Assassinats racistes a Florència | Enfocant\nInici / Assassinats racistes a Florència\tAssassinats racistes a Florència\t18.12.2011 Aquesta setmana Gianluca Casseri, un militant del grup neo-feixista italià Casa Pound, ha matat a Florència dues persones i n'ha ferit altres tres a trets, per després (segons el fiscal de Florència) suicidar-se al veure's rodejat per la policia. Les víctimes són venedors ambulants senegalesos. A continuació reproduim dos articles sobre els fets. El primer, "Assassinat racista de Diop Mor i Samb Modou a Florència, amb altres tres ferits greus" (traduit per Enfocant.net de l'original en italià extret de GlobalProject), relata els fets i rebutja el tractament que han fet els principals mitjans i institucions italians sobre l'assassí com un "boig depressiu". El segon, "Massacre racista a Florència" (traduit per Enfocant.net de l'original en anglès de Struggles In Italy), relata i contextualitza la tragèdia i en compara també el tractament de "boig" que ha rebut l'assassí amb els casos semblants, i recents, de Noruega i Estats Units.\nAssassinat racista de Diop Mor i Samb Modou a Florència, amb altres tres ferits greus\nEls tres ferits greus són Moustapha Dieng, Sougou Mor i Mbenghe Cheike.\nEls assassinats han tingut lloc a dos mercats de barri de la ciutat en un dia clar i normal del gèlid hivern de la ciutat toscana. Les persones assassinades fredament amb diversos trets d'arma de foc són dos venedors ambulants senegalesos, assassinats mentre treballaven —després d'anys de sacrifici per mantenir la regularitat del permís de residència com bé sabem— exclusivament pel color de la pell i per ser migrants. No ens sembla possible cap altre anàlisi o motivació darrera el gest lúcid de qui, armat de violència racista, ha assassinat sense pietat.\nEs pot dir que ha estat un acte de bogeria, com ens estant servint els principals mitjans de comunicació, o potser és millor dir que es tracta gest lúcid, pensat i calculat?!\nI a més, com es diuen els dos homes assassinats sense pietat?! No tenen dret a tenir una identitat, un nom?!\nTot i no haver-hi confirmació oficial sobre l'origen de l'acció, nosaltres ho tenim ja ben clar. L'assassí Gianluca Casseri és conegut per la seva proximitat als ambients d'extrema-dreta (a partir de les primeres informacions, Casseri era membre de Casa Pound i freqüentava el grup de Pistoia), com denoten també les seves activitats d'"escriptor" consultables a diversos enllaços que es poden trobar a la xarxa.\nCasseri era membre de Casa Pound, un moviment de la dreta radical que s'autodefineix "feixista del tercer mileni". Era part d'aquell arxipèlag, i no un boig i depressiu. Era un boig, quan presentava els seus llibres convidat per determinats cercles?!\nL'home, originari d'un poble de Pistoia, s'ha quedat atrapat en un aparcament subterrani —durant un tiroteig— i ha acabat mort, no se sap encara si al suïcidar-se o per un tret. Mentrestant, en aquests moments, la comunitat senegalesa que s'ha reunit a la plaça Dalmazia, on hi ha hagut els dos assassinats cap al final del matí, després d'un moment de silenci i pregària pels seus germans assassinats ha mostrat tota la seva ràbia i indignació movent-se en una manifestació espontània cap a la Comissaria.\nUns 200 manifestants han bloquejat els carrers al crit de "Vergonya, no es pot morir així! Racistes, racistes!" i han arrencat alguns senyals de tràfic. No es creuen la versió suau que la policia està manipulant per intentar calmar la situació: "es tracta d'un boig, un depressiu...".\nLa tensió es manté molt alta, sobretot després de la confirmació de les "simpaties" polítiques d'extrema dreta de l'assassí, i han intervingut els equips antiavalots de la policia per controlar la situació, mentre es reunia la Taula per l'ordre públic i la seguretat, amb la presència de l'alcalde Matteo Renzi. Mentrestant, un altre grup de senegalesos s'ha reunit al Mercat de San Lorenzo, on hi ha hagut el segon tiroteig, i està decidint com moure's en una assemblea improvisada. A la vegada, els moviments ciutadans antiracistes s'estan organitzant, demà [dimecres 14] a la tarda a les 18 s'ha convocat una concentració i una marxa amb espelmes a la Plaça Dalmazia, per preparar la manifestació antiracista de dissabte 17 a les 15, també a Plaça Dalmazia.\nDesprés dels intents de linxament i l'assalt al campament rom de Torí de fa pocs dies, ens trobem amb l'enèsim acte de violència racista que mostra com dècades de cultura i política mesclada amb xenofòbia, amb discurs de la por, de les deconstruccions de l'esfera dels drets humans i d'un procés cada vegada més generalitzat de clandestinització dels drets està produint els seus efectes en el si de la societat italiana.\nMassacre racista a Florència\nDos homes han estat assassinats i tres greument ferits avui (13 de desembre de 2011) a Florència, on Gianluca Casseri, un membre radical de l'extrema-dreta, ha obert foc contra un grup de venedors ambulants senegalesos. Després d'una discussió amb un venedor ambulant senegalès, Casseri ha marxat del lloc per retornar-hi posteriorment amb una pistola, i ha disparat fredament a tres venedors. Dos d'ells, Samb Modou, de 40 anys, i Diop Mor, de 54, han mort. Casseri ha fugit, per reaparèixer dues hores després a la Plaça del Mercat, buscant venedors negres. Ha disparat de nou, ferint un altre home a les portes d'un restaurant. Després de tornar a escapar per segona vegada, ha entrat a un pàrquing on s'ha suïcidat quan la policia estava a punt d'arrestar-lo.\nSamb Modou, de 40 anys, i Diop Mor, de 54. Ambdós de nacionalitat senegalesa, i venedors ambulants. Els seus noms i històries individuals s'han de recordar. Moustapha Dieng, Sougou Mor i Mbenghe Cheike, també ferits per Casseri, estan lluitant per la seva vida.\nQui era Gianluca Casseri?\nMilitant del grup neo-feixista Casa Pound i fundador de la revista de dretes sobre fantasia "La Soglia", Casseri no era pas desconegut per la policia. A més, Casseri ha estat immediatament reconegut com "un dels nostres camarades" en una pàgina web d'extrema-dreta. Ha estat tractat d'"heroi" en fòrums racistes, on missatges de suport i apologia han començat a circular immediatament després dels assassinats.\nPoc després, Casa Pound Pistoia ha intentat distanciar-se de Casseri. El portaveu de Casa Pound ha afirmat de Casseri que "ell havia assistit als nostres esdeveniments, havia presentat el seu llibre, però era una persona molt reservada i mai l'havíem arrivat a conèixer bé". També ha remarcat que "Casa Pound no demana un certificat de salut mental a l''acceptar nous membres".\nEls fets han generat la solidaritat immediata i unànime de les forces polítiques i les institucions. El president de la República, Giorgio Napolitano, ha condemnat fermament el racisme, mentre que l'alcalde de Florència, Matteo Renzi, ha expressat la seva solidaritat amb les víctimes. En canvi, l'oficina de la Fiscalia de Florència ha expressat preocupació no per la creixent onada de racisme sinó als temors de nous disturbis causats per les protestes d'activistes "d'esquerres" i d'immigrants.\nDesprés d'una tensa concentració aquesta tarda, la comunitat senegalesa s'ha reunit a Piazza Dalmazia per a una preguera pública. La tensió està disminuint, però és important remarcar que la policia ha carregat durant la manifestació, actuant de manera molt diferent a com ho va fer 4 dies abans a Torí en una situació molt similar.\nLa comunitat senegalesa també ha fet una crida a una manifestació aquest dissabte [17 de desembre], segons ha anunciat el seu portaveu Pap Diaw. Diversos representants de la comunitat també han afirmat que no s'han sentit últimament sota amenaça, i que tota la comunitat senegalesa està ara de dol i en estat de xoc.\nDesmitificant el mite de l'arma solitària\nMentre que en els casos dels dits "anarquistes insurrectes" o radicals d'extrema-esquerra ràpidament es fan connexions amb el terrorisme armat, quan hi estan implicades ideologies neo-feixistes i d'extrema-dreta no s'aplica el mateix zel. Per contra, és ben comú titllar aquests episodis d'odi racista i extremisme de dreta com a casos de bogeria "aillada", sense precedents i sense predictibilitat. Episodis similars fora d'Itàlia, com ara la massacre neo-feixista perpetrada per Anders Breivik aquest mateix any, o el tiroteig d'Arizona del 8 de gener de 2011, també s'han analitzat amb la mateixa perspectiva, rebutjant qualsevol etiqueta política per qualsevol cosa que no pertanyi a l'extremisme musulmà. No és d'estranyar, doncs, que Casa Pound es refereixi a Casseri com a un boig aïllat i que en general hi hagi encara reticències a utilitzar definicions com ara "activista neo-feixista".\nMalgrat això, les idees racistes guanyen constantment terreny sota la mirada indulgent dels polítics de la dreta (incloent membres prominents del Parlament i representants de diversos partits polítics) i la indulgència de la policia. Fa tot just pocs dies, un campament gitano va ser cremat a Torí després d'una denúncia falsa de violació, mentre fa un any, a Nàpols, un episodi similar va ser provocat per falsos rumors d'un intent de segrest.\nGent com Casseri, Brejvik i Loughner no són armes solitàries: són (o eren) portadors d'ideologies neo-feixistes, supremacistes i d'extrema-dreta que s'ha d'identificar i tractar com a tals.\n- text [en] The Telegraph - text [fr] Le Monde - text [it] La Repubblica - text [it] Global Project - video [en] Local Newscast - video [en] Analysis of the Facts, Interview to Iannone (Casapound Spokesman)\nEtiquetes Casa Pound


Articles filtrats per data: Dimecres, 25 abril 2018\n1UP radio team del 25/4/2018\nEs presenta a Rubí la revista literària digital “La Guardarraya”\nUna desena de persones han assistit aquest dimecres a la presentació de la revista digital “La Guardarraya”. Es tracta d’una publicació sobre literatura impulsada pel poeta salvadoreny Carlos Ernesto García, veí de Rubí des de fa molts anys.\nEmpresa, coneixement i territori centraran les accions que farà la Taula de Competitivitat Industrial\nLa Taula de Competitivitat Industrial de Rubí ja ha posat en marxa el disseny d’accions concretes i assolibles per generar un impacte positiu elevat al territori. Aquesta fase es porta a terme després que les 27 organitzacions implicades hagin validat les prioritats. Així doncs, hi haurà cinc taules de treball que giraran al voltant dels àmbits d’empresa, coneixement i territori.\nRaíces del Sur: Miércoles 25 abril 2018\nLimitacions d’aparcament a l’Escardívol pel festival Los40 a partir de dimarts\nTal com va passar l’any passat, la preparació del festival Los40 Primavera Pop comportarà limitacions per aparcar a l’Escardívol els dies previs als concerts. Enguany, està prohibit estacionar a la part esquerra de l’aparcament, per entendre’ns, la part propera a la rotonda de la C-1413, a partir del dimarts 1 de maig.\nEl Vòlei Rubí es complica la permanència\nEl Club Vòlei Rubí cau un lloc a la fase de permanència de la Primera Catalana femenina i es col·loca a dos punts de distància de la salvació. La derrota davant del Vikings Prat obre una escletxa de dubtes en un equip que havia agafat un bon camí per mantenir-se a la categoria. Quant al Club Esportiu Horitzó, cap de setmana força mogut, però amb resultats tirant a negatius.\nRubí en alerta per un episodi d’alta contaminació de partícules en suspensió a l'aire\nDesprés de dies amb intrusió de pols sahariana a tot el país, la Generalitat ha declarat un episodi per alta contaminació de partícules en suspensió a l’aire. La mesura afecta la ciutat de Barcelona i a una quarantena de municipis de la regió metropolitana, entre els quals hi ha Rubí.\nSONIDO VINILO - 25 abril 2018\nEl torneig Ciutat de Rubí de la UER protagonitzarà avui els Esports\nLa UE Rubí organitza el pròxim dimarts 1 de maig la 37a edició del torneig Ciutat de Rubí per a prebenjamins. En parlem d'aquesta cita amb equips de renom com Barça i Espanyol amb el responsable directiu de la base, José Poyato. Amb ell també ens posarem al dia de com es troba el club quant als seus equips inferiors.Tot plegat a partit de les 14:15 h (19:45 en repetició) al 99.7 fm i www.radiorubi.fm.\nFesta gran pels més petits de la UE Rubí\nLa 37a edició del Torenig Ciutat de Rubí en categoria prebenjamí es disputarà a les instal·lacions de Can Rosés el pròxim dimarts 1 de maig. Organitzat per la UE Rubí compta amb un cartell de luxe que el fa força atractiu per als més petits del club. En parlem de l’organització amb el responsable directiu de l’àrea de base, José Poyato, en una entrevista que poden escoltar al final d’aquesta informació. Aprofitem també per revisar com prova la temporada al club quant als equips de base.


Explorant les prediccions\nQuan inicies l'aplicació aquesta comença a la finestra de prediccions, on es mostren les dades de la teva localització actual si es pot detectar.\nDes d'aquí es poden consultar diverses pàgines d'informació:\nAra: Visió general amb la predicció de les pròximes hores i dades actuals de l'observatori més proper.\nPròxims dies: Predicció detallada dels pròxims 7 dies.\nTextual: Predicció en format text dels pròxims dies.\nObservacions: Observacions de les darreres 24 hores de l'estació meteorològica més propera.\nSocial: Tweets d'informació meteorològica\nPer alternar entre les pàgines utilitza els botons inferiors o llisca cap a la dreta o l'esquerra:\nCercar una localitat\nSi la teva localitat actual no s'ha detectat, o si vols consultar les dades d'un altre lloc, utilitza la funció de Cercar (la icona de la lupa).\nSi no escrius res veuràs que et sortiran les teves localitats preferides i també les que tens més properes. I si comences a escriure t'apareixeran les localitats que encaixin amb la teva cerca.\nAmb la versió actual de El Temps pots cercar tant les poblacions catalanes com de qualsevol lloc de l'estat Espanyol.\nPer marcar una localitat com a preferida pots fer-ho prement la icona de l'estrella que hi ha al cantó del nom de la localitat.\nLlavors per veure les teves localitats preferides prem l'acció de cerca (la lupa) i no escriguis res.\nExplorant el radar\nPer anar al radar utilitza el menú principal, que s'accedeix amb la icona de les tres ratlles horitzontals de la part superior esquerra. I des del menú selecciona Radar\nNavegar en el temps\nA la part inferior dreta veuràs 3 botons amb els que pots animar/pausar l'evolució de la pluja, i veure si aquesta s'acosta o s'allunya. O també moure't manualment, amb les fletxes d'endavant/endarrera, per la imatge del radar de les darreres hores.\nEn tot moment sempre veuràs a la part inferior l'hora a la qual correspon la imatge de radar que s'està mostrant.\nEls widgets són petits panells d'informació que pots tenir a la pantalla inicial del teu mòbil:\nLa manera de crear widgets varia amb les diferents versions d'Android i/o fabricant del dispositiu. Pero de manera general per Android 5.0 prem durant un segon en un espai buit de la pantalla d'inici i t'ha d'apareixer una opció de widgets.\nPer Android 4.0 o superior ves al tab de Widgets que està al cantó del d'aplicacions.\nUn cop estiguis a la finestra de widgets, cerca els de El Temps i trian un, i t'apareixerà una finestra de configuració:\nPots configurar el widget per tal que tingui sempre informació de la teva posició (la localització canvia a mida que et mous) o entrar una localitat de forma manual. També pots configurar diversos paràmetres extres de visualització o de la informació mostrada.\nAra que coneixes el més bàsic pots anar descobrint les diferents opcions mica en mica pel teu compte o revisar la secció d'ajuda que més t'interessi.


Carnet CE a Cistella - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet CE a Cistella\nDescobreix que facil és treure't el Carnet CE a Cistella amb FOR VIA autoescoles. Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet CE a Cistella\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet CE a Cistella? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


A PEP CORTÉS, AMIC I COMPANY | Les Muntanyes | Diari de l'Alcoià i les comarques centrals valencianes\n(València 27-3-2021; Alcoi 9-4-2021)\nTags: Paco Blay, Pep Cortés\nPep tenia clar l’aforisme tan citat de Fuster, cada vegada de més rabiosa vigència: “la política que no fem nosaltres, algú la farà contra nosaltres”. I va veure que al seu poble, Alcoi, a principis de l’anomenada Transició, el valencianisme a penes si tenia presència social; i el que hi havia estava dispers i desorganitzat. És cert que un bon grapat de persones de diferents àmbits tenien sensibilitat per la llengua, per la cultura, per la terra i pel País. Però no exercien cap lideratge d’opinió ni suposaven cap pressió davant les institucions. I s’hi va decidir a aglutinar-les. Calia parlar amb molta gent, prendre molts cafés, ser persuasiu, enganyar a més d’un… però es va proposar que Alcoi havia de presentar a les eleccions municipals una llista de persones compromeses amb la causa del País Valencià. I ho va aconseguir.\nEll mateix s’hi va implicar amb la campanya des del principi en tot el procés, encapçalant la candidatura i sense defugir aquells aspectes desagradables –o menys gratificants- que té una campanya: penjant cartells, omplint sobres, baixant al carrer…, però també aportant el que sabia fer molt bé: fer el “pallasso”, en una campanya que molts recorden encara, “UPV, xè que bé!”, amb música i tot. No va aconseguir representació, per poc, però era una bona llista on hi havia gent jove i gent gran, treballadors, advocats, mestres… Bastants dels que l’acompanyaren han sigut després empresaris, funcionaris o regidors. Però no solament no es va desanimar (mai l’hem vist deprimit), sinó que va continuar compromés amb l’activitat cultural del seu poble amb unes obres i un plantejament realment novedós, sempre en valencià: per exemple, obres com Cadiram, o Ací no paga ni Déu, jo les he vist al meu institut.\nPerò alguna cosa va canviar des d’aleshores a Alcoi. Pep havia sembrat, i un moviment esperançador iniciava el seu camí: ja mai més ha faltat a Alcoi oferta política nacionalista, comptant sempre per descomptat amb la presència i participació en les diferents candidatures de Pep Cortés, que es reservava simbòlicament el darrer lloc. Però tot i que anava l’últim, col·laborava en tot el que podia i des d’on estava. I no es desentenia. Al contrari, cada nit electoral ens telefonava a veure com havia quedat la cosa: si el resultat havia estat favorable, s’alegrava com el que més; si desfavorable, sempre trobava paraules de consol i d’ànim. Ens sorprenia, i ens gratificava, la fermesa i seguretat de les seues il·lusions i les seues conviccions, sense defalliment, optimista: sempre s’ha mostrat com una roca que resisteix tots els temporals de la mar, fort, segur, sòlid…\nPer això Pep és, en aquest sentit, el tipus de personatge que cal recuperar i incloure en el “santoral” laic d’homes bons de la nostra societat, perquè com ja ens advertia un dels set savis de Grècia, Bias de Prienne, “els dolents en són més”. Per això no solament cal tenir grans personatges com a referents: escriptors, empresaris, polítics… (els “homenots” de Pla). També altres, com Pep, menys coneguts potser però tan coherents i alliçonadors -o més- que els “grans”, també fan falta pel seu exemple i compromís, per la lluita diària, pel seu testimoni modèlic… I això, com diu Nucio Ordine dels clàssics, “ens ajuda a viure”.\nFont: Paco Blay./


Els millors barris de Barcelona per viure amb nens - Api.cat\nHome Api\tEls millors barris de Barcelona per viure amb nens\nFormar una família a una ciutat gran i cosmopolita com Barcelona implica replantejar-se algunes coses, com per exemple, si mudar-se de barri. És una decisió molt personal, certament subjectiva i que dependrà, bàsicament, de quins factors valoren els pares de l’entorn per a la criança dels seus fills/as. No és fàcil, no obstant això, a les notícies immobiliàries d’Api.cat ens llancem a la piscina i et suggerim les millors zones de Barcelona per viure amb nens/es.\nBarcelona està formada per 10 districtes i 73 barris. Comprendreu, doncs, que fem una reduïda selecció, basant-nos en criteris com la tranquil·litat, els transports i els serveis disponibles. Però abans d’entrar en matèria, cal remarcar que, qualsevol barri de Barcelona és apte per anar a viure amb nens/es, és només que, en alguns, sembla més còmode que en altres.\nLes Corts és el nom que rep un dels barris de Barcelona i el districte que encapçala, juntament amb els barris de la Maternitat- Sant Ramon i Pedralbes. Antigament era una zona rural, però el seu ràpid creixement va fer que s’ agregués a Barcelona el 1897. Ara com ara és un barri urbà, molt heterogeni i amb una rica, encara que menys coneguda, oferta cultural i patrimonial. Això el converteix en una àrea singular de la ciutat, amb molts atractius per descobrir.\nPerò la raó per la qual Els Corts s’erigeix com un fantàstic barri per anar a viure amb nens, és perquè els seus residents li han conferit l’honor de ser “El barri millor puntuat pels seus veïns”, segons una enquesta anual realitzada per l’Ajuntament de Barcelona, on els ciutadans puntuen els serveis, ambient i equipaments de cada barri. Dels resultats es va revelar que, als veïns dels Corts, allò que més els agrada del seu barri és: la tranquil·litat, l’ambient familiar, l’urbanisme, la seva ubicació i les zones verdes. Així que ja saps, si estàs buscant mudar-te amb la família, planteja’t buscar pisos a Les Corts.\nSarrià- Sant Gervasi és el nom del districte que agrupa 6 barris, una àrea també coneguda com “la zona alta” de Barcelona, tant en un sentit geogràfic com a econòmic, ja que, agrupa alguns dels barris més cars per viure i amb més serveis privats i/o exclusius de la ciutat.\nDe fet, Sarrià- Sant Gervasi era el districte millor puntuat pels seus veïns, fins que aquest any, Els Corts el va destronar. Als seus veïns, el que més els agrada del barri també és la tranquil·litat, l’ambient familiar, la seva ubicació i les zones verdes. Tots ells factors molt a tenir en compte per anar a viure amb nens/as. T’animes a buscar lloguer de pisos a Sarrià- Sant Gervasi?\nGràcia és un districte que agrupa 5 barris: La Vila de Gràcia, El camp d’en Garsot – Gràcia Nova, La Salut, El Coll i Vallcarca – Penintents. I tots ells, són bones zones per viure amb nens. Les principals raons son la ubicació i la tranquil·litat. La majoria dels seus barris estan molt bé situats, fins i tot cèntrics en els casos de la Vila de Gràcia i Gràcia Nova, però no sofreixen el nivell d’estrès, tràfic automobilístic i de turistes que reben altres barris situats de l’Avinguda Diagonal cap al mar. En l’àmbit del transport públic, gaudeix d’excel·lents connexions, però moure’s amb cotxe privat no és tan fàcil ni còmode a Gràcia.\nLa Vila de Gràcia, per exemple, està plena de vida, els carrers estrets, gairebé per als vianants i la quantitat de places que esquitxen el barri el converteixen en una bona zona pels més petits. Pares i mares trobaran moltes zones de joc sense sofrir pel trànsit. És com un petit poble dins de Barcelona, tot és més relaxat, hi ha comerços de tota la vida, oci, cultura i tots els serveis bàsics (escoles, centres mèdics, supermercats, gimnasos, centres cívics, etc.) a l’abast.


CRITICART: de gener 2010\nDESINFORMACIONS, INFORMACIONS I MÉS TRAVESSES!!! ENTRADA 200 !!!!!!!\nPrimer de tot, destacar que amb aquesta entrada arribo a les 200, i que la setmana pròxima setmana es compleixin els tres anys des la primera publicació al blog. Durant aquest temps he opinat, informat i denunciat diversos "atentats" sobre el patrimoni arquitectònic, artístic, cultural i social de Sitges. En cap moment he pensat que aquest blog era una plataforma per a enaltir la meva persona, tot al contrari, l'he seguit amb la voluntat de sensibilitzar als meus seguidors sobre la necessitat de conservar el nostre patrimoni, el nostre futur i el dels que ens seguiran.\nAhir vaig començar la meva travessa sobre possibles arquitectes a dirigir les obres, i la veritat és que desprès de llegir l’article que publica avui el Periódico de Catalunya segur que serà molt bona cosa la presentació de grans arquitectes al concurs per dirigir les obres de restauració dels museus.\nEn aquesta notícia l’arquitecte Hernández Cros, autor del projecte, declara “Can Rocamora no té cap mena de protecció, ni tan sols la façana. Em sembla enriquidor que hi hagi debat, però no és por desinformar, perquè ha costat molts anys sensibilitzar la gent sobre el patrimoni”\nEm sembla que el que desinforma o el que és pitjor, el que està desinformat és ell. La casa Rocamora, forma part del conjunt del Palau Maricel, i tal i com queda legislat pel catàleg del Patrimoni Arquitectònic de Sitges, la casa amb totes les seves façanes, està inclosa dins de la fitxa\nNº 103: MARICEL DE MAR\nTipus d’actuació sobre l’element: MANTENIMENT ESTRICTE de l’exterior i l’interior, podent-s’hi realitzar les obres encaminades a millorar les condicions de les col•leccions guardades\nI per qui no ho tingui encara clar, a la fitxa número 104, corresponent al Cau Ferrat, edifici correlatiu a Can Rocamora, posa com a direcció carrer Fonollar número 8, i crec que entre el 6 i el 8 no n’hi ha cap casa més.\nLa Casa Rocamora, o coneguda popularment com Can Xicarrons, era la casa d’hivern de Charles Deering. Mentre es construïa el conegut com a Maricel Terra, Deering va fer acondicionar la petita casa de pescadors que es trobava entre el Maricel Terra i el Cau Ferrat, amb la voluntat d’aconseguir una vivenda més acollidora i fàcil d’esclafar durant les temporades fredes. Per a les seves obertures Miquel Utrillo, encarregat de la reforma, van adquirir finestres antigues de procedència diversa. Això si, va seguir clarament l’estil marcat per Rusiñol al Cau Ferrat. Any més tard, Deering va decidir cedir la casa Rocamora al seu gran amic el pintor Ramon Casas.\nJo vaig fer una broma amb la meva inclusió d’arquitectes com Foster, Nouvel o Meier al llistat de possibles arquitectes-directors, i tot venia per la declaració de Lluís Marcé de que entre els possibles tècnics que presentarien candidatura es podria trobar Normand Cinnamond, besnét de Santiago Rusiñol, i un dels membres de l’estudi d’arquitectura CTSARQ.\nHaig de confessar que fins aquest moment no en tenia cap informació sobre l’obra d’aquest arquitecte, però un cop revisat el seu currículum arquitectònic, no ho trobo cap mala idea. Qui millor per restaurar la casa del seu avantpassat? Tot es porta en els gens, i la passió per a la recuperació patrimonial segurament encara navega per les venes d’aquest arquitecte que forma part del “hall of fame” dels arquitectes actuals, i el seu nom surt al costat d’altres tan reconeguts com Bofill, Bohigas, Correa, Ferrater, Capella, Piñon Galí, Garcés, Tagliabue o Tusquests.\nPerò ara que penso, tots aquest arquitectes també poden formar part de la travessa!!!\na de gener 29, 2010 10 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nMACBA, Barcelona. Arq. Richard Meier\nFa dies que no escric al blog, però la gestació d’un llibre omple el meu cap i em fa més difícil concentrar-me en un altre tema que no sigui l'arquitectura modernista a Barcelona i voltants!!. Però ja durant la redacció de l’esquema del llibre, el Cau Ferrat entra de ple al meu nou projecte. L’edifici eclèctic, com a seu principal d’aquest moviment artístic i cultural, té un lloc privilegiat en el futur llibre. Busco fotos per il•lustrar les 600 pàgines que han d’omplir les meves idees, i vaig a parar a les bellíssimes imatges que va fer Josep Maria Alegre durant el darrer cap de setmana de portes obertes del Cau Ferrat.\nAquesta setmana ha passat ràpid, però no hi ha hagut dia sense notícies referents a la reforma dels museus. El dissabte és el dia que el Consorci de Sitges presentarà al poble el projecte d’Emili Hernández Cros. Hi ha gent que té moltes expectatives sobre aquest acte, i pel que se, es tracta d’expectatives una mica divergents.\nJo no puc saber que passa pel cap dels altres, però en el meu, i en el dels membres de la Palataforma, hi ha la clara voluntat d’anar a escoltar les explicacions dels responsables principals del projecte, i si ens és permès, raonar públicament les nostres disconformitats. Com diu en Florenci Salesas al seu blog, res més allunyat de "rebentar" aquest acte informatiu. A les més que escrites i divulgades raons relacionades amb les lleis de conservació del patrimoni, ara s’hi adjunta la més important i de la que més s'ha posat en qüestió la seva existència: un avant-projecte que demostra la possibilitat de fer accessible els museus a tothom, sense la necessitat de fer el cub de vidre amb les rampes a la façana marítima, i sense convertir el Maricel en el “museu de les rampes”...tota una sorpresa per a molts!!!\nLlegint la crònica d’en Vicenç Morando arriben més sorpreses...l’afirmació feta per Lluís Marcé de que l’arquitecte autor del projecte no s’ha presentat al concurs per a portar la direcció del projecte.... ho dubto o no. Potser no s’ha presentat, però millor dir, potser no s’ha presentat encara; i és normal ja que com publica el BOP (revista de capçalera des de fa un mes) de temps li en sobra, ja que té fins el dia 10 de febrer de 2010 a les 12 hores per presentar-se......i el més normal és que s'hi presenti ja que ell ha de defensar el projecte que ha ideat durant tants anys, ja que l’alcalde de Sitges es va remuntar a l’any 1994, quan era regidor de cultura, com a moment real d'inici de l'estudi realitzat per l'arquitecte. Però amb això no vull dir que Hernández Cros ho tingui fàcil ja que en temps de crisis i davant de la possibilitat de treballar en un dels espais més bell de Catalunya, seran molts els arquitectes i equips d’arquitectes, alguns de renom, que es presentaran al concurs. I posats a dir noms i a fer una travessa sobre els possibles directors del projectes jo hi afegeixo en Ferrater (per depurar culpes pel que fa a les complicions i dificultats que el seu mercat municipal, recentment remodelat, ha tingut en les arques sitgetane), a Richard Meier (que ja des del MACBA té experiència amb façanes de vidre), a Tusquets (que també va fer una cosa semblant, però amb una altra finalitat, a la façana del Palau de la Música), o el mateix Jean Nouvel (que ja ha encarregat un milió de leds per posar color a la façana marítima i convertir-la en el futur paisatge per a les campanades de TV3).\nFAÇANA DE VIDRE DEL PALAU DE LA MÚSICA, Barcelona. Arq. Oscar Tusquets\nEl que si que ja està tancat des del 18 de gener a les 12 hores, però pendent de licitar, és l’execució d’obres. Aquí si que dubto que s’hi hagi presentat l’arquitecte..... només li faltaria això.\nPerò durant la setmana hi ha hagut més declaracions i opinions sobre el tema. El que més m’ha confortat han estat algunes de les declaracions de l’Alcalde de Sitges, quan a l’entrevista que se li fa Ràdio Maricel, i al preguntar-li sobre el projecte, diu coses com: que accepta la falta de publicitat de tot el procés, que tot i que ell opina que el projecte aprovat és una bona solució, pot haver-n’hi d’altres. I que si s’han equivocat amb les lleis patrimonials, aclarir-ho i rectificar. Però passi el que passi, i es decideixi el que es decideixi sobre el projecte, segur que si finalment es construeix el cub de vidre, jo seré un d'aquells sitgetans que no els hi agradarà la nova imatge de la façana marítima del poble.... però com diu l'alcalde, mentre a cada 8 sitgetans els hi agradi i a dos no....\nMenys encertada, o si més no, menys documentat, és la opinió que Elisabeth Pérez, regidora de joventut al escriure al seu blog sobre el tema diu: “Jo no sóc arquitecte, però coneixent l’interior del Cau Ferrat se’m fa difícil com fer-lo accessible sense destrossar -lo”.\nTambé Àngels Parés, representant d'ERC, parla de la conveniència o no de la nova façana marítima, així com diu que els que parlen de la possibilitat de fer accessibles els museus sense les rampes externes no li ha ensenyat cap projecte, i que mentre no ho vegi, ella pensa que la millor opció és la presentada. Crec que des de la seva posició política el millor seria que ella demanés la informació a qui la té i ho ha dit públicament.\nEl dissabte finalment Sitges coneixerà el projecte, i aquesta explicació pública hauria de ser el veritable inici del projecte de reforma, remodelació i..... dels museus de Sitges. Nosaltres escoltarem, però el Consorci del Patrimoni de Sitges, té la obligació d’escoltar al poble, jugant sempre amb la possibilitat de que la majoria estiguin a favor del projecte presentat, o que ans al contrari, demanin la revisió d’aquest.\nAgafant una frase amb referències arquitectòniques, el millor no és començar la casa per la teulada, i potser si s’hagués realitzat aquest acte públic abans d’aprovar tot el projecte, les obres ja estarien començades.\na de gener 29, 2010 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Conservació del Patrimoni, Opinió, Ràdio Maricel\n"EL MAL JA ESTÀ FET" (paraules d'un veí de Badalona)\nPoc a poc la conservació del Patrimoni Arquitectònic i els delictes urbanístics que estan patint molts del edificis i estais catalogats, s’estan convertint en notícia de diaris i televisions, i ja no són un tema d’àmbit local.\nFa uns mesos en aquest mateix blog vaig fer referència a la notícia apareguda al diari El Mundo en que es parlava de la possible reforma il•legal en una vivenda propietat de Pere Sió, ex concejal de CIU a l’Ajuntament de Badalona i principal assessor de l’alcalde de la ciutat. Doncs, segons tal i com explica el diari el Mundo el 15 de novembre de l’any 2009, el mateix dia de la publicació de la notícia, el 13 de juliol , uns tècnics de l’Ajuntament van acostar-se a l’edifici citat per tal d’inspeccionar les obres que si estaven realitzant. La llicència d’obres presentada per Sió posteriorment al requeriment formal, demostra que aquesta va ser demanada el 16 de juliol, tres dies més tard de que la notícia fos publicada. A part de les dades econòmiques, el que més m’interessa aquí és la obligació de “restituir un balcó al seu estat original”, desprès de que aquest fos modificat durant la reforma, perdent elements decoratius catalogats.\nEl dia 16 de gener de 2010, aquest cap de setmana, a la Vanguardia apareixia la notícia “Imputado el Alcalde de Mataró por Can Fàbregas. El desmonte y traslado de la antigua fábrica para dejar sitio a un centro comercial puede ser un delito contra el patrimonio”. Aquesta desfeta patrimonial també ha mobilitzat la ciutat de Mataró i s'ha creat una plataforma popular "Salvem Can Fàbregas i Caralt", que ens ha de servir com a exemple a seguir per a les nostres reivindicacions.\nI avui, al diari AVUI, es publica la notícia “Patrimoni tomba el circuit il•legal del fossar de Montjuïc”. Un cop més, una denúncia pública a través de la premsa, obliga als ens oficials a revisar actuacions no molt clares. Seguint un camí semblant al cas de Badalona, el dia 16 de desembre de 2009, a l’Avui es va publicar l’article on es denunciava el circuit infantil construït per l’Ajuntament a l’extrem sud del fossar del Castell de Montjuïc. Davant de l’evidència de que aquesta àrea estava dins d’un monument que està considerat un BCIN, és a dir un bé cultural d’interès nacional. BCIN (us sonen aquestes sigles?), la direcció general de Patrimoni ha obligat a l’Ajuntament de Barcelona a desmuntar aquest circuit d’aquí a dos anys.\nEsperem que el nostre poble no surti als diaris per notícies com aquestes. Davant d'aquestes actes contra el patrimoni arquitectònic de Catalunya, i com molt bé va dir un veí de Badalona davant de les obres il.legals del sr. Sió, "el mal ja està fet".\na de gener 21, 2010 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Barcelona, Conservació del Patrimoni, La Vanguardia, Opinió\na de gener 17, 2010 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nENTREVISTA A RÀDIO MARICEL A JOSEP PASCUAL I BELI ARTIGAS\na de gener 12, 2010 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Arquitectura de Sitges, Conservació del Patrimoni, Opinió, Ràdio Sitges, Sitges\nHO HAS D'ADMETRE TOT. ENTREVISTA DE TONI SELLA A RÀDIO MARICEL\nAvui el títol de l'entrada pot tenir un doble sentit, un de patrimonial i l'altre de personal. Llegiu i decidiu.\nAquest matí a Radio Sitges s'ha fet una entrevista a Toni Sella, director del Consorci del Patrimoni de Sitges, per a parlar sobre el projecte de reforma dels museus. Ara no m’estendré a comentar les seves paraules i reflexions, ja que això ho deixo per a la tertúlia sobre el tema que es realitzarà a Ràdio Maricel i a la que hi estic convocada, però no puc de deixar de fer una apreciació.\nQuan Sella parla sobre la convocatòria que va fer a finals d’estiu a vint persones, les quals van assistir a nivell particular (com jo), o com a representants d’una entitat pública de Sitges, fa una clara al•lusió a la única persona que va fer un comentari tècnic del projecte que allà se’ns presentava. Al referir-s’hi, Sella diu que va ser molt crític, i que a més a més, justament aquesta persona no estava convocada a l’acte, i com a apunt final diu: “Ho has d’admetre tot”\nDoncs aquesta persona tan incomoda per a Sella és un arquitecte sitgetà amb 40 anys d’experiència, membre fundador del SERPAC (Servei per a la Protecció del Patrimoni Arquitectònic Català), i únic arquitecte assistent a l’acte, juntament amb el propi autor del projecte, Emili Hernández Cros, al qual, per cert, va felicitar per la complexitat de la feina realitzada. Com a arquitecte, només ell era capaç de fer certes apreciacions tècniques sobre el projecte acabat de mostrar públicament, ja que molts dels “intel•lectuals” que si que estàvem convocats oficialment, no ho podríem fer ni desprès de realitzar una tesi doctoral sobre el tema.També durant aquest acte, Sella va dir que es tractava de la presentació d'un projecte aprovat definitivament, al qual no s'hi podia fer cap canvi.\nAquest arquitecte es diu Ramon Artigas Poch, és el meu pare, i em va acompanyar pq jo li vaig demanar. Confesso que em feia una mica de vergonya assistir jo sola a aquest acte, i no vaig pensar mai que algú es podria molestar tant.\nPer cert, tothom i en molts moments i aspectes de la vida laboral, política i personal, hem d’admetre molts "TOTS", coses i persones que no ens plauen, però així és la vida!!!!\na de gener 11, 2010 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Arquitectura de Sitges, Opinió, Sitges, Toni Sella\nCOMENÇA LA SETMANA CLAU. www.plataformasitges.blogspot.com\nAhir és va obrir oficialment el nou blog per a la defensa del patrimoni social, cultural, artístic..... de Sitges. Aquest ha iniciat el seu camí amb la divulgació del projecte gàbia, cub de vidre... de Maricel Mar...., però no s'estanca en aquest tema ni es pensa quedar aquí... així doncs, www.plataformasitges.blogspot.com/ queda a la disposició de tots els que necessitin fer públiques les seves crítiques, demandes....\nTambé agrair a tots aquells que d'una manera o altra estan posant el seu granet de sorra (o roca) a la nostra causa. Avui s'ha publicat un post al "Blog de Guillem Carbonell".\na de gener 11, 2010 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Conservació del Patrimoni, Sitges, Toni Sella\nARQUITECTURA CATALANA I ALTRES COSES... BLOGS D'ARQUITECTURA\nImatge treta del blog "Arquitectura i altres coses" de Jaume Prat\n"Arquitectura Catalana. Arquitectura a Barcelona i País endins" és un dels meus blogs de capçalera pel que fa al tema que tan clarament queda anotat en el seu títol. Darrerament el seu autor, Medit, estava incloent dins de la seva particular i extensa enciclopèdia d’arquitectes catalans els membres del grup del GATCPAC. No m’hi vaig poder estar de demanar-li la inclusió del meu estimat Josep Maria Martino i Arroyo.\nAquell mateix vespre, Martino havia entrat al “hall of fame” dels arquitectes catalans gràcies a la voluntat de Medit.\nUs recomano ferventment aquest blog. Si el seguiu coneixereu arquitectes dels que potser només n’heu sentit a parlar, a la vegada que podreu aprofundir en l’obra de personatges reconeguts. Però no us quedeu en els texts, llegiu els comentaris, on Medit es deixa anar i ens mostra el seu veritable coneixement sobre el món de l’arquitectura. Com exemple la seva reflexió a la meva pregunta de que li semblava el nou projecte sobre la façana marítima de Sitges, que trobareu en el post sobre Sixte Illescas al qual el tema ni li anava ni li venia, però li ha tocat.\nPosada a recomanar blogs d’arquitectura, no puc deixar de parlar d’ "Arquitectura i altres coses” escrit i il•lustrat amb moltíssima paciència per l’arquitecte Jaume Prat. L’anàlisi de construccions actuals i no tal actuals, serveix de camí per a aprofundir en la història de l’arquitectura. Això si, necessiteu temps i concentració per poder entendre i pair tot el que ens explica en Jaume en els seus extensos escrits, molts dels quals són veritables tesines.\nCom podeu veure els dos blogs es complementen perfectament. En un hi trobem l’obra i en l’altre l’autor.....\na de gener 08, 2010 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Arquitectura, blogs, Opinió\nLES NOSTRES CRÍTIQUES JA TENEN RESSÒ A LA PREMSA. SEGUIM!!!\nFaçana de l'Hospital de Sitges, 1913. Actualment Museu Maricel Terra. Foto del Fons Salvany, de la Biblioteca de Catalunya\nAvui m’he convençut que val la pena lluitar per les coses, per molt inutil que les teves crítiques puguin semblar als altres. La meva primera alegria l’he tingut a l’agafar l’Eco d’aquesta setmana. A la pàgina 17 m’he trobat amb la imatge virtual de la futura reforma de la façana marítima dels museus, sota de l’estat actual d’aquest emblemàtic espai sitgetà. Sota el directe títol de “SITGETANS. Podem tolerar aquest canvi d’imatge?” (no sabeu com m’agradaria que en casos com aquest l’Eco fos en colors), l’arquitecte sitgetà Josep Pascual Camps, no necessita cap més paraula per demostrar la seva indignació pel que fa al nou projecte. Ell deixa el seu mail per a les possibles reaccions, joseppascualcamps@gmail.com. Si algú vol dir la seva, la seva opinió quedarà publicada a l’Eco.\nHaig de confessar que en Josep Pascual va ser una de les persones que em van animar a iniciar la meva petita croada. Al final de la conferència que vaig donar a finals de novembre sobre la història del Passeig Marítim, ell se’m va acostar i em va dir: hem de fer alguna cosa per impedir que destrossin Maricel. Em vaig quedar uns segons parada, però al sortir del Grup d'Estudis el meu cap bullia!!!!\nAixí doncs, que part de la meva segona sorpresa d’avui també hi té el seu protagonisme en Josep Pascual. Comprant el diari al quiosc del carrer Àngel Vidal (si home, aquell carrer tan ben enrajolat), m’he topat amb el semàfor de la contraportada del Diari de Vilanova. Al veure la foto del regidor de cultura de Sitges, Gabi Serrano, amb un signe d’exclamació, m’ha fet llegir el pq d’aquest: “L’aspecte que lluirà la façana marítima històrica de Sitges ha estat objecte de dures crítiques a Internet. En un tema tan delicat, l’Ajuntament potser hauria d’haver sotmès el projecte a un procés de consulta ciutadana més ampli”.\nNo m’ho puc creure!!!!! Encara no hem començat la guerra i ja tenim la preimera batalla guanyada!!!!\nHe girat enseguida el diari per llegir la portada i una petita nota diu: “Sitges. Moviment contra la “destrucció” de la façana marítima. Sitgetans mostren el seu desacord amb la restauració dels museus. Pàg. 23”\nEvidentment he corregut per trobar la pàgina 23. “Atreviment o acció vandàlica?. La remodelació de la façana històrica de mar genera crítiques a Internet”. Ara no puc copiar tot el text escrit per Joaquim Domínguez, però si que intentaré comentar-me alguns punts que m’ha sobtat. Primer de tot, l’aparició de Gabi Serrano en tota aquesta moguda. Us puc assegurar que al parlar sobre aquest projecte en cap moment se’m va passar pel cap la possible intervenció de Gabi Serrano. Però clar, és el regidor de cultura. Doncs bé, a l’article del Diari de Vilanova l’encarregat de contestar als internautes/blocaires no convençuts amb la nova reforma de la façana, és el propi Serrano, al que per cert, saludo cordialment, ja que al diari assegura haver “llegit algunes d’aquestes crítiques”. Ell, “ferm amb la defensa del projecte de remodelació”, diu una frase que no hi ha manera d’entrendre. Potser algú em pot desxifrar que vol dir amb “La protesta l’ha motivat la qualitat de l’eina utilitzada, que és el mateix que va passar amb el Mercat Municipal”. A quina eina és refereix? I per cert, patrimonial, arquitectònica i culturalment parlant, quina relació hi ha entre els edificis dels Museus i l’actual edifici del Mercat Municipal?.\nUna altra cosa. Tot i que el projecte es presenti als grups polítics municipals, i al Consell de la Vila (del qual no se qui en forma part), crec que el que s’ha de fer és presentar el projecte al poble, que de maneres de fer-ho n’hi ha moltes. Quan volen ben bé que fan festes populars a la Fragata per demanar la opinió del poble, o es presenten els nous projectes en publicacions municipals a tot color... Si els grups polítics no reacciones, per sort el poble si que ho fa!!!!\nL’autor del text diu que “la solució en aparença plana, amb una àmplia vidriera que deixa veure una passarel•la pensada per facilitar la mobilitat, ha deixat descol.locats els autors dels escrits apareguts en els darrers dies a la xarxa”. Doncs dir-li al senyor Domínguez que de descol•locats res, que fa molt de temps que des del meu blog ja adverteixo de quina és la nova “idea lluminosa” de l’Ajuntament de Sitges. Els que s’ha quedat descol.locats són els que han promogut aquest projecte, que acostumats a que ningú faci res davant de les seves dubtoses actuacions, ara els hi molesta que el poble hagi començat a dir PROU!!\nEl primer blog al que fan referència és el d’en Florenci Salesas. Ja us he recomanat diverses vegades que us convertiu en seguidors d’ell, ja que les seves paraules són clares i directes. Però el petit fragment triat per l’autor de l’article no està complert i no s’entén, ja que falta un NO crucial “ ..fa temps que necessita una restauració urgent i cara, tan cara com vulguin, que el poble de sencer la pagarà a gust, però (NO) per fer això”.\nI un cop superada les “demolidores” crítiques d’en Florenci arriba l’hora d’aquest blog. Però un cop més agafa un fragment d’una de les entrades de fa uns dies, que treta de context no té gaire sentit. Així doncs que millor que llegiu tot el text en aquest mateix blog.\nEl text segueix amb una nova declaració del regidor de cultura, el qual diu que "el projecte ha estat encarregat a Emili Hernández-Cros, un dels millors arquitectes, que ja va fer la reforma del Miramar i coneix molt bé els museus de Sitges”. No dubto que Hernández-Cros sigui bon arquitecte, tot i que no conec gaires edificis dissenyats per ell, però afirmar que és el millor arquitecte trobo que és una mica agosarat.\nPerò per al•lucinant i surrealistes les dues darreres afirmacions de Gabi Serranao. Primer dir que “la gent s’ha confós amb la recreació virtual. El que es fa és col•locar una façana de vidre, és cert, però això permetrà veure els edificis”. Doncs com serà el resultat final d’aquest projecte? Quin serà l’aspecte de la façana marítima?. Ens han volgut enganyar amb la imatge virtual? Es pensen que la “gent” som idiotes?\nLa segona, i per sort última, “el més important és que s’han aconseguit deu milions d’euros per aconseguir la continuïtat dels museus”. És a dir, ara ja tenim la pasta, i el projecte ens importa un pito!!!!!\nNomés dir que aquests dos articles apareguts a l’Eco i al Diari de Vilanova tot just iniciat el moviment popular en contra de la reforma de la façana marítima, serveixen per demostrar que els sitgetans també tenim veu en el nostre poble, i que no estem disposats a que quatre juguin amb el nostre patrimoni. Fa uns dies el ministre Blanco va venir a Sitges a firmar l'inici de la "guerra". Avui hem iniciat la nostra petita batalla, però la lluita serà llarga i dura!!! (Però sense munició que pugui ocasinar cap mal, ni personal ni patrimonial).\na de gener 05, 2010 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Arquitectura de Sitges, Eco de Sitges, Gabi Serrano, Opinió


FA 10 ANYS: L'Ajuntament presenta una moció contra el Pla Parcial Industrial del Mas de Don Felip de Riudoms - Revista Cambrils\nPublicat el Dimecres, 2 de març de 2016 11:56h\nRiudoms vol construir el polígon industrial a tocar del terme municipal cambrilenc\nNotícia publicada l'1 de març de 2006:\nL'Ajuntament va aprovar ahir en el ple municipal del mes de febrer una moció al Pla Parcial Industrial del Mas de Don Felip al terme municipal de Riudoms, a tocar de la carretera de Misericòrdia. La moció, que s'havia presentat en la roda de premsa del ple com a conjunta, finalment es va aprovar amb el suport de totes les formacions polítiques excepte dels dos regidors de CiU, que es van abstenir.\nL'objectiu de la moció és que abans que s'aprovi la proposta provisional del Pla Parcial del polígon industrial, l'Ajuntament de Cambrils pugui consultar la documentació necessària de la normativa i usos que se li donaran. De moment, la proposta d'aprovació provisional del Pla Parcial segueix amb les mateixes característiques i normatives que les que es van aprovar inicialment. Segons l'alcalde, Robert Benaiges, "fa molt temps que demanem aquesta documentació i no ens arriba. Nosaltres creiem que la indústria pesant que s'hi vol instal·lar pot portar molts problemes de pol·lució i hi ha molts informes que no hem vist, com per exemple els de l'ACA, que fan referència al tema d'aigües residuals i pluvials, que fins al moment no sabem com funcionarà".\nRecordem que l'Ajuntament de Riudoms va aprovar, el passat mes de setembre, el projecte inicial daquest polígon de 41 hectàrees de superfície que es troba a tocar del terme municipal cambrilenc. A principis del passat mes de novembre, els veïns del Molí de la Torre i de Vilafortuny van fer arribar a lAjuntament de Riudoms més de 400 al·legacions al polígon industrial del Mas de Don Felip. Segons linforme elaborat pels tècnics municipals de Cambrils, Riudoms vol posar en aquest polígon una indústria semipesada que pot portar molts problemes de pol·lució. L'Ajuntament, presentant la moció, se solidaritza amb la disconformitat que fa temps que expressen els veïns.\nSegons Benaiges, amb aquest gest no es vol buscar cap tipus d'enfrontament amb l'Ajuntament de Riudoms, però cal defensar els interessos del municipi: "la Comissió Territorial d'Urbanisme tindrà l'última paraula, però l'Ajuntament no es quedarà de braços creuats davant d'un problema greu que ens pot afectar en un futur immediat, i amb això hi estem d'acord tots els grups polítics".\nL'Ajuntament farà arribar la moció a totes les parts implicades en el projecte: Agència Catalana de l'Aigua, l'Agència de Residus de la Generalitat, el Departament de Medi Ambient i la Comissió Territorial d'Urbanisme de Tarragona.\nAhir també van passar pel ple altres qüestions com l'adjudicació i construcció del futur tanatori municipal, que anirà a càrrec d'una empresa ubicada a Girona, Intur Servicios Funerarios SL, i que comptarà amb un pressupost d'1.285.000 euros i una concessió de 40 anys.\nPer altra banda, també va passar per ple la creació d'una nova àrea municipal, la d'Organització i Excel·lència. Una àrea adscrita a Alcaldia i que gestionarà l'organització de l'Ajuntament i durà a terme tràmits interns i externs amb major rapidesa. La tècnica que estarà al capdavant de l'àrea és Anna Peláez. També es va aprovar la creació del Consell del Barri del Molí de la Torre i es preveu que en un futur immediat també es puguin crear en els barris de Nou Cambrils o el Barri Antic.\nAltres notícies de l'1 de març de 2006:\n- La recollida de signatures del PP per demanar un referèndum sobre l'Estatut arriba a Cambrils\n- Comencen les obres d'alineació del moll de Ribera del port de Cambrils\n- Una exposició del músic Carles Santos enceta els actes del VIII Festival de Curtmetratges de Cambrils\n- El sènior masculí del Club Handbol Cambrils finalitza la lliga amb victòria


Associació protectora d'Animals de la Garrotxa: Femelles/ Hembras\nAquesta és la MALÚ, ens té robat el cor, la seva casa d'acollida ens ha dit que és increiblement bona i tranquila al pis on convivia amb els altres gossos de la familia i la gata sense cap problema. Demana una oportunitat per a poder tenir finalment una família.\nBRENDA: gosseta d'uns 4 anyets molt juganera i simpàtica amb la gent, li encanta estar acompanyada, passejar i conviu sense cap problema amb altres gossos i gosses, la companya ideal per a qualsevol persona que busqui una gossa amb un caràcter genial.\nINDIRA: una altre gossa de cacera que no servia per la "feina" i va ésser abandonada al mig de la muntanya, es veu que ha criat varies vegades. No ha tingut una vida fàcil, però tot i així és una gossa molt dolça, tranquila i obedient. Al principi té por de la gent que no coneix, però de seguida es fa amiga de qualsevol que li doni afecte, tindrà uns 7 anyets.\nMARLENE: gossa d'uns 5 anys, la van abandonar per estar embarassada, ja porta més d'un any esperant una oportunitat.\nPUÇA: gosseta molt jove, d'un any. Molt poruca amb la gent que no coneix, però una vegada et coneix no s'allunya per res, li encanta correr.\nROJA: gossa molt activa, porta més de dos anys esperant una familia que li ensenyi el que és ser estimada.\nCARLA: gossa molt tranquila i educada, molt fidel. Faria el que fos per rebre uns "mimitos". Adulta, mida petita- mitjana uns 15 kilos.\nAquesta gosseta tan bufona és la COCA perquè és molt dolça i juganera\nDORY: gosseta d'uns 5 anys, molt activa i simpàtica.\nNALA: gosseta jove, ideal per esportistes.\nPublicado por Terra Viva en 13:53\nVull adoptar/ Quiero adoptar\nJa som associació!!!


IVC > Audiovisuals > La filmoteca > Documentació: Biblioteca\nLa biblioteca de CulturArts IVAC és l'única de la Comunitat Valenciana especialitzada en cinema. Des de la inauguració de la Filmoteca va estar situada en l'edifici Rialto, i en 2012 va ser traslladada a la seu de CulturArts IVAC en el Carrer del Doctor García Brustenga, número 3, constituint al costat del servei de la videoteca el nou Centre de Documentació.\nDes de 1988 ha donat servei als cada vegada més nombrosos estudiants d'audiovisual, a més d'historiadors, periodistes i aficionats en general. Es tracta d'un recurs d'informació imprescindible per a totes les persones interessades en el món del cinema i dels mitjans audiovisuals, que amplia els seus fons constantment.\nMatèries com el cinema, mitjans de comunicació, fotografia i noves tecnologies de la imatge es troben àmpliament representades en els seus fons, que ascendeixen a més d'onze mil volums en l'actualitat.\nEl Centre de Documentació ofereix tres punts d'accés públic a Internet als seus usuaris on es poden realitzar les cerques que consideren oportunes, sempre comptant amb l'assessorament del personal bibliotecari. Els usuaris que visiten la biblioteca reben un tracte personalitzat i especialitzat de les seues consultes.


Vic acollirà el primer Simposi Internacional de Focs a la Mediterrània amb motiu dels 50 anys de la flama del Canigó – Lo Campus diari\nVic acollirà el primer Simposi Internacional de Focs a la Mediterrània amb motiu dels 50 anys de la flama del Canigó\nL’any 1966 Vic va rebre la primera ruta de la Flama del Canigó i es van encendre els primers focs de Sant Joan al pas fronterer del Coll d’Ares. Amb motiu d’aquesta efemèride, l’entitat Tradicat –juntament amb Òmnium, l’Ajuntament de Vic, la Generalitat, la Diputació de Barcelona i el Consell Comarcal d’Osona- ha organitzat una sèrie d’actes culturals i divulgatius per reflexionar i recuperar la relació entre el nord i el sud dels Països Catalans. Els actes també coincideixen amb el fet que Vic ostenta aquest 2016 el títol de Capital de la Cultura Catalana. El coordinador dels actes, Txevi Rovira, ha detallat que un dels actes principals d’aquesta commemoració serà l’organització de la primera edició del Simposi Internacional de Focs a la Mediterrània, amb voluntat que tingui continuïtat. L’acte tindrà lloc els dies 27 i 28 de maig, coincidint també amb el Congrés Internacional dels Focs de Sant Joan, i pretén aglutinar en un mateix cap de setmana conferències i comunicacions, presentacions de llibres, exposicions i debats que girin entorn del solstici d’estiu, ja sigui amb la Flama del Canigó, les fogueres de Sant Joan, els fallaires, entre d’altres. De la seva banda, el president de Tradicat, Josep Costa, ha explicat que el Simposi s’ha dividit en tres eixos: el reconeixement a tots els fallaires del Pirineu, la Flama del Canigó i les Fogueres de Sant Joan. L’organització espera que al llarg dels dos dies fins a 500 persones s’acostin al Simposi i al Congrés i han volgut destacar que són actes oberts a tota la ciutadania. D’altra banda, en la vessant pedagògica, s’ha organitzat una gran cantata escolar sobre el poema ‘Canigó’, de Jacint Verdaguer. El projecte, ha detallat Rovira, consisteix en un treball amb les escoles Arrels i la Bressola, de la Catalunya Nord, juntament amb centres educatius de les comarques d’Osona i el Ripollès, que culminarà els dies 17 o 18 de maig amb una actuació a l’Atlàntida de Vic en tres sessions diferents. En total, hi participaran 17 escoles, que aplegaran uns 1.200 alumnes. Altres activitats que s’han organitzat per commemorar l’efemèride són la construcció d’una escultura commemorativa que s’instal·larà al Coll d’Ares. Tradicat ha estat la impulsora d’aquest projecte, que s’ha encarregat als escultors osonencs Eulàlia Sellarès i Jesús Romero, i que consisteix en crear un memorial permanent en aquest indret perquè qualsevol persona que hi passi pugui reconèixer la singularitat d’aquest lloc. El coordinador dels actes ha detallat que l’escultura contindrà els símbols típics dels valors que comporta la Flama del Canigó, com són la muntanya, el culte a la natura, la llum, el foc, el quinqué i les quatre barres. L’escultura porta per nom ‘Flama d’arrels’ i properament s’engegarà una campanya de micromecenatge per poder-la finançar. Finalment, els organitzadors també han explicat que estan preparant un documental dels 50 anys de la Flama del Canigó. Rovira ha explicat que vol ser un documental històric i rigorós per fer arribar al gran públic la història i significat de la Flama. Amb tot, el coordinador dels actes ha admès que aquest projecte encara es troba a “les beceroles”, però que l’objectiu és que pugui arribar a les pantalles a finals d’any. De la seva banda, el director general de Cultura Popular de la Generalitat, Lluís Puig, ha volgut destacar els canvis polítics que hi ha hagut darrerament a les Illes Balears i al País Valencià, que han permès, en pocs mesos, “establir canals de comunicació i reciprocitats en tots els àmbits socials i culturals” amb l’objectiu de “compartir, mancomunar i congestionar projectes, cadascú de des de les seves responsabilitats”. En aquest sentit, Puig ha destacat la importància que, per primer cop, es pugui parlar de manera conjunta de falles, fogueres i focs de Sant Joan, un fet que, segons ell, està molt estès arreu dels Països Catalans. A més, ha expressat que espera que en al propera reunió a Nairobi de la UNESCO es puguin reconèixer també les Falles de València, com ja ha passat amb les dels Pirineus.♦


Viles i Gents :: Nyafes i nyafons :: March :: 2013 - La Franja\nViles i Gents :: Nyafes i nyafons :: March :: 2013\nViles i Gents :: Nyafes i nyafons :: March :: 2013.\nSom animals socials i el nostre destí és moure’ns envoltats d’altres persones que aproven les nostres accions, les critiquen o, més rarament, les contemplen amb indiferència. Entre els crítics, alguns adopten la postura àcida i d’altres, amics de la broma, en fan nyafa. D’ací déu de vindre l’expressió de que mig món s’enriu de l’altre mig. Jo no sé si això és cert amb estadístiques a la mà, però sí que penso que la burla pot arribar a ser molt pitjor que la crítica sèria. Lo riure rebaixa, fa inferior l’objecte de la nyafa, que s’efectua des de la postura de superioritat —física, intel•lectual, moral…— del subjecte que ho formula.\nA les nostres viles, comunitats xicotetes, una meitat mira l’altra. I per tradició s’ha consolidat un costum de crear malnoms, batear, posar “motes” que han anat passat de pares a fills, més o menys acceptats per cada generació en funció del seu contingut nyafó. Un apel•latiu que designa un ofici o és la deformació d’un nom de pila una mica estrany pot resultar assumit una mica millor que un altre que implica un defecte físic o un costum o feit concret reprovable. Si ha passat una mica de temps des del seu origen, igual s’accepta una mica millor. Tant se val, a un li pot caure poc en gràcia l’apel•latiu familiar i per identificar-se una mica millor ha d’acabar dient: “Sic fill del tio tal i de la tia qual, de ca el-no-sé-què”. Això als temps en què tots eren “tios” i “ties” a la classe popular, i n’havia “sinyors” i “sinyores” de les terres i els quartos, i els “dons” i les “donyes”, que tenien títols universitaris, un curiós escalafó. Tots estos tractaments s’han anat esfumant al calor de la igualtat essencial i democràtica dels temps, reduïts cada u de nosaltres al nostre nom, igual que els herois grecs, los generals i emperadors romans o els personatges populars de la tele. Tot ha desaparegut excepte els malnoms i els bateadors que els inventen sense parar, amb imaginació inesgotable. Temps de nyafa!


Notícies - Dimitri Defranc no deixa, de moment, l'acta de regidor com li demana la CUP-PC\nel 27/jul/16 Alba Triadó Política PDF\nDimitri Defranc no deixa, de moment, l'acta de regidor com li ha demanat la CUP-PC, coalició que defensa que l'acta pertany 'èticament i moral' al grup municipal, ja que 'la població vota llistes tancades i diposita la seva confiança en un projecte polític col·lectiu i no en una persona concreta'. Defranc, que va anunciar fa dues setmanes que marxava de Procés Constituent (PC), ha explicat a Cugat.cat que està consultant la decisió amb diferents organismes, persones i entitats i que serà al setembre quan prendrà una decisió en ferm.\nEn un comunicat la CUP-PC reivindica que el projecte de la coalició 'va més enllà de les persones que ens representen a les institucions, que són els portaveus de les lluites socials les persones que formem part de les organitzacions i moviments socials que hem donat suport a aquesta candidatura'.\nLa portaveu de la CUP-PC, Núria Gibert, ha explicat quins són els principals motius que han dut a la coalició a demanar l'acta de regidor a Defranc.\nPer a nosaltres el pitjor problema són les reiterades deslleialtats amb el grup municipal. Això trenca definitivament els llaços de confiança no només amb la CUP, també amb PC i tot el col·lectiu que vam decidir que ell fos el regidor. Fa impossible treballar d'una manera sòlida.\nL'acord orgànic que van signar les dues organitzacions per fer la candidatura conjunta el març passat recull que 'els càrrecs electes i la seva condició representativa pertanyen a la candidatura CUP-PC i en cap cas a ells mateixos'. El text també diu que 'en cas de discrepància sostinguda o profunda els regidors renunciaran a l'acta i en cap dels casos quedaran com a regidors no adscrits', que seria el cas en el qual es troba actualment Defranc. El compromís també explicita que 'si un regidor renuncia, serà substituït per una persona de la llista de la mateixa formació'. Gibert ha recalcat que l'acta de regidor pertany al grup i no als representants polítics.\nNo és una qüestió personal amb el Dimitri. La seva obligació és posar l'acta a disposició del grup,que és qui ha presentat la candidatura. La llei és una mica perversa perquè les actes no haurien de ser personals perquè tu no votes les persones sinó un projecte polític.\nLa coalició manté que el compromís de la CUP-PC 'és més viu que mai' i que 'no es veu alterat amb la marxa del grup municipal d'un dels regidors de la candidatura'.\nSi Defranc renuncia finalment a l'acta de regidor serà substituït per una persona de Procés Constituent.


♥ El racó de les Delícies ♥: Un altre premi! : )\nAquest cop per a Blogs amb menys de 200 seguidors... i com que jo només en tinc 14, de moment! jajajaja, doncs me l'han atorgat : ) Això si, si us voleu fer seguidors (que no costa res!! a la dreta una mica més avall teniu com fer-ho jejeje) no m'importarà gens eh??? ; )\nLa traducció seria "Blog Favorit" així que, MOLTES GRÀCIES!!\nPublicado por Mar a les 11:41


ROCROI Actividades de Aventura - Outdoor Travel Turismo Activo Andorra\nRàfting, hidro i Aventura\nLíders en Activitats d'Aventura\nROCROI: Experts dels esports d'aventura que realitzem, caiaquistes, alpinistes, esquiadors, guies de muntanya, barranquistes… I això ens permet realitzar les activitats amb la màxima seguretat i professionalitat.\nTots els nostres guies són titulats oficials. A part de ser bons professionals, els nostres guies són també formadors en cursos tècnics oficials de les diferents federacions (muntanya, canoa-caiac, esquí, barrancs…), Organismes oficials… Guies i instructors d'activitat seleccionats cada any i en contínua formació.\nAhora contamos con 3 centros de actividades: el del Pallars, que incluye la base de Llavorsí y la base de la Torrassa, en la Guingueta d’Àneu; el centro de Vilanova i la Geltrú (Barcelona), donde hay una base náutica para todo tipo de actividades de mar; y la base de Andorra donde se hacen distintas actividades relacionadas con la nieve y los deportes de invierno.


Detingudes quatre persones d’una organització dedicada a vendre substancies estupefaents | RiberaBaixa.info\nDetingudes quatre persones d’una organització dedicada a vendre substancies estupefaents\nLa Guàrdia Civil de Cullera ha confiscat diversos tipus de drogues, com Speed, Ketamina i MDMA, a més de fàrmacs com viagra\nPer part d’agents del Lloc Principal de Cullera, en el marc de l’operació Tablets, s’ha procedit a la detenció de quatre persones pertanyents a una organització criminal i que es dedicaven presumptament a la venda de tota mena de drogues, les quals obtenien a través d’Internet, en pàgines pertanyents a la DeepWeb (Internet profunda).\nLes persones involucrades traficaven amb multitud de substàncies, entre les quals podem destacar Speed, Ketamina, MDMA, cocaïna, viagra i Popper, entre altres.\nEls implicats demanaven la droga a través de mercats il·legals de droga que poden trobar-se en la part d’Internet coneguda com DeepWeb (Internet profunda) o DarkNet (Xarxa fosca). En aquests mercats poden ser adquirides tot tipus de substàncies que són comprades amb criptomoneda (BitCoin, Ethereum…) a fi de dificultar la investigació policial.\nEls paquets que demanaven els presumptes autors arribaven a través de paqueteria postal ordinària als seus mateixos domicilis. Els agents pertanyents al Lloc Principal de Cullera, després d’un treball de recerca, van interceptar els paquets postals que li eren enviats als investigats, comprovant així que contenien grans quantitats de droga per a la venda.\nEn la fase d’explotació s’ha procedit a la detenció de quatre homes de nacionalitat espanyola, amb edats compreses entre 30 i 51 anys. Les detencions es van produir en diferents localitats, una d’elles a València, una altra en Torrent i dos a Cullera.\nLa investigació va començar el mes d’agost de 2018 amb la detenció d’un dels detinguts en el festival Medusa de la localitat de Cullera, per un suposat delicte de tràfic de drogues, en la qual se li van confiscar pastilles, entre altres substàncies.\nA partir d’aquesta primera detenció i després d’una llarga investigació que ha durat fins a aquest març de 2019, els agents han sigut capaços de desarticular l’organització criminal, detectant i interceptant els paquets que demanaven a través de la DeepWeb, confiscant la droga que tenien en la seua possessió i posant als presumptes autors a disposició judicial.\nLes diligències han sigut entregades en el jutjat de primera instància i instrucció número 5 de Sueca.\nPublicació següentAlmussafes es bolca amb la benvinguda a la comitiva del Repte Solidari contra el Càncer\nPublicació anteriorSueca acollirà en maig ‘Rock per la Infància’, gran concert benèfic per la infància


Linx ibèric | Consumer\nAmb menys de 200 exemplars, és el felino més amenaçat del planeta\nFa segles el linx ibèric es distribuïa per diverses muntanyes mediterrànies europeus, però el seu nombre ha anat disminuint progressivament i concentrant-se en la Península Ibèrica. En l’actualitat, queden menys de 200 linxs ibèrics i entre ells solament un grapat de femelles tenen capacitat per criar En l’actualitat, queden menys de 200 linxs ibèrics i entre ells solament un grapat de femelles tenen capacitat per criar, la qual cosa li converteix en el felino més amenaçat del planeta a la vora de la seva extinció.\nA principis del XX alguns científics espanyols comencen a llançar les primeres veus d’alarma sobre la reducció de les poblacions d’algunes espècies, entre elles el linx. Malgrat això gens es va fer per evitar la seva disminució i avui dia és un animal que viu únicament en nuclis molt reduïts, en Serra Bruna, Muntis de Toledo i Doñana, i fins fa poc en les serres de Sant Pere i del nord de Càceres, l’Algarbe portuguès i la part madrilenya i avilesa de Gredos.\nLes principals causes d’aquesta reducció d’exemplars són la pèrdua i transformació dels seus hàbitats naturals, la caça en monterías, l’ús de llaços, ceps i altres mètodes de control de predadores, els atropellaments en carreteres, l’aïllament i la falta d’intercanvi genètic entre poblacions i, sobretot, la falta d’aliment. En aquest sentit, més del 80% de la seva dieta està composta pel conill, per la qual cosa no resulta estrany que s’hagi extingit en aquelles àrees on els conills van desaparèixer en massaMés del 80% de la seva dieta està composta pel conill, per la qual cosa no resulta estrany que s’hagi extingit en aquelles àrees on els conills van desaparèixer en massa per acció de malalties com la mixomatosis o l’hemorrágico vírica (EHV). No obstant això, desproveït del conill, els linxs ibèrics poden alimentar-se com a segona opció d’oques i altres aus grans, cries de daines, petits mamífers i alguns peixos.\nEl linx ibèric està protegit a Espanya des de 1966 i catalogat com a espècie “en perill”. En aquest any, la Unió Mundial per a la Naturalesa (UICN) va classificar la seva situació com l’espècie de felino més vulnerable del planeta i en 2002 com d’una espècie “en perill crític”. En 1994 la Comissió Europea decideix recolzar la conservació del linx amb fons LIFE, mentre que les comunitats autònomes desenvolupen també diversos programes per al seu estudi i recuperació de l’espècie. Per la seva banda, diverses ONG ecologistes, entre les quals destaquen WWF/Adena, Ecologistes en Acció, FPNE, i la Fundació CBD-Hàbitat, treballen també en la conservació d’aquest felino.\nSegons WWF/Adena el panorama sembla ideal per conservar aquesta espècie, si no fos perquè potser pot ser massa tarda i perquè queden moltes tasques pendents per fer: estudiar l’impacte ambiental d’aquelles obres que afectin al seu hàbitat; erradicar la col·locació de paranys a la muntanya; controlar les monterías per evitar la mort accidental de linxs en vedats o la seva caça il·legal (amb això es podria eliminar fins al 60% la mortalitat de l’espècie), aplicant la llei a consciència. També cal protegir els últims vestigis del bosc mediterrani; fer permeables les carreteres amb viaductes i passos de fauna i, en el marc de la Directiva d’Hàbitats de la Unió Europea i la seva xarxa d’espais protegits Natura 2000, crear corredors ecològics que permetin l’intercanvi poblacional entre els principals nuclis estables. Finalment, és essencial recuperar les poblacions de conills a certes àrees, investigant possibles fórmules per erradicar les principals malalties que els assolen. Per conservar-ho també és necessari seguir estudiant a aquest animal, i si bé s’estan realitzant diverses recerques amb les tècniques més modernes de l’actualitat, es fa d’una manera descoordinado.\nPrincipals característiques del linx ibèric\nEl linx ibèric és una espècie en si mateixa (Lynx pardinus), un mamífer de la família dels félidos, robust de mitja grandària i cua curta amb un pelatge de cridaneres taques i un excepcional sentit de vista i oïda, encara que el seu olfacte no és molt agut. En definitiva, es tracta d’un “gat gran” d’entre 85 centímetres i un metre de longitud des del cap a la cua. En el seu arrodonit cap destaquen unes llargues i espesses patilles i unes orelles que acaben en sengles pinzells. Solitari i fugisser, prefereix les mitges llums del vesprejar i del clarejar, i descansa les hores de calor refugiada a la frescor de la mala herba. En tractar-se d’un animal sigilós, utilitza el factor sorpresa per caçar a les seves preses, fonamentalment conills, en espais més ralos, amb matolls oberts i herbassars. Per tot això, és molt difícil albirar un linx en el camp. Aquestes condicions són tan necessàries per al linx que se sap que l’eliminació i transformació del matoll mediterrani ha estat la principal causa de regressió de les poblacions linceras fins a 1960. A partir de llavors se sumeixi la dràstica disminució de les poblacions de conill, provocant que a la fi dels 80, el linx desaparegués en el 80% de l’àrea que ocupava en 1960.\nAixí mateix, els linxs mantenen territoris estables als quals només permeten entrar a alguna femella si són mascles, o algun cadell que es nega a abandonar a la seva mare, si són femelles. La major part de la gelosia es produeixen al gener i febrer. La femella és l’encarregada de cuidar de la ventrada – entre un i quatre cadells- fins que, a partir dels 8 mesos, comencen a buscar-se la vida pel seu compte.\ncaracterístiques extinció ibérico-ca lince-ca


Daniel Valls: "Els productes ecològics són el futur de l'alimentació" (Mi Herbolario) - CCPAE\nInicio Sala de prensa Entrevistas y reportajes Entrevistes i reportatges Daniel Valls: "Els productes ecològics són el futur de l'alimentació" (Mi Herbolario)\nQuina opinió li mereix el nou reglament?\nÉs un avanç normatiu important per al desenvolupament d'un sector ecològic més professional, honest i autoexigent, i a més pretén aconseguir una major confiança en els consumidors. Tots guanyem, en principi, però caldrà veure com es desenvolupen totes les normes de producció, control i etiquetatge en aquests dos anys i mig que queden abans que es comenci a aplicar.\nDiria que encara es pot millorar? Si és així, quins aspectes? Troba a faltar alguna petició que fa temps que reclamen?\nTot és millorable. Es podria haver arribat a un acord d'harmonització pel que fa a la qüestió dels límits de residus permesos, això queda pendent, però veient que han estat quatre anys de negociació entenc que no ha estat fàcil i posar d'acord a 28 països és tot un assoliment.\nQuin creu que serà l'impacte d'aquest entre els productors de productes ecològics?\nEl nou reglament permetrà que el sector creixi i alhora que el segell sigui més accessible per als petits gràcies a la certificació en grup. També crec que és important destacar que els productes importats hauran de complir la mateixa normativa que complim els europeus per tant s'elimina un factor de competència injust.\nCom estan treballant des del CCPAE per contribuir al fet que es compleixi la nova normativa?\nHem participat en els debats a través dels nostres lobbies a Brussel·les, l'organització IFOAM i el Consell Europeu de certificadores orgàniques (EOCC), per defensar els interessos de la producció ecològica catalana, i en els propers mesos continuarem fent-ho doncs s'han de desenvolupar les disposicions d'aplicació de la normativa marc aprovada i vetllarem pels interessos del nostre sector. Quan estiguin desenvolupades i abans de la seva aplicació el 2021, haurem de tenir adaptats els nostres procediments interns i informar els operadors de les noves normes que caldrà complir des de l'1 de gener d'aquell any per poder renovar el certificat.\nQuina valoració actual fa de la situació dels productes ecològics a Catalunya i a la resta d'Europa?\nPortem una dècada d'augments molt importants a Catalunya i Espanya. S'està transformant el mercat intern i l'estructura del sector, una tendència que hem pogut observar en molts països europeus líders en consum. El producte ecològic ha entrat en gairebé totes les cadenes de grans superfícies i és difícil no trobar almenys alguna referència ecològica a qualsevol punt de venda. Empreses grans o grups d'inversió estan adquirint empreses ecològiques tradicionals, i s'ha incrementat l'índex d'importacions i exportacions.\nCom qualifica vostè el futur d'aquest tipus de productes?\nSón el futur de l'alimentació. Alguns països s'han marcat l'objectiu de transformar el 100% de la seva producció agroalimentària a ecològica. Crec que nosaltres hauríem de fer el mateix, tot i que a mig termini jo considero que el que hem de plantejar és seguir creixent de forma sostinguda i sostenible. El nostre primer horitzó ha de ser el de posar-nos al nivell d'altres països de l'entorn, que estan arribant al 8-10% ecològic del total de la producció agroalimentària del seu territori.\nReptes actuals en què es troben immersos\nEl nostre repte és adaptar-nos al creixement constant del sector bio català, que és molt dinàmic i està molt diversificat. L'augment d'operadors exigeix ??més controls i la nostra estructura com a autoritat de control ha d'estar preparada per afrontar tot aquest volum de treball ingent per prestar el millor servei de certificació possible.\nReptes a futur que vulgui desvetllar\nLa mateixa normativa de producció ecològica que s'aplicarà a partir del 2021 és el major repte per al qual hem d'estar llestos, tant operadors com l'entitat de control. Una altra fita, com a país, és la d'introduir de forma decidida l'alimentació ecològica als menjadors públics, factor que podria ser decisiu per a continuar creixent. També crec que un altre repte hauria de ser afrontar la futura política agrària comuna del 2020 mantenint o incrementant el nivell d'incentiu al productor ecològic pels beneficis ambientals i socials que aporta a la societat i a més començar a protegir-lo davant possibles contaminacions de les explotacions convencionals veïnes.\nFont: Mi Herbolario (setembre 2018)


CIDSE: "Copenhaguen no pot ser un altre Kyoto" | Mans Unides\nCIDSE: "Copenhaguen no pot ser un altre Kyoto"\nInici Informació ONG Notícies ONG CIDSE: "Copenhaguen no pot ser un altre Kyoto"\nLa Cimera del Canvi Climàtic de Copenhague afronta expectant la seva segona setmana. S'espera que el Premi Nobel de la Pau, el president nord-americà Barack Obama, anuncii un canvi de postura del Estat Units d'Amèrica i que això faciliti assolir un acord històric.\n"La pressió sobre els Estats Units és tan gran que no els quedarà més remei que fer un pas més enllà. Copenhague no pot ser altre Kyoto, no poden quedar-se sense avançar. Obama tindrà un paper determinant en el final de la Cimera. El seu Premi Nobel és un premi al que ha de fer, no al que ja ha fet ... i ell ho sap".\nAixí ho afirma Joseph Sayer, de la junta directiva de Misereor, ONGD catòlica alemanya membre de CIDSE, i expert en cooperació. És la seva conclusió després d'haver sopat amb el coordinador de la delegació dels Estats Units en la Cimera, Jonathan Pershing. Aquesta va dir que "arribin a l'acord que arribin, caldrà un any de treball intens abans de posar en marxa els principis d'aquest acord",\nEn aquesta segona setmana de negociacions, tot sembla fluctuar segons el moment del dia. El dilluns, a la tarda, CIDSE va emetre un comunicat de premsa sobre la paralització de les negociacions com a conseqüència de l'enfrontament entre els delegats dels països africans i les nacions riques, que estan intentant eludir responsabilitats i no adoptar compromisos ferms i vinculants a Copenhague, especialment pel que fa a la reducció d'emissions per part dels països desenvolupats, el que no farà més que crear més pobresa al món.\nAhir dimarts, els països africans van optar per tornar a entrar a les sales de negociació i seguir amb les converses, després que la presidenta de la Cimera, Hedegaard, els prometés dedicar una gran part de les sessions a la revisió del protocol de Kyoto. També se sap que Rússia, un altre dels "grans", acaba de llançar la seva proposta. Segons Dmitri Medvedev, president de la Federació russa, aquesta proposta consistiria a reduir les seves emissions, d'aquí a 2020, en un 25% respecte a l'any de referència que és 1990. Un pas més.\nEnviat per Sin identificar (no verificat) el dc., 16/12/2009 - 17:36


II JORNADA DE LA XARXA DE CIUTATS EDUCADORES DE LES COMARQUES DE GIRONA AMB MOTIU DE LA CELEBRACIÓ DEL DIA INTERNACIONAL DE LA CIUTAT EDUCADORA\ndivendres, 23 / de novembre / 2018 08:30\nAmb el lema “Teixint una xarxa de complicitats” totes les ciutats educadores membres de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores – AICE estan convidades a fer accions de difusió d’aquesta diada i de transmissió dels valors de les ciutats educadores, fent incidència en les complicitats que es poden teixir entre diferents ciutats del món.\nTrobareu tota la informació referent a la diada al web de l’AICE.\nPer a celebrar aquesta diada, la Xarxa de Ciutats Educadores de les Comarques Gironines - XCECG, de la qual Banyoles en forma part, organitza per segon any consecutiu una jornada, que tindrà lloc a Ripoll el dimarts 27 de novembre. La jornada és oberta a tothom, tot i que es requereix inscripció prèvia mitjançant aquest formulari d'inscripció.\nACTE D’INAUGURACIÓ DE LA CELEBRACIÓ DEL 50 ANIVERSARI DE L’INSTITUT PERE ALSIUS i TORRENT\ndivendres, 23 / de novembre / 2018 08:25\nL’Institut Pere Alsius i Torrent de Banyoles està de celebració. I és que aquest curs fa 50 anys que es va posar en funcionament. Per donar el tret de sortida a la celebració del 50 aniversari, han programat un acte que tindrà lloc el divendres 30 de novembre al Teatre Municipal de Banyoles, a 2/4 de 8 del vespre.\nEstarem atents als actes de celebració que vagin organitzant i des del Servei d’Educació els desitgem: Per molts anys!\nL’ESCOLA LA DRAGA GUANYA EL PREMI BALDIRI REIXAC AMB EL PROJECTE “PARLEM”\ndijous, 24 / de maig / 2018 10:47\nPer a l’edició d’aquest curs dels Premis Baldiri Reixac, que promouen la Fundació Carulla amb l’objectiu de reconèixer iniciatives educatives que contribueixen a construir una escola catalana de qualitat, l’escola La Draga van presentar el Projecte PARLEM que es fa a Educació Infantil.\nAmb aquest projecte, l’escola ha estat un dels centres premiats en aquesta edició. Us deixem l'enllaç al web de la Fundació Carulla en que hi surt la informació del premi.\nVÍDEO RESUM DE LA JORNADA DELS 20 ANYS DEL PLA D’ESCOLARITZACIÓ EXTENSIVA\ndivendres, 16 / de febrer / 2018 08:57


La vuitena pel·lícula de Quentin Tarantino torna al gènere del western però sense deixar de costat aquest estil tan particular del director de Tennesse, amb els seus característics diàlegs, les seves rucades, violència i humor negre.\nUn caça recompenses anomenat John “The Hangman” Ruth es dirigeix a un poble anomenat Red Rock per lliurar a la bandolera Daisy Dormegue, però un temporal li obligarà a detenir-se en una posada al costat d’un variat grup.\nRodada en format 70mm, la cinta pretén oferir tota una experiència visual per gaudir en pantalla gran, o almenys les adaptades, en tot un missatge d’amor pel setè art i llançant un pols a l’imperi digital, encara que pràcticament vagi a ser estrenada íntegrament en aquest format i poques sales ofereixen la possibilitat de gaudir-la com es deu. La sala Phenomena Experience a Barcelona és una d’elles.\nLa fotografia de Robert Richardson llueix fantàstica en uns primeríssims plànols molt potents al costat d’uns paisatges gèlids, en els quals els personatges s’arrosseguen mentre es dirigeixen al nucli de la cinta, que no és un altre que la “Merceria de Minnie”, on es desenvolupa el gruix de la historia i on el western flirteja amb la resta de gèneres que es donen cita, des del thriller fins al gore, passant per la comèdia. Aquí cap tot, perquè Tarantino utilitza com ningú la narrativa i la seva potència visual per oferir a l’espectador aquesta arriscada mescla.\nDividida en 5 actes, “Los odiosos ocho” es podria considerar com la versió western de “Reservoir Dogs”, en un altre context evidentment, però jugant amb aquests elements més propers al thriller, amb diàlegs molt més perllongats, un trencaclosques una mica més complex i amb molt més múscul visual.\nI encara que el resultat és molt més madur en tots els sentits que aquella, certament s’aprecia un excessiu metratge degut precisament a aquests diàlegs que fan al seu torn de macguffin, però que en lloc d’oferir algun estímul, encara que sigui visual, ens manté atents a un, de vegades, pedant relat que no porta a cap part, i això una vegada finalitzat el viatge és més evident del desitjable.\nPerò té un bon munt de detalls destacables, sobretot en el seu segon acte, on el sabor que deixa finalment és molt bo, i justifica aquests moments en excés allargats, gràcies a aquesta barreja de gèneres, a les fantàstiques actuacions, especialment Samuel L. Jackson i Jennifer Jason Leigh, a aquest humor que provoca la riallada canalla, a aquesta música d’Ennio Morricone (amb origen d’altres projectes), i amb algun acte que senzillament és una meravella, com el del piano.\nTarantino ha tornat a oferir un producte molt seu, allunyant-se molt de l’univers “violent pop” d’altres obres com “Kill Bill”, de l’absurda complexitat que forma aquest micro univers anomenat “Pulp Fiction” i del divertit i sui generis retrat històric sobre el nazisme o dels anys previs a la Guerra de Secessió, però sense oblidar les seves arrels, el seu humor i la seva particular forma de retractar certs aspectes racials i personatges que tendeixen a escapar del políticament correcte o de la figura establerta en l’època en què es troben.


Com afecta la tecnologia en els espais de treball? | Tendències Girona\nCom afecta la tecnologia en els espais de treball?\nLa tecnologia ha revolucionat el concepte clàssic d’oficina. Gràcies a ella avui podem treballar a casa, en un bar o en un avió. La referència estàtica desapareix i apareix la de mobilitat, parlem per tant d’espais de treball. Tot i que ja portem uns quants anys vivint en el món digital, algunes corporacions encara no han introduït en el seu ADN els avantatges de treballar envoltats de tecnologia. El que està clar és que la tecnologia ajuda a les persones a millorar el seu benestar… Llavors, per què no oferir als treballadors totes les eines necessàries perquè puguin treballar millor?\nViva Multimedia — Dynamobel\nAmb la tecnologia integrada en l’arquitectura de les oficines, les persones tenen la possibilitat de centrar-se realment en l’important que és desenvolupar de la manera més productiva possible la seva feina. Quan parlem de tecnologia integrada en l’arquitectura no és una exageració, és una realitat. Existeixen dispositius que regulen la llum i la temperatura per exemple durant una reunió, o aplicacions que avisen als treballadors que dins de 5 minuts comença la reunió a l’Ala B de l’edifici. Sens dubte, els espais intel·ligents i connectats milloren l’experiència laboral de les persones.\nEls dispositius mòbils com telèfons, tablets o ordinadors han aconseguit desenganxar els empleats dels seus escriptoris. Tot i que per a les empreses sigui una mica més difícil trobar persones amb el talent adequat, quan les troben poden estar segures que estan formant a un gran equip de treball. Les persones amb llibertat d’elecció sobre on volen desenvolupar la seva jornada laboral són més productives i tendeixen a crear llaços forts amb l’empresa. Involucrar-se de ple en els projectes i treballar de manera col·laborativa fan que les empreses millor preparades tecnològicament es converteixin en un atractiu per als treballadors.\nPer a una transformació digital efectiva i d’èxit és essencial que els líders de les empreses fomentin entre els seus equips la cultura tecnològica oferint als seus empleats accés a les eines que fan possible el treball col·laboratiu. La iniciativa pròpia dels treballadors i la confiança de les empreses faran conjuntament que el sistema de treball remot funcioni correctament.\nSostre amb audi — Kreon\nSe:Connects — Sedus\nDisseny, esperit i tecnologia\nÉs un fet que el disseny i les característiques de l’espai de treball estimulen directament els cinc sentits de les persones. La tecnologia ajuda a transformar aquests espais en ambients que conviden a la creativitat i la inspiració. Com hem comentat en més d’una ocasió, la decoració de les oficines és fonamental perquè el fet d’anar a treballar no es converteixi en una activitat monòtona i avorrida sinó més aviat tot el contrari. Si el treball ha envaït el nostre espai personal a través de la tecnologia per què no fer que la vida personal s’introdueixi en els espais de treball? Amb gestos de complicitat en la decoració que evoquen la natura, zones de descans, horaris flexibles i espais nòmades per treballar, segur ens sentirem més còmodes i feliços a l’hora de treballar.\nCol·lecció Punto — Enea\nAlgunes empreses ja han començat a crear espais de treball que milloren el benestar de les persones. Aquests ambients tendeixen a fomentar la interacció entre les persones i la tecnologia està present en cada racó per ajudar a aconseguir-ho.


Universitat de Barcelona - Diagnosi en xifres\nInici > Igualtat de gènere a la UB > Diagnosi en xifres\nDes de la constitució de la Comissió per a la Igualtat de Gènere de la Universitat de Barcelona, el març de 2007, s’han posat en marxa una sèrie d’anàlisis per determinar el punt de partida de la UB quant a la situació de les dones pel que fa a la igualtat de gènere.\nL’anàlisi s’ha iniciat amb la selecció i l’elaboració d’un conjunt de taules i gràfics que il•lustren aquesta situació en els diferents col·lectius que integren la comunitat universitària: alumnat, personal docent i investigador, i personal d’administració i serveis. L’objectiu és fonamentar una diagnosi que, si bé sembla intuir-se en molts casos, no s’ha de deixar de constatar.\nEn aquesta primera fase, s’ha posat l’èmfasi en la preparació i interpretació de les variables descriptives de tots tres col·lectius, de manera que es presenten les darreres dades disponibles i s’incorporen gràfics per il·lustrar diferents situacions.\nA la memòria anual es presenta les xifres actualitzades