Serrat Bus, S.L., a partir d`ara Serrat Bus, informa als usuaris que compleix amb la vigent normativa de protecció de dades, i amb caràcter especial, amb la Llei Orgànica 15/1999, del 13 de Desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, la Llei 34/2002.\nD`acord amb el disposat en la normativa vigent, Serrat Bus només recull les dades estrictament necessàries per a oferir els serveis derivats de la seva activitat i altres prestacions, serveis i activitats atribuïdes per la Llei.\nLa present política de protecció de dades podrà variar amb el temps a causa dels possibles canvis legislatius, jurisprudencials o dels criteris seguits per l`Agència Espanyola de Protecció de Dades i/o l`autoritat competent a cada moment. És per això que Serrat Bus es reserva el dret a modificar el present avís legal per a adaptar-lo a novetats legislatives o jurisprudencials que es troben vigents en el moment precís que s`accedeixi als websites, així com a pràctiques del sector.\nEn els anteriors supòsits Serrat Bus anunciarà, en aquesta pàgina web, els canvis introduïts amb la suficient antelació a la seva posada en pràctica.\nTotes les dades proporcionades mitjançant correu electrònic o formularis electrònics seran tractats segons la normativa vigent sobre protecció de dades personals, i en tot cas, tindran el caràcter de confidencial pel personal de Serrat Bus que gestioni aquesta informació.\nMitjançant la implementació dels formularis inclosos en els diferents websites, relatius a serveis oferts per Serrat Bus, els usuaris accepten la inclusió i tractament de les dades que proporcionin en un fitxer de dades de caràcter personal, del que és titular Serrat Bus, podent-se exercir els drets pertinents segons la clàusula següent.\nAvda. Arraona, 24 - 26 – Pol. Ind. Santiga . 08210 Barberà del Vallès . Barcelona . Espanya\nAixí mateix, si un usuari no desitja rebre informació via correu electrònic o qualsevol altre mitjà, podrà comunicar-ho, per qualsevol mitjà del que quedi constància de la seva recepció, a Serrat Bus, a l`adreça indicada.\nExclusivament dades de contacte (caràcter bàsic), com són el nom, cognom i email. Aquesta informació és rebuda per Serrat Bus i mai és venuda, cedida o arrendada a altres empreses, exceptuant el cas lògic per a la prestació del servei.\nSerrat Bus és responsable d`aquests fitxers de dades de caràcter personal, creats per i per a Serrat Bus, amb les finalitats de realitzar el manteniment i gestió de la relació amb els usuaris, informació i distribució dels productes de l`organització, així com la realització d`activitats diverses.\nEn el seu cas, es sol·licitarà als usuaris el seu consentiment perquè Serrat Bus pugui fer ús de les seves dades a fi de remetre-li informació relativa a l`entitat, a les activitats que desenvolupa o a altres temes relacionats.\nL`introduir les dades en alguna o algunes de les fulles de captació de dades implica l`acceptar les presents condicions d`ús i política de privacitat, donant per entès que ha estat informat de les condicions d`ús i avís legal de les mateixes i que es compromet al seu sencer compliment durant la navegació i participació a www.serratbus.com.\nAixí mateix, i tret que s`hagi informat a l`usuari de la possible existència de cessions de les seves dades a tercers, i s`hagi recaptat el seu consentiment a les mateixes, en cap cas, excepte els casos emparats per la legislació vigent, cap tercer aliè a Serrat Bus tindrà accés, sense el consentiment exprés dels usuaris, a les seves dades personals i/o de navegació. En la resta dels casos Serrat Bus col·laborarà perquè els tercers compleixin amb la legislació vigent, si bé la responsabilitat serà exigible als citats tercers.\nSerrat Bus no ven, lloga o cedeix les dades personals dels usuaris d`aquesta web, a excepció del cas que sigui necessari per a la pròpia prestació del servei.\nSerrat Bus no ven, lloga o cedeix els emails dels seus usuaris a altres empreses, a excepció del cas que sigui necessari per a la pròpia prestació del servei.\nOcasionalment, Serrat Bus envia un email notificant millores, novetats o ofertes, que es produeixin en aquesta pàgina web de Serrat Bus.\nEn qualsevol moment poden donar-se de baixa enviant un email a info@serratbus.com (consignar l`adreça pel departament corresponent).\nEls usuaris estaran obligats a fer un ús raonable dels serveis o continguts, sota el principi de bona fe i amb respecte a la legalitat vigent, a la moral, a l`ordre públic, als bons costums, als drets de tercers o de la pròpia Serrat Bus, tot això segons les possibilitats i fins pels quals estan concebuts.\nSerrat Bus no assumeix responsabilitats, ja siguin directes o indirectes, per dany emergent o lucre cessant, derivades del mal ús dels serveis o continguts realitzat pels usuaris o tercers.\nEn compliment del deure d`informació contemplat en l`article 10 de la vigent Llei 34/2002, del 11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic, li comuniquem que el responsable de la web, des d`on pot descarregar diferents aplicacions, és Serrat Bus, amb Nif B61015012, amb domicili a Avda. Arraona, 24 - 26 – Pol. Ind. Santiga . 08210 Barberà del Vallès . Barcelona . Espanya, amb domini d`Internet www.serratbus.com, inscrit en el registre corresponent, atenent a comunicacions dels usuaris i/o interessats a la següent adreça de correu electrònic: info@serratbus.com.\nLa utilització de la web atribueix la condició d`usuari, i implica l`acceptació plena i sense reserves de totes i cadascuna de les disposicions incloses en aquest Avís Legal en la versió publicada per Serrat Bus en el mateix moment que l`usuari accedeixi a la web. En conseqüència, l`usuari ha de llegir atentament el present Avís Legal en cadascuna de les ocasions que es proposi utilitzar la web, ja que pot patir modificacions.\nSerrat Bus no es fa responsable de les webs no pròpies a les quals es pot accedir mitjançant vincles "links" o de qualsevol contingut posat a disposició per tercers.\nQualsevol ús d`un vincle o accés a una web no pròpia és realitzat per voluntat i risc exclusiu de l`usuari i Serrat Bus no recomana ni garanteix cap informació obtinguda a través d`un vincle aliè a Serrat Bus, ni es responsabilitza de cap pèrdua, reclamació o perjudici derivat de l`ús o mal ús d`un vincle, o de la informació obtinguda a través d`ell, incloent altres vincles o webs, de la interrupció en el servei o en l`accés, o de l`intent d`usar o usar malament un vincle, tant al connectar a la web de Serrat Bus, com a l`accedir a la informació d`altres webs des de la web de Serrat Bus.\nSerrat Bus pot introduir en qualsevol moment millores i/o canvis en els serveis o continguts.\nSerrat Bus ha obtingut la informació i els materials inclosos a la web de fonts considerades com a fiables, però, si bé s`han pres les mesures corresponents per a assegurar que la informació continguda sigui correcta, no garanteix que sigui exacta i actualitzada.\nTambé s`adverteix que els continguts d`aquesta web, tenen finalitat informativa en quant a la qualitat, situació, allotjament, serveis i tarifes de Serrat Bus.\nSerrat Bus declina qualsevol responsabilitat en cas que existeixin interrupcions o un mal funcionament dels serveis o continguts oferts a Internet, qualsevol que sigui la seva causa. Així mateix, Serrat Bus no es fa responsable per caigudes de la xarxa, pèrdues de negoci a conseqüència d`aquestes caigudes, suspensions temporals del fluid elèctric o qualsevol altre tipus de dany indirecte que li pugui ser causat als usuaris per causes alienes a Serrat Bus.\nSerrat Bus no declara ni garanteix que els serveis o continguts siguin interromputs o que estiguin lliures d`errors, que els defectes siguin corregits, o que el servei o el servidor que ho posa a disposició estiguin lliures de virus o altres components nocius, sense perjudici de que Serrat Bus realitza els seus millors esforços per a evitar aquest tipus d`incidents.\nEls continguts prestats per Serrat Bus, així com els continguts abocats en la xarxa a través de les seves pàgines web, constitueixen una obra en el sentit de la legislació sobre propietat intel·lectual pel que es troben protegits per les lleis i convenis internacionals aplicables en la matèria.\nQueda prohibida qualsevol forma de reproducció, distribució, comunicació pública, transformació, posada a disposició i, en general, qualsevol altre acte d`explotació pública referit tant a les pàgines web com als seus continguts i informació, sense l`exprés i previ consentiment i per escrit de Serrat Bus.\nEn conseqüència, tots els continguts que es mostren en els diferents websites i especialment, dissenys, textos, gràfics, logotips, icones, botons, programari, noms comercials, marques, dibuixos industrials o qualsevol altre signe susceptible d`utilització industrial i comercial, estan subjectes a drets de propietat intel·lectual i industrial de Serrat Bus o de tercers titulars dels mateixos que han autoritzat degudament la seva inclusió en els diferents websites.\nQueda prohibit tot acte per virtut del qual els usuaris dels serveis o continguts puguin explotar o servir-se comercialment, directa o indirectament, en la seva totalitat o parcialment, de qualsevol dels continguts, imatges, formes, índexs i altres expressions formals que formin part de les pàgines web sense permís previ i per escrit de Serrat Bus.\nEn concret, i sense caràcter exhaustiu, queden prohibits els actes de reproducció, distribució, exhibició, transmissió, retransmissió, emissió en qualsevol forma, emmagatzematge en suports físics o lògics (per exemple, disquets o disc dur d`ordinadors), digitalització o posada a disposició des de bases de dades diferents de les pertanyents a les autoritzades per Serrat Bus, així com la seva traducció, adaptació, arranjament o qualsevol altra transformació d`aquestes opinions, imatges, formes, índexs i altres expressions formals que es posin a la disposició dels usuaris a través dels serveis o continguts, en tant tals actes estiguin sotmesos a la legislació aplicable en matèria de Propietat intel·lectual, industrial o de protecció de la imatge.\nSerrat Bus és lliure de limitar l`accés a les pàgines web, i als productes i/o serveis en elles oferts, així com la consegüent publicació de les opinions, observacions, imatges o comentaris que els usuaris puguin fer-li arribar a través de l`email.\nSerrat Bus, en aquest sentit, podrà establir, si ho considera oportú, sense perjudici de l`única i exclusiva responsabilitat dels usuaris, els filtres necessaris a fi d`evitar que a través de les seves pàgines web puguin abocar-se a la xarxa continguts o opinions, considerats com racistes, xenòfobs, discriminatoris, pornogràfics, difamatoris o que, de qualsevol manera, fomentin la violència o la disseminació de continguts clarament il·lícits o nocius.\nAquells usuaris que enviïn a les pàgines web de Serrat Bus, al seu departament de suggeriments, observacions, opinions o comentaris per mitjà del servei de correu electrònic, tret que expressin de manera certa i inconfusible el contrari, en els casos en els quals per la naturalesa dels serveis o continguts això sigui possible, s`entén que autoritzen a Serrat Bus per a la reproducció, distribució, exhibició, transmissió, retransmissió, emissió en qualsevol format, emmagatzematge en suports físics o lògics (per exemple, disquets o disc dur d`ordinadors), digitalització, posada a disposició des de bases de dades pertanyents a Serrat Bus, traducció, adaptació, arranjament o qualsevol altra transformació de tals observacions, opinions o comentaris, per tot el temps de protecció de dret d`autor que estigui previst legalment. Així mateix, s`entén que aquesta autorització es fa a títol gratuït, i que pel sol fet d`enviar per email tals observacions, opinions o comentaris, els usuaris declinen qualsevol pretensió remuneraria per part de Serrat Bus.\nD`acord amb lo assenyalat en el paràgraf anterior, Serrat Bus queda autoritzada igualment per a procedir a la modificació o alteració de tals observacions, opinions o comentaris, a fi d`adaptar-los a les necessitats de format editorial de les pàgines web, sense que per això pugui entendre`s que existeix en absolut qualsevol tipus de lesió de qualsevol de les facultats morals de dret d`autor que els usuaris poguessin ostentar sobre aquelles.\nQueden prohibits qualsevol dels recursos tècnics, lògics o tecnològics per virtut dels quals un tercer pugui beneficiar-se, directa o indirectament, amb o sense lucre, de tots i cadascun dels continguts, formes, índexs i altres expressions formals que formin part de les pàgines web, o de l`esforç portat a terme per Serrat Bus pel seu funcionament. En concret, queda prohibit tot link, hyperlink, framing o vincle similar que pugui establir-se en direcció a les pàgines web de Serrat Bus, sense el consentiment previ, exprés i per escrit de Serrat Bus. Qualsevol trasgressió del disposat en aquest punt serà considerada com a lesió dels legítims drets de Propietat intel·lectual de Serrat Bus sobre les pàgines web i tots els continguts de les mateixes.\nSerrat Bus no assumirà responsabilitat alguna davant conseqüències derivades de les conductes i actuacions abans citades, de la mateixa manera que no assumirà responsabilitat alguna pels continguts, serveis, productes, etc,... de tercers als quals es pugui accedir directament o a través de banners, enllaços, links, hyperlinks, framing o vincles similars des dels websites de Serrat Bus.


Albiol etziba un atac racista contra Pisarello per dir que votarà 'Sí' l'1-O La República\nAlbiol etziba un atac racista contra Pisarello per dir que votarà ‘Sí’ l’1-O\nEl líder del PPC a Catalunya, Xavier García Albiol, ha replicat aquest dimarts la crida a votar a l'1-O i el 'Sí crític' que ha defensat el primer tinent d'alcaldia de Barcelona i dirigent de CatComú, Gerardo Pisarello, en un article al diari Crític. Albiol ha escrit en piulada: “Hauries de ser una mica més agraït al país que et va donar acollida i una oportunitat”, ha escrit Albiol a Pisarello.\nEl primer tinent d'alcaldia, que va néixer a Tucumán (Argentina), ho ha argumentat així per lluitar contra l'”autoritarisme” del PPC i ha advertit que “les forces del canvi cometrien un greu error” si no es mobilitzen contra “els atacs a l'autogovern”. Les reaccions a la xarxa no s'han fet esperar. El diputat de CSQP, Albano Dante Fachin, ha preguntat a Albiol què vol dir 'agrair'. “Que els que venim de fora no podem tenir opinió política?”, ha etzibat el líder de Podem a Catalunya, també nascut a l'Argentina.\nEl compte de Twitter dels comuns també ha replicat a Albiol. “Som un país divers i plural on totes les idees caben dins el debat i el respecte democràtic. Intolerables les paraules” d'Albiol, han escrit.\nEn una línia semblant s'ha expressat la secretària general d'ERC, Marta Rovira: “Tot el suport, Gerardo, per lluitar junts contra totes les formes de discriminació, com la xenofòbia i el racisme”.


La Vall d'Uixó guanya la Medalla de Plata en els premis nacionals de Mobilitat Sostenible | Castelló Extra\nLa Vall d'Uixó guanya la Medalla de Plata en els premis nacionals de Mobilitat Sostenible\nEl Ministerio para la Transición Ecológica premia la peatonalización de la plaza del Centro y la red de carriles bici y ciclocalles\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ha obtingut la Medalla de Plata dels Premis de la Setmana Espanyola de la Mobilitat Sostenible 2019, en la categoria de menys de 50.000 habitants. El Ministeri per a la Transició Ecològica ha concedit aquest guardó pels projectes de conversió en zona de vianants de la Plaça del Centre i inici del carrer Xacó, el desenvolupament de la xarxa de carrils bici i ciclocarrers, la implementació dels estacionaments en bateria d’eixida per a la millora de la seguretat viària i la instal·lació de 23 marquesines.\nEl jurat ha valorat el caràcter innovador d’aquestes mesures, que abasten els principals mitjans de desplaçament sostenibles dins dels municipis i potencien la multimodalitat, factor clau en qualsevol pla de mobilitat sostenible. La cerimònia de lliurament de premis serà telemàtica i tindrà lloc a mitjan setembre.\nEl regidor de Mobilitat, Javier Ferreres, ha destacat que el Govern premia “les mesures permanents, no sols la celebració de la setmana i la promoció de la mobilitat sostenible”. Així, ha valorat que “tenim un projecte valent per a fer una ciutat per a les persones” i que ha aconseguit el segon lloc entre les 561 ciutats espanyoles i 2.202 projectes que s’han presentat.\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ja va obtenir la Medalla de Plata en 2017 per la conversió en zona de vianants de la plaça de l’Assumpció, la recuperació de la Senda de Quistel i l’adquisició de vehicles elèctrics per a la Policia Local.\nLa Setmana Europea de la Mobilitat se celebra des de 2001 però fins al 2015 l’Ajuntament de la Vall d’Uixó no es va adherir. Ara ja està treballant en l’organització de l’edició del 2020, que tindrà lloc del 16 al 22 de setembre sota el lema ‘Per una mobilitat sense emissions’.\nFerreres ha assenyalat que “tots els canvis en mobilitat comporten polèmiques però la gent els agraeix, perquè només cal veure l’ús i la vida que ara té la plaça del Centre, on juguen els xiquets i xiquetes i és un punt de reunió i no un pàrquing com era abans”.


Els que van ser fora – Francesc-Marc Álvaro\nFrancesc-Marc Álvaro | Els que van ser fora\npost-template-default,single,single-post,postid-7019,single-format-standard,mikado1,mikado-core-2.0.4,ajax_fade,page_not_loaded,,mkd-theme-ver-2.1,vertical_menu_enabled, vertical_menu_width_290,smooth_scroll,side_menu_slide_from_right,wpb-js-composer js-comp-ver-6.0.5,vc_responsive\n12 set 2021 Els que van ser fora\nUn amic va preguntar qui aniria a la manifestació d’ahir a Barcelona. Dels deu o dotze del grup de WhatsApp, va resultar que només ell ha fet cas, finalment, a la crida de l’Assemblea Nacional Catalana. La resta va respondre coses de l’estil “no podem, serem fora”. En aquest context, la paraula fora ho diu tot: és inconcreta i genèrica, però suggereix llunyania, distància, fugida. També convida a pensar en un parèntesi. Ser fora és una manera elegant de no ser allí on el costum et porta, una manera de fer guaret sense estripar res, una manera discreta de desmarcar-se de certes persones, organitzacions i missatges sense abjurar de la idea. Efectes de la pandèmia al marge, els independentistes que no van anar a la manifestació envien un missatge important a les entitats i als partits. Podrien ser missatges contradictoris, perquè tampoc hi ha unanimitats entre els que no hi eren.\nSi aquest cronista fos un consultor finlandès a qui demanen diagnòstic, ho resumiria així: la Diada pateix una crisi de relat, l’Onze de Setembre és una jornada en cerca d’un nou autor. Seria estrany que no fos així. L’independentisme experimenta discrepàncies estratègiques agudes i, per tant, quan surt al carrer no té una narrativa clara, capaç de mobilitzar tothom amb eficàcia. La discòrdia, els retrets i les mostres de desconfiança entre les formacions independentistes són constants, i el soroll que produeix tot això alimenta el desànim. Mentre Paluzie i Borràs parlen com si no haguessin entès res del que ha passat, el Govern Aragonès fa equilibris impossibles per projectar pragmatisme alhora que gesticula per eludir la crítica dels que consumeixen la metadona d’un moment unilateral.\nLa Diada pateix una crisi de relat, és una jornada en cerca d’un nou autor\nLa Diada d’enguany ha estat una ampolla de cava esbravat. Les restes d’una il·lusió col·lectiva que s’ha de reformular amb intel·ligència o, en cas contrari, quedarà en mans dels que veuen botiflers a cada cantonada.


Reeflowers Bacteria Feeder - Animal Sapiens\nREEFLOWERS BACTERI FEEDER augmenta la població de bacteris beneficiosos, elimina els nitrats i fosfats no desitjats i neteja biològicament l'aigua.\nReeFlowers Bacteri Feeder conté diversos nutrients que ajudaran a la reproducció ràpida de bacteris beneficiosos que viuen consumint els nitrats i fosfats. Això assegura que aquests bacteris es reprodueixin ràpidament en l'aquari i netegin l'aquari biològicament i en conseqüència proveeixin l'hàbitat natural necessari pels éssers vius.\nÉs molt efectiu per reduir els nivells de nitrats i fosfats en aquaris d'aigua dolça i aquaris d'aigua salada\nEs recomana d'utilitzar 2 ml per 100 litres per a un aquari de mitja càrrega. No s'ha d'utilitzar més de 5 ml per 100 L en un dia i per a un ús a llarg termini no s'ha d'utilitzar més de 2 ml per 100 L diàriament. Si la quantitat de nitrat de la seva aquari és més de 20 ppm, pot utilitzar dues vegades més que la quantitat recomanable.\nMesuri els nivells de nitrat i fosfat en l'aquari fent proves un cop a la setmana. Deixi d'usar-la quan els nivells de nitrat i fosfat de la seva aquari cauen per sota de 2 ppm i 0,02 ppm respectivament.\nEn casos de sobredosi o si les condicions biològics requisits ocorren, la població de bacteris pot bruscament reproduir-se més del que seria desitjable i causar una terbolesa blanca a l'aigua. Aquesta situació no perjudicaria els éssers vius en el seu aquari.\nEn cas de creixement excessiu bacterià.\nDeixi d'usar el producte, fins que la terbolesa desaparegui per complet. Skimmer de proteïnes no ha de ser apagat, ja que la necessitat d'oxigen augmentés. La terbolesa desapareixerà aproximadament en 48 hores. Després que l'aigua es normalitzi una altra vegada, pot seguir de nou amb l'aplicació. Reduïu la dosi a la meitat si el creixement bacterià es repeteix.\nControl de l'aigua Reeflowers Bacteria Feeder 85ml\nEAN: 8680716332729 Poques unitats en estoc Poques unitats en estoc Poques unitats en estoc Poques unitats en estoc\nControl de l'aigua Reeflowers Bacteria Feeder 250ml\nEAN: 8680716332743 Poques unitats en estoc Poques unitats en estoc Poques unitats en estoc Properament disponible


Entra vigor la normativa per a controlar la compravenda dels anomenats precursors d'explosius - À Punt\nEntra vigor la normativa per a controlar la compravenda dels anomenats precursors d'explosius\nLa Guàrdia Civil i la Policia Nacional inspeccionaran drogueries, empreses de pintures i perfumeries per a controlar el comerç d'aquests materials.\n24 de setembre 2018 - 17:26\nEl Ministeri de l'Interior del Govern d'Espanya ha enviat una instrucció interna a la Policia Nacional, la Guàrdia Civil i les delegacions del govern perquè controlen la compravenda dels anomenats precursors d'explosius, és a dir, substàncies que encara que siguen legals es poden utilitzar maliciosament en la fabricació casolana de bombes. Policia i Guàrdia Civil inspeccionaran i instruiran les empreses susceptibles de vendre aquests materials químics com són dissolvents, fertilitzants, herbicides, pesticides i altres similars.\nEls responsables d'aquestes empreses duran un control exhaustiu de les empreses o les persones que adquirisquen un volum considerable d'aquestes substàncies. Aquesta informació haurà de ser transmesa a la base de dades de la unitat especial del Centre d'Intel·ligència contra el Terrorisme i el Crim Organitzat (CITCO) dependent del Ministeri de l'Interior.\nAmb aquesta mesura que va entrar de forma oficial dissabte es pretén evitar el que va ocórrer l'any passat a Vinaròs, quan els terroristes jihadistes relacionats amb els atemptats de Barcelona i de Cambrils del 2017 van comprar el material amb el qual elaboraren la bomba que va fer saltar per l'aire el xalet d'Alcanar, a Tarragona.\nLes farmàcies ja ho controlen\nLa mesura, que ja està sent posada en pràctica per les forces i cossos de seguretat de l'Estat, afecta drogueries, botigues i fàbriques de pintures, perfumeries i altres empreses. Els laboratoris de farmàcia ja controlen de forma sistemàtica i estricta la venda de substàncies químiques pures. L'explosió del xalet d'Alcanar, relacionada amb els atemptats de Barcelona i Cambrils, va fer saltar totes les alarmes, ja que els terroristes van adquirir 100 litres d'acetona en una botiga de pintures de Vinaròs, a la comarca del Baix Maestrat.


Noms alternatius: Stormriders\nJugar a Lords elementals\nEls senyors d'elements van recuperar la llegenda\nEl joc dels senyors d'elements va ser creat per a aquells que els agrada controlar tot el procés del joc per si mateixos, totalment immersos en el món virtual. En aquest projecte, el jugador haurà de dominar l'estil de lluita de kongfu amb el seu personatge, convertir-se en un lluitador valent del costat del bé i lluitar amb exèrcits i monstres dolents.\nAl cor de la trama es troba la llegenda de Wind and Cloud, el jugador té una excel·lent oportunitat de formar part d'aquesta antiga llegenda i viatjar al món màgic ple de s\nemocionants aventures. En iPlayer, el mestratge dels elements de l'art marcial està més enllà de l'abast de les capacitats humanes, un personatge pot aconseguir tal excel·lència que les forces de la naturalesa començaran a obeir-lo.\nEl projecte de joc de rol multijugador\nés increïblement colorit, ben pensat i dissenyat perquè el jugador tingui molt de plaer en aquest fantàstic univers.\nOportunitats del joc Lords of the Elements\nEn el projecte Es requereix el registre de The Masters of the Elements, com en altres jocs de navegador, per fer-ho molt senzill, heu d'introduir-lo en forma d'adreça de correu electrònic i introduir una contrasenya. La inscripció també es pot fer mitjançant un compte de xarxa social. Després d'aquest procediment difícil, el jugador obrirà el món de les batalles, missions sorprenents i gestes de combat.\nEn funció de l'elecció de l'usuari, els desenvolupadors de projectes ofereixen quatre caràcters, cadascun dels quals té una història pròpia, té habilitats úniques i s'aplica a la llegenda:\nOblako - el nom del guerrer de sang freda;\nViola: un heroi, armes ben empunyides i posseïdor d'un gran cor;\nYasinka - heroïna lleial i forta de la llegenda;\nEl somni és un meravellós guerrer.\nDesprés d'haver triat un personatge, el jugador tria el seu paper en la llegenda i les destreses i el destí del seu heroic camí en el qual ha de descobrir noves terres, alliberar les ciutats dels vilans i lluitar amb monstres sanguinaris que depenen d'això.\nEls autors del projecte han involucrat al màxim als jugadors en els esdeveniments que tenen lloc, el joc és altament dinàmic, en el qual cada batalla es produeix sota el control del jugador, no hi ha estratègies de batalla avorrites per torns, de manera que el jugador ha de tenir una bona reacció i prendre decisions ràpidament. També hi ha zones del projecte on els jugadors es reuneixen en batalles entre si, per exemple, en una missió on cal agafar macaques contra incendis. En competir amb els opositors reals, hauràs de mostrar tota l'habilitat i destresa de la destresa.\nFins i tot els jugadors més experimentats del projecte Lord of Elements seran difícils de jugar per si sols, de manera que els desenvolupadors han proporcionat la funció de joc en equip. Els usuaris poden unir-se als gremis, junts, és molt més fàcil fer front a un gran nombre d'enemics atacants. Com més jugadors de la plantilla, més fort sigui ell, i l'equip guanyarà experiència addicional. Els amics del joc són necessaris no només per canviar regals i demanar ajuda, sinó també per augmentar les habilitats del vostre personatge i desenvolupar-les més ràpidament.\nUna altra gran característica del joc és que abans de sortir del projecte, el jugador pot posar el personatge en mode de meditació. En aquest estat, l'heroi completarà missions i acumularà experiències de combat, per les quals guanyarà punts d'esperit. Gràcies a la força de l'esperit, es poden millorar diverses habilitats, i aquí, a més de les habilitats estàndard en atac i defensa, també hi ha la capacitat de controlar les forces de la natura.\nEl sistema de millora de personatges i el propi joc són tan ben pensats pels autors que el jugador no quedarà indiferent a aquest projecte, i els efectes especials sorprenents i el contingut sonor proporcionaran un estat d'immersió completa en una altra realitat.\nJocs Jocs MMORPG en línia Lords elementals


Fredor entre Merkel i Sarkozy\nMerkel i Sarkozy posen en quarantena la bona entesa pels atacs contra Gaddafi liderats per França i que Alemanya no veu bé del tot\nISAAC LLUCH OCTAVI MARTÍ BERLÍN / PARÍS 25/03/2011 00:00\n260x366 Fredor entre Merkel i Sarkozy / YVES HERMAN / REUTERS Fredor entre Merkel i Sarkozy / YVES HERMAN / REUTERS\nLa cancellera justifica el principi de la no-intervenció a Líbia mirant a les urnes\nLa cancellera alemanya, Angela Merkel, es va trobar ahir a la cimera de la Unió Europea (UE) en un paper inhabitual. Líbia, energia nuclear, paquet de rescat de l'euro. En cap dels temes va tenir la cap del govern alemany una posició avalada per la majoria. Els esforços que ha fet Alemanya en els últims anys per demostrar que no només és una potència econòmica sinó també política i (puritanament) militar s'han trencat en pocs dies.\nL'abstenció al Consell de Seguretat de l'ONU en la resolució sobre Líbia i la flamant retirada de la marina alemanya del Mediterrani ha precipitat la crisi diplomàtica entre Berlín i els dos aliats europeus més importants, Londres i París. Alemanya sosté que l'acció militar és un error produït per la precipitació i la falta d'un pla correcte. Que Sarkozy filtri ara que Alemanya quedarà aïllada políticament i ho tindrà magre per ser membre permanent del Consell de Seguretat crispa el govern de Merkel.\nÉs indubtable que la relació franco-alemanya s'ha refredat molt just en un moment en què el colideratge germànic i francès a l'hora de redissenyar el paquet de rescat de l'euro s'ha fet del tot tradicional i imperatiu. Merkel i Sarkozy saben que les actuals diferències no signifiquen el final de la relació, per bé que ara tots dos prou feina tenen a solucionar greus dificultats internes. Cadascú hi respon d'una manera diferent. Sarkozy treu pit i absorbeix protagonisme quan falta un any per a les eleccions presidencials a França. Merkel prova de rectificar i tapar els seus errors -tot i que en comet més en l'intent- tot just tres dies abans d'unes importants eleccions regionals a Baden-Württemberg i Renània-Palatinat.\nUna altra via contra Líbia\nLa cancellera s'afanya a justificar que haver-se abstingut a Líbia no significa inactivitat. Al contrari, la cap del govern alemany ha exigit endurir les sancions al líder libi Muammar al-Gaddafi, fer un embargament total de petroli i limitar el comerç a Líbia. Alhora, Merkel recorda la voluntat de prestar ajuda humanitària als refugiats libis i d'assumir els vols dels avions Awacs de l'OTAN a l'Afganistan perquè els pilots de l'Aliança es puguin centrar en la guerra líbia.\nL'abstenció a Líbia ha provocat una divisió a la mateixa CDU de Merkel, que trontolla més que mai davant el clar risc de perdre a Baden-Württemberg, feu conservador des del 1953. Per a cúmuls de despropòsits que pressionen la cancellera, ahir va transcendir que el ministre d'Economia, Rainer Brüderle, va admetre en una reunió amb industrials alemanys que la recent moratòria sobre l'ús de l'energia nuclear es va decidir com a estratègia electoral. Si la CDU perd diumenge a Baden-Württemberg Merkel sap que serà l'inici de la seva fi.\nFrança vol la direcció política de l'operació contra Gaddafi per rellançar el seu president\n"Voluntarisme egocèntric". Aquest és el combustible que, segons un diplomàtic, fa funcionar la política exterior de Sarkozy. Resulta difícil seguir la direcció d'unes iniciatives que semblen contradictòries. Primer, es declara proamericana, es reintegra al comandament militar de l'OTAN, privilegia la relació amb la Gran Bretanya en detriment d'Alemanya, afavoreix Moscou en perjudici de georgians i ucraïnesos i dóna suport a dictadors àrabs per posar en marxa la Unió per la Mediterrània.\nAra, en canvi, París fa saber que no vol que "l'OTAN piloti políticament la intervenció a Líbia", per salvar l'euro prefereix -és obvi i natural- Berlín a Londres, privilegia el multilateralisme respecte al lideratge únic dels EUA i bombardeja Gaddafi, un dictador que fa tres anys va ser rebut amb tots els honors a París. Llavors el coronel era un potencial comprador d'avions, autopistes i fins i tot nuclears. Què ha passat que pugui explicar tants canvis?\nQuan Nicolas Sarkozy va ser elegit president va col·locar, a la cartera d'Exteriors, Bernard Kouchner, amb passat d'esquerres, que simbolitzava el "dret d'ingerència": donar més pes als drets humans que als interessos econòmics i polítics. Paraules sense fets: els dictadors africans van continuar els seus negocis amb París, Putin va sortir-se amb la seva a Geòrgia, França va obrir una base militar a Abu Dhabi i, al mateix temps, va donar suport a la candidatura de la blairista i proamericana -i incompetent, tot sigui dit- Catherine Ashton al davant de la diplomàcia europea. Per posar només uns exemples.\nDesprés de Kouchner va ser el torn de Michèlle Alliot-Marie, oficialment gaullista, en realitat oportunista que s'aprofita del càrrec per millorar el rendiment de les inversions familiars. El seu do de la inoportunitat la va forçar a dimitir. I ara és Alain Juppé, un gaullista de veritat, un home de Chirac, un possible candidat a la presidència si Sarkozy sembla massa "cremat", qui dirigeix la política exterior francesa. Juppé és un professional competent, un tipus amb conviccions però amb sentit de la responsabilitat política -va sacrificar part de la seva carrera per salvar la presidència de Chirac- que no vol que l'OTAN dirigeixi l'operació. Els americans no desitgen aparèixer com els líders de la coalició anti-Gaddafi, Juppé vol retenir la direcció política de l'operació i Sarkozy somnia a treure rèdit electoral de la popularitat que dóna una guerra humanitària contra un dictador que bombardeja la població civil del seu país.\nMentre Juppé posa ordre al Quai d'Orsay -el ministeri d'Exteriors- Sarkozy segueix amb el seu costum de diplomàcia paral·lela i dicta els girs de la posició francesa.


Dona i Treball a Alcoi, una visió gràfica | - Tipografía La Moderna\nDona i Treball a Alcoi, una visió gràfica\nL’exposició Dona i Treball a Alcoi una visió gràfica estarà disponible en el Centre IES Pare Vitòria (fins el proper 6 d’Abril) amb motiu del Dia Internacional de la Dona Treballadora. L’exposició està produïda per l’Associació Alcoy Industrial i Fundación Mutua Levante.\nRedacció - 07/03/2020\nEl Dia Internacional de la Dona Treballadora commemora, des de principis del segle XX, la important aportació femenina al reconeixement dels drets laborals. Per aquesta raó, hi ha una selecció de fotografies de diversos fons històrics locals, gràcies a la qual es reflecteix gràficament l’evolució del paper de la dona en el món del treball al llarg de la història d’Alcoi.\nLa Revolució Industrial alcoiana es va basar en una elevada explotació de la mà d’obra, on abundava el treball femení, que estava menys pagat. En el sector tèxtil, a finals del segle XIX quasi una quarta part dels treballadors eren dones. Aquesta xifra va anar en augment fins que les dones protagonitzaren també vagues en defensa dels seus drets laborals.\nLes treballadores del paper i de la fabricació de mistos eren les més nombroses i les que més conflictes laborals van protagonitzar en defensa dels seus drets, però també per impedir el tancament de La Mistera. En plena dictadura de Franco encara van tindre capacitat, el 25 d’octubre de 1945, de fer aturades protestant pels sous baixos.\nMitjançant l’AMPA del IES Pare Vitòria s’ha fet possible traslladar aquesta exposició, que romandrà visitable fins el 06 d’abril. Més endavant, l’exposició es traslladarà al Cassal Ovidi Montllor, per iniciativa del col·lectiu 8M.


Sota aquest nom es descriu el Codi de Regulació de la Publicitat d’Aliments i Begudes dirigida a menors per a la Prevenció de la Obesitat i la Salut.\nDonada la prevalença d’excés de pes en la població infantil (ALADINO, 2015) que se situa en 23,2% en el cas del sobrepès i 18,1% en obesitat, la indústria alimentària i de distribució juntament amb el Ministeri de Sanitat van promoure la creació del Codi PAOS, que són les normes que guiaran a les empreses implicades en el desenvolupament i difusió de missatges publicitaris dirigits a nens de fins a 12 anys.\nPublicitat responsable dirigida a un col·lectiu sensible\nEl Codi es va desenvolupar en línia amb els Principis de la Publicitat d’Aliments i Begudes de la Confederació d’Indústries Agro-Alimentàries de la UE (Food Drink Europe), aprovats el febrer de 2004. Durant els anys transcorreguts des de la seva entrada en vigor, el Codi PAOS s’ha revelat com un instrument útil per a millorar la qualitat de la publicitat d’aliments destinada a menors de fins a 12 anys, com a segment de població mereixedor d’una atenció especial, seguint les recomanacions internacionals sobre màrqueting d’aliments dirigida a nens de la OMS i el seu impacte positiu ha estat avaluat mitjançant estudis independents.\nL'àmbit d'aplicació augmenta fins els 15 anys en el cas de la publicitat exposada a Internet. Les empreses que fan publicitat d'aliments i begudes dirigides a aquest públic, en el seu esforç per millorar la qualitat de la comunicació sobre els seus productes, i seguint les indicacions de la legislació, acorden ampliar el seu compromís d'autoregulació en relació amb els menors de 15 anys a Internet, tenint en compte el creixent ús d'aquest mitjà de comunicació també en aquest segment de la població. De fet, la pròpia Comissió Europea en la seva Comunicació del 2 de maig del 2012, sobre una "Estratègia Europea a favor d'un Internet més adequat per als nens" reconeix la necessitat d'oferir a Internet continguts segurs i adequats per aquest públic".\n¿Què és l'Autoregulació?\nEl Codi PAOS està basat en l'autoregulació. Això significa que són les empreses les que apliquen la normativa, les que s'ajusten a ella i les que tenen que verificar que la seva publicitat dirigida als nens compleix amb la normativa vigent. Davant del dubte, poden consultar amb l'Associació d'Autocontrol.\nEn aquest sentit, existeix a Espanya, des del 1966, una organització d'autodisciplina publicitària, la denominada Associació per a l'Autoregulació de la Comunicació Comercial (AUTOCONTROL), composta per empreses anunciants, agències de publicitat, mitjans de comunicació i associacions de les anteriors. Aquesta Associació s'encarrega de gestionar el sistema d'autoregulació publicitària a Espanya mitjançant la resolució de les reclamacions plantejades per la realització de publicitat presumptament il·lícita, així com del sistema de consulta prèvia per a les empreses anunciants, agències i mitjans, i la col·laboració activa amb els poders públics per aconseguir que la publicitat s'ajusti a les normes per les quals es regeix.\nA la pràctica, les companyies adherides al Codi presenten les seves propostes d'anuncis dirigides a aquest tàrget al Gabinet Tècnic d' AUTOCONTROL, per tal que siguin revisades abans d'emetre-les. Aquest procediment de consulta prèvia obligatòria i vinculant s'ha anat utilitzant cada vegada més per a les empreses de l'alimentació i begudes que dirigeixen la seva publicitats als nens, fet que ha contribuït a un increment de la qualitat i el compliment dels criteris ètics que s'estableixen en el Codi PAOS.\nCriteris ètics que regeixen el Codi PAOS\n1. La publicitat d'aliments i begudes dirigida a menors s'ajustarà a les exigències de la bona fe i als bons usos mercantils, sigui quin sigui el seu contingut, el mitjà de difusió o la forma que adopti.\n2. Com a regla general, els missatges publicitaris d'aliments o begudes no hauran de promoure o presentar hàbits d'alimentació o mitjans de vida poc saludables com són menjar o beure de forma excessiva o compulsiva, ni hauran de fomentar hàbits de vida sedentaris. Per tant la publicitat dirigida a aquest col·lectiu buscarà sempre promoure una alimentació variada, equilibrada i moderada i la realització d'activitat física.\n3. La publicitat d'aliments i begudes dirigida a menors de fins a 12 anys haurà d'expressar-se en un llenguatge comprensible per a aquest públic i de forma clara, llegible i destacada.\nAixí, amb el que es diu, com es diu i a quina hora es diu és de vital importància a l'hora d'emetre publicitat sobre aliments i begudes dirigida a nens menors de 12 anys (o de 15 anys si el mitjà és Internet). I el fet que el Codi PAOS vetlli per la integritat i la veracitat dels missatges és una tranquil·litat per a tots els pares però també per l'interès general, els consumidors i el mercat.


Pi de l'Snoopy | Llar d'Infants\nLlar d’infants a Viladecans\nPi de l’Snoopy és un centre educatiu 0-3 (primer cicle d’Educació Infantil) amb quasi 40 anys d’experiència en l’atenció a infants i famílies en aquesta etapa educativa. Aquest temps ha vingut marcat per la reflexió constant a nivell pedagògic, repensant en tot moment el sentit de la proposta i pràctica educativa de la nostra llar d’infants.\nA El Pi de l'Snoopy és una escola infantil catalana, laica i inclusiva.\nTreballem en equip i vetllem tant per l’aspecte pedagògic com per l’organització i el manteniment de l’escola.\nApostem per materials nobles i naturals per oferir situacions i oportunitats d'aprenentatge de gran riquesa per als infants.\nEngeguem un nou projecte educatiu basat en la pedagogia del quotidià i els ambients d'aprenentatge de lliure circulació.\nL’escola disposa de 40 places, formant 3 grups de referència. Els criteris per a la formació dels grups són principalment l’edat i el desenvolupament de l’infant, motiu per el qual parlem d’edats aproximades:\nDe 4 a 15 mesos\nL’estança de les baldufes acull un màxim de 8 infants de 4 a 15 mesos.\nL’estança dels Timbals acull un màxim de 14 infants d'1 a 2 anys\nL’estança de les Titelles acull un màxim de 18 infants de 2 a 3 anys.\nTot aprenentatge ha de ser emocionant. Sense emoció, el que aprenem s’oblida\nActivitats, sortides i més!\nPer qüestions de seguretat sobre la COVID-19, hem abaixat la ratio d’alumnes per aula. Afavoreix el funcionament de l’escola i […]\nNoves activitats al Pi de l’Snoopy! A partir d’ara, anglès, ioga y música. Ioga: exercicis, respiració, relaxació, concentració…que contribueixen a […]\nHola Famílies! Tenim una gran notícia per donar-vos. Renconvertim el nostre pati! Ho fem amb gespa artificial i materials naturals. […]\nCarrer de la Mare de Déu de Montserrat, 86, 08840 Viladecans


Sega de mots: d’abril 2011\nRepasso encuriosit uns dossiers de premsa amb fotocòpies d’articles de l’arquitecte Manuel Joaquim Raspall (1877-1937). Vostès ja saben –és sobrer dir-ho i ho hem escrit en aquest mateix espai– que Raspall va ser arquitecte municipal de l’Ametlla, Cardedeu, Granollers, la Garriga i Caldes de Montbui, pobles on a més de la seva empremta diguem-ne tardomodernista hi desenvolupà plans urbanístics que van tenir vigència fins fa gairebé trenta anys.\nAra som a mitjan dels anys vint del segle passat i Raspall escriu al setmanari La Gralla, també a La Comarca (periódico semanal, en castellà) i alhora al Diari de Granollers (“defensor dels interessos de Granollers i sa comarca”, sí senyor). Ronda la cinquantena i és un professional reconegut, amb obra feta arreu dels nostres pobles però també a Barcelona, Tarragona, l’Hospitalet o fins i tot Palma, on féu diverses estades i on acabaria exposant dibuixos “de patis mallorquins, d’aquests patis que donen un encís insospitat als vells carrers de Mallorca i que van inspirar una de les mes belles obres –El pati blau– a Santiago Rusiñol” (La Gralla, 26-2-1926).\nRaspall tant us pot parlar de moda masculina, d’aquest coll postís que a París fa forrolla perquè és incòmode –els dissenyadors “l’han ben errada”–, i que al Vallès mai s’ha portat perquè hom va amb la gorja desbotonada o amb camises tipus Manelic –res de Mao–, que deixen “el coll nu a punt de guillotinar”, com també de la necessitat del conreu artístic per a l’assoliment d’ideals col·lectius i de l’educació del públic; us reivindicarà que a Granollers “es doni a l’art el culte que es mereix” perquè –sense haver-hi, aleshores, museus ni rocumberts– “fa pena de veure com passen les coses d’art o manifestacions artístiques sense ésser tingudes en cap estima pel públic.”\nCom a bon articulista està amatent a l’actualitat política i al pols ciutadà, i comenta els temes més variats. Tanmateix, una cosa el preocupa. En ocasions, “el no haver rebut cap carta de protesta ni d’adhesió, el no tenir sovint converses referents a escrits i modestos articles, ens fa creure amb raó justificada o que no són llegits o que careixen d’importància; per posar un dia a prova si és una cosa o altre havíem pensat publicar unes quartel·les amb un títol més o menys suggestiu, però sota d’ell unes quantes ratlles sense lligam de cap mena”, introduint-hi un cert desordre, per si algú se n’adonés. Bona prova fóra... Parla mai ningú no la de soledat de l’articulista, pobre. No el mateix és d’una verticalitat la paret que frase l’horitzontalitat d’una, opinió d’una.\n(Publicat a El9Nou, 15-4-2011)\nDel 12 al 14 d'abril de 1931\n“El retorn a la normalitat constitucional i parlamentària, propiciada pel govern del general Berenguer, va facilitar la convocatòria d’unes eleccions municipals, que es concebien com el pas previ, tranquil i moderat, per a unes futures eleccions generals legislatives. S’acordà una àmplia amnistia política i la Lliga Regionalista, que no va voler participar en aquell govern, va decidir tornar a vertebrar un centredreta accidentalista, no explícitament republicà, en contrast amb les altres forces del catalanisme. Els joves de la Lliga, amb el mallorquí Joan Esterlich i Ferran Valls i Taberner, propugnaven una renovació moderada del catalanisme, ja que temien l’ascens de les esquerres. Cambó tenia por que una república donés pas a un gran trasbals o a una revolució. A començament de març de 1931, format un nou govern presidit per l’almirall Aznar, en el qual el lligaire Joan Ventosa i Clavell era ministre d’Hisenda, Francesc Cambó, amb l’ajut dels mauristes, va llançar-se a forma un Centro Constitucional per salvar la monarquia.\nLes eleccions municipals, previstes per al 12 d’abril, apassionarien vivament l’opinió pública, després de set anys de dictadura, i en aquest clima van convertir-se, de fet, en un referèndum entre el passat i el futur, entre monarquia i república. A Catalunya, els enemics de la monarquia van presentar diverses candidatures: Acció Catalana Republicana; una coalició republicanosocialista, feta a l’estil de l’espanyola, entre el PSOE i els radicals; les petites candidatures obreres radicals, com la del BOC i el Partit Comunista; i finalment una coalició entre la Unió Socialista de Catalunya i el nou partit d’Esquerra Republicana de Catalunya, el resultat de la qual era imprevisible. Semblava que, com en anys anteriors, els dos grans rivals serien la Lliga i ACR, la dreta i l’esquerra del tradicional catalanisme.\nEls resultats del 12 d’abril van ser una gran sorpresa i, contra pronòstic, ERC triomfà clarament. El vot dels barris populars de Barcelona i el de comarques va decantar-se decididament cap a Macià i cap a l’original fórmula d’una esquerra populista. La nit del 12 d’abril fou d’emoció. Els republicans havien vençut a Catalunya i a Espanya, especialment a les ciutats, on l’opinió pública era més lliure que als pobles i petits llogarets. La participació electoral va ser la més alta de la història, amb més del 60% a les províncies de Barcelona i Tarragona, i més del 70% a les de Lleida i Girona.\nA Catalunya varen sortir elegits 3.219 regidors republicans, 114 socialistes i 8 comunistes; 279 monàrquics i 1.014 d’altres formacions, bàsicament de la Lliga. (...)\nEl triomf republicà era absolut a Catalunya, i ni la Lliga, de bon tros la millor col·locada després dels republicans, ni els monàrquics, ni les formacions comunistes no pogueren fer altra cosa que de comparses de la victòria republicana. (...) El vot obrer i menestral portava l’Esquerra Republicana de Catalunya al poder municipal i català.\nDesprés d’un dia 13 carregat de rumors, el migdia del 14 d’abril Lluís Companys, des del balcó de l’Ajuntament de Barcelona, proclamava la República i hissava la bandera catalana i la nova tricolor; poc després, també a la plaça de Sant Jaume, Macià proclamava la República Catalana, com a Estat integrat d’una confederació de pobles ibèrics. Hores més tard, a Madrid, es formava un Govern provisional de la República, mentre Alfons XIII marxava a l’exili. Macià prenia el poder i atorgava càrrecs (...). Companys es feia càrrec del Govern Civil de Barcelona, foragitant violentament l’advocat lerrouxista Emiliano Iglesias, que n’havia pres possessió. L’incombustible Tarradellas es convertia en secretari de Macià.\nS’ha dit que aquest, en proclamar la República Catalana, trencava els acords presos abans de declarar la República Espanyola. És possible, però també ho és que el seu gest forcés la instauració de la Generalitat i l’obtenció de l’Estatut d’autonomia. El fet és que ràpidament el govern provisional de la República va enviar a parlamentar una delegació a Barcelona, formada pel socialista Fernando de los Ríos, el qual acompanyaven els catalans Marcel·lí Domingo i Lluís Nicolau d’Olwer. De les converses en va sortir, el 17 d’abril, la renúncia a la República Catalana, a canvi de constituir un poder polític català autònom, que es diria Generalitat de Catalunya (recuperant el nom de la centenària institució suprimida violentament per Felip V de Borbó), a l’espera de l’aprovació de les Corts constituents d’un estatut d’autonomia.”\nJosep Termes, Nou resum d’història del catalanisme, Editorial Base, 2009, pg. 159-162\nVII Festival Primavera Poètica\nDiuen que el 7 és un número màgic, i certament té quelcom de màgic haver arribat a la setena edició d’un festival de poesia. Nascut el 2005, tenia i té la modesta ambició de projectar la poesia més enllà dels límits “on va ser tallat el paper”, com deia en Brossa. Creiem, també modestament, que ens n’anem sortint.\nL’edició d’enguany ha tingut les dificultats lògiques d’un context desfavorable degut a la crisi econòmica, una crisi que sovint tomba més els ànims que no pas les butxaques. Però una crisi mai no pot tombar –ni silenciar– les paraules, al contrari. No hi havia cap motiu per renunciar a festejar la paraula poètica, i és així que ho farem amb 19 actes de distints formats –recital, teatre, rutes, lectures, traduccions...–, i en 12 escenaris diferents de la Garriga.\nEns plau moltíssim acollir l’exposició dedicada a la poeta garriguenca Núria Albó i també el recital d’homenatge que se li farà amb motiu de l’Any Núria Albó, que celebra el seu 80è aniversari. De la Garriga podrem saltar a la Xina i descobrir, amb els traductors Zhou Minkang i Jiajia Wang Liu, una riquíssima i secular tradició lírica que ha deixat empremta en no pas pocs poetes catalans.\nAlhora, ens visitaran i escoltarem veus cabdals de la poesia catalana actual: Lluís Solà, Carles Miralles o Jordi Pàmias, acompanyats de Jaume Pont, Pere Pena o Miquel-Lluís Muntané. Gràcies a la col·laboració de La Bordalla descobrirem algunes de les veus joves i emergents de la poesia catalana actual: Pau Vadell, Jaume Pons Alorda, Pau Gener, Blancallum Vidal, Anna Ballbona, Misael Alerm i Jordi Garcia.\nL’editor i poeta Jordi Cornudella ens parlarà de la seva experiència lectora i creadora a partir del seu llibre “Les bones companyies”, mentre que Gemma Reguant i Anna Alemany ens oferiran un Tast de Foix i Carme Callol se les haurà amb Joan Brossa dels Ventalls, dos dels espectacles poètics de petit format que us proposem. L’altre, basat en poemes d’Albert Roig, tindrà com a protagonistes l’actriu Mònica Van Campen i el músic Jordi Gaspar. També, i per als més menuts, celebrarem una Hora del Conte ben especial, tot Jugant amb els poetes acompanyats de Rosa Fité.\nLes novetats destacades d’enguany són dues, i ens fa il·lusió remarcar-les: l’escenari romànic de l’església de la Doma, lloc perfecte per presentar i escoltar l’antologia de poesia catalana medieval confeccionada per Dolors Miquel, i les rutes matinals poètico-modernistes per diferents espais de la Garriga, una experiència inèdita que unirà poesia i patrimoni. El Festival, com sempre, acabarà amb un sopar festa i amb l’actuació dels Amics del Jazz.\nDel 20 d’abril al 4 de juny, us esperem a la Garriga. Des d’ara ja us donem la benvinguda i agraïm el vostre suport.


ACVic descobreix la visió del tabú d'una trentena de centres educatius a l'exposició del programa Art i Escola | SETEMBRE\nAquest any han participat en el programa 35 projectes en els quals han intervingut 3.425 alumnes d'escoles majoritàriament d'Osona però també d'altres comarques\nLes obres han estat elaborades amb tècniques com la pintura, la fotografia, la performance o el teatre\nSETEMBRE | 05/06/2018 a les 22:25h\nArxivat a: En moviment, ACVic, educació, art\nEl tabú és un concepte amb moltes lectures i interpretacions. ACVic Centre d'Arts Contemporànies n'explora la visió que en tenen els centres educatius en l'exposició del programa Art i Escola que tenen oberta fins el 31 de juliol. La iniciativa recull una mostra dels projectes artístics realitzats per una trentena d'escoles d'Osona i cinc comarques catalanes més que «durant els anys han anat augmentat la seva dedicació i implicació, amb treballs que, en molts casos, ja abarquen tot el centre», explica Ramon Parramon, director artístic d'ACVic. Per la seva banda, Imma Verdaguer, directora del Centre de Recursos Pedagògics d'Osona, coorganitzadora del programa juntament amb ACVic, opina que Art i Escola ha aconseguit «trencar el concepte de creació artística com un treball manual o de plàstica i formar un professorat que ja camina sol».\nL'exposició mostra visions diferents del tabú i plasma, amb tècniques com la pintura, la fotografia, la performance o el teatre, de manera sintètica el treball realitzat pels centres participants sobre aquest concepte. S'hi poden veure des dels vídeos de l'Escola Vedruna a Tona, que recull les activitats de La setmana del tabú, i l'Institut de Tona, que va fer un un mosaic amb emoticones que no podien ni veure ni escoltar ni parlar, fins a la silueta d'una figura que mostra allò que fa por i vergonya d'expressar d'estudiants de L'Escola Barnola, d'Avinyó; una gran boca amb una llengua gegant i frases del tabús que han aconseguit trencar els nens i nenes de l'Escola El Gurri, de Taradell, i l'Escola Els Castanyers, de Viladrau; o bé unes caixes negres que conviden a descobrir els tabús que hi han amagat els alumnes de l'Escola d'Educació Especial Dr. Ramon Suriñach i de 6è de Primària de l'Escola Tomàs Raguer, de Ripoll. Així fins a 34 projectes artístics als quals Quique Giménez, comissari de l'exposició, ha intentat «imprimir força plàstica i artística i una coherència, com amb un museu de veritat encara que siguin obres fetes per alumnes». Cada un d'ells, té, a més un full explicatiu que el visitant pot arrencar i emportar-se.\nAlumnes d'Educació Infantil de l'escola Guillem de Mont-Rodon de Vic pintant un mural per al programa Art i Escola Foto: ACVic Centre d'Arts Contemporànies\nA l'hora de parlar de l'experiència tant professors com alumnes coincideixen a fer-ne una valoració positiva. Josep Alemany, professor de l'Institut La Plana, de Vic, afirma que els alumnes de 4t de Secundària que han participat amb una peça d'art mural als vidres del gimnàs del centre, emulant a Miquel Barceló, que després també han realitzat al propi centre d'art, «han gaudit molt l'experiència». «Van començar des de zero el projecte i han aconseguit expressar les seves idees a través d'una obra plàstica; fins i tot alguna alumne que no tirava és el que s'ha engrescat més». De la mateixa opinió és Maria Rosa Tarradellas, professora de l'Institut Miquel Martí i Pol de Roda de Ter, que afirma que als alumnes, també de Secundària, els va caldre recórrer a la metàfora per explicar un tabú com l'envelliment del cos humà. Per fer-ho, van dibuixar un quadre d'un conjunt de fruites en què es posa de manifest el seu deteriorament. Per la seva banda, Tatiana Vargas Bocanegra, Maisa Eljarroudi Bouhaj i Mohamed Cah Raoui, alumnes de 3r de Secundària de l'Escola FEDAC Vic, es mostren també molt satisfetes de l'experiència de la qual diuen han après què és el tabú «i intentar gestionar-ho».\nEls centres que han participat al programa Art i Escola en la seva setena edició abarquen des de l'escola bressol fins a centres de secundària i han treballat els projectes amb un grup classe o curs en concret o bé, en força casos, amb la participació de tota l'escola. Els professors reben durant el programa el suport d'un equip d'assessors, «una figura molt important i que els docents agraeixen molt ja que els ajuda a trobar el camí», segons Marià Dinarès, membre de l'equip d'assessors d'aquesta edició, format per persones i entitats vinculades al món de l'art. El programa Art i Escola ha comptat aquesta edició amb la participació de 31 centres de la comarca d'Osona majoritàriament així com del Bages, Barcelonès, Ripollès, Solsonès i Vallès Oriental amb un total de 35 projectes realitzats i 3.425 alumnes.\nUn nen visiona el projecte de les escoles del ZER Guilleries, l'escola El Gurri de Taradell i l'escola Els Castanyers Foto: ACVic Centre d'Arts Contemporànies\nArt i Escola és un programa iniciat el 2011 per ACVIC Centre d’Arts Contemporànies i el Centre de Recursos Pedagògics d’Osona amb l'objectiu de promoure la presència de l’art als centres educatius. Es desenvolupa conjuntament amb els centres d’educació infantil, primària i secundària que s’hi adhereixen i estableix una xarxa de col·laboracions entre aquests i institucions que treballen des de l’àmbit de l’art i l’educació. Les escoles participants són principalment d’Osona, però també d'altres comarques pròximes de la demarcació de Barcelona. El nombre de centres adherits sobrepassa a l'actualitat la trentena amb uns 3.500 alumnes implicats. A banda, cal sumar-hi els que participen sota la coordinació de l'Associació Cultural de Granollers.


centre catòlic mataró: Quintet ideal Copa Catalunya. Jornada 10\nQuintet ideal Copa Catalunya. Jornada 10\nPUBLICAT PER BÀSQUET, COPA CATALUNYA REDACCIÓ EL 20/11/2012 www.esportfemeni.com\nAlba Padrós (CB Torelló): 13 VAL. 13 punts, 7 rebots, 2 faltes rebudes. Bon partit d’Alba Padrós que va dirigir les operacions del seu equip en la quarta victòria de la temporada. El Torelló està fent els deures en aquesta primera fase contra els equips de la seva lliga, i a Olesa es va aconseguir un altre triomf molt important. La base del Torelló, amb 13 punts, i triples importants, va ser clau per mantenir el seu equip en avantatge fins el final del partit.\nEster Casellas (Reus Deportiu): 29 VAL. 23 punts, 4 rebots, 4 recuperacions. Excel·lent paper d’aquesta incombustible pel Reus Deportiu. Especialment intensa i ficada en el partit, les de CBT van haver de recórrer a nombroses faltes per aturar-la, però una precisió quirúrgica en l’execució dels tirs lliures de Casellas (13/14) van donar vida el Reus i condemnà les blaves, que no evitarien que la roig-i-negra s’enfilés fins els 23 punts amb 2 triples més. La tasca defensiva va ser notable, amb 4 recuperacions importants que ajudaven el Reus Deportiu a quedar-se entre els primers classificats.\nLaura Icart (Depimés CB Igualada): 23 VAL. 16 punts, 8 rebots, 6 faltes rebudes. La igualadina és peça fonamental en el seu equip, i diumenge va tornar a lluir-se amb una actuació decisiva. Va voler ser protagonista i el seu desequilibri va generar molt de joc per les de casa, ja fos en forma de cistella o de personal que l’enviava a la línia de tir lliure. Des dels 4,60 no va fallar (5/5 TLl) amb bons percentatges en tirs de camp va arribar fins els 16 punts, i es va quedar prop de les dobles figures amb 8 rebots importants per l’equip.\nNerea Garmendia (Joventut Les Corts): 21 VAL. 18 punts, 5 rebots, 2 assistències. Fonamental el paper de Nerea Garmendia en la victòria del seu equip, amb molt de patiment contra el SESE. Al primer quart, va liderar les seves en el parcial inicial de 31-11 que va estar a punt de trencar el partit, i quan el SESE va despertar i es va posar per davant en el marcador, la basca del Les Corts va tornar a aparèixer amb 6 punts consecutius que revertien la situació i confirmaven la novena victòria de la temporada.\nOlga Ruano (Platges de Mataró): 37 VAL. 22 punts, 15 rebots, 3 faltes rebudes. MVP de la jornada per segona setmana consecutiva, sobren les paraules per descriure l’actuació d’Olga Ruano aquest cap de setmana contra el Viladecans. Els números parlen per si sols i és que una setmana més, no va tenir rival prop dels cèrcols, on va ser molt superior a les jugadores del Viladecans. Capturant rebots ofensius importants, i acabant amb cistella pràcticament totes les accions, acabaria el partit amb victòria i una doble figura d’escàndol (22 punts i 15 rebots).


La setmana passada es va presentar l'informe "Superfood for babies" de l'organització Save the Children, amb un titular colpidor: Les vides de 95 nadons es podria salvar cada hora, 830.000 cada any, si les mares donessin lactància materna als seus fills immediatament després de parir.\nHavia començat un resumexhaustiudel informe de Save the Childrenperò finalment ho he desestimat perquè si el voleu llegir,aquí el teniu i no diu res que no sapiguem o no ens puguem imaginar. Les coses són clares i l’evidència més, alimentar a les criatures amb lactància materna es tradueix en criatures i adults més sans i amb menor morbiditat. Punt. La llet artificial produeix danys o la mort a milers de nadons i criatures. Hi ha molts països on la lactància és la diferència entre viure o morir. En aquesta vida hi ha morts inevitables i moltes morts evitables....\nBrendan Cox advocat i responsable de les polítiques de Save the Children ha afirmat que caldria fer modificacions en l’etiquetatge de la llet artificial, de la mateixa manera que en el seu moment es van incloure imatges impactants en els paquets de tabac on es mostrava molt gràficament els efectes nocius del consum de cigarrets, diu que s’hauria de fer en les llaunes de llet artificial per deixar les coses clares a simple vista.\nI com no, la polèmica està servida.\nAvuiper il·lustrar el bloc faig serviruna de les imatgesque quan vaig veure per primera vegada em va impactar i fer pensar. Per les que no l’havíeu vist mai; aquesta foto és feta a Pakistan, encara que no ho sembli les criatures eren bessones, el que mama és un nen, la nena té el biberó a la boca. La mare pensava que no tindria llet per alimentar a les dues criatures així que va prioritzar la vida del nen, ja sabeu que en aquest món encara té més valor la vida d’un nen que la d’una nena.\nLa nena va morir unes hores després de fer aquesta foto...\nHan saltat moltes veus en contra de la demanda de Cox. Molts sanitaris diuen que la realitat del Tercer Món i totes les morts de les que parla l’informe no són representatives de la nostra societat occidental i que posar imatges impactants a les llaunes de llet artificial no farà més que augmentar els sentiments de culpabilitat de les mares que no poden o no volen alletar. A més els que no volen sentir a parlar d’aquestes agressives etiquetes pensen que podrien causar més mal que bé, que la visió de les terribles imatges pot confondre als pares i fer-los creure que la llet artificial no és una bona manera d’alimentar els seus fills i a falta de llet materna i a falta de llet artificial busquin altres mètodes d’alimentació no aptes.\nCox insisteix en que cal modificar l’etiquetatge per aconseguir que la visió general de la llet artificial canviï i s’eviti que les llaunes fabricades a occident, amb etiquetatges amb llengües diferents i sovint impossibles d’entendre, arribin al Tercer món on les mares les reben pensant que són un regal i un benefici per les seves criatures. Això es tradueix en el pitjor dels casos en mares que no inicien la lactància materna perquè tenen llet artificial, però la llet artificial s’acaba i cal comprar-ne més i és evident que aquestes famílies no poden accedir-hi. I en el cas de poder accedir-hi es produeixen errors a l’hora de preparar la llet: involuntaris per no entendre com s’ha de reconstituir o voluntaris quan la llet es dilueix massa per intentar que duri més amb el resultat amb ambdós casos de malnutrició o mort de les criatures.\nBé, és evident que aquí no tenim aquests problemes amb la reconstitució de llet artificial i que la lactància artificial “només” causa més morbiditat en les nostres criatures, però potser com diu Cox ha arribat el moment de posar les cartes sobre la taula. Hi ha països on la llet artificial es compra amb recepta com qualsevol altre medicament i se n'evita d’aquesta manera un ús indiscriminat. Aquesta també va ser una mesura que va crear polèmica en el seu moment i tampoc s’ha aplicat a tot arreu... Però és un pas.\nEntenc que és una mesura polèmica de la mateixa manera que en el seu moment ho va ser la inclusió d’imatges en els paquets de tabac. Entenc que moltes sensibilitats poden ser ferides si s’aplica la mesura i entenc que hi ha molts diners en joc... Però miro la nena de la foto i entenc a Cox i a Save the Children que veuen morir cada dia a moltes criatures i saben que la solució és tan simple com alletar...


Centre de Documentació d'Atenció a les Persones catalog › Results of search for 'Provider:Diputació de Barcelona. Àrea d'Atenció a les Persones. Servei de Salut Pública,'\nResults of search for 'Provider:Diputació de Barcelona. Àrea d'Atenció a les Persones. Servei de Salut Pública,'


Pension Terminal Màlaga Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPasaje Noblejas, 2/4 2º Planta, Centre de Málaga, Màlaga, Espanya, 29002 - Veure al mapa\nBasada en 1175 comentaris\n"Great location. Clean comfortable room. Staff very helpful..."\nMés informació sobre Pension Terminal\nOferint allotjaments de qualitat al els paisatges, compres, la cultura districte de Màlaga, Pension Terminal és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Centro de Arte Contemporáneo, Golf Parador de Málaga, Alameda Principal.\nEl Pension Terminal, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, habitació familiar, conserge.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Pension Terminal és una selecció idònia per a la vostra estada a Màlaga.\nCal que informeu el Pension Terminal de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nComentaris de Booking.com (1175)Comentaris d'Agoda (5)


Gotes d'Isnel: Truita de patates\nJo no crec que les faci millor que ells. Però un dia em va sortir més bona que mai i em van penjar l'etiqueta de la millor cuinera de truita de patates que es fan i desfan. I en dies com avui, de dinars distesos enmig de cases perdudes per aquests boscos de fulles pintades de colors impossibles, em toca fer una truita de patates. L'he fet a primera hora del matí, després d'acabar-me de despertar amb una tassa de café i un parell de torrades. I amb ajudant! O ajudanta, perquè es diu Fura i és una femella de gos d'atura que m'estima amb una bogeria difícil de definir. És d'un veí que viu dos carrers més avall que el meu, i cada cop que està sola, o espantada, o ha tingut malsons, o simplement té ganes d'anar a fer un tomb d'amagat del seu amo, em ve a veure. I no se'n va fins que la torno a casa seva o ve el seu amo a buscar-la. La Fura sap que casa meva és casa de gats, i potser també per això li agrada venir a treure el nas. Només de veure-la, els gats corren cames ajudeu-me a buscar un racó segur: uns s'amaguen a sota el llit, d'altres s'enfilen al roure, els més valents es queden simplement ben quiets darrere els testos de les finestres, observant-la amb cautela. Abans de veure-la, només contemplant l'esbandida general dels gats, ja sé que la Fura corre per casa. Avui ha aparegut mentre deixatava els ous, i les patates i les cebes, ja cuites, escorrien l'oli. S'ha acabat les restes de l'esmorzar dels gats que encara hi havia als plats del porxo i després s'ha assegut i m'ha mirat mentre feia la truita, amb aquells ulls vius mig amagats darrere d'uns grenyes rinxolades. No sé pas què deuria pensar, a quarts de vuit del matí, veient-me trencar ous amb aquell fervor, a mig vestir, la ràdio a tot drap i fent glopets curts d'un cafè ja refredat. Potser es pensava que la truita era per ella, vés a saber! Jo sé que cada vegada que ve és perquè em vol dir alguna cosa. Ningú no m'ho ha dit, però jo sé què és així. Mentre l'acompanyava cap a casa seva, després de deixar la truita feta fora de l'abast dels gats, caminant poc a poc pels carrers deserts, li amanyagava el cap i ella es deixava fer, remenant la cua i fent saltirons curtets. Quan hem arribat davant del jardí de la casa on viu, he obert la porta i ella ha entrat, dòcil i tranquil·la. Des de dins, m'ha llençat uns lladrucs dèbils, com si no volgués despertar el seu amo, que segurament encara dormia. En tornar a casa, els gats havien recompost el paisatge de cada dia i cadascú tornava a ser al seu lloc. He pensat que la passejada m'havia anat d'allò més bé. I que ho hauria de fer cada matí, això de caminar una mica amb el primer sol del dia, tal com em va recomanar el metge fa un temps. I que potser la Fura, que és tan intuïtiva, m'hi vol ajudar. O això, o realment la truita de patates em surt de meravella i n'ha sentit la flaire des de dos carrers més avall. I és que no hi ha com posar els cinc sentits en una cosa tan simple com fer una truita de patates que saps que compartiràs amb les millors persones del (teu) món, encara que sigui diumenge i t'hagis de llevar a quarts de vuit del matí per fer-la. O no?\nPublicat per isnel a 10:13\nM'agrada com converteixes una cosa tan senzilla, com una truita, en un conte tan bonic.\n2 de desembre de 2007, a les 12:52\nGiorgio, fer una truita, i que quedi comestible, no és pas tan senzill!!!!! ;)\n2 de desembre de 2007, a les 20:48\nLa truitat de patates, segons la meva opinió, és força difícil i entretinguda de fer, així que, felicitats!!! Tenia una amiga que anava a treballar i deixava el dinar al marit -quins sacrificis que hem fet, les dones- i aquest li deia, de vegades:\n-Qualsevol cosa, una truita de patates!!!\n-Què et penses? Porta molta feina, una truita de patates!!!!\nTenia raó, n'he menjades moltes però poques de bones i a mi em surten normaletes, comestibles, però no pas excelses. Per cert, també en diuen 'truita espanyola', he, he.\n3 de desembre de 2007, a les 6:58\nÒndia, no sé què he fet, que he repetit comentari, ja l'esborraràs. Per cert, compte amb això que et diguin 'tu ho fas millor', aleshores t'ho faran fer sempre, ai.\n3 de desembre de 2007, a les 7:00\nSegur que estava boníssima... a la foto, fa goig! :)\n3 de desembre de 2007, a les 13:53\nI tant que estava boníssimaaaa!!! És que són úniques les teves truites, pels ingredients (els ous del pagès) i per l'amor amb que la fas!\nA mi també em surten força bé però els ous són del Mercadona i les patates del Superverd. Ho sé, no és el mateix.\n3 de desembre de 2007, a les 19:58\nHola júlia! Em penso que ja no hi puc fer res. La truita de patates em toca sempre a mi. Jo la trobo normal, però em diuen que em surt tan i tan bona. No sé, no sé... I sí, realment és entretinguda, no és qualsevol cosa, no, i ara!\n3 de desembre de 2007, a les 21:21\nI això d'esborrar el comentari doblat, si me'n surto ja ho faré, però encara no m'ho conec gaire, això del blogspot. A més, fa uns dies que em fa una mica el tonto a l'hora d'enviar comentaris a altres blocs. Quan pugui, m'hi poso.\n3 de desembre de 2007, a les 21:22\nBé ho deien, bitxo... ;)\n3 de desembre de 2007, a les 21:24\nLes vegades que te les he tastat, dèric (les truites), estaven fenomenals, de debò. Però els meus ous són millor, això sí ;)))\n3 de desembre de 2007, a les 21:25\nJa saps que caminar és bo. A mi, com més va més m'agrada. A part dels caps de setmana, cada dia camino un parell d'hores. Surto per allà a tres quarts de set i abans de les nou ja sóc a casa. T'asseguro que quan arribo em menjaria tota sencera aquesta truita que has fet, que té una pinta... Hmmmm!!!!\n4 de desembre de 2007, a les 17:49\nPerò no havíem quedat que els ous eren els del pagès????\nPerquè no et passi això dels comentaris llargs, quan el tinguis escrit el selecciones i amb el botó dret del mousse fas copiar i l'envies, si va bé, perfecte, si no, fas pegar també em el botó de la dreta i ja està, a intentar-ho de nou.\n4 de desembre de 2007, a les 18:34\nRamon, ja saps que jo des de sempre faig molt cas de tots els teus consells, per tant intentaré organitzar-me i anar a caminar una mica cada dia, perquè mira que ho tinc fàcil, si vull, almenys pel lloc on visc!\nM'alegra molt veure't de nou per aquí i "per allà" ;)\nUn trosset de truita per tu!\n6 de desembre de 2007, a les 10:16\nAixò dels comentaris em passa sovint darrerament, no sé pas què em demana el google/blogger que haig de fer una excursioneta cada vegada que vull deixar-ne un a algú i fins i tot contestar al meu propi bloc.\n6 de desembre de 2007, a les 10:18\nA mi no em passa això que dius dels comentaris.\nPer cert, alló que em comentes al meu blog, ja ho tinc, ho vaig comprar dilluns, és que ho tenia molt clar. De totes maneres qui sap si m'inspiro de nou a Granada i ho canvïo i el que tinc me'l quedo jo.\n6 de desembre de 2007, a les 12:12


Barça i viatges: MUNIC 1er dia\nMUNIC 1er dia\nEtiquetes VIATGE A MUNCHEN\nDesprès de 15 o 20 litres de cervesa ja hem tornat de Munic.I com no tinc molt a explicar de feina anire explicant aquet viatge que quasi acaba en tragedia.\nLa primera sensació al arribar a Karlsruhe va ser de que el pilot s’havia equivocat de bundesland i ens havia portat al bundesland de Mallorca,estàvem per sobre dels 20º i fins l’últim dia no baixaríem d’aquesta temperatura,inclús la superaríem en 7 graus alguns dels dies.\nA Karlsruhe varem agafar el cotxe de lloguer i cap a Munic. El recorregut es com estar a Disneylandia dels conductors,pots corre el que vulguis!!! A excepció de alguns punts que tenies que anar a 120 però poquets i com el cotxe ja s’havia acostumat a no baixar dels 190km/h perquè afluixar.\nEl poble mes gran d'Alemania es diu Ausfhart, esta anunciat a tot arreu pero o vam ser capaços de localitzarlo a cap mapa-\nEnseguida vam estar a Munic i directes al Olimpia Park .Aqui vam tindre sort que feien no se quina festa i es podia visitar l’estadi mític de la final del Mundial 74 i olimpíades 72,gratis.\nI fins la gespa ens van deixar estar, la veritat es que vam desfruitar com nens, desprès els mes valents poden caminar per la teulada de metacrilat del estadi per 39e.\nAl acabar la vista cap a la BMW (Bavarian motor Works), al sortir del parking ends trobem amb un edifici espectacular i ens pensàvem que era el museu i no era la botiga, despres vam anar al museu i una mica car per el que veus,millor la botiga.\nDesprès,el primer 0.5lt de cervesa a Munic i com no,la millor de totes Augustiner, sota la Olimpiaturm.\nUn cop acabada la cervesa cap a munt. Desprès d’haver pujat a tantes torres i edificis a EEUU aquesta torre no impressiona gens,ara si te una gran vista del park olimpic.\nD ‘aquí ja vam anar a localitzar l’hotel i un cop allà trucar els de Torroella que venien via Milan,com sempre,estaven a un bar.\nVam sopar el menjar típic alemany de Kebabs i d’aquí a fer un tomb per el centre però a mesura que entravem a les cerveseries les tancaven,es veu que a les 23.30h serveixen l’ultima birra i a les 12 tanquen,ja nomes ens quedava el barri de les golfes on hi hagués bars oberts,quin remei,cap allà a fotre les penúltimes birres i a dormir.\nPublicat per ddriver a 22:35\nHosti! boníssim AUSFAHRT. A mi em va passar el mateix amb USCITA, la primera vegada( fa molts anys) que vaig anar a Itàlia.\n18 d’abril de 2009 a les 6:59


Vuit8ena: M'ha vençut\nVaja. No sabia que fos tan fort! N'havia sentit a parlar al Marcel (MBosch), i a ell li va agradar molt. Però com tot, va a gustos... jo no tinc gaire ni idea de què va!\nAra, he de dir que el que tens ara a la tauleta seeeegur que és molt millor!!! Espero que t'agradi!\n12 d’abril de 2012 a les 23:50\nLa Yáiza m'ha robat el comentari, pràcticament sencer, però afegiré que a causa (no diré per culpa) d'en MBosch vaig descobrir aquest autor i em vaig comprar un altre llibre seu que espera a ser llegit, espero que no em causi unes sensacions semblants a les que t'ha provocat a tu aquest... jo no deixo llibres a mitges, així que puc passar una molt mala estona!\nen aquesta vida les coses de lleure i plaer s'han de fer amb ganes des de la primera a la última, incluida la lectura.\nCrec que has fet molt ben fet, potser havies d'haver-lo tancat abans. Perquè patir? ja ho fem prou\n13 d’abril de 2012 a les 8:09\nosti noia, si és pitjor que l'assaig sobre al ceguesa ha de ser terrible\n13 d’abril de 2012 a les 9:06\nDoncs aquí tens totalment el meu suport. Res de bleda... en absolut! Tal com tu mateixa dius, llegir ha de ser un plaer i no un suplici :-))\nCom diu en JOAN (ostres, sempre me'n vaig a dir-li GARBI hehe) potser l'hauries d'haver deixat abans i tot... Per què patir?\nCadascú té una sèrie de mecanismes per les quals quelcom els afecta més o menys... també pot dependre del moment, de la situació personal, de mil coses... No cal acabar llibres que ens fan patir.\nI bé, això no vol dir que només haguem de llegir "flors i violes", però que un llibre ens angoixi... ufff, quin temps més mal utilitzat!!\nEt posaré un exemple personal. Jo vaig deixar Kafka a la platja, que la majoria en parla meravelles perquè, en un punt, hi vaig trobar una malícia refinada i rebuscada que em va desagradar moltíssim (no sé si l'has llegit, així que no diré el què)... En canvi, puc llegir sense problemes llibres en Dickens on hi surti gent que pateix molt... per què? Doncs perquè en els llibres de Dickens mai desapareix l'esperança del tot. Fins i tot qui més malament ho passa pot trobar algú que li doni una mà, un somriure...\nDoncs res, xiqueta, que a la biblioteca i que el llegeixi un altre! :-DDD\n13 d’abril de 2012 a les 11:31\nBen fet! Fa un temps jo era incapaç de deixar un llibre a mitges. No podia, era superior a mi, per més que m'estigués avorrint com una persiana. Però un dia vaig fer un xip, vaig llegir que de llibres n'hi ha moltíssims i de molt bons i divertits. Així que, perquè perdre el temps amb un llibre que t'angoixa, que no t'ho fa passar bé i que a més és una totxana que no es pot dur enlloc?\nFora, fora, que el món és ple de grans llibres! I t'estan esperant!\n13 d’abril de 2012 a les 14:43\nEntenc que l'hagis deixat i penso que, tenint el compte el que és, abandonar-lo està més que justificat. Per mi també va ser molt dur, molt molt molt angoixant i a vegades un suplici però està tan refotudament ben escrit que no podia parar de passar pàgines i pàgines i entrar cada cop més en aquest món sense esperances. És un llibre massa ben escrit perquè resulta impossible no empatitzar amb el nen i el seu pare quan la situació ens resultaria massa extrema per fer-ho en qualsevol altre llibre.\nM'ho vaig passar fatal mentre llegia 'La carretera' i, encara que et sembli una tonteria, és per això que entraria a la meva llista de cinc llibres preferits. És de les novel·les més ben escrites que he llegit i segur que l'acabo rellegint. Encara que ho torni a passar fatal, o pitjor.\nNo ho sé, o hi ha gent per tot o sóc molt raro.\n13 d’abril de 2012 a les 15:51\nMARCEL, Tu ets molt raro :-DDD\nBé... clar que, de moment que el llibre es ven... és que a algú li deu agradar :-P\nDoncs a mi em va agradar moltíssim! El llibre i la pel·lícula. Vaig assaltar les dues coses el mateix cap de setmana. De fet, i potser pensereu que estic boig, tot és molt real... en un món no tan irreal. Són supervivents. Moltes vegades he escrit, després de veure alguna pel·lícula, que no n'hi ha prou amb sobreviure. Hem d'intentar viure el més dignament possible. El protagonista ho té claríssim. Las seva dona es deixa vèncer molr ràpidament. I sí, la gent morim i els nostres fills continuen i sempre hem d'intentar lluitar per ells. És dur, sí, però una metàfora de la vida preciosa. Us deixo el link de quan en vaig parlar al blog. Un petó, RITS. I ànims.\n13 d’abril de 2012 a les 18:23\nBufa, rits! Jo no l'he llegit però ja he patit amb el teu post!!\nJo també era de les que no deixava sense llegir cap llibre, per molt totxo, per molt avorrit o per molt el què fos que fos.\nPerò un dia, com diuen per aquí, et canvia el xip i dius, i per què no? Som capaços de deixar altres coses que no ens agraden. Per què un llibre no? I mira, crec que em faltaven 3 o 4 pàgines per acabar. O una mica més però no gaires. El vaig tancar i vaig dir PROU! Quin "conyàs"!\nI ja està. Fet el primer pas, va ser més fàcil tancar d'altres. Això sí, ja no em vaig esperar a tres pàgines del final...\n14 d’abril de 2012 a les 12:32\nJo vaig haver de plegar un que no sé com es diu q és d'un testimoni (la Neus Català) als camps nazis...no podia deixar de plorar com una magdalena...era massa fort per mi...\nOstres, doncs a mi em va enganxar molt, moltíssim, i me'l vaig llegir en menys d'una setmana...\n16 d’abril de 2012 a les 10:18\nMoltes gràcies pels vostres comentaris! El llibre ja és ben lluny, i em sap una mica de greu haver-lo deixat a mitges, xò el cert és que no podia.\nYÁIZA, bé, va a gustos, jo sóc força figueta i em supera. Però entenc que al Marcel li agradi molt. Realment està molt ben escrit i per això arriba tan endins i fa mal. Si no fos un gran llibre, segurament no faria mal.\nJa veurem, crec que de momento m’està decebent una micarrona. Espero que m’enganxi. És allò de que quan tothom te’l posa pels núvols,…\nXEXU, un company de la feina s’ha llegit “Tots els cavalls bells” i quan li explicava lo del llibre al•lucinava xq ell defineix aquell llibre com lírica autèntica. Molt i molt bonic. Potser has sabut triar molt millor que jo.\nMai havia deixat un llibre a mitges xq em superés el que llegia. Ho havia fet xq no m’agradava (estranyament m’ha passat amb els Pilars de la Terra, per dos vegades l’he començat i no m’ha enganxat!! I tb amb Entrevista amb el vampir, rareses d’una…) i em vaig dir que això no ho faria més, xò aquest m’ha superat. Em feia mal. No sé, tampoc passa res per deixar-lo, no? Xò passar mala estona simplement x tossuderia,… molt capri…hehehe\nJOAN GASULL, tens raó, xò mira m’he quedat amb la sensación de deixar les coses a mitges i és una sensación que no m’acaba d’agradar. Si fos obligación, xò no, era lliure i tot i així em fa tenir racança.\nKIKA, a Assaig sobre la ceguesa hi havia una certa esperança, la lluita del bé i x triomfar. Aquí no hi ha res de res. I això és massa dur per a mi. Què hi farem!!!\nASSUMPTA, segurament tens raó i afecten molts més coses. Segurament, segons com et sents t’agraden més uns temes que d’altres, però és clar deixar un llibre a mitges. Jo ja no agafo pelis ni llibres de terror, no m’agraden i aquest no pensava que ho fos, potser és que va d’això i em vaig equivocar.\nSi, tens raó, no és que m’agradin només els llibres que va tot bé, tb m’agrada la novel•la negra i en aquesta poden passar coses no gaire agradables, xò sempre hi ha esperança que s’arreglin les coses.\nAi, per cert, a mi tb em passa lo del Joan, encara em surt en Garbi!!\nPORQUET, ja, xò deixar coses a mitges,…mmm, és algo que no m’acaba de fer el pes, no em deixa contenta….\nI si, segurament no el tenia que haver Arafat, aquí va estar l’errada!!\nMBOSCH, ja n’hem parlat, certament està molt ben escrit. Atrapa. I per això em va costar tant deixar-lo, xq necessitava continuar, xò em feia mal. És tan angoixant! Vaig arribar a la casa, i allà ja no vaig poder i segurament queden coses molt pitjors (mmm, escric amb cura de no fer cap spoiler), i ja sé el final, m’he procurat saber-lo, i…bé, brutal, potser com ha de ser, xò brutal.\nLa manera que està escrit és senxillament preciós. La barreja de pensaments, converses, fets, tot tan ben brodat, realment molt ben escrit.\nI si, empatitzes amb tots dos.\nX mi no pot entrar a la llista, xq no l’he pogut acabar xò reconnec que és un molt bon llibre.\nJa t’ho vaig dir, res de raro, jo que sóc floreta!\nJORDICINE, he mirat la teva ressenya i si, entenc el que dius, la capacitat d’estimar, de donar-ho tot i la capacitat de lluita. A mesura que llegia intentava extrapolar la història a la realitat, i això encara em provocava més sofriment. No sé, em fa cosa plantejar-me si em passaria com la dona. No ho crec. No ho sé. Millor no plantejar-s’ho xq és impossible.\nLa història em va aclaparar i no li puc trobar bellesa.\nSUSANNA, és que fa patir i molt!\nJo he tancat més d’una vegada un llibre, simplement xq no m’agradava, xò xq em fes mal, no i és una sensación extranya. I com que ho he fet abans, doncs no volia tornar-ho a fer, xò aquesta vegada ha estat per diferent motiu.\nSN, uix, parles de La maternitat d’Elna? Jo el vull llegir, xò espero el momento idoni. I de moment, ara mateix como que no.\nCA L’OTIS, si, si és un gran llibre, enganxa i es llegeix ràpid, xò em va causar angoixa. Bleda que és una!\nUn petó ben gran per a tots!!!\n16 d’abril de 2012 a les 17:49\nJo crec que vaig canalitzar l'angoixa en voler saber més, voler saber perquè, voler saber el motiu de la situació, voler saber com acabarà... I voler veure la peli.\n16 d’abril de 2012 a les 21:27\nQ va! La maternitat d'Elna era una bassa d'oli comparat amb aquell llibre...aquell és el testimoni directe del camp. Crec que ara l'han fet com més en novel.la...\n17 d’abril de 2012 a les 17:52


Els efectes Machín i Salamero: les excepcions en anys convulsos - Diari de Girona\nEls efectes Machín i Salamero: les excepcions en anys convulsos\nLa gran majoria de vegades que el Girona ha tingut tres o més entrenadors durant una lliga, la temporada ha acabat malament Machín (13-14) i Salamero (11-12) van evitar dos descensos cantats\nmarc brugués girona 01.07.2020 | 23:45\nMachín saluda un aficionat abans de viatjar a Ponferrada el 2014. a.r.\nMachín saluda un aficionat abans de viatjar a Ponferrada el 2014.\nQuan a un equip hi ha un canvi a la banqueta sol voler dir que els resultats no són els esperats i es canvia l'entrenador a la recerca d'un revulsiu. Si la segona aposta tampoc surt bé i el club fa un altre cop de volant amb un tercer entrenador significa ja que la cosa va pel camí del pedregar. El cas del Girona no és dramàtic perquè en joc no hi ha el descens però sí que tots els relleus a la banqueta que hi ha hagut enguany són símptoma que els resultats són molt lluny de l'objectiu inicial. L'arribada de Francisco és, a banda de lligar ja el míster per al curs vinent, un intent de cop d'efecte a la desesperada per veure si es troba la tecla que faci despertar un equip cridat a passejar-se i que a hores d'ara no té ni de bon tros garantida la presència al play-off. Primer va ser Juan Carlos Unzué, després Pep Lluís Martí i ara Francisco Rodríguez, sense oblidar Juan Carlos Moreno com a tècnic pont entre Unzué i Martí. Per trobar una temporada amb tants entrenadors com l'actual cal anar al 2014, quan Pablo Machín va aterrar a Girona amb l'única missió de salvar un equip que agonitzava. El sorià rellevava Javi López, que anteriorment havia fet el mateix amb Ricardo Rodríguez. La història, després, és de sobra coneguda.\nA banda d'aquella temporada 2013-14, durant aquesta etapa al futbol professional, el Girona també ha tingut un altre curs mogut a la banqueta com aquest. Va ser el 2011-12. Era un any cridat a fer grans coses però a l'hora de la veritat els resultats van condemnar Raül Agné primer i Josu Uribe després. L'arribada de Javi Salamero va poder redreçar el rumb d'un equip que feia pudor de Segona B. El mateix Salamero també va ser un del trio d'entrenadors que hi va haver el curs 2008-09. En aquell cas però, el lloretenc va rellevar Raül Agné i, ja amb l'equip salvat, va tornar als despatxos per cedir la banqueta a Miquel Olmo les dues darreres jornades.\nDe temporades amb tres entrenadors n'hi ha hagut unes quantes durant la història del club i la majoria han acabat malament. Fa quinze anys (04-05), el Girona va baixar a Tercera després que per la banqueta hi passessin Agustín Abadía, Josep Maria Nogués i Domènec Torrent. Uns anys abans (01-02), a Tercera, per Montilivi hi van passar Quim Barti, Javi Morata i Pep Moratalla. La temporada 95-96 a Tercera els inquilins de la banqueta van ser Nitus Santos, Morata i Robi amb una salvació agònica. Més enrere, a Segona B (78-79), el Girona va tenir Gerard Gatell, Lluís Coll i Vicenç Sasot i es va salvar.\nPer trobar un cas semblant al d'aquesta temporada en què, comptant Moreno, serien quatre entrenadors cal remuntar-se a fa 20 anys a Tercera a l'època en què Constel·lació Esportiva va intentar desplegar un ambiciós projecte que fa figa (99-00). Pere Gratacós va ser el primer de caure i rere seu vindrien Peio Bengoetxea i Manolo Márquez (tots dos de Constel·lació). La temporada l'acabaria un home de la casa com Miguel Jordán. Només tres anys enrere, el Girona havia baixat a Primera Catalana (1996-97) en un any en què per la banqueta hi van passar Benet Masferrer, Pau Garcia Castany, l'interí Pepín Lara i Joan Riera.\nQuatre tècnics va tenir també el Girona en una esbojarrada temporada 1987-88 en què l'equip va baixar a Tercera. El curs el va començar Alfons Muñoz i arran del seu adeu, José Pérez Hatero va fer d'interí abans que arribés Josep Manel Casanova. L'exresponsable del planter de l'Espanyol, tanmateix, va entrenar però mai es va poder asseure a la banqueta per un tema burocràtic amb el col·legi d'entrenadors. El curs el va acabar Antonio Lagunas. La temporada 81-82 també hi va haver revolts. Abans de començar la Lliga, a finals d'agost el club rellevava Pepe Pinto per Luis Costa, que dimitiria al gener. El relleu el va agafar Emilio Aldecoa que, tot i això, no es va poder asseure a la banqueta per culpa d'un deute del club amb el Múrcia. El curs el va acabar Alfons Muñoz.


Si yo fuera un gato es un divertido libro con texturas que permite a los más pequeños jugar a pone...\nTimun Mas Infantil / 978-84-08-21294-2\nPer què un mateix tret d'una persona fa que de vegades ens agradi i d'altres ens molesti? En Lolo i la Rita són amics malgrat les seves diferències. Acceptar-les sovint no els és fàcil. Però qui els va dir que ho seria? Un conte per a nens i grans que ens convida a la tolerància i l'acceptació d'a...\nPer què un mateix tret d'una persona fa que de vegades ens agradi i d'altres ens molesti? En Lolo i...\nEstrella Polar / 978-84-9057-725-7\nEl Monstre de Colors s'enfrontarà, aquest cop, al seu primer dia d'escola. Per començar, no sap ni què és! Està una miqueta nerviós. No pateixis Monstre! Allà t'esperen moltes aventures i nous amics. Pàgina a pàgina l'acompanyarem en el descobriment de les rutines, espais i dinàmiques de l'escola...\nEl Monstre de Colors s'enfrontarà, aquest cop, al seu primer dia d'escola. Per començar, no sap ni q...\nEditorial Flamboyant / 978-84-948832-3-1\nSer mare és ser llar, ser refugi. És compartir ritmes, sons i esperances amb una petita llavor que creix perquè vol ser vida. Ser mare és un viatge fet de vincle i intimitat. És un intens diàleg sense paraules. Una aventura que cal viure al màxim i recordar per sempre. Aqu...\nSer mare és ser llar, ser refugi. És compartir ritmes, sons i esperances amb una petita llav...\nEstrella Polar / 978-84-18135-53-8\nSi yo fuera un gato es una propuesta divertida, a modo de juego, que permite tomar conciencia de la...\nTimun Mas Infantil / 978-84-08-16034-2\nEl Lolo i la Rita són molt diferents, i per això de vegades es molesten. És un exemple de com les relacions d'amor s'han de construir des del respecte i l'acceptació de les diferents personalitats de les persones que les formen, fi ns a entendre que són precisament aquestes diferències les que els f...\nEl Lolo i la Rita són molt diferents, i per això de vegades es molesten. És un exemple de com les re...\nEstrella Polar / 978-84-9137-047-5\nEditorial Flamboyant / 978-84-941578-7-5\nTemplar publishing / 978-1-78370-356-2


sylvia anderson biografia, edat, valor net 2022, marit, nens, alçada, mort - Biografia\nSylvia Anderson Biografia, edat, valor net 2022, marit, nens, alçada, mort\nFets de Sylvie Anderson\n25 de març de 1927\nGerry Anderson (m. 1960–1980), George A. Thamm (m. 1952–1959), Jack Brooks (m. 1946–1950)\nCamberwell, Londres, Anglaterra\nBeatrice (nascuda a Aberdeen)\nGerry Anderson Jr., Jacqueline Dee\nVeure més / Veure menys Fets de Sylvie Anderson\n1 Vida primerenca de Sylvia Anderson\n2 Valor net i sou de Sylvia Anderson\n3 Quantes vegades s'ha casat Sylvia Anderson quan era viva?\n4 Alçada i pes de Sylvia Anderson\n5 La causa de la mort de Sylvia Anderson\n6 La carrera de Sylvia Anderson\nSylvia Anderson profession va ser una productora de cinema i televisió britànica, escriptora, artista de doblatge i dissenyadora de vestuari. És més coneguda per la seva col·laboració amb Gerry Anderson.\nEls primers anys de Sylvia Anderson\nSylvia Anderson va néixer aCamberwell, Londres, Anglaterra,activat 25 de març de 1927 amb un signe de naixementÀries. A partir del 2019, tindria 92 anys si estigués viva. Era filla de Sidney Thomas, que va ser un boxejador campió, i Beatrice (nascuda a Aberdeen) , modista.\nTenia la nacionalitat britànica amb l'ètnia anglesa. No hi ha informació sobre la seva vida primerenca. Es va graduar a la London School of Economics.\nValor net i sou de Sylvia Anderson\nSylvia Anderson havia guanyat una gran quantitat de diners al llarg de la seva carrera mentre era viva. Va ser classificada com la celebritat més popular. Per tant, l'avaluació del seu patrimoni net va ser 1 milió de dòlars . però encara falta el seu salari estimat. Andreson va viure la seva vida de luxe fins que va morir.\nQuantes vegades s'ha casat Sylvia Anderson quan era viva?\nAnderson es va casar tres vegades a la seva vida. Sylvia es va casar Jack Brooks en 1946 , per primera vegada amb qui va tenir una filla, Jacqueline Dee . Després d'uns anys, la parella es va divorciar l'any 1950 però encara es desconeix el motiu del divorci. Més tard, a l'any 1952 , es va tornar a casar George Thamm. Malauradament, la seva segona vida matrimonial també va acabar en divorci l'any 1959 .\nTítol: Gerry Anderson amb el seu exmarit Gerry Anderson\nDesprés d'uns anys de divorci amb George, es va casar per tercera vegada el 1960 amb Gerry Anderson , amb qui va tenir un fill, Gerry Anderson Jr . El duet també va acabar la seva relació en un divorci l'any 1980. No hi ha registres de la seva vida matrimonial després d'això. Podria viure soltera després que la seva vida de casada 3 acabés en divorci.\nL'alçada i el pes de Sylvia Anderson\nLa Sylvia tenia una figura corporal atractiva mentre era viva. Es trobava a l'alçada mitjana. Així mateix, tenia els ulls blaus i els cabells ros. Tanmateix, l'alçada exacta, el pes, la mida del vestit i altres mesures corporals no es van publicar. Sylvia Anderson no estava activa en cap tipus de lloc social, inclosos els comptes de Facebook, Instagram i Twitter.\nCom va perdre el dit Bob Ross?\nLa causa de la mort de Sylvia Anderson\nL'actriu Sylvia Anderson va morir el 15 de març de 2016 a Bray, Regne Unit, deu dies abans del seu 89è aniversari. La seva causa de mort és la mort natural a causa de la seva vellesa.\nLa carrera de Sylvia Anderson\nDesprés de graduar-se, es va convertir en treballadora social.\nVa emigrar als Estats Units per viure amb el seu primer marit, un golfista nord-americà.\nA Amèrica, va treballar com a periodista\nDesprés, el 1957 es va incorporar a la recentment formada i de curta durada Polytechnic Films com a ajudant d'oficina, on va conèixer Gerry Anderson, editor i director.\nEl 1957, AP Films va rebre l'encàrrec de l'autora Roberta Leigh de produir pel·lícules basades en les històries dels seus fills, com ara The Adventures of Twizzle i Torchy the Battery Boy.\nSylvia Anderson va treballar com a ajudant de producció en aquests projectes.\nA finals de 1960, la parella es va casar i va desenvolupar un paper més ampli en la producció.\nTítol: Sylvia Anderson amb el seu titella\nLa parella va treballar junts en equip, escrivint el primer episodi d'una sèrie i anotant-los segons els seus punts forts.\nGerry s'especialitzava generalment en efectes especials i maquinari i Sylvia en personatges, veus, vestuari, diàlegs i traços d'acció.\nD'aquesta manera, Anderson va contribuir a una sèrie d'espectacles de mitja hora, inclosos Supercar, Stingray i Fireball XL5, desenvolupament de la trama i treballs lingüístics.\nNo obstant això, va sentir que el format de mitja hora no era suficient per desenvolupar completament els personatges i les històries, i va convèncer el productor de televisió, Lew Grade de l'equip, d'ampliar els seus programes a una hora sencera.\nA principis de la dècada de 1960, els Anderson han ajudat a donar forma a la sèrie Thunderbirds i als personatges de Sylvia.\nSabia que Grade tenia la intenció de vendre el programa a les estacions de televisió nord-americanes i volia que el programa fos atractiu per al públic nord-americà.\nAixí que va presentar l''aristòcrata britànica' de Lady Penelope i Parker al seu 'xofer cockney'.\nDe la mateixa manera, va ser cocreadora amb Gerry Anderson de la sèrie OVNI (1969-1970), on va coproduir, va supervisar la moda del programa i va fer la major part del càsting.\n8 troballes del mercat de puces de la insensiblement afortunada\nquina mena de gos hi havia a la pel·lícula