L’advocat Josep Canício, nou síndic de greuges de la URV – URV Activ@\nL’advocat Josep Canício, nou síndic de greuges de la URV\nCanício, degà del Col·legi d'Advocats i Advocades de Tortosa, designat pel Claustre, susbtitueix Montserrat Boronat, i és el cinquè síndic de la Universitat\nNascut a Sant Carles de la Ràpita el 1954, és llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona (1971-76). El curs 1975-76 va ser delegat de facultat. Pertany al Col·legi d’Advocats i Advocades de Tortosa, del que n’és el degà des del mes de març de 2007. Va formar part de la Junta de Govern des del 1988 al 1999, com a diputat segon, i va ser director de l’Escola de Pràctica Jurídica del Col·legi, on era professor en les àrees de dret civil i penal, de 2000 a 2004.\nVa ser president del Grup d’Advocats Joves del Col·legi i membre de les executives de l’associació Joves Advocats de Catalunya i de la Confederación de Abogados Jóvenes del Estado Español.\nHa estat president del Consell de Col·legis d’Advocats de Catalunya (CICAC), del que forma part com a degà, en el mandat 2009-2010 i actualment presideix la Comissió de Llengua Catalana del CICAC, del que, a més, és responsable de relacions internacionals, representant al CICAC a la Fédération des Barreaux d’Europe (FBE) i en altres fòrums internacionals.\nCom a degà forma part, igualment, del Consejo General de la Abogacía Española (CGAE) i és secretari de la comissió de relacions internacionals, representant el CGAE a la International Bar Association (IBA) i en altres fòrums internacionals.\nVa ser gerent (1988-1990) del Consell Comarcal del Montsià, president (2004-2005) del Consorci per a la Protecció Integral del Delta de l’Ebre (CPIDE) i Secretari-Coordinador del Consell per la Sostenibilitat de les Terres de l’Ebre (2006-2010).\nExerceix la professió d’advocat des de 1976, en l’àmbit del dret penal i el dret civil, amb despatx professional a Sant Carles de la Ràpita, on viu.\nLa persona que s’encarrega d’aquesta responsabilitat és escollida pel Claustre Universitari, mitjançant una majoria de les tres cinquenes parts dels presents, entre professionals de reconegut prestigi que no pertanyin a la comunitat universitària, a iniciativa del rector, que la nomena i la fa cessar, amb l’informe previ del Consell Social. La durada del mandat és de cinc anys, sense possibilitat de renovació consecutiva.\nArxivat a: Comunitat URV, Estudiants, Institució, PAS, PDI, Sindicatura de Greuges


Cent anys d''Auques i ventalls', de Josep Carner. Institut d'Estudis Catalans\nBarcelonaPotser ja no és temps d’escriure amb la llengua dels Noucentistes, però això no vol dir que no reconeguem que aquesta generació –com la dels Modernistes, que es delien pel Nord– va fer un pas de gegant per acostar les literatures d’Europa, fins i tot les d’Orient –vegeu el cas de Carles Riba en escriure les Tankes– a la cultura catalana: una literatura que té poca cosa als segles XVII, XVIII i bona part del XIX, no es pot plànyer que algú els faci el favor de divulgar les literatures del món sencer.\nEn aquest sentit, Carner va fer-hi més que ningú. No solament va acostar la seva poesia a la tradició simbolista francesa i anglesa, sinó que, a més –potser perquè s’hi va guanyar la vida durant uns quants anys–, va traduir una bona pila de llibres de literatura d’aquests dos països. A part el seu fenomenal Pickwick –que, sens dubte, mereixia la nova traducció de Miquel Casacuberta– i dues novel·les més de Dickens, Carner va traduir Mark Twain, Erckmann-Chatrian, Gerge Eliot, Molière, Valéry (al castellà), La Fontaine, Defoe, Vico, Lewis Carroll, La Bruyère, Francis Bacon i algú més.\nAixò no significava solament fer un favor a la literatura catalana, encara avui mancada de tradició i desorientada –això passa a més països, com la França d’ara– pel fet de posar a l’abast dels lectors i dels escriptors catalans obres literàries d’una qualitat indiscutible; també significava instal·lar entre els homes de lletres catalans uns quants d’aquells llibres que a Carner li van semblar preciosos per a la construcció de la Catalunya mig utòpica de Prat de la Riba i de la Lliga –menys utòpica que la de Puigdemont–: una societat culta, benhumorada, amb bonhomia i molta curiositat. En el cas concret de Giambattista Vico, de qui Carner va traduir al castellà La scienza nuova, significava posar a l’abast dels catalans un llibre en què el caràcter d’un país anava de bracet amb la llengua que li és més pròpia –una teoria que els alemanys romàntics de la primera fornada van desenvolupar fins a l’exageració. (Hi ha exageracions quasi necessàries.)\nSigui honorada aquella tasca del nostre poeta, tan meritòria com la seva poesia, ara que fa una mica més de cinquanta anys que va morir: un aniversari que no ha estat, per cert, cap erupció volcànica.


La Natura a Sant Andreu de la Barca: Bosc del Llop - 15/10/2009\nEl bosc del Llop està situat a la part alta de Sant Andreu de la Barca, al costat de la urbanització de La Creu de Sussalba, que pertany a Corbera de Llobregat, i més concretament al marge dret de la riera d'en Canals (a l'esquerra es troba el serrat de Can Canals).\nTram més forestal del bosc del Llop\nEn alguns trossos de camí es poden veure restes de murs de pedra, record vestigial del que abans eren camps de vinyes\nTram de solà amb matollar i pins joves\nAquesta carena es caracteritza per estar moltes hores exposada al sol, podríem dir que el bosc del Llop està orientat cap a la solana i el serrat d'en Canals cap l'obaga (més hores d'ombra i humitat). Al primer tram, sortint de Sant Andreu de la Barca hi trobem un àrea forestada encara força humida i amb molta bardissa, especialment per les enormes formacions d'heura (Hereda helix) i arítjol (Smilax aspera) que envolcallen alguns grans arbres. Més endavant, entre en una zona més aclarida, amb pins joves, brucs d'hivern (Erica multiflora) i boals (Erica arborea), cirerers d'arboç (Arbutus unedo), estepes (Cistus sp.), i altres espècies vegetals típics d'ambients mediterranis secs.\nPel que fa als ocells, en primer tram més forestal s'ha detectat un gran nombre de tallarols de casquet (Sylvia atricapilla) i pit-rojos (Erithacus rubecula), també s'han localitzat alguns tords comuns (Turdus philomelos), pinsans comuns (Fringilla coelebs) i mosquiters comuns (Phylloscopus collybita). El més destacable en aquest tram ha estat la escolta de dos tallarols grossos (Sylvia borin).\nEn el segon tram s'ha localitzat un parell de tallaretes cuallargues (Sylvia undata), espècie que regularment es pot observar en aquest punt, però sempre de forma escassa i encara no s'ha comfirmat si hi nidifica. Per altra banda ha estat detectada una tallareta vulgar (Sylvia communis), una migradora irregular i, com a més destacable una llucareta (Serinus citrinella) identificada primerament pel reclam en vol i després observada, sobre la carretera de Corbera en direcció a la urbanització de Can Llopart, en migració activa; aquesta és la segona observació per a Sant Andreu de la Barca pel que fa a aquesta espècie, la primera es va realitzar el 27/12/2000 a Can Canals, durant una forta onada de fred.\nDes d'aquest costat de la carena es pot "gaudir" d'una vista general i elevada de "l'abocador" de Sant Andreu de la Barca, en que especialment avui s'ha posat de manifest amb les imatges i el vídeo que poden veure a sota d'aquestes línies.\nSeqüència de l'abocament\n- Tord comú (Turdus philomelos): 5 exemplars detectats en tot l'itinerari\n- Tallarol gros (Sylvia borin): 2 exemplars detectats en tot l'itinerari\n- Tallareta cuallarga (Sylvia undata): 2 exemplars detectats en tot l'itinerari\n- Tallareta vulgar (Sylvia communis): 1 exemplar a l'àrea de matollar baix\n- Llucareta (Serinus citrinella): 1 exemplar en vol sobre la carretera de Corbera, en direcció a Can Llopart. 2ª citació per a Sant Andreu de la Barca\nEnviat per Natura SAB a 3:05\nEtiquetes de comentaris: Bosc del Llop, Contaminació, Denúncia, Flora, Migració postnupcial (tardor), Sílvids, Túrdids


1974 | EQL\nYou are here: Home / 1 estrella / 1974\nVaig sentir a parlar de David Peace i aquesta 1974 al Jordi Puntí, crec que a un Via Llibre de fa bastants mesos (tot i que ara l’he buscat i no he estat capaç de trobar-lo). Aquesta és la primera d’una sèrie de 4 novel·les que, ja us puc dir d’entrada, m’estranyaria molt i molt que seguís llegint.\nSóc lectora habitual de novel·la negra, m’agrada, m’ho passo bé. La gran part de novel·les que llegeixo d’aquest gènere, no podria veure-les en pel·lícula perquè o bé em farien por o fàstic. Sé que de vegades, si perds la concentració, he de tornar una mica enrere (un paràgraf. Una pàgina, com a molt) i tornar-me a fer la composició de tot plegat. No m’ofèn el llenguatge que s’hi fa servir ni les imatges que normalment s’hi descriuen. Amb això em refereixo a que no em fa abandonar la lectura una història on el protagonista no se’n va al llit amb algú sinó que folla i ho explica amb tota mena de detalls, no insulta sino que puta és part del seu vocabulari més estàndars o on les descripcions d’algú anant al lavabo són de les més acurades que té la història. Això no és el que m’ha fet abandonar la lectura de 1974.\nEl que em fa abandonar la lectura és que arribi aquell punt on em pregunto realment què està passant.\n1974 té un estil àgil, cinematogràfic, diria jo. És molt visual, molt ràpida, de frases curtes que qualsevol diria que ha estat escrit més com a guió per a la televisió que com a novel·la. El començament em va resultar prometedor, però en algun punt indeterminat, em va venir la sensació que tot passava sense gaire motius, que cada certes pàgines calia que algú estomaqués algú, o matés algú o es morís algú. Però que no em portava enlloc. També vaig trobar que les reaccions del protagonista se’m feien totalment incongruents; un personatge que s’endinsa en un cacau important per alguna raó que se m’escapa totalment. Per amor a la feina? Per imbecil·litat i falta de criteri? Perquè si no no hi hauria hagut història?\nTotal, que crec que després de gairebé 150 pàgines n’he tingut ben bé prou.\n1 estrella, 2013, Abandonats, david Peace Leave a Comment


Treball i llar - Diario de Mallorca\nrafael borràs 12.02.2019 | 20:13\nTrabajo y hogar ( Treball i llar) és un llibre de recent publicació i de recomanable lectura. La seva autora, Núria Sánchez Mira, ens presenta un estudi (basat en la seva tesi doctoral) sobre la divisió social i sexual del treball a Espanya durant l'últim període històric. Entre altres coses hi explica en quin sentit s'estan produint canvis en la manera en què les llars organitzen la participació laboral (treball remunerat o ocupació) en aquesta època de canvis múltiples, i quines implicacions té tot plegat per a les relacions de gènere en el si de la llar. El text té, a parer meu, especial interès per les pistes que dóna sobre com organitzen les parelles l'ocupació i el treball domèstic i de cures (no remunerat), i com aquesta organització difereix segons la classe social.\nSeguint el fil del citat treball, pot ser interessant apuntar alguns d'aquests canvis en les llars illenques pel que fa als treballs domèstics i de cures que realitzen les classes treballadores. És clar que s'han produït canvis, però la pregunta és si han estat a millor i/o amb suficient intensitat. A l'espera d'estudis de la realitat especifica de les Illes Balears tan detallats com el de la doctora en sociologia Sánchez Mira, m'atrevesc a avançar que estem molt lluny d'alguna cosa semblança a una situació de coresponsabilitat en aquests treballs no remunerats (ni computats al PIB, ni en els índexs de competitivitat), vitals primer per a la vida de l'ésser humà i, secundàriament, perquè l'economia funcioni.\nTot i que fa dècades que en Balears –fruit, en bona part, de la translació del treball domèstic al treball turístic- es va produir una important incorporació de les dones a l'activitat laboral, continua existint un important gap de gènere en la taxa d'activitat. Sense anar més lluny, en el recentment acabat 2018 el percentatge mitjà d'homes amb capacitat, desig i necessitat de treballar va ser, segons dades de l'Institut d'Estadística de les Illes Balears (IBESTAT), d'un 69,87% mentre que el de les dones va ser d'un 59,06%. Un gap de gairebé un 10%, que està estretament associat a una altra dada de l'Enquesta de Població Activa (EPA) de la que se'n xerra massa poc: la mitjana de persones inactives que en 2018 declararen que ho eren perquè es dedicaven a treballs domèstics va ser de 88.400 persones, de les quals un 87% eren dones. Canvis, se n'han produït però no a bastament.\nUn altre dels àmbits en els quals s'han produït canvis és, sens dubte, el dels permisos per maternitat i maternitat. A les dades corresponents a 2018, que recentment va oferir el Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social, s'observa que continua augmentant el nombre de permisos de paternitat, que van arribar a la xifra de 6.492 (un 1,15% més que l'any anterior), però continua sent molt inferior als permisos de maternitat, que van ser 7.165. La diferència de més d'un 10% entre tots dos tipus de permisos sembla excessiva per a atribuir-la a situacions de monoparentalitat. Una explicació més versemblant és que hi ha un percentatge important de pares que segueixen sense coresponsabilitzar-se ni tan sols en aquest mínim temps al qual tenen dret. Probablement el canvi no es completarà fins que els permisos de maternitat i paternitat siguin iguals, intransferibles i obligatoris. Val a dir que aquest mateix informe ministerial ofereix una dada menys difosa i comentada que la dels permisos de maternitat/paternitat: el d'excedències per cura familiar que, a les Illes Balears, van ser un total de 1.266. Però, el veritablement rellevant és que el 86% van ser per a dones. Poc canvi hi ha hagut en aquest últim aspecte dels treballs de cures.\nUn altre aspecte a considerar és que en l'últim decenni, des que en l'anomenat mercat laboral es van començar a notar amb força els efectes de la crisi-estafa, s'ha produït un canvi transcendental, però poc estudiat per les institucions que ho poden fer. Em referesc a la pèrdua d'hegemonia de l'home com a sustentador principal de la llar. Primer va ser per la gran pèrdua d'ocupació en sectors extraordinàriament masculinitzats, com ara la construcció i empreses auxiliars, i després la reincorporació laboral amb una ocupació devaluada en salari i condicions de treball. Aquest augment relatiu de les dones com a sustentadores principals de la llar, explica, entre altres coses, que en aquests anys hagin coincidit fenòmens, com ara, la "rebel·lió de les kellys", o una major contestació per part de les dones enfront de la situació de desigualtat en la distribució del treball que és vida, és a dir del domèstic i de cures. Una saludable contestació que és part de la formidable nova ona feminista perquè, malgrat els canvis, el sostre de cristall i el sol enganxós segueixen funcionant com a mecanismes de desigualtat de gènere.\nEl llibre de Núria Sánchez Mira acaba amb una proposta que, en paraules seves, no és "gens nova, però no per això menys pertinent". Es tracta de la reducció de jornada laboral "no entesa simplement com una mesura de creació d'ocupació, sinó prioritàriament com una manera d'intervenir en la divisió sexual del treball, afavorint una major presència masculina en l'esfera reproductiva".\nEn un context de precarietat extrema, de prolongacions de jornades laborals no retribuïdes, de treball a temps parcial no desitjat i feminitzat (en 2018, en termes de mitjana, el 78% de persones assalariades a temps parcial a les Illes Balears, van ser dones), d'afebliment del moviment sindical... pot semblar utòpic plantejar la reducció de jornada laboral com "una eina que contribueixi a reordenar les prioritats socials, traslladant el seu focus de l'esfera del mercat a la de la vida". Però el fet cert i segur és que la imatge , que fa uns dies va circular per les xarxes socials, d'una repartidora de "Glovo" -una rider- amb una enorme "motxilla" de repartiment a l'esquena, i alhora empenyent el carret de nadó, és una perfecta metàfora de la distòpia del turboneoliberalisme.\nSiete códigos postales concentran el 66% de las ayudas de la renta social.


Cànons Clinics | Manicures i Pedicures\nEstem al corrent de les últimes tendències i, coloracions d’esmaltats, així com també, portem a terme les millors tècniques que respecten la salut natural de les ungles.\nPrestem especial atenció en la neteja, desinfecció i, esterilització de tots els materials utilitzats garantint la màxima seguretat.\nServeis per a les dones\n[vc_toggle title=”Esmaltar” el_id=”1443181360964-3cf0e1a1-09f1″]Aplicació d’esmalt i capa protectora.[/vc_toggle][vc_toggle title=”Llimar i esmaltar” el_id=”1443181336175-83b0d9ea-c2c6″]Llimat d’ungles, aplicació d’esmalt i capa protectora.[/vc_toggle][vc_toggle title=”Manicura Bàsica” el_id=”1443181303275-469f0f7d-e924″]Llimat d’ungles, tractament de cutícules, aplicació d’esmalt i capa protectora amb un massatge relaxant de mans.[/vc_toggle][vc_toggle title=”Manicura Completa” el_id=”1443181174830-bc92192d-5337″]\nLlimat d’ungles, tractament de cutícules, exfoliació i mascareta nutritiva, aplicació d’esmalt i capa protectora amb un massatge relaxant de mans.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Manicura Shellac” el_id=”1443181146484-d4257076-d111″]\nLa millor solució per lluir les ungles perfectes amb brillantor permanent mitjançant una tècnica innovadora d’esmalt per capes que augmenta la resistència i durabilitat respecte a les manicures tradicionals. Reforça la duresa de les ungles.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Pedicura Bàsica” el_id=”1443181111307-f95c6130-273a”]Llimat d’ungles, tractament de cutícules, aplicació d’esmalt i capa protectora amb un massatge relaxant de peus.[/vc_toggle][vc_toggle title=”Pedicura Completa” el_id=”1443181067639-97b195fd-ca71″]\nLlimat d’ungles, tractament de cutícules, exfoliació i mascareta nutritiva, aplicació d’esmalt i capa protectora amb un massatge relaxant de peus.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Pedicura Shellac” el_id=”1443181013027-8dd82064-69fe”]\nLa millor solució per lluir les ungles perfectes amb brillantor permanent mitjançant una tècnica innovadora d’esmalt per capes que augmenta la resistència i durabilitat respecte a les pedicures tradicionals. El teu esmalt tindrà la mateixa lluentor des del primer dia.\nServeis per als homes\n[vc_toggle title=”Manicura Bàsica” el_id=”1446739218435-8d0535ce-9950″]\nLlimat d’ungles, tractament de cutícules, aplicació d’esmalt i capa protectora amb un massatge relaxant de mans.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Manicura Complerta” el_id=”1446739376572-174fa718-62b9″]\nLlimat d’ungles, tractament de cutícules, exfoliació i mascareta nutritiva, amb un massatge relaxant de mans.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Pedicura Bàsica” el_id=”1446739368062-913bb261-53a2″]\nLlimat d´ungles, tractament de cutícules amb un massatge relaxant de peus.\n[/vc_toggle][vc_toggle title=”Pedicura Complerta” el_id=”1446739322107-548323e4-db38″]\nLlimat d’ungles, tractament de cutícules, exfoliació i mascareta nutritiva, amb un massatge relaxant de peus.


Biblioteca Sant Agustí: com trobar el que busques\nSi voleu trobar un llibre concret, necessitarem saber-ne primer el títol, l'autor o el tema, i després la signatura, que és com una matrícula que identifica cada document i que indica en quin prestatge està col·locat. El personal de la biblioteca us ensenyarà a buscar la signatura al catàleg i a trobar-lo a la prestatgeria.\nSi busqueu un conte que us expliqui alguna bona història per passar el temps i gaudir de la lectura, esteu buscant un llibre d'imaginació. A la biblioteca els tenim agrupats per edats. A cada edat li correspon un color.\nlogotip identificatiu per a la secció de Nascuts per Llegir (NPL)\nxumet per la secció de la bebeteca\ngomet blau ● fins als 6 anys:\ngomet vermell ● de 6 a 9 anys\ngomet verd ● de 9 a 12 anys\nSi necessiteu saber més coses en concret o us cal ajut per fer un treball, heu de buscar els llibres de coneixements. A la biblioteca hem dividit tot el coneixement en 9 grans grups. A cada grup se li assigna una xifra del 0 al 9. Fixeu-vos en la primera xifra de cada etiqueta enganxada al llom del llibre per saber de quin tema tracta.\nCiències aplicades i ciències naturals\nBelles arts, jocs i esports\nGeografia, història i biografia\nA més, hi trobareu les seccions següents:\naltres llengües (alemany, anglès, àrab, francès, gallec, italià, portuguès, romanès i xinès)\nApart dels llibres també teniu al vostre abast\nCD de música i contes, entre d'altres\nDVD de dibuixos animats, pel·lícules i documentals\nEl personal de la biblioteca us ajudarà a escollir un conte o a trobar la informació que necessiteu.


Perruqueria monstruosa Perruqueria monstruosa | Centre Cívic Ateneu Fort Pienc\nHome Casal Infantil Perruqueria monstruosa\nTeniu molt vistos els vostres ninots i voleu crear algun de nou? Us falta algun per crear la història més magnífica que us hàgiu imaginat?\nDoncs bé, teniu l’opció de recordar el ninot de tela que us vam oferir. Consulteu la proposta aquí.\nO bé, podeu crear un altre ninot passat per la perruqueria més monstruosa.\nRotllos de paper WC.\nPapers de colors o de revistes\nPintura de colors (opcional)\n1. Agafeu els rotllos de paper de WC, tants com ninots vulgueu fer, i dibuixeu amb retoladors de colors les cares més divertides i/o monstruoses. Abans d’això, també podeu pintar tota la base amb pintures de colors i deixar-ho eixugar abans de fer-los les cares.\n2. Amb papers de colors o paper reciclat, per exemple de revistes, feu un cilindre de la mida del tub de paper de WC i enganxeu-lo amb cola de barra o cinta adhesiva.\n3. Retallant en tires el paper, podreu fer els pentinats que més us agradin.\nSi enganxeu amb cola blanca cada punta cap al centre, podreu fer uns rissos ben divertits.\nTambé podeu afegir-hi una goma de cabell feta de paper i enganxada amb cola blanca o cinta adhesiva.\nUna altra opció és fer-li serrell al vostre ninot, només cal que retalleu d’una banda les puntes amb talls petits, abans o després d’enganxar-lo al rotllo de paper de WC.\nTambé podeu fer-li trenes, tallant el paper primer en quatre tires grans i de cada una d’aquestes hi podeu taller tres més que seran les que componguin cada trena, aconseguint així 4 trenes de paper grans. Si ho preferiu, podeu fer trenes més petites tallant amb més tires al paper.\nUn cop seguit tots els passos i dut a terme algun exemple o haver deixat anar la imaginació i haver fet un penitent diferent, ja podreu dir que tenim un nou ninot i que ha passat per la perruqueria més monstruosa.


Vilabertran - Canònica agustiniana de Santa Maria - Romànic - Roses\nPrograma Excursiones y Actividades\nInfo Práctica y Consejos\nVolver a la Programación El Monestir de Vilabertran – El Far de Roses | 11.02.2018\nEl Monestir de Vilabertran – El Far de Roses\nEl claustre romànic de Vilabertran - La Badia de Roses - L'Alt Empordà\nAquest cap de setmana anirem cap a l’Empordà i la badia de Roses. Primer anirem al poble de Vilabertran, que era un dels racons preferits de Salvador Dalí per l’efecte que li causava la silueta de l’airós campanar del s.XII de l’església. Vilabertran és un petit nucli agrícola de l’Empordà, on hi destaca per damunt de tot l’esplèndid conjunt monumental de canònica agustiniana de Santa Maria. El conjunt arquitectònic, construït entre els segles XII i XIII, estava format inicialment per un claustre central que comunicava amb les dependències monacals i l’església. Aquest claustre és un dels elements més destacats, juntament amb l’església, el palau abacial del s.XV, … També conserva una creu processional en el seu interior, considerada la peça d’orfebreria gòtica més gran de Catalunya.\nDesprés de fer aquesta visita a aquest important conjunt medieval anirem a dinar lliurement a Roses, on avui se celebra el típic Carnestoltes. I a la tarda farem una agradable passejada per la zona marítima. Seguirem el camí de ronda i veurem el Far de la Punta de La Poncella de 1864. En aquesta zona comença el Parc Natural del Cap de Creus i si el dia es bo i clar, gaudirem de grans vistes panoràmiques de la badia de Roses, del Mar Mediterrani i del Canigó nevat


Psoriasi relacionada amb un major risc de depressió - 2019\nPrincipal / Notícies / Psoriasi relacionada amb un major risc de depressió\nLes persones amb psoriasi, malaltia autoimmune crònica que afecta principalment a la pell, corren un major risc de depressió. Segons una nova investigació presentada recentment a la Reunió anual de l'estiu de l'Acadèmia Americana de Dermatologia de 2015 a Nova York, Nova York.\nEls investigadors van trobar que les persones amb psoriasi tenien el doble de probabilitats de complir els criteris de depressió major que els que no tenien malalties de la pell.\nS’estima que al voltant de 7,5 milions de persones als EUA tenen psoriasi. Tot i que pot ocórrer en persones de totes les edats, es desenvolupa amb més freqüència entre les edats de 15 i 25 anys.\nLa causa exacta de la psoriasi no és clara, però els investigadors creuen que pot ser provocat pel sistema immunitari atacant cèl·lules sanes, especialment les cèl·lules de la pell, causant el que es coneix com a psoriasi a la placa.\nEls símptomes de la psoriasi a la placa inclouen la pell amb pruïja, adolorida i escamosa, que normalment es produeix als colzes, genolls, cuir cabellut, esquena, cara, palmes i peus.\nEl Dr. Roger S. Ho, professor ajudant de dermatologia a la NYU School of Medicine del NYU Langone Medical Center de Nova York, Nova York, diu que ha vist de primera mà com es poden deprimir els pacients amb psoriasi. Com a tal, ell i els seus companys van decidir investigar l’associació.\nLes persones amb psoriasi corren el doble de risc de depressió\nEls investigadors van analitzar dades de l’Enquesta Nacional d’Examen de la Salut i de la Nutrició (NHANES), en la qual van participar 12.382 adults, alguns dels quals tenien psoriasi a la placa.\nFets ràpids sobre la psoriasi\nLa psoriasi és la malaltia autoimmune més freqüentada als EUA\nAl voltant del 10-30% de les persones amb psoriasi continuen desenvolupant artritis psoriasica: inflamació de les articulacions\nAl voltant del 60% de les persones amb psoriasi diuen que la condició afecta àmpliament a la seva vida quotidiana.\nMés informació sobre la psoriasi\nSegons els resultats, al voltant del 16,5% dels pacients amb psoriasi van complir els criteris de depressió major i l'equip va calcular que les persones amb malalties de la pell presentaven el doble de risc de depressió que les que no tenien psoriasi.\nEls investigadors diuen que els seus resultats es van mantenir fins i tot després de tenir en compte altres factors de risc per a la depressió, incloent l’edat, la raça, el gènere, l’índex de massa corporal (IMC), l’activitat física, l’ús d’alcohol i el tabac i la història d’altres afeccions mèdiques.\nEls investigadors diuen que no poden identificar exactament per què els individus amb psoriasi corren un major risc de depressió, però el Dr. Ho fa la hipòtesi que pot ser que sigui un estigma associat a la malaltia de la pell.\nEll explica que, perquè la psoriasi és molt visible a la pell del pacient, les persones que ho veuen poden "reaccionar desfavorablement" cap a aquesta persona, tot i que diu que això és completament innecessari.\n"El públic ha de saber que la psoriasi no és contagiosa", afegeix, "de manera que no hi ha necessitat d'actuar de manera diferent al voltant dels pacients amb psoriasi."\nSegons les seves conclusions, els investigadors diuen que els pacients amb psoriasi han de consultar a un metge si comencen a experimentar qualsevol símptoma depressiu. Ho afegeix:\n"La psoriasi té implicacions de gran envergadura per a la salut física i mental dels pacients, i això pot incloure un major risc de depressió. Animo a tots els pacients de psoriasi a veure un dermatòleg certificat per la junta directiva que pugui ajudar a millorar la seva qualitat de vida".\nTambé demana familiars i amics de pacients amb psoriasi que coneguin l'associació entre la malaltia de la pell i la depressió i els animin a buscar tractament si apareixen símptomes depressius.\nSegons l’equip, s’exigeixen investigacions addicionals per determinar si hi ha factors biològics o genètics que poden augmentar el risc de depressió per als pacients amb psoriasi.\nEn un estudi publicat a Proteòmica molecular i cel·lular a principis d’any, els investigadors van revelar com identificaven un grup de proteïnes que creuen que juguen un paper clau en el desenvolupament de la psoriasi.


marzo | 2010 | CERCLE HUMANISTA MULTINIVELL.Cat\nEL CIERVO 88 ANYS – 1r.\nSANT JOSEP 2010\n* Primera part *\nLA S.C.R. EL CIERVO\nLa Societat Coral Recreativa El Ciervo va néixer l’any 1922, manté la seu i les sales d’actes al carrer Viladomat amb Roger de Flor del barri de Gràcia a Sabadell.\nEl President Fermí Gusi i el veterà Joan Figuls\nUn any més celebrem l’aniversari de la nostra Entitat, aquest any en fem 88, és per això volem mantindre la flama d’amistat que ens va caracteritzar i cultivar l’esperit que fa temps hi havia, que cal recuperar. Tot i que les circumstancies de vida actuals són prou diferents, però a les que ens haurem d’encaixar amb il·lusió renovada, cercant les noves inquietuds de la gent d’avui.\nHem animat als socis a participar en les nostres festes, les vostres festes, les festes de tots. Les festes d’una vella Entitat, les d’una entitat amb més recorregut de Sabadell.\nDivendres 19 de març a les 22 hores.\nL’Entitat posarà pa, begudes i un bon sortit amb quelcom per picar, just el que cal per fer un bon sopar d’amics.\nTambé podeu portar el sopar al vostre gust, i confiem que els diferents grups aportaran l’amistat de antics companys, tant necessaris per gaudir de la trobada.\nHAVANERES DEL GRUP TELA MARINERA\nDivendres 19 de març a les 23.30 hores.\nDesprés de sopar, la nit és va amenitzar amb una cantada d’havanes del grup TELA MARINERA, associació d’amics des del 1979.\nAcordió: Maribel Orta i contrabaix: Oscar Orta.\nTenor: Pere Olivella, tenor 2n. Jonhatan Dachs, baríton: Pere Aiguadé, baixos: Pere Pascuet i Joan Gavaldà.\nLa cantada d’havaneres va resultar un veritable èxit musical, pel fet evident de que el grup ha assolit un extraordinari nivell professional, comparable amb les quotes de qualitat dels millores conjunts d’aquest gènere.\nUn exemple ben conegut i tradicional\nCAMPIONAT SOCIAL D’OCELLAIRES\nDissabte 20 de març a les 10 hores.\nEn l’ornitologia existeixen milions d’aficionats a tot el món, que observen ocells com a afició i estudien de forma altruista dades sobre llur biologia.\nA part dels científics que els estudien, la branca dedicada als ocells, els nostres aficionats gaudeixen del plaer d’examinar les característiques i els cants d’aquets animalons.\nL’ornitologia és la branca de la zoologia dedicada a l’estudi científic dels ocells, com podem veure amb el següent vídeo d’exemple:\nDissabte 20 de març a les 16 hores.\nL’equip de Tennis Taula té una llarga trajectòria dins l’Entitat i segueix competint amb èxit ens els campionats locals i regionals.\nL’entusiasme de l’equip i la seva trajectòria ens és expressat constantment pels nostre bon amic Ricard Palau.\nL’afició al billar resulta notable en la nostra Entitat i persones diverses o formant l’equip competeixen constantment.\nEn ocasió de l’aniversari de l’Entitat, tothom ha pogut jugar i competir, tot i que resultava inevitable que guanyessin els habituals més entrenats.\nEl vencedors han estat: 1r. Premi Alex Leonard, 2n. Premi Toni Moragues i 3r. Premi Xavi Giménez. Tots el restants jugadors han aconseguit algun premi de consolació.\nESPECTACLE DE MAGIA INFANTIL\nDissabte 20 de març a les 17 hores.\nL’Entitat compte amb un bon mag quasi permanent, el podeu trobar sovint en el Bar Restaurant i veure part de les seves meravelles exposades en el sostre del local.\nMalgrat tot i considerada l’especial importància del dia del 88e. Aniversari, s’ha demanat la col·laboració d’un dels companys de l’escola de Harry Potter, anomenat MaGus, i l’espectacle ha estat fenomenal.\n* Continua en la segona part *\nEL CIERVO 88 ANYS – 2n.\n* Segona part *\nSir Paul McCartney – Red square, Moscow\nResulta evident que els clàssics jocs de taula són la especialitat dels socis més veterans, doncs sembla que els més joves gaudeixen amb notable entusiasme dels jocs electrònics.\nAlguns són entusiastes del Mahjong, joc xines que diuen permet fer broma i compartir qualsevol tema d’actualitat. Veient-los, de broma en fan ben poca, però, segurament deu ser l’estil local. Veiem l’antic President Pere Aiguadé ben concentrat.\nLa modalitat de les cartes els permet competir amb jocs com el “Remigio” o la “Botifarra”, mitjançant els que sembla que s’ho passen prou distrets. Sembla que l’antic President Sebastià Nieto no perd passada i al seu costat, el nostre incomparable Josep Bote (el Xapi) col·labora amb tot allò que calgui.\nCONCERT “MIND THE STEP”\nDissabte 20 de març a les 22 hores.\nConcert de tipus Roc suau, d’un grup que podem veure en els dos vídeos següents i jutjar si són del vostre gust.\nUn bon conjunt musical que està representat pel nostre amic Esteve Campo.\nDiumenge 21 de març a les 10.30 hores.\nUn molt especial partit, per socis de qualsevol edat, qualsevol condició sexual, etc., només cal portar roba i sabates d’esport.\nPartit de futbet\nEl resultat ja os el podeu imaginar, no calen pas més fotografies!.\nParticipants del futbet\nREPRESENTACIO TEATRAL “LES CADIRES” – Ionesco\nDiumenge 21 de març a les 18 hores.\nEugène Ionesco (Slatina, Romania, 26 de novembre de 1909 — París, França, 28 de març de 1994), dramaturg i escriptor francès d’origen romanès, triat membre de la Acadèmia francesa el 22 de gener de 1970. Va ser un dels principals dramaturgs del teatre de l’absurd i va escriure la seva obra “Les cadires” el 1952.\nEl grup de Teatre El Ciervo ens presenta l’obra “Les cadires” de Eugène Ionesco, on es pren com a punt de partida l’idea original per fer-nos riure i fer-nos pensar.\nUn plantejament podria ser: Després d’una explosió nuclear, on només han sobreviscut uns centenar de persones, dos avis que viuen aïllats en un far convoquen als més amics, que suposen resten vius al planeta.\nLes posen maques:\nS’ho munten amb la llum:\nXivarris harmònics o no:\nDonat per fet que estan a punt d’arribar els invitats, preparen les cadires per acomodar-los, fent col·laborar als espectadors queda la platea plena de cadires buides, resultant un sentiment a la vegada festiu i angoixant.\nDirigeixen el “cotarro”:\nUn altre plantejament per entendre “Les cadires”, molt més comú en una associació de 88 anys d’antiguitat, com és la nostra, podria ser: Cada vegada que un parell dels nostres veterans es retroben, parlen dels vells temps, dels antics amics, i, finalment, sempre s’acaben preguntant que sen ha fet d’ells, amb el resultat de que molts ja no hi són i només perviuen en la seva memòria, les cadires estan buides!\nLa vida és lluita, malgrat que hi ha qui no se’n ha adonat!\nEl grup de Teatre El Ciervo ha realitzat un excel·lent treball artístic, tots plegats i en particular les dos actrius que actuen front al públic de la sala. FELICITATS CORDIALS!\nRESUM DE L’ANIVERSARI\nTal i com deia el programa de l’Entitat:\nL’aniversari ha de estar un fet important, per això volem encendre la flama i l’esperit que fa temps hi havia i que ens cal recuperar. Volem que la S. C. R. El Ciervo sigui una entitat reconeguda a la nostra ciutat, però encara més, volem que sigui una entitat viva i plena de socis i sòcies que se’n sentin orgullosos i participin de tot el que s’hi fa.\nAra és el moment de revifar-nos, amb la vostra ajuda i participació, perquè d’avui dos anys, quan en fem 90, haguem crescut.\nQue sempre es continuï creixent amb alegria i amb ganes de fer coses.\nFita: MOSSEN CINTO VERDAGUER\n10 Mar 2010 2 comentarios\nPOETA DE CATALUNYA\nI – Jacint Verdaguer i Santaló\nJacint Verdaguer i Santaló va néixer a Folgueroles (Plana de Vic), l’any 1845 en una família de pagesos i picapedrers de profundes conviccions catòliques. Ell, com a fadrí que era (el tercer de vuit germans), fou enviat al seminari de Vic, a l’edat de deu anys per tal de realitzar els seus primers estudis en règim d´externar, que li permeteren treballar com a jornaler a la Masia de Can Tona.\nTambé es coneix Jacint Verdaguer com a Mossèn Cinto Verdaguer, pel fet de ser sacerdot. Era costum induir els fills a que ingressessin en l’església apostòlica, car els assegurava una professió pel futur proper. Tot i així, el 1859 s’escapà del seminari i de casa seva per fer de soldat, ja que li agradava molt l’armament militar (arreglava pistoles i fusells), però després de trobar-lo a Figueres reemprengué la seva carrera de sacerdot al seminari.\nAls quinze anys ja començà a escriure les seves primeres composicions poètiques (signava com "Un Fadrí de la Muntanya"), i va despuntar mercès al seu ric lèxic català, ple de nous mots de gran puresa i forta expressivitat.\nII – BIOGRAFIA DE MOSSÈM CINTO VERDAGUER\nDe mica en mica, el jove Verdaguer va coneixent els clàssics que li ensenyen al seminari i els escriptors del romanticisme. Mentre segueix estudiant, i fent de mestre i de pagès, comença a escriure nombrosos poemes, així com a recollir cançons populars.\nEl 1864 concursa per primera vegada als Jocs Florals, però passa totalment desapercebut. En canvi, l’any següent, torna a participar en els Jocs Florals de Barcelona amb quatre composicions, i dues d’elles són premiades. En anar a recollir els premis començà la llegenda del jove poeta, es presentà vestit amb la indumentària típica de la pagesia: roba de pana i barretina vermella. És segurament aquesta imatge la que ha esdevingut més simptomàtica d’ell. L’any següent torna a guanyar dos premis en els mateixos Jocs Florals.\nEl 24 de setembre de 1870 és ordenat sacerdot a Vic i l’octubre d’aquell mateix any, canta la seva primera missa a l’ermita de Sant Jordi. Als 28 anys entra de capellà a la Companyia Transatlàntica perquè li havien recomanat per a la seva salut el clima marítim i l’any següent embarca a Cadis rumb a l’Havana. Finalment s’estableix a Barcelona, com a capellà de la família del marquès de Comillas, amo de la companyia.\nFixada la seva residència a Barcelona (al Palau de Comilles), hi romangué durant disset anys, el·laborant nombroses poesies i escrits, i col·laborant en publicacions de caire religiós i catalanista (sempre tenint clara la seva profunda hispanitat):\n"Dalt al bell cim del Pirineu un dia\n-Ara és l´hora, cridà, l´Espanya es mia!-\nAls 32 anys, el jurat dels Jocs Florals li concedeix el premi extraordinari de la Diputació de Barcelona pel poema L’Atlàntida. L´Atlàntida, definida per Marià Manet com: "una sumptuosa síntesi: un poema d’intensió cristiana, centrat en la idea de la culpa, però bastit principalment amb carreus de la mitologia grega i de les tradicions celtes, i coronat amb l’emoció renaixentista dels grans descobriments geogràfics". La creació còsmica de L´Atlàntida és la creació d’Espanya, la de la Hispanitat, la descoberta d’Amèrica:\nquan l´arbre d´on penjaves al mar fou submergit?\ncom a gòndola amarrada, s’enfonsà migpartit?\nL´Altíssim! Ell, de nàufrag tresor omplint ta popa\ndel Pirineu, niu d’àguiles, t’atraca als penyalars,\ndessota el cel més blau, darrer eix mur d’Europa,\ni al bressoleig, com Venus, de dos immensos mars"\nÉs la consagració de Verdaguer com a poeta. L’any 1880, per haver guanyat tres premis als Jocs Florals, és proclamat Mestre en Gai Saber. Aquest mateix any publica el llibre Montserrat. Als 39 anys viatja a París, Suïssa, Alemanya i Rússia. El 21 de març de 1886, als 41 anys, el bisbe Morgades el corona com a Poeta de Catalunya al Monestir de Ripoll. Publica el gran poema Canigó al 1885 i realitza un viatge de peregrinació a Terra Santa.\nCanigó és un poema èpic de 1886 que constitueix un dels poemes clau de la Renaixença catalana. Aquest poema (que és un llibre) conté una descripció geogràfica dels Pirineus catalans que es desenvolupa a través de la figura mítica del Comte Tallaferro, un valent i ferotge lluitador contra els sarraïns. El mite està basat en el personatge històric Bernat Tallaferro.\nSeccions del Cant V – "Tallaferro"\n-Bon Deu, ¿s’han fet pe’l moro ports catalans?-\npunt al cap d’una ratlla, s’alça un turó,\nun turó que centuries guardará’l nom\ndel comte que’n devalla fet un lleó,\nLo comte diu al vèurels: -N’hi haurá per tots,-\napar que’l moro fuja, les naus y tot.\nab fletxa enverinada que asseca’l cor.\nquedantne molts d’estesos en lo revolch,\narrriban com zumzades d’una maror\nd’alfanchs y cimitarres, de vius y morts.\nson corcer s’entrebanca y esclaman tots:\n-Al pujar á mitj día lo sol s’es post;\nÉs després d’aquest viatge que atura la seva producció literària i es dedica a altres activitats poc ortodoxes, una de les quals és la pràctica d’exorcismes. Sovint s’ha comentat que a part de l’exercici d’exorcismes, activitats que són conegudes per haver-se’n guardat textos sobre ells, també hi havia una animadversió cap a les activitats del marquès de Comillas. Com a cristià no podia acceptar el comerç d’esclaus que realitzava l’empresari càntabre, pel que començà a repartir abundants diners de la família entre els pobres.\nA causa d’aquest i altres escàndols, el marquès de Comillas trencà les relacions amb ell i fins i tot, l’any 1895, li prohibeixen exercir de sacerdot. Ell es defensa amb una sèrie d’articles als diaris titulats En defensa pròpia. Comença llavors el seu exili de Barcelona, i es destinat al santuari de la Gleba, a la seva Osona natal.\nIII – MOSSÈM CINTO VERDAGUER POETA POPULAR\nEl dia 17 de maig de 1902, als 57 anys, es trasllada del número 235 del carrer Aragó de Barcelona on vivia, a la finca coneguda com a Vil·la Joana, de Vallvidrera (Barcelona), on espera fer una convalescència de tuberculosi. El 10 de juny mor a la Vil·la Joana. Actualment, la finca, convertida en Museu, es pot visitar.\nL’enterrament de Jacint Verdaguer fou multitudinari, cap se’n recordava a Barcelona fins llavors. A més, el seu llegat es manifesta en alguns dels poemes i cançons més populars de la cultura catalana, com ara L’emigrant o el Virolai de Montserrat. Una altra mostra de la seva popularitat és el fet que és una de les personalitats històriques que dóna nom a més carrers arreu de Catalunya.\nEntre les seves obres cal destacar: L’Atlàntida (1876), que va ser traduïda a moltes llengües, Idil·lis i cants místics (1879), Montserrat (1889), Oda a Barcelona (1883), Canigó (1886).\nAsseguren que Mossèn Cinto Verdaguer deia que “ESCRIVIA COM UN PAGÈS I LLAURAVA COM UN POETA.


Sal de Migjorn – Lleonard Muntaner Editor\n«Contra els missatges aclaparadors dels falsos profetes, que no es cansen de predicar les exigències del liberalisme salvatge; contra l’escàndol planetari de la fam i la guerra; contra la doctrina de la competitivitat i de l’estandardització, hi ha la veritat de cada persona, la veritat de la natura i la veritat dels orígens. No és fàcil que l’arribem a descobrir. Però alguns no renunciarem mai a l’aventura de cercar-la. Bé sigui esmotxant un lledoner, ensumant un codony, acariciant un cos estimat, fent volar una miloca o escoltant la remor d’una torrentera; bé sigui interrogant les paraules o els llapis de dibuix. És el que han volgut fer Joan Perelló i Antoni Mas a Sal de Migjorn.» (De la presentació d’Antoni Vidal Ferrando.)\nSal de Migjorn quantity\nDibuixos d’Antoni Mas Presentació d’Antoni Vidal Ferrando


Casal Manyanet Reus: junio 2018\nACABEM LA PRIMERA SETMANA!!\nAvui Hem acabat la primera setmana del casal d’estiu, i ens ho hem passat d’allò més bé.\nDe bon matí hem jugat a construccions, hem practicat el traç, hem fet plastilina…\ni els més grans hem repassat fent les nostres tasques d’estiu.\nTot seguit, hem fet el taller de cuina d’aquesta setmana. Com a bons cuiners i cuineres que som,\nhem fet figuretes de formes variades amb massa de mil fulls. Ens han quedat boníssimes les girafes,\nDesprés, hem carregat piles esmorzant al pati i jugant una estoneta.\nFinalment, els més petits hem celebrat el dia sobre rodes anant amb els nostres patinets,\nbicis, motos pels circuits i fent alguna cursa. Els grans ens hem refrescat amb la remullada\nfinal, que bé que ens ha anat, ens hem mullat de dalt a baix!\nI fins aquí el dia d’avui, molt bon estiu\nals nens i nenes que acaben aquesta\nsetmana i els altres ens veiem la setmana\nque ve per seguir disfrutant!!\nRECORDEU QUE DILLUNS TOCA REMULLADA PER P3 i P4.\nPublicat per Unknown a 15:05 No hay comentarios:\nCom mola aquest Casal!!!!\nAvui els nens i nenes del casal hem xalat molt!\nAquest matí, ha sigut matí d’experiments.\nPer començar, els nens i nenes de P3 a P5 hem fet un experiment molt divertit,\nuna làmpada de lava!\nEns hem quedat al·lucinats quan les bombolles pujaven cap amunt i es tornaven de colors. Ja som tots uns científics de primera!\nEls nens i nenes de Primària, també hem creat el nostre propi volcà amb unes ampolles i plastilina. Ens ha quedat molt divertit!\nDesprés d’esmorzar, els nens i nenes de Primària han gaudit del dia sobre rodes al pati i han fet diversos circuits i jocs. S’ho han passat molt bé. A més a més, també han jugat a jocs tradicionals com el mocador o el comecocos.\nEls infants d’Educació Infantil han anat a fer la remullada! Que fresquets que estàvem. Demà ens esperen més activitats!\nRecordeu que demà els alumnes de P3 i P4 duran a terme el dia sobre rodes! Poden portar patinet, patins o bicicleta.\nPublicat per Unknown a 22:56 No hay comentarios:\nPublicat per Unknown a 21:48 No hay comentarios:\nINICIEM UN NOU CASAL!!\nAvui com un any més, hem començat el casal d’estiu i ens ho hem passat pipa.\nDe bon matí hem conegut a les mestres i monitores de cada grup i els nens i\nnenes de la nostra classe amb jocs de presentació. Un cop fetes les presentacions,\nhem anat al teatre de l’escola a fer\ni conèixer què farem durant aquesta primera setmana. O voleu saber? .....Feu clic AQUÍ:\nAra que ja ho sabeu, L’ALEX i EL MIKE són els dos Superherois que ens acompanyaran durant tot el casal, amb la seva ajuda descobrirem moltes coses i entre tots resoldrem el que ens proposin.\nPer tal de poder fer-ho el millor possible, hem decidit entre tots posar nom a les classes d’Herois i Heroïnes per ajudar al MIKE i L’ALEX i a partir de les votacions que hem fet han les classes han quedat de la següent manera:\nLa classe de P3 A i C som les LADYBUGS\nLa classe de P3 B i D som els HULKS\nLa classe de P4 A i C som els SPIDERMANS\nLa classe de P4 B i D + P5 som els FLASH\nLa classe de 1r som els SUPER COLORS\nLa classe de 2n + 3r ELS MINIONS\nTot seguit hem agafat els nostres esmorzars i hem anat al pati a jugar una estoneta. En l’acabar hem tornat a la classe i com ja havíem triat el nostre nom, hem fet un mural amb el nom del grup i entre tots l’hem pintat i decorat per enganxar-lo a la classe. Els més petits també hem fet una medalla del nostre heroi per portar-la a casa.\nHan quedat xulíssims!!!!\nVOLEU VEURE LES FOTOS?? CLICA AQUÍ!!\nI fins aquí el dia d’avui, demà més!! BYE BYE!!\nRECORDEU QUE DEMÀ TOCA REMULLADA PER P5 i Primària.\nPublicat per Unknown a 19:31 No hay comentarios:\nEtiquetes de comentaris: casal JULIOL 2015\nBenvinguts de nou al nostre Casal de juliol 2018!!!! Ens ho passarem la mar de bé!!


La recepta més versionada últimament a la blogsfera! La recepta original la trobareu aquí.\n- 25g de llevat de forner\n- llet tèbia per amassar (230-240 ml)\n- Nutella per farcir\n1.- Desfeu el llevat en una mica de llet. Uniu la resta d'ingredients que formen la massa en un bol i barregeu-los amb cura. Heu d'obtenir una massa ben llisa.\n2.- Deixeu la massa al bol i cobriu-lo amb film transparent. Deixeu reposar durant 2 hores.\n3.- Treieu la massa i esteneu-la en una làmina fina (menys de 1/2 cm) formant un rectangle. Recobriu la massa amb Nutella, deixant les vores llargues lliures per poder tancar-lo.\n4.- Enrotlleu la massa i poseu-la sobre una placa coberta amb paper de forn formant una rotllana.\n5.- Deixeu reposar 2 hores més en un lloc càlid.\n5.- Pinteu el tortell amb el rovell i escampeu sucre per damunt. Coeu-lo al forn a 180°C durant 40 minuts.\nEtiquetes de comentaris: màquina de pa, postre\nposted by gemma at 22:00 | 6 comments\nIngredients (12-16 mini bagels)\n- 165ml d'aigua tèbia\n- 1 culleradeta d'oli d'oliva\n- 1 culleradeta de llevat sec\n- llavors de rosella, sèsam, etc.\n1.- Poseu l'aigua, l'oli, la farina, la sal i el llevat a la màquina de pa i feu servir el programa "Massa".\n2.- Treieu la massa de la cubeta i feu de 12 a 16 boletes iguals. Feu-los un forat al mig amb el mànec d'una cullera de fusta o amb el dit. Els forats han de ser més grossos del que penseu que seria necessari, ja que a l'inflar-se els forats es fan petits.\n3.- Poseu a bullir una cassola amb aigua. Quan l'aigua bulli, reduïu la flama al mínim. Poseu els bagels en l'aigua bullint durant 1 minut aproximadament (els bagels pujaran a la superfície) i treieu-los amb una escumadora.\n4.- Pinteu-los amb el rovell d'ou i tireu les llavors de sèsam i rosella per damunt. Poseu-los al forn pre-escalfat a 200º durant uns 15-20 minuts o fins que siguin daurats.\nNota: Si no teniu la màquina de pa, barregeu tots els ingredients a mà fins que la massa sigui tova i elàstica. Deixeu-la reposar a un lloc càlid entre 60 i 90 minuts (la massa ha de doblar el seu volum) i continueu al punt 2.-\nUna recepta de carn adobada de la iaia del meu cunyat.\nLa meva germana li ha insistit per a que li expliqués la recepta però ja sabeu com són les iaies: no saben de mides, tot ho fan a ull i els surt boníssim. O sigui, que proveu i aneu rectificant segons el vostre gust!\n- 1 llonza llaminera de porc (filet, solomillo)\n1.- Puliu la llaminera de porc de la pell exterior, deixeu la peça ben neta i talleu-la a dauets petits. Afegiu-hi orenga (abundant) i salpebreu-la.\n2.- En un morter piqueu el gra d'all. Afegiu el pebre vermell i una mica d'aigua i barregeu-ho bé.\n3.- Aboqueu la barreja damunt els talls de carn (ha de quedar tota ben coberta per a que agafi el gust). Deixeu reposar a la nevera 24 hores.\n4.- Fregiu la carn en una paella amb unes gotes d'oli ben calent.\nposted by gemma at 14:00 | 5 comments


L'Audiència de València tanca la investigació de l’accident del metro\nL’Audiència de València tanca la investigació de l’accident del metro\nRefusa de fer una nova prova pericial i conclou la fase d’instrucció\nOfrena floral en record a les víctimes de l'accident del metro de València\nLa secció segona de l’Audiència de València ha denegat fer de fer una nova prova pericial sobre l’accident de Metrovalencia i ha tancat la instrucció de la causa. L’accident, del 3 de juliol de 2006, va causar la mort a 43 persones i va provocar 47 ferits.\nEls magistrats recorden que ja es van pronunciar sobre una petició de la Fiscalia ‘d’idèntic contingut’ al febrer i també es van oposar a repetir les proves pericials, perquè ‘no s’advertia la deficiència tècnica, independentment de la fiabilitat i la seva avaluació’. A més, va afegir que no podia ‘mantenir-se innecessàriament oberta la investigació quan s’aportaven a les pericials practicades criteris tècnics que podrien ser complementats o contradits en el judici oral, si arribés a celebrar-se’.\nPer aquest motiu, l’Audiència va rebutjar la designació de dos pèrits de l’Agència Ferroviària de la UE perquè emetessin un nou informe, ja que, segons deia, els extrems sobre els quals s’haurien de pronunciar ja havien estat ‘objecte de profunda i extensa investigació a través de les diligències pericials, testificals i documentals practicades’.\nLa gerent de ferrocarrils, processada\nA finals d’octubre, la jutgessa va dictar una interlocutòria en què rebutjava donar més termini als advocats del cas de l’accident de metro per presentar els seus escrits d’acusació. En aquesta sentència, donava per conclosa la investigació de l’accident de la Línia 1 de Metrovalència i processava a la que va ser gerent de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV), Marisa Gracia, i d’altres set directius de l’empresa en aquest moment.\nSeguidament, el ministeri fiscal va presentar el seu escrit de qualificacions, en què demanava tres anys i set mesos de presó tant per la que va ser gerent com per a cada un dels set ex-directius amb responsabilitats en aquesta data. La fiscalia considerava que els vuit acusats, des dels seus llocs de responsabilitat, ‘coneixien o havien de conèixer’ deficiències que detalla en el seu escrit i que posaven de manifest defectes ‘molt greus’ de seguretat en l’L1.


Pedro Raul Bastidas i la seva fàbrica de sucre - Oikocredit Catalunya\nPedro Raul Bastidas i la seva fàbrica de sucre\n18 de març | 2019\nEn Pedro Raul Bastidas és el propietari de la planta de processament de sucre La Avispa a Vereda La Regadera, Sandoná. El Pedro posseeix una sèrie de camps de canya de sucre (11 hectàrees). La fàbrica de sucre és la seva principal font d'ingressos. Quan tenia 12 anys, va començar a treballar a la fàbrica de sucre que ara posseeix.\nLa seva família viu al camp, on torna el cap de setmana. Durant la setmana laborable, es queda a la fàbrica. Ell planeja construir una casa al costat de la fàbrica. A la seva fàbrica, el Pedro dóna feina a 45 treballadors. Processa una hectàrea de canya de sucre cada setmana, tant la seva pròpia com la d'altres agricultors de canya de sucre. Els seus préstecs li han permès comprar un fertilitzant de bona qualitat, que ha millorat la qualitat del sucre i li ha ajudat a augmentar els seus ingressos.


StAP: 80 i 114 anys després\nD'aquí a uns dies, el 14 d'abril, farà 80 anys que Francesc Macià va proclamar la Primera República Catalana.\nTambé d'aquí a uns dies, el 20 d'abril, farà anys, 114, que el nostre Municipi va ser annexionat a contracor pel de Barcelona.\nAhir, 10 d'abril, es va completar la participació democràtica i de base, amb més de 880.000 persones catalanes a 553 municipis, votant en la Consulta per la Independència de Catalunya. Més d'un 90 % a favor de que sí, que Catalunya sigui un estat independent dins la Unió Europea.\nPel que fa al país tot plegat va començar quan un petit municipi del Maresme va embolicar-se la manta al cap i va decidir convocar la primera Consulta. Semblava que no hauria de tenir més que una minsa importància simbòlica i ja veiem on ha acabat, de moment.\nAl nostre poble fa cosa de 14 o 15 anys erem quatre gats mal comptats els que despreciavem la denominació de "barri" per a referir-nos-hi i el seu nom complert, Sant Andreu de Palomar, era ben poc utilitzat i, quan es feia, era forçadament, amb una certa sensació de ridícul.\nAlguna cosa s'ha mogut. Ja hi ha força gent que bandeja "barri", bo i que encara costa dir-ne poble, i el nom sencer es fa sevir habitualment, tot i que molts cops incorrectament a l'utilitzar el del pel de, que és el correcte. Poc a poc, que no ens vindrà ara d'algun any més després dels 114 d'empassar-nos la visió del centralisme.\nAmb La Rambla (sí, ja sé que és diferent, o, si més no, que alguns així ho volen veure) va passar el mateix: "- Ja seria bonic, ja, però és impossible" deien la majoria quan des de la Comissió Pro-Rambla els hi vam començar a plantejar. Al cap de tres anys i mig el "- Volem la Rambla!" va ser tan majoritàriament assumit que, al llavors molt prepotent consistori olímpic, no els va quedar altre remei que tornar-nos-la.\nA veure quan la pressió que estem fent la gent porta als polítics a declarar la independència del país. Quan això passi, que tinc clar que passarà, tot serà més net, més clarament democràtic i deixarà obert el camí per a que, poc a poc però sense adormir-nos, poguem exigir que el nostre poble recuperi la seva pròpia independència o, a males, adquireixi veu i poder de decisió en les qüestions que ens afectin dins la metròpoli.\nDe moment Catalunya està a prop de recuperar el que va perdre fa 300 anys. Sant Andreu de Palomar, el nostre poble, cada vegada té més possibilitats de tornar a gaudir del que ens van arrabassar en fa 114.\nPublicat per xagori de StAP a 0:32


Premis i jurat – Tots tenim talent\nEl teu talent té premi!\nEl primer i el segon premi el decidiran el jurat, l’últim el públic de la Gran final\nDansa jueva messiànica\nDansa i maquillatge\nLa Rosa María va començar a treballar com a deliniant per després dedicar-se a la docència de la LSC.\nVa confundar i dirigir l'escola LLESIG i ha desenvolupat nombrosos càrrecs a la CNSE, FESOCA i la APS de Sabadell.\nActualment és vicepresidenta de BilinSig i continua investigant en lingüística sobre la LSC a la Universitat de Barcelona i també fa conferències sobre la LSC.\nEn Sergio és empresari del sector de la construcció.\nTambé ha estat expresident de: Difusord, de Mostra de Curtmetratges de Difusord. Exmembre de la Mostra de Curtmetratges fins a la 6a edició, exjurat Festival de Curtmetratges de Badalona i excoordinador de LSC a Castelldefels.\nEn Pablo és el membre oient del jurat. És filòsof, mag i director de cine.\nÉs el director de la sèrie "Peixos" que és integrament en LSC. La sèrie va rebre el premi de Foment de la LSC de la Generalitat de Catalunya. És autor de llibres com la Història de la filosofia en LSC o 53 Males Maneres.


El PDeCAT no deixarà «ni tramitar» els pressupostos de l'Estat si no hi ha cap oferta «seriosa» per a Catalunya - Empordà\nEl PDeCAT no deixarà «ni tramitar» els pressupostos de l'Estat si no hi ha cap oferta «seriosa» per a Catalunya\nBonvehí vol pactar amb Govern i ERC l'estratègia contra els PGE i no en descarta una esmena a la totalitat\nACN 07.01.2019 | 14:25\nDavid Bonvehí. ACN\nEl president del PDeCAT, David Bonvehí, ha assegurat que la seva formació no deixarà "ni tramitar" els pressupostos generals de l'Estat (PGE), en cas que el president espanyol, Pedro Sánchez, no faci cap oferta política "seriosa" per a Catalunya. En una roda de premsa aquest dilluns al migdia a la seu del partit -després de la reunió de la direcció executiva-, Bonvehí ha explicat que el PDeCAT vol pactar amb el Govern i el grup d'ERC a Madrid l'estratègia contra els comptes, i ha reiterat el 'no' dels nacionalistes als pressupostos. De fet, no ha descartat presentar-ne una esmena a la totalitat.\nTot i que Bonvehí no ha volgut concretar si el PDeCAT es planteja facilitar la tramitació dels pressupostos -resta a l'espera per si Sánchez fa alguna proposta política-, el president del partit sí que ha lligat aquesta opció al fet que arribi una proposta política del cap de l'executiu espanyol. De fet, Bonvehí espera que Sánchez faci una proposta política "seriosa" per a Catalunya abans de presentar els pressupostos al Congrés. El president del PDeCAT també ha garantit el 'no' del partit als comptes espanyols, així com que qualsevol "acció" serà "consensuada" amb Esquerra i l'executiu de Quim Torra.\nLa vicepresidenta del PDeCAT, Míriam Nogueras, ja va apuntar en conversa amb l'ACN la setmana passada que la formació es plantejava presentar esmena a la totalitat dels PGE. Al seu torn, el coordinador d'acció política del partit, Ferran Bel, obria la porta a facilitar-ne només la tramitació. Els dos dirigents coincidien en mantenir el 'no' als comptes. En aquesta línia, Bonvehí ha estat clar: "El nostre vot definitiu als PGE serà un 'no', tant si es tramiten com si no".


El divendres, el primer dia del certamen, va tenir lloc la recepció inaugural amb representants polítics de la ciutat txeca i de la regió, i una ballada de sardanes i una cercavila amb tots els grups participants. Dissabte al matí es va celebrar una jornada castellera i sardanes, i al vespre, al Castle, es va oferir un concert-espectacle de cor, orquestra i cobla. Finalment, el diumenge 2 de juliol, a la Main Square, va tenir lloc una ballada de sardanes, que va desembocar en la festa de cloenda de l’Aplec 2017.\nL'Aplec Internacional, organitzat anualment per Adifolk i la Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, és un gran mostra cultural catalana que enguany ha ofert un format diferent a l’habitual, integrat dins de l”Street festival’ del festival ‘Colors of Ostrava’, seguint el nou esperit de l’Aplec Internacional d'aprofitar grans esdeveniments culturals per inserir-hi la programació i divulgar la nostra tradició, com la cobla i la sardana. Aquest nou enfocament ha obligat a limitar el nombre de participants i a un nivell de selecció qualitatiu.\nDes de Catalunya, a banda dels geganters de Figueres, hi han participat: La Cobla Volta al Món, l'Àliga de Tàrrega, el Gegant Pep Ventura i el Drac de Figueres, els Capgrossos de Capellades, els Castellers de la Vila de Gràcia, la Federació de Balls de Diables de Barcelona, l'esbart Xàldiga de Barcelona i els Gegants Veguers de Montblanc. I en representació de la cultura txeca, hi seran la Chamber Orchestra-Camerata Janáceck, el grup de Folklore Ensemble Hibina i el Choir of Ostrava.\nEl regidor de Cultura Popular i Festes, Quim Felip, ha agraït la implicació dels Amics dels Gegants de Figueres com a embaixadors del patrimoni cultural figuerenc amb el gegant de Pep Ventura i el drac de la ciutat, i s'ha mostrat satisfet perquè la música de Pep Ventura ha acompanyat els elements de cultura popular en l'Aplec Internacional, en l'any de celebració del bicentenari del seu naixement.\nL'alcaldessa de Figueres, Marta Felip, afirma que és una satisfacció que la ciutat hagi pogut participar en un festival tant prestigiós com el "Festival of Colors" a Ostrava, representant la cultura popular catalana a la República Txeca.


Aparició als mitjans i requeriment judicialModifica\nPresumpte falsejament de concurs públicModifica\nConcursos i comissionsModifica\nL'empresari mallorquí Jaume Fluxà, imputat en el cas Bomsai, va ser investigat el juny del 2010 per, presumptament, cobrar comissions per intervenir entre empreses interessades en el concurs per a la construcció de l'hospital públic de Son Espases. Fluxà, segons documents confiscats a les seves oficines, es va reunir amb la llavors consellera de Salut Aina Castillo i també es va interessar per altres concursos públics convocats pel llavors conseller d'Interior José María Rodríguez. El Grup de Delictes Econòmics de la Policia va intervenir a la seu de les empreses i el domicili de Fluxà una abundant documentació, que va ser incorporada al sumari de Bomsai, la presumpta trama de corrupció al voltant dels concursos per construir el nou Parc Central de Bombers i la seu de la conselleria de Salut. Atles, una consultora implicada en el cas Bomsai, va contractar a Fluxà com el seu enllaç a les Balears per fer negocis amb les administracions públiques i amb empresaris privats. La documentació intervinguda, part de la qual va aparèixer en l'oficina de Fluxà al Polígon de Son Fuster (Palma), va revelar que destacades societats van encarregar a l'intermediari que contactés amb la consellera Aina Castillo, de cara al futur concurs per construir el nou hospital públic de les Illes Balears. Fluxà va menjar amb Castillo el gener de 2005, mesos abans del concurs, i li va transmetre la invitació dels seus clients per fer un viatge a París i conèixer de prop la "tecnologia mèdica" d'avantguarda. Aquest viatge no va arribar a realitzar-se.\nMatas accedeix al poderModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cas_Son_Espases&oldid=26872295»\nDarrera modificació: 2 abr 2021 a les 15:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 abr 2021 a les 15:40.


Mallorca tindrà un torneig ATP sobre herba previ a Wimbledon en 2020 | Barcelona Open Banc Sabadell\nMallorca tindrà un torneig ATP sobre herba previ a Wimbledon en 2020\nL'Associació de Tennistes Professionals (ATP) ha anunciat avui la disputa d'un nou torneig a Espanya, en aquest cas en herba i a l'illa de Mallorca. El torneig debutarà en el calendari 2020 i ocuparà la plaça del de Antalya, on s'havia celebrat aquest esdeveniment en les tres últimes temporades.\nThe Mallorca Championships, com de moment es diu el flamant esdeveniment, se celebrarà en Santa Ponsa del 20 al 27 de juny, la setmana prèvia al torneig de Wimbledon. Comptarà amb un prize-money de 900.000 dòlars i serà el tercer del circuit ATP a Espanya al costat del Mútua Madrid Open i al Barcelona Open Banc Sabadell.\nChris Kermode, president de l'ATP ha recordat que “Espanya és un mercat clau per a l'ATP pel que estem encantats de tornar a veure un torneig de categoria 250 a Mallorca. L'illa balear ha contribuït de forma molt notable a la història d'aquest esport descobrint dos números 1 del tennis com Carlos Moyá i, sobretot, Rafael Nadal”.\nEl director del torneig serà Toni Nadal, que s'ha mostrat molt orgullós de poder recuperar el millor tennis del circuit per a Mallorca. “Confiem a poder oferir un magnífic planter de jugadors -ha comentat- aprofitant que per aquestes dates estarem en la setmana prèvia a Wimbledon. Després de quatre reeixits tornejos en el circuit femení, anem a oprganizar un nou masculí en un moment molt emocionant pel tennis com el que vivim ara a Mallorca”.


Representació cambrilenca a la primera Festa Major Comarcal Som Baix Camp - Revista Cambrils\nPublicat el Divendres, 2 de novembre de 2018 10:36h\nFoto de grup dels bastoners cambrilencs que van participar a la Festa Comarcal | Cedida\nRiudoms va acollir, el passat 21 d'octubre, la primera Festa Major Comarcal Som Baix Camp –organitzada pel Consell Comarcal del Baix Camp amb la col·laboració de l’Ajuntament de Riudoms–. Hi van participar 35 grups culturals i festius de diferents poblacions de les comarques. La representació cambrilenca va anar de la mà del Ball de Bastons de Cambrils, així com els Timbalers Cop de Cap i el seu grup infantil Nyenyos. A nivell gastronòmic, el tast del plat típic cambrilenc –fideus rossos– va ser cuinat per la Confraria de Pescadors.\nLa jornada va començar amb l'esmorzar popular al pati de l'escola Beat Bonaventura i va seguir amb la plantada dels elements festius. Posteriorment va tenir lloc la cercavila i, a continuació, el tast de productes i plats típics dels diferents municipis del Baix Camp participants. Cap a les dotze del migdia va començar l'exhibició de les colles geganteres i els nans, seguida d'una actuació de diferents corals i colles de bastoners. També hi van faltar diferents actuacions de grups de diables i de batucades. La jornada es va cloure amb una actuació de lluïment dels elements festius de Riudoms –amfitrions de la 1a Festa Comarcal del Baix Camp–.\nA dalt, el grup infantil Nyenyos i, a sota, representants de la Confraria de Pescadors que van cuinar fideus rossos


Noticias de Castelló: Turisme presenta la nova marca ‘Castelló Gastronòmic’ per a potenciar l'ofereix culinària de la ciutat\nLa marca ‘Castelló Gastronòmic’ ha sigut presentada hui a Madrid amb un buffet temàtic de 12 plats típics elaborats per cinc reconeguts xefs. L'hotel Intur Palacio de Sant Martín 4*, situat en un emblemàtic edifici del segle XIX, ha sigut el lloc triat per a aquesta presentació, que ha reunit a professionals, bloggers, influencers gastronòmics, professionals de la cuina, del vi i de la restauració. Cinc reconeguts xefs s'han encarregat de cuinar davant els presents els plats singulars de la gastronomia castellonenca, la qual cosa ha permès mostrar la qualitat del producte agroalimentari local i les últimes tendències de la cuina local.\nEls xefs encarregats d'elaborar aquests plats han sigut Miguel Barrera, del restaurant Cal Paradís, amb estrela Michelin i dos sols Repsol; Adrián Merenciano, del restaurant Flote; Fernando Molina, de la Cuina de Fernando; Cesáreo Martí, del restaurant Casa Lola; i Álex Vega, del propi Hotel Intur Palacio San Martín. Amb ells han estat el mestre major del Gremi de Forners, José Miró, que han rebut enguany el premi de Millor Gremi Artesà d'Espanya gràcies al respecte de la tradició gastronòmica castellonenca i promoció de la ciutat, a través de la fleca artesana.\nEls assistents a aquesta mostra de ‘Castelló Gastronòmic’ han pogut degustar el Arrocito de Castelló, arròs a banda del Grau amb ‘all i oli’, coca de tomaca deconstruït, pastís de moniato deconstruït, pastís de tomaca normal, ximos de Castelló, olleta de la Plana, sardina de bota amb ou i pebrots, amanida de tomaca de l'horta amb tonyina acompanyada de rosquilletes, torraeta d'anxoves, pilotes de frare i coca mal feta. Tots els plats han sigut acompanyats per pans de garrofa amb taronja, del Gremi de Forners; i maridats amb vi, cervesa, vermut i ‘carajillo’ de Castelló.\nLa presidenta del Patronat Municipal de Turisme, Patricia Puerta, amfitriona d'aquesta presentació, s'ha mostrat convençuda que “la gastronomia i els productes de Castelló són garantia de qualitat, sabor i sensacions, per la qual cosa anem a seguir treballant per difondre la nostra cuina i per convertir-nos en un referent en el turisme gastronòmic”.\nPuerta ha explicat que aquesta campanya de promoció de la marca ‘Castelló Gastronòmic’ està dirigida a premsa especialitzada en gastronomia i turisme gastronòmic, tant a nivell provincial, autonòmic, nacional i internacional. “Aquesta iniciativa té com a objectiu generar coneixement i notorietat dels valors gastronòmics que permeten singularitzar l'oferta de Castelló i del Grau”. A més de la degustació dels 12 plats, els assistents a aquesta presentació han sigut obsequiats amb material promocional i una cistella amb productes autòctons castellonencs.\nLa privilegiada ubicació geogràfica de Castelló que li permet conjuminar mar, muntanya i horta, proporciona a la seua cuina una matèria primera de qualitat i proximitat que és base fonamental per a l'elaboració de deliciosos i variats plats. Al llarg de l'any se succeeixen en la capital de la Plana diverses cites culinàries –Jornades de la Galera, del Polp i la Sèpia, Ruta de Tapes Sabors Castelló, Jornades de l'Arròs a Banda…– que atrauen al visitant i li animen a degustar aquestes propostes; i fins i tot s'han implantat accions com el Concurs Internacional Arrocito de Castelló, celebrat al maig.


Biedermann's Suiten Gran Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 14 allotjaments a Gran.\nNeugran 5, Gran, Gran, Àustria, 6673 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Biedermann's Suiten\nAl visitar Gran, vosté es sentirà com a casa a Biedermann's Suiten, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBiedermann's Suiten també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Gran. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com esquí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Biedermann's Suiten la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Gran.


La Shanticaravan ofereix:\nCom a plat principal i més original les creps vegetarianes que partint de la Mediterrània viatgen per tot el món combinant ingredients frescos i de proximitat de la regió de l’Empordà i totalment ecològics ..... i com a ingredient important que no li falt-hi l’amor.\nCreps dolces condimentades amb tota mena de marmalades, fruites, xocolata, coco ratllat, fruits secs i molts altres elements. I per els més petits la típica Nutella no hi falta però nosaltres a mès oferim una altre crema de xocolata i anous d’origen ecològic perquè no tot es quedi en la famosa Nutella.\nTambé oferim sucs naturals que ofereixen al cos energia pràcticament instantanea i de ràpida digestió, fruites triturades amb batedora just abans de consumir així garantitza una aportació extra de fitonutrients, minerals i vitamines que ens ajudaran a mantenir un estat optim de salut.\nI finalment oferim infusions i per excel·lència el Te chai per els amants de lo dolç i aromàtic des de la llunyana Índia, la meca de les espècies.\nSegueix-nos arreu de catanulya,\nper la zona de l'empordà, el montseny\no qui sap? potser sota un pi, o dalt d'un tren.....\nsegueix-nos a l'agenda de festivals a la web:\nOriol ferrer Tel.- +34 671 244 325\nPublicat per Shanti Caravan a 5:35 Cap comentari:\nLa Shanticaravan ofereix: Com a plat ...


I si tiréssim pel dret? La República\nEm faig creus que amb el xàfec d'improperis i greuges que hem hagut d'aguantar durant tota la nostra història, encara […]\nJaume Meneses 02/03/2014\nEm faig creus que amb el xàfec d'improperis i greuges que hem hagut d'aguantar durant tota la nostra història, encara estiguem desfullant la margarida per a veure de quin mal hem de morir. Els nostres polítics d'aquí semblen no estar prou escarmentats amb la política practicada pels polítics d'allà, que sempre han trobat la fórmula magistral perquè els polítics d'aquí continuïn essent uns càndids, esperant que caigui del cel un mannà que solucioni tots els nostres problemes.\nHaurien els nostres polítics de llegir i rellegir la nostra història, puix que al cap de tants anys ensopeguen sempre amb la mateixa pedra, i claudicació rere claudicació, així hem anat tirant.\nA començament del segle XV amb la mort sense descendència del rei Martí l'Humà, Catalunya caigué en una de les seves claudicacions més famosa, entre moltes que anat acceptant durant molts segles. Amb la negativa del rei Martí de nomenar Jaume d'Urgell com a successor seu, les Corts Catalanes sí que podien haver decidit i no ho van fer. Deixant, després de dos anys de tensions polítiques i el nomenament de Ferran d'Antequera, que la dinastia castellana dels Trastàmares entrés a manar dins la corona d'Aragó i Catalunya.\nA la votació del Compromís de Casp, segons expliquen els historiadors, els representants dels catalans es van mostrar indecisos sense posar-se d'acord, deixant la votació en mans d'aragonesos i valencians. Vaja, com sempre! Cap novetat! Això passava el 1412. Han transcorregut 602 anys i els nostres polítics sense aprendre la lliçó.\nD'altra manera hauria anat la nostra història si els nostres polítics d'aquell temps i també els d'ara, haguessin seguit l'exemple de Portugal. Trenta anys abans del Compromís de Casp, van tenir uns polítics d'integritat patriòtica. Havia mort el rei Ferran I sense successió masculina, i el rei de Castella Joan I, fent valer els drets de la seva dona Beatriu, filla del difunt rei portuguès volia la corona de Portugal. Alguns barons estaven a favor del rei castellà; però altres barons, el poble de Portugal i sobretot la ciutat de Lisboa, malgrat que el rei difunt havia nomenat hereu seu un fill del rei de Castella, van nomenar rei de Portugal un bastard portuguès, Joan.\nVan passar per damunt dels drets a la corona, de les constitucions i que fos una persona bastarda. Només van preocupar-se que la corona portuguesa no passés a mans castellanes. Van tirar pel dret! Sense indecisions ni cap mena de dubtes.\nMés endavant, encara que els catalans havien posat moltes esperances en Ferran el Catòlic, amb el seu casament tot es va anar espatllant i sempre en contra de Catalunya. El matrimoni de Ferran i Isabel va ser nefast per a nosaltres. Els desenganys van començar aviat i tothom sap més o menys com va anar tot plegat. Claudicant a cada cosa que es proposava, puix tot van ser imposicions, obligacions i pèrdua de poder per part de la Generalitat.\nEl seu nét Carles, va ser una mica més condescendent amb els catalans i va fer llargues estades entre nosaltres, però acostumava afalagar als catalans a canvi dels seus diners que demanava freqüentment.\nMai en les Corts, els catalans van rebutjar els donatius (?) acordats que tenia de rebre el rei, que oscil·laven entre 200.000 i 300.000 lliures, i que en tot el regnat va arribar a un total d’1.680.000 lliures, sense comptar els tributs especials.\nCom podeu veure els diners sempre han sigut, a través dels segles, el principal motiu i l'excusa per demostrar la seva falsa estimació dels castellans envers Catalunya, amb vanes declaracions i promeses que moltes vegades no s'han complert.\nI així anant passant els anys sense reaccionar i embrollant camins sense cap motiu, hem arribat als nostres dies i encara hem d'escoltar frases com la de l'altre dia, deixada anar pel Rajoy: “No restaré indiferent davant el procés sobiranista i lluitaré pels catalans, pel seu progrés i pel seu benestar”. La cançó de sempre, ens estimen molt i volen vetllar pel nostre benestar. Jo diria, que més aviat volen vetllar perquè els nostres diners no deixin d'arribar, allí on no haurien d'haver arribat mai.\nI si tiréssim pel dret? Temps era temps (segle IX), el camí cap a la independència i la sobirania plena de la futura Catalunya, fou perquè els polítics d'aquells temps (els Comtes), s’anaren oblidant de les obligacions que tenien de col·laborar amb la monarquia francesa i deixaren d’anar a la cort a totes les reunions en què foren citats. També s’oblidaren de pagar els tributs!\nEls nostres polítics actuals haurien d'actuar semblantment: deixar d'anar al Congrés de Madrid i deixar de pagar els impostos al govern central. Però no! Estan com badocs, escoltant eternament cants de sirena i esperant no sé què…\nPerquè voleu dialogar amb gent, que només sap de monòlegs?\nPerquè voleu fer pedagogia amb gent, que mai vol escoltar?\nPerquè, alguns, parleu de federalisme si no hi ha ningú que vulgui federar-se amb nosaltres?\nUs sembla poc important el moment històric que estem vivint?\nPer culpa de les vostres petites foteses i els interessos propis de partit, no sou capaços d'anar units, ni quan es tracta de lluitar pel benefici general del nostre país!\nSenyors polítics, tireu pel dret! Així estalviareu als d'allí i alguns d'aquí, que cada dia hagin d'esprémer el seu magí per dir les frases més mentideres, les paraules més denigrants, els insults més ridículs i les amenaces més apocalíptiques. I nosaltres, no perdríem el temps escoltant tot aquest reguitzell de paraules vanes i supèrflues.\nRememorant el crit: Desperta Ferro!, dels Almogàvers, jo us crido: Desperteu, Pares de la Pàtria! Tireu pel dret!! L'actual generació i les que vindran us ho agrairan. Altrament, els catalans d'ara i les generacions que han de venir us condemnaran per tot el que hauríeu promès i no complíreu, per tot el que hauríeu il·lusionat i decebéreu, per tot el que hauríeu pogut fer i no volguéreu dur a terme.


Crítica de la raó estatutària (I) – Miquel Àngel Maria\nCrítica de la raó estatutària (I)\nDimarts, 9 d'agost de 2005 per Miquel Àngel Maria\nEls processos de reforma estatutària arreu dels Països Catalans ofereixen un panorama sorprenent: l’agilitat i eficiència per aprovar les reformes és inversament proporcional al pes del nacionalisme polític en cadascun dels respectius territoris. Vegem-ho de baix a dalt. Al País Valencià, on el nacionalisme és més feble -és extraparlamentari, sols té presència municipal-, PP i PSOE tot d’una es van posar d’acord i ja tenen la reforma (patètica) aprovada. A les Illes Balears, on el nacionalisme està lluny del pes que té a Catalunya però en una situació menys crítica que al País Valencià, la reforma estatutària va tira-tira, sense entusiasmes però amb unes expectatives mínimament més ambicioses (sense fer llarg, tampoc) que a València. I finalment a Catalunya, on el nacionalisme polític és majoritari, la situació s’embolica per moments i ara alguns ja comencen a dubtar que finalment hi hagi nou Estatut. Fins i tot podríem afegir a aquesta llista un exemple forà: a Euskadi, amb un nacionalisme encara més potent que a Catalunya, de reforma de l’Estatut ja ni en parlen.\nVist així, algú pot arribar a la conclusió que els nacionalistes, que a priori són els primers defensors de l’aprofundiment de l’autogovern, a la pràctica són el major entrebanc per avançar en la reforma de l’Estatut d’autonomia, essent aquest precisament el principal instrument legislatiu de l’autogovern. Així ho deu creure el dirigent socialista català Miquel Iceta, que considera que ERC i CiU han de decidir si volen un Estatut nacionalista o un Estatut de tothom. Fantàstic: l’Estatut només serà de tots si no és nacionalista. Per això a València l’han aprovat tan ràpid: com que allà no hi ha nacionalistes, PP i PSOE ho han tingut fàcil per consensuar i aprovar un Estatut de tots.\nI mentrestant, a poc a poc anam coneixent els detalls dels nous projectes estatutaris. Abans que esclatàs la crisi actual sobre els drets històrics a Catalunya, els seus ponents havien donat a conèixer dos avanços «ambiciosos». El primer és que la Generalitat podrà representar l’Estat espanyol davant la Unió Europea en aquelles matèries en què tengui competència exclusiva. I el segon, que la relació preferent de la Generalitat amb el Govern espanyol serà bilateral, sense excloure la possibilitat de participar en òrgans multilaterals com la conferència de presidents autonòmics o els consells autonòmics sectorials. Sembla preciós, però tot això és fum. A la pràctica, en aquests dos casos, com en quasi tot, es continuarà depenent de la bona voluntat del govern de torn a Madrid. Si a el Govern central no li dóna la gana que la Generalitat el representi a Brussel·les, els inquilins de la Plaça de Sant Jaume ja en poden pegar de bots. Igualment, les relacions bilaterals sempre són cosa de dos, i si un no vol, toc pels morros. Recordem l’època recent d’Aznar, època que amb un canvi de majories a Madrid pot tornar.\nQuè feim, doncs? És que les reformes dels estatuts no serveixen de res? Sí que serveixen, però si no es canvia la Constitució i es reforma en profunditat l’estructura de l’Estat, i no sols de les comunitats autònomes, la capacitat real d’autogovern sempre estarà sotmesa al talante de qui comandi Madrid. Mentrestant, la clau de volta de l’eficàcia de les reformes no està en la lletra dels estatuts, sinó en dos altres instruments: d’una banda el finançament, i de l’altra el pes electoral, ergo la força en escons, dels partits nacionalistes. Acabaré d’explicar-me la setmana vinent.