Suposo que per la meva professió de treballador de banca i per la meva situació actual de jubilat, ara se'm presenta aquesta possibilitat que he acceptat de molt bon grat.\nP.- En la situació actual de crisi aquesta serà una feina important?\nR.- Clar, tot i que sempre diem que els números són freds, i degut a que a la parròquia s’han de fer millores que representen uns costos i un control sobre les despeses. Per això crec que necessitem opinions i persones per fer això, i aquesta feina la farà aquest consell que el formem tres persones. Les despeses són més altes i, apart de les campanyes tradicionals, en si el que és les despeses fixes de la parròquia són importants i això s’ha de tenir en compte i pensar en els feligresos i augmentar més el control.\nP.- Què diries a la feligresia sobre com implicar-se en l’economia de la parròquia?\nR.- En la situació actual, per a nosaltres el més important és tenir els ingressos compromesos. Els qui venim a l’Església hem de comprometre’ns en el seu manteniment, per això el més adient seria fer una subscripció periòdica estable. Això és molt important.\nP.- També haureu de vetllar per les obres en aquest Consell?\nR.- És veritat, el mandat de l’Assemblea de fer les obres precisarà d’una administració concreta, d’estudi de les fórmules més adients per poder tenir els diners, de la forma de pagar-les, de les possibilitats i tot això és el que haurem de fer nosaltres.\nP.- Passem a un terreny més personal. No és el millor moment per a pertànyer a una comunitat de fe?\nR.- Observo que hi ha una fe adormida, que ha fet que siguem els que som. La fe adormida fa que el jovent s’allunyi. Però això no vol dir en cap moment que ens desanimem, ni distreure’ns. Encara que els aires, des de fora, no ens son favorables: el que cal potser és no desanimar-se i tenir confiança i seguir donant exemple amb les nostres vides, amb esforç i donant cada dia exemple. Hi han hagut molts alts i baixos en la història de l’Església. Però qui diu que en uns anys hi hagi un nou canvi.\nP.- I el canvi ha de venir precedit d’una nova espiritualitat?\nR.- Avui tot és molt materialista i ens ha fet distreure a tots de la vessant espiritual. Fa falta quelcom més que els números. Crec que es necessari que es facin trobades i celebracions. Però sobretot no ens desanimem, fem coses. M’agrada dir també que en aquest vigor que han de tenir les comunitats també hi influeix la qualitat dels pastors.\nTambé voldria dir que necessitaríem que la parròquia oferís coses, que encapçalés la renovació. Els que som hem de continuar i fer-ho millor, ser més receptius i ser més participatius. Sobretot, no hem de caure en el desànim.


Segons FECASARM, la 'LibertyPass' evitaria il·legalitats\nper Anna Corbatera / ACN dijous, 10 de desembre 2020 - 13:20h\nSegons FECASARM, la 'LibertyPass' evitaria il·legalitats | Generalitat de Catalunya\nNervis a Catalunya per les imminents festes de Nadal en plena desescalada. Mentre els ciutadans s'afanyen a resoldre la compra de regals com poden, alguns experts alerten que podríem recaure en una nova onada de Covid després de les celebracions. El Govern, per la seva banda, estudia el relaxament de restriccions com el tancament dels centres comercials, sector que exigeix la reobertura, així com el de l'oci nocturn, un dels més afectats per la pandèmia.\nEn aquest sentit, la patronal de l'oci nocturn FECASARM ha exigit aquest dijous al departament de Salut que permeti la reobertura dels locals com bars musicals, discoteques, sales de festa i sales de ball en règim de bar/restaurant, amb l'opció de posar taules i cadires o zones reservades i poder, d'aquesta manera, donar servei al client, seguint les mesures de seguretat adequades que evitin rebrots.\nEn una carta al secretari general de Salut, Marc Ramentol, la patronal de l'oci nocturn assegura que aquest sistema funciona a Madrid, València, Castella i Lleó i a les Canàries, així com a la ciutat de Lleida. A més, FECASARM exigeix una ampliació dels horaris de la restauració i del toc de queda per evitar que proliferin les festes il·legals.\nAixí mateix, la patronal ha reclamat que s'impulsin més iniciatives o proves pilot en el sector, com la de l'aplicació 'LibertyPass', que permet a l'usuari fer un test ràpid i enllaçar-lo amb un codi QR personal i intransferible que permet accedir durant 72 hores a establiments col·laboradors.\n“Demanem que s’allargui el toc de queda fins a les 12 de la nit”. @JoaquimBoadasdQ, secretari general de @FECASARM #PlantaBaixaTV3\n— Planta baixa TV3 (@plantabaixatv3) November 19, 2020\nSegons la patronal de l'oci nocturn, «és vital la reactivació del sector, encara que es faci de manera provisional en format restauració, atès que la majoria d'empreses del sector no podran sobreviure per la manca d'ajudes proporcionades a les restriccions imposades».\nUn 30% de locals d'#ocinocturn catalans no es podran acollir als ajuts que la @gencat ha posat en marxa avuihttps://t.co/QeS97azt8E\n— FECASARM (@FECASARM) November 26, 2020\n«És molt millor que la gent es concentri en espais legals i controlats»\nAixí mateix, la FECASARM considera que, si no s'obre l'oci nocturn i no s'amplien els horaris fins a la mitjanit en cap de setmana, «les trobades i festes il·legals aniran en augment». En aquest sentit, el sector considera que «és molt millor que la gent es concentri en espais legals i controlats», que no en festes il·legals sense mesures de protecció.\n«S'acosten dates especials i la gent quedarà per anar a sopar i de festa, tant sí com no. No podem permetre que les restriccions horàries desproporcionades i la manca d'oferta legal provoqui que es dispari l'oferta il·legal», ha assegurat el secretari general de la FECASARM, Joaquim Boadas. Segons ell, «el Govern ha de veure que la millor manera de combatre aquestes pràctiques il·legals i insegures és ampliant els horaris i l'oferta de les activitats legals i controlades».\n.@JoaquimBoadasdQ, secretari general de @FECASARM, sobre les festes silencioses i il·legals, "No es posa fi a aquesta pràctica i això està endarrerint la nostra reobertura" #PlantaBaixaTV3\nEl dirigent de la patronal considera que ampliant horaris i equiparant l'oci nocturn a les activitats ja obertes, amb un increment de controls, es fomentaran les reunions en llocs segurs i s'evitarà un augment de les festes il·legals, «ara que els indicadors van millorant».\nInvestigadors catalans anuncien un tractament per al càncer que salvarà moltes vides


Ceiss va vendre preferents sense la signatura dels clients – Arriaga Asociados Catalunya\nCeiss va vendre preferents sense la signatura dels clients Reviewed by Momizat on dic 29 . Noves sentències en els jutjats d'Àvila deslliguen l'escàndol Fa pocs dies hem conegut que Ceiss també utilitzava males pràctiques a l'hora de vendre pre Noves sentències en els jutjats d'Àvila deslliguen l'escàndol Fa pocs dies hem conegut que Ceiss també utilitzava males pràctiques a l'hora de vendre pre Rating: 0\nInicio » Preferents Caja España / Banco CEISS » Ceiss va vendre preferents sense la signatura dels clients\nPublicado por: Jesús María Ruiz de Arriaga Remirez Fecha de creación: diciembre 29, 2014 en: Preferents Caja España / Banco CEISS | comment : 0\nNoves sentències en els jutjats d’Àvila deslliguen l’escàndol\nFa pocs dies hem conegut que Ceiss també utilitzava males pràctiques a l’hora de vendre preferents als seus clients. L’entitat venia el producte i les ordres de subscripció no comptaven amb la signatura dels clients. Noves sentències en els jutjats d’Àvila han deslligat l’escàndol i han tornat a posar en dubte la imatge del banc.\nMolts d’aquests contractes, realitzats l’any 2008 per Caja Espanya (ara integrada en Ceiss) no només no comptaven amb la signatura del comprador titular, sinó que a més estaven posats a nom de tres o més persones sense que en cap moment aparegués la rúbrica de cap d’elles.\nEls jutjats d’Àvila estan fallant contra Ceiss per la venda irregular de preferents FONT: de.wikipedia.org\nPel que sembla era pràctica de Caja Espanya que els directors i comercials de les seves sucursals no requerissin la presència de cap de les persones que subscrivien el contracte quan aquest es formalitzava i que diguessin als seus clients que les preferents i les obligacions subordinades operaven de forma similar als terminis fixos, però amb un termini de venciment de cinc anys, encara que es podia disposar dels diners en 48 hores amb pagaments trimestrals. Fins i tot, alguns treballadors de Caja Espanya deien que mai es posava en risc el capital invertit.\nDavant aquests fets queda patent que Banco Ceiss també va realitzar una defectuosa comercialització de les preferents i les subordinades i igual que moltes altres entitats, les persones no sabien realment el que contractaven i van realitzar, en la majoria dels casos, una inversió que no s’ajustava al seu perfil conservador. Estem parlant d’un clar error o vici en el consentiment, al no haver-se informat degudament als afectats sobre les característiques del producte i al no haver complert amb les seves obligacions legals d’informació i signatura dels contractes.\nEls contractes de preferents de Caixa Espanya també s’anul·len per vici en el consentiment FONT: flickr.com\nI no és la primera vegada que les sentències judicials s’han tornat en contra de Caja Espanya (Ceiss) per mala praxi en la comercialització de preferents i subordinades. Des del passat mes de setembre, Ceiss ha rebut a Castella i Lleó el major nombre de sentències en contra per preferents per vici en el consentiment dels seus clients. Alguna cosa que demostra que Caja Espanya (Ceiss) no va complir en el moment de venda els requisits exigits a aquests productes al no haver informat ni haver fet el que devia amb els clients, que no tenien coneixements suficients per contractar alguna cosa tan complex.\nSi vostè és un dels afectats per les preferents o subordinades de Caja Espanya-Duero (Ceiss) i necessita que li ajudem a recuperar els seus diners, en Arriaga Asociados disposem d’un telèfon gratuït, el 900 101 775, on pot realitzar-nos la consulta del seu cas. O, si ho prefereix, pot escriure’ns també a: contaco@arriagaasociados.com\nEstudiarem el seu cas gratuïtament i els donarem l’assessorament que vostè es mereix. Cridi’ns perquè podria recuperar tots els diners que va invertir en la compra!


L’actor Moi Aznar amenitza la tarda de diumenge amb un espectacle infantil - Canal Terrassa\nL’actor, intèrpret i professional del clown, Moi Aznar, ha amenitzat aquest diumenge a la tarda amb l’espectacle infantil ‘Sopa de pedres’. Un espectacle musicat en homenatge al cantautor Francesc Boix, més conegut com a Xesco Boix.\nL’espectacle forma part del cicle Fem Estiu que, fins a finals de setembre d’enguany, s’hi poden trobar molts més esdeveniments infantils i per al públic familiar. En la jornada d’aquest diumenge hi han assistit més d’una desena de nens i nenes.\nAmb un panell de fons que simulava el centre d’un poble qualsevol, l’espectacle ‘Sopa de pedres’ ha començat amb una cançó de la mà d’una guitarra, i totes les famílies hi han pogut participar, això sí, cadascú des de la seva cadira per seguir amb la normativa que marca la Covid-19.\nTags: conte musicatespectacle familiarespectacle infantilFem EstiuMoi Aznar


SABA - Informe Anual 2020 - Mobilitat urbana sostenible - Més enllà del lliurament a domicili\nAl llarg d'aquest capítol, Saba ha volgut aprofundir en l'experiència dels seus aparcaments com a hubs de serveis sostenibles pensats per a persones i mercaderies. Hi ha serveis que formen part de forma inequívoca d'un d'aquests dos territoris, però n'hi ha altres que es troben a mig camí i que són la confluència perfecta de tots dos. Ens referim al lliurament de productes de comerç electrònic a taquilles intel·ligents o lockers situats als aparcaments de Saba.\nD'una banda, aquests ofereixen un servei a aquelles persones que no puguin rebre els paquets a casa, però també obren una via a infinitat d'operadors logístics que, fent-ne ús, redueixen dràsticament els desplaçaments. La societat s'ha de replantejar el model actual de lliurament a domicili, que ja ha demostrat ser mediambientalment inviable.\nPromoure la cultura de la recollida de les compres per Internet a taquilles de comerç electrònic —que també permeten la seva devolució— redueix el trànsit al centre de la ciutat i la contaminació, en línia amb la microdistribució sostenible.\nLa societat s'ha de replantejar el model actual de lliurament a domicili, mediambientalment inviable\ntaquilles operatives a Espanya, Itàlia i Regne Unit\n* Primer trimestre 2021\nSaba ofereix aquesta solució en col·laboració amb diferents marques a Espanya, Itàlia i Regne Unit i confia que sigui una línia de negoci creixent. La ubicació estratègica i capil·lar dels hubs i el servei 24 hores els set dies de la setmana són els principals avantatges per garantir el seu èxit.\nnavigate_before Aparcaments com a hubs de logística urbana


FCF | Josep Lluís Martí impartirà una ponència a Girona\nComitè Entrenadors | 20/02/2020\nL’entrenador del Girona FC, Josep Lluís Martí, farà una ponència a l’Auditori Irla de Girona dilluns 24 de febrer a les 19.00 hores en un acte organitzat pel Comitè Tècnic d’Entrenadors de l’FCF.\nSeguint el calendari previst per aquesta temporada, el Comitè Tècnic d’Entrenadors i la Direcció de l’Escola Catalana d’Entrenadors organitzen una jornada tècnica a la delegació de Girona dirigida als tècnics afiliats, que tindrà com a protagonista a l’entrenador del Girona FC, Josep Lluís Martí. L'escenari escollit és l'Auditori Irla, situat al número 1 de la Plaça Pompeu Fabra, dilluns 24 de febrer de 2020 a les 19.00 hores.\nEn aquesta jornada, Josep Lluís Martí aportarà un recull de les seves experiències professionals aplicades a qualsevol de les àrees de treball que estableix el Comitè i focalitzades a “La transició de jugador professional en actiu, a la responsabilitat com entrenador professional”. Martí es va convertir en entrenador del Girona FC l’octubre del 2019. El tècnic mallorquí, de 44 anys, va iniciar la seva carrera a les banquetes a les categories inferiors del Mallorca, club en el qual es va formar com a futbolista i en el que va acabar també la seva carrera professional com a jugador.\nPep Lluís Martí es va estrenar com entrenador a Tenerife, un dels seus exequips. En la primera temporada a l’Heliodoro Rodríguez, l’equip va quedar a les portes del play-off i en la següent va jugar la promoció d’ascens. L’abril de la temporada passada es va convertir en entrenador del Deportivo de la Coruña. Amb el conjunt gallec va disputar, de nou, l’eliminatòria final d’ascens contra el Mallorca, equip que va acabar pujant a la Liga Santander.\nEl tècnic mallorquí compta amb una llarga trajectòria com a jugador, amb més de 500 partits i 12 temporades a la màxima categoria. Va jugar amb el Tenerife, Sevilla, Real Sociedad i Mallorca, club amb el qual es va retirar el 2015, curiosament, en un partit contra el Girona FC jugat a Son Moix. En el seu palmarès suma dues Copes de la UEFA, una Supercopa d’Europa, una Copa del Rei i una Supercopa d’Espanya, títols aconseguits tots ells amb el Sevilla.


Hi ha més diagnòstics de TDAH entre els nens nascuts a finals d’any\nSer el petit de l’aula pot fer que et considerin hiperactiu\nUn nen deixant la seva motxilla als penjadors de l’Escola Màrius Torres, de l’Hospitalet de Llobregat, en una imatge d’arxiu. PERE VIRGILI\nBarcelonaFins ara se sabia que la salut dels infants no només depèn de la genètica sinó també del nivell socioeconòmic dels pares, però ahir, per primer cop, es va presentar un altre factor que pot ser determinant: la data de naixement. Segons un estudi de l’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQUAS) sobre les desigualtats socials i la salut en la població infantil, es diagnostiquen i medicalitzen per TDAH més nens que han nascut a finals d’any que no pas els primers mesos de l’any.\nAixí, un 0,9% de les nenes nascudes al gener estan diagnosticades amb trastorn per dèficit d’atenció i hiperactivitat, mentre que la xifra gairebé es duplica en el cas de les nenes del desembre (1,7%). En els nens, en què el trastorn és molt més comú, l’índex augmenta un 60% entre els nascuts el primer mes (2,7%) i els nascuts l’últim (4,3%) de l’any. Passa una cosa semblant en el consum de fàrmacs: si un 0,7% de les nenes del gener reben tractament, la proporció arriba a l’1,3% en les del desembre, mentre que en els nens es passa d’un 2,2% dels nascuts al gener a un 3,4%.\nL’informe es basa en dades del 2015 recollides per la conselleria de Salut sobre tots els nens i joves que van fer ús del sistema de salut català. Encara que l’informe no analitza les causes d’aquest fenomen, la responsable de l’Observatori del Sistema de Salut de l’AQUAS, Anna Garcia-Altés, apunta que la data de naixement pot atribuir-se a la “maduresa” del nen o la nena. Segons va explicar ahir, com que són els més petits de la classe poden ser els més moguts i que els costi més prestar atenció. “Se’ls acaba diagnosticant TDAH quan el que passa és que són més petits”, va apuntar. De fet, l’estudi conclou que el nombre de nens d’entre 10 i 14 anys que prenen fàrmacs per TDAH s’ha duplicat en nou anys a Catalunya. Es calcula que un 6% dels nens al món pateixen aquest trastorn.\n“Més preocupació” entre els rics\nHi ha un altre fenomen en què s’evidencia que el nivell econòmic condiciona la salut mental, i aquest ha cridat l’atenció dels investigadors. Els nens de primària de famílies amb rendes baixes consumeixen més psicofàrmacs que els de rendes altes, però la tendència es capgira del tot a l’ESO, en què es mediquen més els joves de famílies benestants. La tendència es consolida més encara dels 16 als 24 anys. La investigadora atribueix aquests dos patrons a la “preocupació més gran” dels pares pel rendiment escolar dels fills en aquestes edats i en aquestes franges de rendes.\nI dues dades més per demostrar que les desigualtats econòmiques determinen la salut dels infants. Una és la taxa d’hospitalització psiquiàtrica, que es multiplica per set en els nens de rendes baixes respecte als nens de les famílies riques, i es duplica en el cas de les nenes. I l’altra és que els nens i nenes de rendes superiors fan menys ús del sistema sanitari públic. Preguntada sobre què passaria si s’incloguessin les dades de la sanitat privada, Garcia-Altés va admetre que la diferència se suavitzaria, però va deixar clar que existiria igualment. “La gent més malalta acostuma a ser més pobra, i és la gent que va més al sistema sanitari, també en el cas dels nens”, va argumentar.


El govern donarà explicacions sobre la gestió de l'incendi de Llutxent divendres\nEl govern donarà explicacions sobre la gestió de l’incendi de Llutxent divendres\nHo ha acordat avui la Junta de Portaveus\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, compareixerà divendres a la Diputació Permanent de les Corts per explicar la gestió del govern durant l’incendi de Lluxent, que va cremar 3.270 hectàrees de superfície en set termes municipals.\nAixí ho ha acordat avui dimarts la Junta de Portaveus, després que el grup popular hagi demanat la compareixença del president de la Generalitat, Ximo Puig, per a donar explicacions sobre la tragèdia.\nLa iniciativa ha comptat amb el suport de Ciutadans i de Podemos, que consideren que la compareixença del president servirà per a ‘no perdre ni un dia’ a evitar aquest tipus de catàstrofes. El PSPV i Compromís, en canvi, no la veuen necessària ni urgent.\nA més, dimarts 4, es reunirà el Consell en una sessió extraordinària per abordar quines ajudes s’han de donar als afectats per al foc.


Pla pilot per prevenir els danys que la plaga de conills provoca en 17.000 hectàrees de cítrics de Baix Ebre i Montsià – Ajuntament d'Ulldecona\nPla pilot per prevenir els danys que la plaga de conills provoca en 17.000 hectàrees de cítrics de Baix Ebre i Montsià\nSubvenció del programa de modernització d’equipaments informàtics\nComença el cicle de Cinema a la Fresca a Ulldecona\nText: Agència Catalana de Notícies\nEl Departament d’Agricultura implementa un pla pilot per prevenir i reduir els danys que genera la plaga de conills en unes 17.000 hectàrees de conreu del Baix Ebre i el Montsià, especialment als camps de cítrics de la plana interior. El primer pas en aquesta direcció serà la creació d’una comissió tècnica, amb participació de totes les administracions –Generalitat, consells comarcals i ajuntaments- i sectors implicats –pagesos i caçadors, principalment-, que proposarà les mesures concretes i farà el seu seguiment sobre el terreny. Sobre la taula es plantejaran mesures que, dins del marc legal, permetin delmar de forma considerable la gran població de conill a partir de l’ús de depredadors per a les captures, la caça nocturna o paranys. Unes actuacions que s’hauran de combinar amb les mesures preventives que ja ha endegat el Departament dins del pla interdepartamental posat en marxa el 2017, amb una dotació anual de 300.000 euros per tot Catalunya, per a prevenir els danys que la sobrepoblació d’espècies cinegètiques generen als conreus.\nEl pla tindrà com zona d’actuació definida les 17.002 hectàrees acotades per Agricultura dels termes municipals de Roquetes, Tortosa –on s’inclou Campredó-, l’Aldea, Masdenverge, Santa Bàrbara, la Galera, Freginals, Godall, Ulldecona i Alcanar. Des de l’any 2010, les 25 autoritzacions anuals de caça per danys han permès capturar una mitjana de 30.000 exemplars. Una xifra, malgrat l’aparent rotunditat, es queda molt curta segons han denunciat en reiterades ocasions pagesos i organitzacions agràries. Una de les tasques que s’ha imposat agricultura, a través del Centre Tecnològic Forestal de Catalunya, és efectuar una valoració objectiva amb dades acurades sobre la plaga i els danys. I és que, tot i les batudes, asseguren els citricultors, els caçadors ja no donen l’abast. Els conills acaben rosegant la part baixa de l’escorça del tronc, fet que impedeix la circulació de la saba. El resultat final és la mort de tarongers i mandarines. Uns arbres, recorden, que poden trigar vuit anys a produir uns 80 quilos de fruita.L’aplicació de sulfat de coure i pintura plàstica a les soques per prevenir aquest fenomen ja pràcticament no resulta efectiu i les llodrigueres s’escampen sota els arbres amb forats visibles per tots els camps.\nEls agricultors, a més, veuen com els rosegadors aprofiten les infraestructures i les zones de garriga pròximes als camps de conreu per amagar-se, fet que dificulta extraordinàriament la seva captura. Un dels casos paradigmàtics és el tram de l’antiga via fèrria entre Tortosa i Freginals, ara desmantellament, on aprofiten el talús envoltat de malesa per excavar els seus caus. Fins i tot a l’estructura d’alguns ponts. La percepció general, també a la Generalitat, és que la població de conill s’ha disparat especialment des de 2010. “Tenim alguns indicis: ha augmentat el nombre plantacions cítrics, són uns animals que es reprodueixen molt, no tenen malalties o depredadors que els facin molt de mal, la dificultat de caçar-los i un hàbitat favorable, que obliga a caçar-los d’una forma determinada. Això els està ajudant”, admet el director territorial del Departament d’Agricultura, Ferran Grau. La posada en marxa del pla interdepartamental en l’àmbit de Catalunya, durant el passat 2017 i aquest 2018, ha permès implementar algunes mesures administratives per agilitzar actuacions, segons ha apuntat la directora general d’Ecosistemes Forestals i Gestió del Medi, Montse Barniol. Els agricultors ebrencs reclamen des de fa anys a la Generalitat que es reconegui la plaga de conills i que s’actuï de forma contundent –en altres llocs del país es treballa en espècies com el senglar-. “La tramitació de petició de danys s’ha agilitzat, per donar resposta més ràpida en el moment d’atorgar permisos per a les actuacions”, apunta. També s’han acotat les zones més afectades al voltant de zones de seguretat o prop d’infraestructures, com les vies de tren esmentades, per permetre que caçadors i Agents Rurals puguin actuar de forma més efectiva. Malgrat això, la part “més coixa” del pla, admet Barniol, continua sent la de les mesures preventives entre els pagesos i administracions. Un camí que vol recórrer Agricultura si, finalment, aconsegueix que es prorrogui el pla i es doti de més pressupost pel pròxim 2019.La comissió tècnica –en la qual s’integrarà el Departament d’Agricultura, Territori i Sostenibilitat, consells comarcals, ajuntaments, Agents Rurals, Mossos d’Esquadra, els sindicats i organitzacions agràries, Federació de Caçadors i vedats de caça- haurà d’estudiar quines mesures caldrà desplegar per “minorar el màxim possible” la població de conill. La idea, segons ha desenvolupat Grau, seria introduir millores a les actuacions que ja es duen a terme, evitant la caça de guineus o introduint depredadors i l’ús de gàbies en les captures, dins del marc que permet la legalitat. A través de plans guia i sistemes d’itineraris de cens per valorar contínuament l’evolució de la població, es preveu també “buscar altres mètodes” i discutir les tècniques més adequades. “Sumarem els esforços de la cacera amb armes, però també gàbies amb fures, tot allò que permeti llei, la cacera nocturna, sempre amb bona organització i evitant danys als que cacin i a tercers”, apunta Grau. A això, caldrà afegir l’aplicació de mesures agronòmiques, campanyes informatives i de prevenció a través dels mitjans de comunicació.


Laura díaz – Feslloch\nLaura Díaz, té 21 anys, resideix a Monòver (Vinalopó mitjà), és autodidacta i porta al món de la música des que tenia onze anys.\nDesprés de tocar en alguns grups i d’aprendre de molta gent i de moltes experiències, enceta un projecte més personal en què l’acompanyen dues persones molt especials per a ella: Salva (percussió), un amic músic de tota la vida; i el pare de Laura (baix elèctric), el principal “culpable” d’haver-la convertit en una jove enamorada de la música.\nLaura asegura que el camí d’un músic mai no és fàcil i menys encara quan ets dona. És per això que un dels seus objectius, a banda de compartir la seua música amb tothom, és donar visibilitat a les dones en els escenaris.\nLaura està enguany d’aniversari, no debades compleix deu anys en el món de la música. Segons ens assegura “no hi ha millor celebració que compartir cartell i festival amb gent i grups que m’han fet créixer, artistes amb qui he tingut la sort de col·laborar, com Cesk Freixas, Xavi Sarrià i la gent de El Diluvi. Eixe és un dels motius pels quals em sent molt afortunada d’estar al cartell del Feslloch 2018”.


La Barceloneta amb l'aigua al coll: Els veïns de la Barceloneta es planten per exigir escola\nEls veïns de la Barceloneta es planten per exigir escola\nSembla que la vella proclama que diu que la unió fa la força és alguna cosa més que una utopia. Almenys, per a les entitats de la Barceloneta, que, després d'anys de disputes, han decidit treballar junts per lluitar pel bé comú. El seu primer objectiu: que el districte consideri «prioritària» la construcció de l'escola Mediterrània, en barracons des de fa quatre anys -la més veterana de la ciutat en aquesta precària situació-, quan l'ajuntament va enderrocar el centre per problemes estructurals greus.\nDavant la falta d'informació per part del consistori respecte a l'estat del col·legi i la proximitat de l'inici del període de preinscripció, les 15 entitats del barri van decidir dimecres abandonar en bloc la comissió de seguiment del consell de barri en senyal de protesta.\nEls veïns exigeixen que se'ls faciliti informació sobre el pressupost per a la construcció de l'equipament i que s'iniciïn les obres de manera «immediata». La regidora del districte, Assumpta Escarp, va respondre que sí que és un tema prioritari.


SeaWind on the Bay Montego Bay Jamaica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSeaWind on the BayApartamentMontego Bay , Freeport, St. James, Montego Bay Centre, Montego Bay, Jamaica - Veure al mapaSeaWind on the BayVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, SeaWind on the Bay està situat idealment a Badia de Montego; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix SeaWind on the Bay asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, restaurant, servei de bugaderia per garantir el més gran comfort possible als seus clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, aire condicionat, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, SeaWind on the Bay és una selecció idònia per a la vostra estada a Montego Bay.


Cancel·lacions: ‘The Real O’Neals‘, ‘Imaginary Mary‘, ‘The Catch‘, ‘Dr. Ken‘, ‘American Crime‘, ‘Last Man Standing‘, ‘Time after time‘, ‘Notorious‘, ‘Conviction‘, ‘Secrets and lies‘.\n“The Crossing” és la gran aposta de misteri de la ABC per la propera temporada. En un petit poble pesquer dels Estats Units apareixen un grup de 47 refugiats buscant asil. Però quan es comenci a investigar descobriran que estan fugint d’una guerra que encara no s’ha produit (ho farà al cap de 250 anys) i que tindrà lloc als mateixos Estats Units. La vida de la gent del poble es veurà inevitablement afectada pels nouvinguts, mentre el sheriff local i el mateix govern intenten descobrir la veritat que s’amaga darrera d’aquesta extranya migració.\nJay Beattie i Dan Dworkin (Revenge, Mentes Criminales) seran els responsables de “The Crossing“, Rob Bowman (Expediente X, Castle) la dirigirà i entre els seus protagonistes hi trobarem a Steve Zahn, Sandrine Holt i Natalie Martinez.\n“Ten Days in the Valley” suposa el retorn a la televisió de Kyra Sedgwick (The Closer). Aquí interpretarà a la Jane Sadler, una productora de televisió que està inmersa en una dificil separació. A la feina és la responsable d’una exitosa i controvertida sèrie policiaca. A la vida personal, és la mare d’una nena que desapareix de manera inexplicable sense deixar rastre. Davant d’un fet tant traumàtic, una i altra realitat es fusionaran i la Jane passarà a viure el què sembla un capítol de la seva sèrie.\nLa propia Sedwick serà productora de “Ten days in the valley” i al repartiment l’acompanyaran Erika Christensen, Felix Solis, Ali Liebert, Emily Kinney i Malcolm-Jamal Warner.\nEl creador de “House“, David Shore, torna amb una nova sèrie de metges, però amb un to diferent. El protagonista de “The Good Doctor” és Freddie Highmore (Motel Bates, Charlie y la fábrica de chocolate) que aquí interpretarà a Shaun Murphy, un jove amb autisme que intenta portar una vida normal. Cosa difícil perquè la seva vida està plena de peculiaritats: a banda de l’autisme, en Shaun és el supervivent d’una infància traumàtica, és un metge de gran talent, poseeix una sinceritat que li fa dificil relacionar-se amb els altres i té un talent i intuició que el fan un cirurgià excepcional tot i la seva edat.\nLa sèrie seguirà la seva incorporació al Jose St. Bonaventure Hospital, on el supervisarà el seu mentor i amic, el Dr. Ira Glassman (Richard Schiff). L’actor Daniel Dae Kim ha donat un cop de mà a Shore en la creació de la sèrie.\nUna altra de les principals apostes de la ABC, serà un procedural que barrejarà investigacions i màgia. “Deception” ens presentarà un mag superestrella, Cameron Black (Jack Cutmore-Scott) caigut en desgracia per un escàndol. Amb la seva habilitat per la persuasió i l’engany, l’il.lusionista aconseguirà introduir-se al FBI, on ajudarà com a consultor en les investigacions per atrapar tota mena de criminals.\nChris Fedak (Chuck, Legends of Tomorrow) és el guionista i creador de la sèrie, que dirigirà David Nutter (Juego de Tronos, The Flash). Vinnie Jones, Amaury Nolasco i Lenora Crichlow també formaran part del repartiment.\nLa ABC no pot deixar d’incorporar més i més produccions de la omnipresent Shonda Rhimes a la seva graella i aquesta temporada ha apostat per una altra: “For the people“. L’acció s’ambienta en un dels tribunals de districte de Nova York al que es coneix com “The Mother Court”. Allà arribarà tot un grup de nous advocats acabats de llicenciar que hauran de treballar tant per la defensa com per l’acusació en diversos casos. Les seves ambicions per forjar-se una carrera toparan amb un món extremadament competitiu, una altíssima pressió i poders que semblen invencibles. Però essent una sèrie de Shondaland també hi haurà lloc per uns quants embolics entre els protagonistes.\nLa sèrie la dirigirà el guionista de “Scandal”, Paul William Davies, i entre els seus protagonistes hi haurà Ben Rappaport (Mr. Robot, The Good Wife), Lyndon Smith (Parenthood), Susannah Flood (Chicago Fire), Britne Oldford (The Path) i Regé-Jean Page (Raíces).\nCourtney Rose (Brandon Micheal Hall) és un jove raper que encara no ha aconseguit donar-se a conèixer pel gran públic. Mentre segueix provant de fer fortuna en el món de la música, té una idea per fer-se sentir: presentar-se a les eleccions a alcalde. Però el que havia començat com una broma es converteix en un número creixent de persones que s’interessen pels seus missatges i ideals. Així, contra tot pronòstic en Courney acabarà guanyant els comicis i havent de fer front a les responsabilitats del càrrec d’alcalde. La seva mare (Yvette Nicole Brown) i els seus amics (Lea Michele, Bernard David Jones, Marcel Spears) l’ajudaran a assumir la seva nova responsabilitat.\nJeremy Bronson, guionista durant anys del show de Jimmy Fallon serà el responsable de les trames de “The Mayor” i James Griffiths (Black-ish) en dirigirà el pilot.\nUna altra de les noves comèdies de la ABC es centra en una parella formada per la Lena (Jenna Fischer) i en Martin (Oliver Hudson), pares de tres nens. Un dia decideixen divorciar-se però de mutu acord i decidint seguir vivint junts a la mateixa casa. Curiosament, a partir del divorci la seva relació començarà a millorar.\nEmily Kapnek serà la guionista i showrunner de “Splitting up together“, comèdia que es basa en la sèrie danesa “Separándonos juntos” emesa l’any passat. Ellen DeGeneres en serà una de les productores.\nJason Ritter protagonitza aquesta sèrie en la què en Kevin, un home que no passa pel seu millor moment se’n va a viure amb la seva germana vídua (JoAnna Garcia Swisher) i la seva neboda. Un cop allà, veurà caure un meteorit i se li apareixerà un ésser celestial anomenat Yvette (Cristela Alonzo) que li encarrega una missió: salvar el món. Per fer-jo haurà de reclutar 35 persones de moral intatxable que siguin capaços de restaurant la sagrada balança.\nMichele Fazekas i Tara Butters són les creadores d’aquest drama amb tocs de comèdia.\nZach Braff (Scrubs) és el creador, productor i protagonista d’aquesta comèdia centrada en l’Alex Schuman, un entusiasta periodista que vol deixar la feina i arrancar una nova companyia dedicada a produir un nou podcast. Però fundar una nova empresa i trobar gent que cregui en la seva idea serà tota una odissea. La seva dona Rooni (Tiya Sircar) i els seus dos fills l’ajudaran en el procés, tot i que no sempre entenguin les seves decisions. “Alex Inc” s’inspira en el podcast real StartUp.\nLa ABC també ha anunciat pel 2018 el retorn d’una de les sèries mítiques dels 80, “Roseanne“. La parella formada per Roseanne (Roseanne Barr) i Dan Conner (John Goodman), els seus fills Darlene (Sara Gilbert), D.J. (Michael Fishman) i Becky (Alicia Goranson) i la tieta Jackie (Laurie Metcalf) tornaran a la petita pantalla l’any vinent.\nDe moment la cadena encara no ha emès imatges del retorn, però si un recopilatori dels episodis de l’anterior tanda per anar fent memòria i generar expectatives.\nTampoc han deixat veure encara gaire d’una altra aposta forta de la temporada, “Marvel’s Inhumans“. La sèrie encaixarà dins dels plans de les diverses adaptacions de l’univers Marvel al cine i televisió, i ens presentarà aquesta raça de superhumans que Stan Lee i Jack Kirby van idear al 1965. Els seus protagonistes són Black Bolt (Anson Mount) qui no parla perquè la més mínima ona sonora de la seva veu podria causar gran destrucció, Medusa (Serinda Swan) la reina dels Inhumans i veu de Bolt, la seva germana Crystal (Isabelle Cornish) capaç de manipular els elements, Maximus (Iwan Rheon) amb una intel.ligència superhumana, Gorgon (Eme Ikwuakor) i Karnak (Ken Leung) expert en les arts marcials i en trobar el punt feble dels seus oponents.\nABCAli LiebertAlicia GoransonAmaury NolascoAnson MountBen RappaportBrandon Micheal HallDaniel Dae KimDavid ShoreEmily KinneyErika ChristensenFelix SolisFreddie HighmoreIsabelle CornishIwan RheonJack Cutmore-ScottJason RitterJenna FischerJohn GoodmanKyra SedgwickLaurie MetcalfLea MicheleLyndon SmithMalcolm-Jamal WarnerNatalie MartinezOliver HudsonRoseanne BarrSandrine HoltSara MoranteSeries USASerinda SwanSteve ZahnUpfrontsVinnie JonesZach Braff


Lil Wayne - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n27 setembre 1982 (38 anys)\nBirdman, Drake, Young Money, Jae Millz, Juelz Santana, T-Pain, Kanye West, Rick Ross, Mack Maine, Young Jeezy, Hot Boys\nDenise Bidot (2021–)\nNivea Hamilton (2002, 2009–2003, 2010)\nLil Wayne va néixer el 27 de setembre de 1982 a la ciutat de Nova Orleans, Luisiana als Estats Units com a Dwanye Michael Carter Junior. Es va criar al districte 17 al barri de Hollygrove, un dels més conflictius i perillosos de Nova Orleans. La seva mare, Jocita, el va tenir quan tan sols era una adolescent. Quan Dwayne va néixer aquesta va mudar-se a casa la seva sogre. Malgrat viure separada del pare del seu fill, aquest acudia freqüentment a casa la seva mare per abusar de la mare del seu fill. Aquesta situació va durar fins que Jocita va decidir marxar de casa la seva sogre quant Dwayne tenia 3 anys. Wayne utilitzava la música des de petit per evadir-se de la realitat del seu barri, com molts dels adolescents de Hollygrove, Wayne, va començar a traficar amb droga als 12 anys. Va a tenir una infància força dura: es va disparar ell mateix al cor quan tenia 13 anys amb la pistola de la seva mare, i va perdre el seu padrastre, Reginal, quan tenia 14 anys; Wayne ha explicat que per a ell Reginal era com el pare que mai va tenir, el tractava com un fill. Dwayne va deixar l'escola als 14 anys per dedicar-se a la música. Als 14 anys va ser fitxat per Brian “Birdman” Williams i Ronald “Slim” Williams, presidents de Cash Money Records, una discogràfica de rap força important a Nova Orleans. Un cop a Cash Money, Wayne va formar un grup amb 3 rapers locals: B.G, Juvenile i Turk. Tot just dies després de fer 16 anys ell i la seva novia del col·legi, Toya Johnson, de 15 anys, varen tenir a la seva primera filla, Reginae; a la qual li varen posar aquest nom en memòria del padrastre de Dwayne, Reginal.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lil Wayne\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lil_Wayne&oldid=26533723»\nDarrera modificació: 4 març 2021 a les 12:23\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 març 2021 a les 12:23.