Trockij, Cannon, Schachtman, Karsner, Dunne 1938: Discussions de la delegació del SWP amb Trockij (III. El problema rus)\n(III) El problema rus\nLev Trotski, James Cannon, Max Schachtman,\nVincent Dunne, Rose Karsner\nversió catalana feta per Alejo Martínez - alejomp@lycos.es - des de: “Discusiones con Trotsky. [III] El problema ruso.”, en, Escritos, Tom IX, Volum 2, Editorial Pluma, Bogotà, 1977, 438-450.\nTrotski: És molt difícil dir quelcom concret sobre l’evolució de les relacions socials en la Unió Soviètica, quelcom nou, perquè en els darrers anys les dades i les estadístiques s’han tornat cada vegada més falses, més fictícies que mai. Tenim absolutament els mateixos fraus en la premsa que en el tribunal. La premsa és completament falsa en relació a la conformació social de la Unió Soviètica. Els resultats de l’últim cens foren cremats; no sé si les notícies han arribat a la premsa nord-americana, la qual cosa té una gran importància.\nEn La revolució traïda critiquí les estadístiques, les dades que tenien el propòsit d’ocultar l’estratificació social, el salari d’un buròcrata i d’un obrer, el d’un camperol i el de l’administrador d’un kolkhoz, o el nombre de servents domèstics. Supose que no hi ha menys de cinc milions de famílies burocràtiques i aristòcrates en els kolkhoz que tenen servents domèstics, i en les aldees tenen dos o tres més, que inclouen un xofer i una dida per als xiquets; es tracta d’una classe social de servents al servei de la capa més alta i tot açò no s’inclou en l’informe del cens.\nAl gener es féu un cens i el món s’assabentà d’un decret especial per a cremar-lo fet per “trotskistes, falsificadors, enemics del poble”, etcètera. I la cosa més elemental, la mesura més important de la situació de la Unió Soviètica, la xifra de la població, no es publicà. Walter Krivitski forní una explicació completa de l’assumpte a la premsa francesa i el periòdic de Miliukov també la publicà. Hi hagué una disminució altíssima en el [creixement] de la població. La població creix en tres milions anualment.\nShachtman: Quan fou l’últim cens?\nTrotski: En la dècada del 20 i també aleshores mostrà el mateix increment i la població s’estimava llavors en 117 o 118 milions. Però Krivitski sosté que el cens de l’any passat ha demostrat que hi havia només 130 milions. El resultat d’açò és una catàstrofe total perquè és el millor examen de les condicions de vida del poble. Aquest número indica que la col·lectivització, deportació, assassinat de milers de camperols i la fam i l’epidèmia en 1931-1932 han afectat a milions. Crec que açò és només part de la veritat. Indica que les condicions normals són pèssimes, que la mortalitat és altíssima, que la població no augmenta en tres milions anualment sinó en un i aquest és el balanç de tot el període de la “gran felicitat i prosperitat” proclamada pel plans quinquennals.\nEn La revolució traïda usí les dades dels periòdics locals que Sedov m’havia guardat i que permeteren establir parcialment la veritat. Des d’aqueixa època no es pot trobar en la premsa cap aproximació concreta a la realitat. En el periòdic de Miliukov a París trobí un article molt interessant, una entrevista amb un semitrotskista el nom del qual no es publicà; crec que és Walter Krivitski, que s’inclina cap a la democràcia burgesa, en la qual declara que la situació del camperol millora però que la de l’obrer és pèssima; que el repartiment dels ingressos nacionals que sistemàticament està a favor dels camperols, està contra els obrers. Això és veritat si entenem per camperols a l’aristocràcia de la granja col·lectiva; la situació de l’administrador s’apropa a la d’un patró; és un mercader perquè el granger col·lectiu té almenys el dret de comprar i vendre part del material en el mercat. L’administrador és un semifuncionari i un semipatró. Les seues entrades són molt importants; i al mateix temps és un representant de la GPU. Poden imaginar-se el poder que es concentra en tal administrador. La situació del treballador de la granja, com en les fàbriques, és totalment diferent i la relació de forces econòmiques canvia ara a favor de la capa més alta, el granger col·lectiu. Açò significa un agreujament de l’estratificació social. Al mateix temps, la burocràcia concentra el poder econòmic a les seues mans.\nEls Judicis de Moscou són una de les expressions d’aquest procés i les contradiccions polítiques reflecteixen, naturalment, les condicions socials. La burocràcia té una por tremenda de la població, un odi major del que tenia el tsar, perquè la població té la tradició de dues revolucions i no és tan analfabeta. En la població també hi ha antagonismes socials i friccions polítiques. Els antagonismes interns de la burocràcia són molt importants; els judicis en són una expressió directa; part de la burocràcia ha exterminat l’altra.\nShachtman: Per què?\nTrotski: Perquè el descontentament de les masses produeix corrents diferents àdhuc en la burocràcia. Un sector diu: “fem algunes concessions”, i l’altre diu, “no”. Com en totes bandes, la pressió de les masses produeix la desintegració de la casta dirigent. És difícil precisar les diferències polítiques de la burocràcia, però hi ha un bon índex d’açò en els Judicis de Moscou. Alguns desitgen restaurar el capitalisme; altres hi estan contra. Les acusacions tenen un significat simbòlic.\nUn altre incident, petit en grandària però extremadament instructiu, indica, les diferències: les persones que han trencat amb Moscou. Tinguérem a Reiss, Barmin, un representant a Grècia, Krivitski, que fou el cap de tot l’espionatge militar a Alemanya (hi hagué només quatre o cinc de la importància de Krivitski) i després Butenko, que fugí de Romania a Itàlia. Sabem que el personal diplomàtic el seleccionaren i porgaren almenys deu vegades durant els darrers anys i vostès saben quants deposaren i assassinaren i, no obstant, després de la gran porga n’escaparen quatre. Aquest és un alt percentatge; demostra que les forces centrífugues de la burocràcia són tremendes. No es tracta de quatre desconeguts que ens trobem al carrer: un era ministre a Grècia, un altre cap del servei secret en Alemanya, Reiss era del mateix nivell de Krivitski, quasi de la mateixa importància. Ara vegem la filiació política d’aquestes gents: Reiss es declarà, immediatament, a favor de la Quarta Internacional; Barmin continua essent amistós; Krivitski s’orienta cap a la democràcia burgesa (està relacionat amb els menxevics, liberals; trencà totes les relacions amb nosaltres, especialment després de la mort del nostre fill que per a ell fou un pretext); Butenko es tornà feixista. Tanmateix ésser poques, aquestes quatre persones són extremadament simptomàtiques, elles són l’arc iris de tots els colors polítics dins de la mateixa burocràcia. Açò explica per què Stalin passà prompte de l’aparell del partit a la GPU. Ara no és el Politburó sinó Stalin-Iezov. Un membre del Politburó pot ésser mencionat per un acusat en judici i portat; en tinguérem un exemple en Rudzutak: era un candidat al Politburó, que segurament no fou mencionat per aquest sinó per Iezov.\nDesprés hi ha un problema important per a nosaltres, que fou àmpliament discutit per la Guàrdia Blanca russa: si hi ha o no trotskistes a Rússia. Fins a Victor Serge afirmà que Stalin, amb raó, exagera obertament el nombre de trotskistes. La gent que arriba de Rússia afirma que només hi ha tendències dretanes en la Unió Soviètica, no esquerranes, i el trotskisme és només un fantasma. Açò és al mateix temps fals i vertader: és veritat que dins de la inèrcia creixen les tendències de dreta i fins i tot es veuen de feixistes. La base social de les masses és molt diferent. Però si prenem un jove buròcrata aïllat és un tipus totalment feixista: no té la tradició de la Revolució d’Octubre. Només és disciplinat, disciplinat per a disparar, disciplinat per a porgar i disciplinat per a fer judicis, tot per la glòria de la pàtria. Personatges com Butenko són importants en els rengles dels buròcrates. El percentatge de camarades com Reiss és molt petit. En les masses les tendències són més elementals però es dirigeixen contra la burocràcia, contra la nova aristocràcia; en aquest sentit són trotskistes. No són vertaders trotskistes però les seues actituds coincideixen en la crítica essencial i general. Simplement el problema és no poder establir relacions a causa del règim totalitari.\nPodem veure molt clarament la mateixa cosa a Espanya. Les masses obreres al juliol de 1936 es movien absolutament cap a la nostra direcció però els nostres camarades eren molt pocs i en la mesura en què el POUM reflectia un poc el moviment en les masses, hom l’anomenà trotskista. Aqueixa és la raó de l’odi terrible contra nosaltres.\nCrec que el terrorisme individual és inevitable a Rússia. Amb els seus judicis provoquen terrorisme de la mateixa manera que ho féu el tsar. És impossible imaginar que no hi haja algun germà o germana dels milers d’afusellats que mate un buròcrata. Aquests fan tot allò que es puga per tal d’abolir la tradició marxista contra el terrorisme; la tendència de l’individu cap aquest es propaga amb els judicis. Colliran allò que han sembrat en la forma d’un terrorisme individual. Això és absolutament possible perquè no hi ha un partit per al moviment de masses. Els actes terroristes són nombrosos en les províncies. Nikolaev, el personatge que matà a Kirov, és desconegut (tal vegada ho féu per una raó general, una dona). Slutski, que fou cap del servei de la GPU en l’estranger, li digué a Krivitski, que li preguntà la raó per la qual Nikolaev ho féu: “No pregunte, és massa enigmàtic; és millor no preguntar.” Després li digué que Stalin sortí cap a Leningrad i dirigí la primera investigació dels assassinats a fi de donar l’orientació necessària a la investigació.\nShachtman: Ho hem discutit moltes vegades entre nosaltres: com és que Stalin no ha estat assassinat en l’última època?\nTrotski: Hi ha dues raons: 1) Els elements seriosos i honrats que creuen que res pot assolir-se amb això i diuen, “qui el reemplaçarà? Molotov? Ell és millor?” 2) Personalment està molt ben protegit. Cap dels tsars ho estigué tant. Però malgrat tot, la pressió des de dalt i des de baix és tan terrible que poden presentar-se explosions terroristes en el pròxim període. És molt dubtós que puguen canviar quelcom fonamentalment; poden accelerar l’enderrocament de la camarilla de Stalin, però a favor d’elements que conscientment són més burgesos i que tampoc estan preparats. No podem esperar que els elements revolucionaris puguen utilitzar accions com ho feren en la lluita contra el tsar. Rebutjàvem el mètode dels social-revolucionaris; però cada vegada que es cometia un acte terrorista declaràvem simpatitzar amb els social-revolucionaris, explicàvem les raons, mobilitzant el sentiment contra el tsar. Ara no tenim cap organització que puga fer aqueixa propaganda.\nEn un principi, la guerra inevitablement enfortiria la posició de Stalin en el sentit que l’esperit d’autopreservació de la burocràcia i del poble donarien un nou esperit a la banda de Kremlin. Però durant la guerra succeirà el mateix que en altres països. La desintegració del règim i la guerra significaran la mort inevitable d’aquell. Quin règim el reemplaçarà és part del problema general. Si la guerra produeix una revolució als països capitalistes, aleshores la caiguda de la camarilla stalinista serà només un episodi secundari de la guerra, a menys que siga reemplaçada immediatament per organitzacions obreres (soviets). Si admetem per un moment la hipòtesi que la guerra significaria el final de la nostra civilització, llavors Rússia caurà naturalment. Però això no és molt probable. L’agonia mortal del stalinisme, escrivim, i no és una exageració, també significa la mort de la Komintern. No sols és possible sinó probable, quasi segur que la Komintern acabarà la seua carrera, com a moviment vigorós, abans de la caiguda definitiva de la camarilla del Kremlin en la Unió Soviètica. Però fins a cert punt açò depèn també de la nostra pròpia política.\nQuè és la Komintern? Està formada per tres corrents: 1) l’aparell que es compon de brivalls i alguns fanàtics; 2) els intel·lectuals petit burgesos atrets durant aquest període; 3) els treballadors, la part més important, que foren atrets cap al partit anteriorment. Ara és possible que una part dels dos primers corrents (l’aparell i els intel·lectuals) se’n vaja cap als lovestonistes; per a ells és molt difícil apropar-se a nosaltres (i espere que no siguem massa hospitalaris amb els funcionaris i els intel·lectuals) només he de repetir que hem d’establir regles molt estrictes respecte a ells, almenys per un període de prova d’un any.\nAmb relació al tercer corrent, l’obrer del partit stalinista, l’obrer que no és un funcionari sinó un membre de base, si avui encara hi roman, no és perquè recolze els Judicis de Moscou sinó perquè té un sentiment molt més profund de devoció, de gratitud i és psicològicament més estable. Roman en el partit malgrat tot. En la seua modèstia, diu que no entén. És possible que els intel·lectuals es retiren del partit primer que els obrers; però quan els obrers se’n vagen, vindran ràpidament cap a nosaltres, no cap als lovestonistes.\nPer això és important tenir nuclis dins del partit stalinista, per a instruir i preparar alguns elements i per tal d’aconseguir informació. Crec que no tenim tal informació ara i que és absolutament necessari organitzar tot un equip per a lluitar contra els stalinistes dins del partit, naturalment sota la direcció del nostre partit. Cal tenir camarades que primer aconseguisquen la informació, estudien tota la premsa stalinista des del següent punt de vista: què està passant en el partit, els conflictes, les expulsions, etcètera. Després col·locar agents en el partit, agents en el bon sentit. Crec que dins dels seus equips, en els aparells, la diferenciació entre el personal tècnic i els grans dirigents és molt aguda. Browder és una caricatura de Stalin, el servei tècnic es compon de personalitats absolutament insignificants. Podem trobar elements començant pel porter. Possiblement el porter és un agent de la GPU; molt bé, llavors un altre amb un lloc de menor responsabilitat, per exemple un dels mecanògrafs. Hi ha mecanògrafs prou privilegiats que pertanyen al servei de Browder i de la GPU però n’hi ha d’altres en treballs completament tècnics que són oblidats del tot; hem de trobar els nostres agents ací, sistemàticament buscar aquesta gent, penetrar, cercar, entrar en contacte amistós amb l’obrer comunista i després, a poc a poc, crear un servei d’informació.\nCannon: Quina classe de camarada posaria vostè al front d’aqueix treball? Quines característiques ha de posseir?\nTrotski: Seria bo un camarada com Abern. Mai l’he vist, no el conec, però em dóna aqueixa impressió. És un camarada que pot fer un treball sistemàtic; ha de tenir col·laboradors joves. Les dones dedicades poden ser útils, però han d’ésser dones intel·ligents, elles tenen altres mètodes d’entrar en relació amb elements obrers comunistes.\nShachtman: Això significa que cal enviar gent dins del Partit Comunista?\nTrotski: Sí, si és possible. Vostè coneix l’exemple de França. La joventut russa vingué amb l’objectiu de guanyar-se la joventut socialista. Tingueren una reunió secreta, però la secretària de Fred Zeller era camarada nostra. Tinguérem una discussió amb ella i li demanàrem que publiqués la transcripció taquigràfica immediatament. S’ho pensà dues vegades però al final consentí en publicar-la. Després que publicàrem això, ens guanyàrem tota la joventut. Zeller vacil·là, però les bases immediatament mostraren la més calorosa simpatia cap a nosaltres i després Zeller vingué amb elles.\nCannon: La transcripció taquigràfica fou publicada sense autorització?\nTrotski: Clar. Després Fred Zeller digué, “la meua secretària ha estat més intel·ligent que jo”. Una qüestió força important en la lluita contra els stalinistes és la que es refereix a la guerra. Crec que ací la Reforma Ludlow és molt important; és la pedra de toc encara que, naturalment, no és prou. I la Reforma Ludlow rep deu vegades més importància si els stalinistes la recolzen. La nostra primera posició fou un poc doctrinària i sectària, però el millor és anunciar obertament que canviem la nostra línia. És millor dir el que és. Poden afirmar que canviem el nostre programa i donar l’exemple de Lenin sobre la qüestió agrària. No fem trucs als obrers. Proposàrem una lluita més revolucionària però som una petita minoria. Vostès creuen en la Reforma Ludlow com a control als grans negocis i al govern; els acompanyàrem. Però l’última resolució del Comitè Nacional és equívoca i el plantejament de McKinney sobre què no hem canviat res no és cert, no és franc. Vostès no poden donar un viratge sense informar les masses, perquè no seria un viratge. Hem de dir: “Sí, hem fet aquest viratge perquè volem estar amb vostès.” Subratllen açò de tal manera, que els lovestonistes perden la força de criticar-los. I els lovestonistes no tenen importància. Preocupen-se per les nostres relacions amb la classe obrera, això és d’importància.\n[Ací es produí una discussió sobre quina seria la nostra posició si la Reforma Ludlow s’enviés novament (al Congrés) en una forma revisada i diluïda. Trotski digué que hauria de veure la nova però que, en qualsevol cas, hauríem d’agitar-la tal com era i assenyalà que els seus iniciadors ja eren incapaços de lluitar per ella.]\nShachtman: I vostè fa alguna distinció entre el nostre suport a la Reforma Ludlow i al desarmament?\nTrotski: El desarmament és completament diferent. És completament fals; la proposta de desarmament és fictícia. Però amb la Reforma Ludlow passa quelcom distint: els treballadors desitgen provar l’administració. Açò no té res a veure amb la Lliga de les Nacions, el tribunals d’arbitratge, les converses de desarmament. Propose que relacionem la Reforma amb la consigna pel dret de la joventut a votar als divuit anys.\nDunne: Els xicots de divuit en tindran vint-i-un quan arribe la guerra.\nTrotski: Sí, sí aqueix és un altre argument.\nCannon: ¿Vostè creu que el moviment stalinista té perspectiva de major creixement als Estats Units, d’una major expansió? Durant els darrers anys ha crescut tremendament no sols en membres sinó en ramificacions. M’incline a pensar que ha assolit la seua cúspide als Estats Units, encara que, en relació amb la guerra, els seus membres reben les benediccions del govern com a patriotes professionals i com a agents policíacs influents contra nosaltres. Però, en general, la terrible recepció que han tingut els Judicis de Moscou, el col·lapse de la política del Front Popular i de la seua política exterior, en general, li han propinat forts colps al moviment stalinista als Estats Units. Ara hi ha un atac molt més ampli contra el stalinisme. A més a més, en molts sindicats on tenien un poderós control s’ha desenvolupat l’oposició. Els nostres camarades ens diuen ara que l’odi contra els stalinistes està creixent en el sindicat de pintors, per exemple, on s’alien amb els pitjors elements del gangsterisme.\nShachtman.: Hi ha també altres símptomes importants. Hi ha dos periòdics liberals a Nova York, el World Telegram i l’Evening Post, dirigit per Stern, que és home de Roosevelt; fins fa poc, el Post era especialment tolerant amb els stalinistes, molt amistós.\nTrotski: He llegit la discussió entre Mayer i el director sobre la qüestió russa: fou força interessant.\nShachtman: Sí, ara el Post ha engegat una campanya contra els Judicis de Moscou. I World Telegram ha publicat els articles de Stobberg i atacat els sindicats stalinistes.\nTrotski: Crec que la derrota d’Espanya que ara s’apropa (la deserció del govern ocorrerà en les pròximes setmanes), produirà la més gran impressió, que es dirigirà directament contra els stalinistes. Després de la derrota, les parts compromeses s’acusaran unes a altres. L’odi dels socialistes en Espanya és terrible. Després tornaran els voluntaris i tindrem centenars de Beatty perquè la guerra civil és una gran escola. A més el Front Popular a França és un fracàs total. Avui els informes mostren que el mercat de la borsa nord-americana està novament nerviós, ha caigut. Aquestes són les últimes convulsions de la política del New Deal amb totes les seues il·lusions. Aquests tres factors (la derrota a Espanya, la derrota del Front Popular a França i, amb el vostre permís, la fallida del New Deal) signifiquen un colp mortal per als demòcrates. Naturalment que també depèn de la nostra activitat. Després de la Guerra Mundial, la Segona Internacional semblava estar totalment morta i durant els primers anys la Tercera Internacional creixia i creixia. I espere que ara cresca també.\nKarsner: La Tercera Internacional cresqué quan es produí una victòria. Però on vullga que els treballadors miren ara trobaran derrotes. Els treballadors estan desil·lusionats no sols del stalinisme sinó del comunisme. No sé si aquests centenars de persones d’Espanya vindran cap a nosaltres o deixaran el moviment.\nTrotski: És totalment correcte. Ens ocasiona grans dificultats. La selecció dels nostres quadres és diferent, ocorre en un període diferent. Abans els quadres s’adherien a un estat victoriós, ara s’adhereixen a un programa revolucionari; el nostre desenvolupament és molt més lent que no el de la Komintern. D’altra banda, tindrem una nova generació. No hem d’oblidar la nova generació que no passà pel stalinisme. Per a nosaltres tot el problema consisteix en lligar els nostres quadres als obrers. La nova generació no està exhausta, no està cansada, per açò és simptomàtic que hàgem guanyat la joventut del PC i que la joventut comunista estiga començant a mirar cap a nosaltres. Aquest és el primer moviment important cap a nosaltres i creixerem.\n1És un estenograma de la cinquena de les sis discussions entre la delegació del SWP y Trotski [part de la nota de l’edició castellana]


manelzaera: Vaga de treballadors públics\nEscrit per Manel Zaera a 8.6.10\nEl que tampoc sap molta gent és que per cada dia de vaga que un funcionari fa li desconten el dia de sou i la seguretat social. Segons comenten un 120€ aprox.\nHome, aixo deu ser a un funcionari que cobra ( o costa 120 € ) lògicament.\nLo de la Seguretat Social, més que descomptar, suposo que el que passa és que aquell dia no cotitza .\nPer altra banda, com diu aquell, s'ha de ser ignorant per a pensar que a un assalariat que faci vaga li sortira gratis.\nHem entrar en un estat d'excepció, amb suspensió de drets i garanties. On es l'Estat social de dret que promulga la Constitució Espanyola?


TAULA DE LLUMS A EDUCACIÓ INFANTIL - COR DE MARIA - VALLS\nTAULA DE LLUMS A EDUCACIÓ INFANTIL\nEl joc relacionat amb la llum, la foscor… acompanya els infants al llarg de tota la vida. En aquest viatge de descobriment visual, les taules de llum ofereixen un marc màgic d’interacció amb la llum i els seus efectes.\nEl Col·legi Cor de Maria doncs, ofereix cada setmana una magnífica proposta d’experimentació, jocs sensorials, manipulatius i artístic als més petits.\nI és que els nens i les nenes d’Ed. Infantil del Cor de Maria s’ho passen d’allò més bé adquirint nous aprenentatges tot jugant amb la taula de llum. Com ells l’anomenen: la taula màgica!\nSense dubte és una proposta molt engrescadora tant per als més petits com per als més grans.


Liber, la Fira Internacional del Llibre - Combel Editorial\nLiber, la Fira Internacional del Llibre\nadmin setembre 6, 2016 No hi ha comentaris\nLiber és l’esdeveniment de referència del sector del llibre espanyol i llatinoamericà, promogut per la Federació de Gremis d’Editors. Aquest any se celebra a Barcelona, al Recinte Gran Via Palau 1, del 12 al 14 d’octubre. Amb 500 segells editorials i empreses de 16 països, és la major trobada del llibre en espanyol.\nEditorial Casals, Combel Editorial i Editorial Bambú presentarem les darreres novetats de llibres infantils i juvenils, així com llibres escolars i material complementari, a l’estand C308. La persona responsable de l’estand serà el Sr. Pere Mateo. (pere.mateo@editorialcasals.com)\nAnterior Anna Casassas, Premi Trajectòria\nSegüent Ens veiem a la Frankfurt Book Fair 2016!


Estudi de l'Assemblea de docents del Baix Maresme de les retallades als centres públics de la zona durant els darrers anys - CGT Ensenyament\nArrel del lloc Ed Pública NO UNIV. Informacions de les zones Resums i actes de zona d’altres cursos Curs 2014-15 Maresme - Vallès Oriental Baix Maresme\nS’ha dedicat l’estudi al prof. Abel Martínez que va morir realitzant la seva tasca docent.\nEvolució de les retallades als centres del Baix Maresme\nDurant els darrers cursos, l’Administració ha aplicat retallades en tots els serveis públics, en especial a ensenyament. Cada curs, l’Administració informa de les dades globals de Catalunya, però no disposem de la informació desglossada per centres. Per aquest motiu l’Assemblea de docents del Baix Maresme va decidir a l’inici de curs realitzar un estudi sobre l’evolució de les retallades durant els darrers cursos als centres. La intenció és poder fer una anàlisi amb suficient perspectiva de com han evolucionat les retallades des del punt de vista de cada centre.\nPer realitzar l’estudi es va enviar un qüestionari als contactes que té l’Assemblea als centres de la nostra zona. Les variables que volíem quantificar eren el nombre d’alumnes matriculats, la plantilla de docents mesurada en jornades senceres, els ingressos realitzats pels ajuntaments i el Dept. d’Ensenyament i la despesa realitzada a cada centre. Les dades correspondrien als cursos 2006-07 fins a l’actual. Els indicadors que volíem calcular era l’evolució del nombre d’alumnes per docent i\ndels ingressos i despeses per alumne. La recollida de dades es va realitzar amb la col·laboració dels delegats sindicals que participen a l’Assemblea.\nHem tingut moltes dificultats per a realitzar l’estudi. L’única informació desglossada per centre que és pública és la de la plantilla de professors. Aquesta es publica al DOGC habitualment a finals d’any. Denunciem la falta de col·laboració de l’Administració, ja que en les reunions dels representats sindicals amb l’Administració al nostre SSTT, la resta d’informació desglossada per centres no se’ls lliura. Als centres també hi ha hagut moltes reticències en facilitar-nos les dades, des de docents fins als equips directius. Per aquest motiu, ens vam comprometre a no publicar les dades de cap centre.\nDades recollides als centres\nLa següent informació correspon a les dades obtingudes pels nostres contactes a 11 centres de la zona, 7 de primària i 4 de secundària. Per tal de facilitar l’estudi i garantir la confidencialitat de les dades hem agrupat les dades en 5 tipus de centres:\n• Escola 1: les dades corresponen a escoles de menys de 200 alumnes.\n• Escola 2: les dades corresponen a escoles d’entre 200 i 400.\n• Escola 3: les dades corresponen a escoles entre 300 i 400 alumnes i de les que no disposem de dades de despesa.\n• Institut 1: corresponen a instituts amb menys de 500 alumnes matriculats\n• Institut 2: corresponen a instituts de més de 500 alumnes matriculats.\nCliqueu per veure resta de l’estudi amb gràfiques.


Moments d'òpera | Mitridate, Re di Ponto (WA Mozart)\nTancredi (G. Rossini) Un ballo in maschera (G. Verdi)\nLa d’aquesta setmana és una òpera seriosa dividida en tres actes, amb música de Wolfgang Amadeus Mozart, i llibret en italià de Vittorio Amadeo Cigna-Santi; tot i que basat en un episodi imaginari de la història de Roma. Es va estrenar el Gran Teatre Ducal de Milà, el 26 de desembre de 1770. A Catalunya va estrenar-se al Palau de la Música Catalana (durant les temporades de reconstrucció del nou Gran Teatre del Liceu), l’11 de març de 1996.\nAquesta va ser l’òpera que li van oferir a Mozart per a debutar (amb tan sols 14 anys d’edat) a Milà, pocs anys abans de que el seu incendi motivés la construcció de l’actual Teatre alla Scala (que data de l’any 1778).\nEl libreto ens ofereix una típica intriga del segle XVIII d’òpera seriosa, des del punt de vista actual totalment mancada d’interès dramàtic. El rerefons històric és un simple teló de fons i l’acció gira al voltant de les trobades amoroses dels personatges: tres són els que aspiren a la mà d’Aspasia, cap a la d’Ismene. Al final, Mitridate mor, apareix la bondat de Sifare i Farnace es consola casant-se amb Ismene.\nAquesta simplesa argumental era, en realitat, un pretext per gaudir de les complicades àries de gran elegància vocal, com les que Mozart va saber proporcionar al públic milanès l’any 1770.\nTagged with → ALBERT GALCERAN • LA XARXA • MITRIDATE • MOMENTS D'ÒPERA • MOZART • RE DI PONTO


Gn 18:1-10a; Col 1:24-28; Lc 10:38-42.\nSón lectures que ens parlen de l’hospitalitat. En les que l’acollida i l’escolta són molt importants i cal estar atents en tot moment.\nEn la primera Abraham descobreix que és Déu qui li parla a través dels personatges que se li presenten. Mana preparar menjar i allotjament pels ostes. Déu li correspon amb la promesa que tindrà un fill.\nA l’evangeli parla de l’acollida i l’escolta de Marta i Maria.\nMarta està ocupada per atendre bé al Mestre i oferir-li el menjar i Maria està als peus de Jesús escoltant la seva paraula. Però arriba un moment en què Marta es posa nerviosa (la dona de l’acció) i li diu a Jesús, «Mestre digues a la meva germana que m’ajudi», mira que està a gust asseguda als teus peus i jo no aconsegueixo arribar a l’hora del dinar, per tenir-lo a punt, que s’aixequi.\nJesús pren la paraula amb autoritat i amb estimació i li diu a Marta que es preocupa massa de les coses i que ara una sola cosa és necessària i és la que ha escollit Maria, que és escoltar-lo.\nJesús està a disposició de la persona que arriba amb fe per escoltar, perquè Jesús és la plenitud, és la pau.\nMarta i Maria són necessàries totes dues per acollir Jesús a casa. Les dues unides són les que acullen Jesús.\nSí que hem de fer tasques, però també hem de saber trobar temps per a l’escolta de la Paraula. El servei i l’escolta estan totalment relacionats.\n¿L’acció va per una banda i l’escolta – contemplació va per una altra? ¿Realment van separades o hi ha d’haver harmonia entre acció i escolta – contemplació?\nNosaltres hem de ser totes dues al mateix temps, hem de tenir un compromís en l’acció, però també en l’escolta – contemplació.\nL’experiència de la contemplació és necessària per tenir una vida abundant en l’acció. L’acció sola esgota i necessitem tenir espais de silenci només amb Jesús per poder tenir la pau i l’alegria necessàries que només s’assoleixen en la meditació per poder actuar.\nFer-se proper com feia Jesús ens fa ser instruments per mostrar una nova manera de viure l’amor misericordiós del Pare.


REGLAMENT DE LES 24 HORES VIRTUALS D'ULTRAFONS DE BARCELONA\n- SuperEquips: sumar entre tots els integrants de l’equip (sense límit) el màxim de quilòmetres possible entre l’hora d’inici i de final de la competició.\n- Equips de 24 membres: sumar entre tots els integrants de l’equip (màxim 24) la màxima distància possible entre l’hora d’inici i de final de la competició.\n- Equips de 6 membres: sumar entre tots els integrants de l’equip (màxim 6) la màxima distància possible entre l’hora d’inici i de final de la competició.\n- Parelles: sumar entre els 2 integrants de l’equip la màxima distància possible entre l’hora d’inici i de final de la competició.\nCom que som una prova benèfica, en aquesta edició “virtual” no volem deixar de ser-ho i ens agradaria poder recollir una bona quantitat per la Fundació Miquel Valls, com a homenatge pel nostre company Biel, que ens ha deixat aquest any per culpa de l’ELA.\nPer aquest motiu, enguany el preu de la inscripció és voluntàri i es formalitzarà fent una donació a la campanya que hem obert a migranodearena.org: Virtual24h amb l'ELA\n• Les inscripcions es podran realitzar a la web triteamapp.com i per fer-ho, a part d’introduir les dades necessàries (Nom, cognoms, data de naixement, nacionalitat i sexe) caldrà vincular el vostre compte d’Strava per obtenir les dades de les activitats que feu durant el període de la competició. Si no es vol utilitzar strava, es poden pujar fitxers .gpx amb els diferents trams realitzats directament a triteamapp.com, al menú Activitats > Creació manual.\n• Inscripcions dels equips: Un representant de cada equip haurà de crear l’equip i donar el codi que es generarà, a la resta de membres de l’equip que s’hauran de registrar personalment.\nUn mateix corredor pot formar part de diferents equips, si competeixen en categories diferents.\n• El termini d'inscripció finalitzarà en el moment de l’inici de la prova (6:00h del dissabte 12 de desembre), però només s’enviarà el dorsal per mail a aquells que facin la inscripció abans del dimecres 9 de desembre. Qui faci la inscripció més tard, podrà descarregar-se el dorsal al web de triteamapp.com\n• Cada participant es pot inscriure a totes les proves que vulgui, amb les següents limitacions:\n- Les proves de distància (50km, 100Km i 100Milles) s’han de realizar en una única activitat (un únic track), de COM A MÍNIM la distància oficial (No seràn vàlides activitats de 49,99Km, 99,99Km o 99,99 Milles o inferiors)\n- Les proves de temps (6h, 12h i 24h) podran estar dividides en diferentes tracks, quan es participi en diferents proves a la vegada. Per exemple, un participant de les 24 hores, pot pujar una activitat de 100,02Km i un altre per la resta del temps fins les 24:00h\nSi hi ha diferents tracks que compleixen els requisits d’una prova, comptarà com a vàlid el millor registre. Per exemple: Si una participant de les 24h puja a Strava quatre activitats de menys de 6h, a la classificació de 6h s’agafarà el registre de més distancia.\nPer intentar explicar-ho millor, farem un exemple concret d’un atleta de 24h vol participar als 50km, a les 6h, a les 12h, als 100km i a les 24h, i que ho farà en dos dies (12 hores dissabte i 12\nHauría de pujar a Strava, per exemple:\nSupera els 50km ok\nTrack 2 4,11 0h37’ 5h22’ + 37’ = 5h59’ -> Si entre hora inici i hora final hi ha menys de 6 hores -> ok\nTrack 3 55,30 5h58’ 5h22’ + 37’ + 5h58’ = 11h57’ -> Si entre hora inici i hora final hi ha menys de 12 hores -> ok\nTrack 4 100,02 11h45’\nSupera els 100km -> ok\nAquest track el pot fer el dia següent, no ha de\nser seguit de l’anterior.\nTrack 5 3,21 0h17’ 5h22’ + 37’ + 5h58’+ 11h45’ + 17’ = 23h 59’ -> -> ok\nSuma total de temps és menys de 24 hores > ok\nTotal 162,73 23h59’ Hora d’inici a les 12h de dissabte i final a les 12h de diumenge (com a màxim)\nAmb aquestes activitats l’atleta tindria les següents marques a les classificacions:\n5h22’ en 50km\n11h45’ en 100km\n54,20km (50,09 + 4,11) en 6h\n109,50Km (50,09 + 4,11 + 55,30) en 12h\n162,73km (50,09 + 4,11 + 55,30 + 100,02 + 3,21) en 24h\nEn el cas de participants de les 6 hores o 12 hores que vulguin participar en diferents proves pujant diferents activitats, entre l’inici de la primera prova i la finalització de la última no es pot superar el temps màxim de la competició.\nEx: Si un participant de 6 hores inicia la primera activitat a les 13:06:25 ha de finalitzar la última activitat (com a màxim) a les 19:06:25\nEn el cas de superar aquest límit no es tindrà en compte l’activitat més curta que pugui compensar el temps superat.\nEls participants de les proves individuals, també poden formar part d’un equip.\nEls participants que només participin en equips, no tenen la limitació d’activitats dels individuals. Entre les les 6h de dissabte i les 22h de diumenge poden pujar tantes activitats a Strava com vulguin, i el sistema les sumarà totes.\nEls equips sumaran la totalitat de quilòmetres que facin tots els seus integrants, i no caldrà que sigui per relleus. Cada participant pot córrer quan li vagi bé i pot coincidir amb altres companys d’equip.\n• El termini per pujar les activitats a Strava finalitzarà el dilluns 14 de desembre a les 23:59h\nTotes les activitats que es pugin hauran de fer-se entre les 6h de dissabte 12 de desembre i les\n22h de diumenge 13 de desembre. No s’acceptaran activitats que comencin abans de les 6:00\nde dissabte o que acabin passades les 21:59 de diumenge (ambdues, hores de Barcelona GMT+1).\nLes activitats no es podran crear manualment i hauran de ser registres de dispositius GPS, o anàleg si és una activitat indoor.\n• Les persones participants permeten, explícitament, que el seu nom, cognom, sexe i any de naixement es publiquin a les llistes d’inscrits, així com a la de resultats parcials i finals, seguint la normativa establerta.\n• Els participants podran descarregar-se del web el seu dorsal.\n• Amb la inscripció a aquesta competició el participant eximeix als organitzadors de qualsevol possible dany, tant físic com psicològic, que pugui patir ell o causar a qualsevol altre persona.\n• Els resultats no seran oficials, i les marques aconseguides no s’enviaran a la IAU ni apareixeran als rankings de la competició\n• No hi haurà Control antidoping: ;P\n• Tots els participants rebran un diploma commemoratiu amb el registre aconseguit.\n• Els atletes que en l’edició de 2019 van aconseguir dorsal gratuït pel 2020, se’ls guarda aquest privilegi pel 2021.\nEnguany no s’atorgaran inscripcions gratuïtes per la propera edició.\nFormulari per rebre la Newsletter


Home \_ Notícies \_ Elements que es mostren per etiqueta: 420\ndivendres, 9 de desembre de 2011 10:01\nSegueix la vela catalana a vela.cat durant el Pont de la Puríssima\nAl llarg d'aquesta setmana tindran lloc diferents regates importants en les que participaran esportistes catalans així com competicions a diferents clubs de la costa catalana.\nEt donem tota la informació que necessites per a fer-ne el seguiment, ja sigui a través de les seves xarxes socials o pàgines web. Us animem a tots a gaudir de totes aquestes competicions!\nRegates amb esportistes Vela.cat\nCampionat del Món de Perth\n03 al 18 de desembre\nCampionat d'Espanya de Laser Radial a Canàries\nCopa d'Espanya de 420 a Múrcia\nSetmana Olímpica Canària de Vela\nCampionat d'Europa de F18 a Canàries\nQuarta prova del Circuit Català d'Optimist al Club Nàutic El Masnou\nInternational Guido Depoorter de Patí de Vela al Club Vela Sant Antoni\ndilluns, 7 de novembre de 2011 16:20\nSanti Mas i Jaime Menescal i el seu 420 “Movistar”, bronze al Grand Prix de l’Armistice\nEl passat 29 d'octubre els regatistes de l'equip Movistar Santi Mas i Jaime Menescal van aconseguir la tercera posició, empatats amb el segon classificat, al Grand Prix l'Armistice. La cita francesa, que enguany es va convertir en el Campionat de França, va comptar amb la participació de més de 500 embarcacions en la seva 42a edició.\nD'altra banda, el Movistar de Silvia Mas i Núria Miró van aconseguir una discreta 32a posició.\nClassificació final Le Grand Prix de l'Armistice, Campionat de França 420:\n1. FRA Camille Rossi i Aurelie Villette\n2. FRA Yvann Thelier i Gauthier Germain\n3. ESP Santi Mas i Jaime Menescal... i fins a 108 classificats\ndilluns, 3 d'octubre de 2011 09:14\nCambrils finalitza amb gran èxit la regata 420 i Làser 4.7 amb major participació de les realitzades a Catalunya en 2011\nSalou es porta el V Trofeu Cambrils a Bon Port en la classe Làser 4.7\nEls clubs nàutics del Masnou i El Balís copen el podi de 420\nEl club Nàutic Cambrils ha donat per finalitzat el primer cap de setmana de la Cambrils Regates de Tardor amb un gran èxit participatiu i d'organització. Amb 80 vaixells inscrits, el Campionat de Catalunya de la classe Làser 4.7 i 420 ha estat la regata amb major participació de les realitzades aquest any a Catalunya, amb equips procedents de la Comunitat Valenciana i Catalunya. Tot un èxit que ve a reconèixer la qualitat dels esdeveniments organitzats pel Club Nàutic i la seva competitivitat.\nEl Club Nàutic Salou ha acaparat el podi de la classe Làser 4.7, Bosco Pujol, Anna Miquel i María López han estat primer, segon i tercer en la classificació general del Campionat de Catalunya – V Trofeu Cambrils a Bon Port. Pep Nogués, del Club Nàutic Cambrils ha finalitzat en 8ª posició i Mon Cañellas, fins ara màxim representant del Club organitzador en Optimist, ha finalitzat en el lloc número 12 en haver estat penalitzat amb una bandera negra per una sortida abans d'hora, malgrat haver realitzat bons parcials.\nEls guanyadors absoluts en la modalitat 420 han estat Santi Mas i Jaime Menescal, del Club Nàutic El Masnou i el Club Nàutic El Balís; els segons classificats han estat els germans David i Álex Charles, del Club Nàutic El Balís, mentre que la tercera posició l'han ocupat Bàrbara Cornudella i Sara López, del Club Nàutic El Balís.\nEls primers classificats del Club Nàutic Cambrils han estat la parella formada pels germans Miquel i Albert Armengol, que han acabat el Campionat en el lloc 21. El Campionat de Catalunya 420 i Làser 4.7 ha pogut completar-se les sis proves que constava la regata: 4, disputades el dissabte, i dos el diumenge, amb unes condicions immillorables per a la navegació. Han pres la sortida 80 embarcacions: 26 de 420 i 54 Làser 4.7, amb un vent de llevant amb una intensitat mitjana durant totes les proves.\nEls premis van ser lliurats pel regidor de Turisme i segon tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Cambrils, Xavier Martí, qui va lloar l'organització i el nivell de qualitat del Campionat.\nEl comodoro del Club, Roderic Miralles, va apostar per continuar amb les regates de qualitat i va felicitar al comitè d'organització del Campionat de Catalunya 420 i Làser, que formen part de la Cambrils Regates de Tardor, que engloben quatre campionats de Catalunya durant el mes d'octubre: Làser 4.7, 420, J80, Creuer i Optimist.\nClassificació 420 i Làser 4.7\nFont: Club Nàutic Cambrils\ndijous, 11 d'agost de 2011 09:01\nParticipació de catalans al Campionat Europeu de 420 & 470\nFoto: Christopher Pavreau\nS' està celebrant a Nieuwpoort (Bèlgica) en Campionat Europeu Junior de 420, on participen fins a 101 embarcacions de 20 països diferents, entre ells 3 tripulacions catalanes.\nLa tripulació de Jordi Xammar & Alex Clavillé (CN El Masnou) estan lluitant per les primeres posicions entre els quatre primers classificats. Ahir mateix varen aconseguir una 3a primera posició en la darrera prova. Després de l'excel•lent competició realitzada a Tavira. Ahir van finalitzar el dia en 4 posició en la classificació provisional.\nEls germans Urzaiz -Fernando i Álvaro - (CN El Balís) , i la tripulació formada per Adriana Rodes & Luci Brugman (CN El Balís) també prenen part en aquesta competició, actualment en 41a i 60a posició respectivament.\nS'està celebrant també el Campionat Europeu Junior de 470, fent així d'aquesta manera per a que s'estableixi contacte entre tots els participants i promoure així el pas dels esportistes de la classe 420 cap a la classe 470, el germà gran.\nLA tripulació de les germanes Brugman - Atlantic i Nora - hi estan participant en classe 470.\nPodeu seguir l'evolució dels catalans i de la resta de participants a través de la web del campionat, o bé a través de la web de la secretaria de classe 420 a Espanya.\nFont: BYM Sailing & Sports / Secretaria espanyol 420 / vela.cat\ndivendres, 29 de juliol de 2011 10:28\nAquest cap de setmana tindran lloc quatre regates importants, en les que participaran esportistes catalans. Et donem tota la informació que necessites per a fer-ne el seguiment, ja sigui a través de les seves xarxes socials o pàgines web. Us animem a tots a que us acosteu als clubs i spots on tindran lloc aquestes competicions per gaudir-les en directe.\nCampionat del Món i Europa de Làser Radial Juvenil. 16 a 23 La Rochelle (FRA) web\nCampionat d'Europa 420 20 a 29 Tavira (POR) web\nCampionat d'Europa Juvenil Europa 22 a 31 Travemünde (GER) web\nCampionat d'espanya de Finn 27 a 30 CN Hospitalet Vandellòs web


4 hàbits per un envelliment saludable | El Tossalet\nL'Organització Mundial de la Salut (OMS) declara que entre els anys 2015 i el 2050, gairebé es duplicarà el percentatge de persones més grans de 60 anys a tot el món. Tot i que no totes les persones envellim igual, hi ha factors que influeixen en la qualitat de vida de la gent gran i molts impliquen hàbits que són importants ja a tenir en compte des de la joventut.\nL'envelliment actiu o saludable es defineix com el procés del manteniment de la capacitat funcional que possibilita un major benestar en la vellesa, i requereix la implicació no només de les persones grans, sinó de tota la comunitat.\nA continuació us presentem 4 hàbits recomanables per aplicar des d'avui mateix perquè l'envelliment sigui el més saludable possible:\n✔ Alimentació saludable i equilibrada: cada persona té les seves pròpies necessitats. Però cal que la dieta sigui adequada, com la mediterrània, que prevalgui els aliments de temporada i proximitat. Consumint en gran manera fruita, verdura i fibra. Evitant els hàbits de consum d’alcohol o tabac.\n✔ Activitat física i moviment: L'Organització Mundial de la Salut (OMS) recomana que les persones de més de 65 anys incorporin 30 minuts d'activitat física a la seva vida diària. Es recomana ser constants, estar en moviment i és important tonificar el cos i enfortir els músculs per enrederir la sensació de fragilitat. Com per exemple:\n• Pujar i baixar escales\n• Fer exercicis de mobilitat, flexibilitat, tonificació i força\n• Taitxí o Yoga\n✔ Relacions socials i amb la família: les relacions humanes són bàsiques per a l'estabilitat i la seguretat emocional de la persona. Aquests vincles influeixen sobre els estats psicològics o cognitius de la persona gran: l'autoestima i la sensació de benestar. Per tant, és important que la persona se senti acompanyada i atesa.\n✔ Activitats d’oci i d’interès: una persona gran ha de mantenir-se ocupada sempre que el seu estat de salut ho permeti. Fent activitats que li agradin i les gaudeixi.


La xef Carme Ruscalleda fa una xerrada al CERAP | FemSafareig.cat\nLa xef Carme Ruscalleda fa una xerrada al CERAP\nmarç 13, 2019 Jesús Torres Cultura/Societat 0\nLa internacionalment famosa cuinera Carme Ruscalleda va fer una conferència el passat divendres 8 de març organitzada pel CERAP.\nLa xerrada va tenir lloc a la sala d’actes de la Casa de Cultura (FOTO: Arnau Carbonell)\nRecentment s’ha creat una secció gastronòmica en el sí del Centre d’Estudis Riudomencs Arnau de Palomar. Una de les finalitats d’aquesta secció és el tractament de la nostra cultura gastronòmica i per aquest motiu organitzen tot tipus d’actes. Aquest trimestre han orgnitzat un cicle de conferències relacionades amb la cuina i aquest passat divendres van acollir una conferència de la cuinera Carme Ruscalleda i Serra.\nSota el títol “Des d’una botiga amb obrador tocinaire, a la cuina gastronómica del país”, una de les pioneres de l’alta cuina catalana, va explicar el seu periple vital entre els fogons davant més de cent persones. Va començar el seu contacte a la cuina a través de la tocineria que regentava la seva família, per després començar a preparar menjar per emportar fins a obrir el seu propi restaurant, el Sant Pau. La obertura d’un restaurant a Tokyio, les estrelles Michelin, innovadores propostes de plats van servir a Ruscalleda per posar en valor els seus ideals de la cuina: sana, de proximitat, sense oblidar la tradició, tenint cura del producte i alhora, divertida i sobretot, sabrosa.\nLa conferència, que va ser presentada pel membre de la secció gastronòmica Ramon Margalef, també va comptar amb la intervenció de l’Alfons Ollé, amb un experiència en el món de les carnisseries semblant a la de la xef santpolenca. Abans de la xerrada, Ruscalleda va visitar també l’obrador de la família Ollé Jansà. Després de la xerrada, de firmar llibres i atendre als fans, Ruscalleda i el seu marit Antoni Balam van sopar al restaurant Sant Antoni de Riudoms acompanyats d’una quarantena de riudomencs on van poder degustar algunes de les expressions de la cuina riudomenca, com són la coca de recapte, les faves a la catalana o la coca de músic, així com el vi novell del Celler Masroig, dedicat també a la figura del porc com a puntal de la cuina catalana. Durant el sopar, Ruscalleda i Balam van continuar explicant vivències personals i van rebre per part de l’organització, un lot de productes riudomencs i una cistella amb verdures riudomenques de temporada.\nCarme Ruscalleda, Centre d'Estudis Riudomencs Arnau de Palomar, CERAP, Cuina\nEl cap de setmana esportiu dels equips...


"Preu, descompte i marca blanca són la base del model d'Aldi" - Diari de Terrassa\nEl responsable d'expansió d'Aldi a la zona, Jordi Filiberto, davant la nova botiga. Nebridi Aróztegui\nEl responsable d'expansió d'Aldi a la zona, Jordi Filiberto, davant la nova botiga.\n"Preu, descompte i marca blanca són la base del model d'Aldi"\nA. Losada 01.12.2020 | 20:40\nLa cadena d'alimentació i supermercats Aldi va obrir ahir la seva quarta botiga a Terrassa, situada a la carretera de Martorell, 27-29. Amb una superfície de 1.200 metres quadrats, una plantilla de 18 col·laboradors i un aparcament amb 62 places (dues per a vehicles elèctrics), els clients podran trobar en el nou establiment prop de dos mil productes, un 86% d'ells de marca pròpia i sempre amb un fort compromís per la qualitat. A més, en la línia amb l'aposta d'Aldi pels productes de proximitat, el 80% del seu assortiment està format per productes elaborats en territori nacional, que provenen de més de 400 proveïdors, un 26% dels quals són a Catalunya.\n"Ens omple d'orgull poder obrir el nostre quart supermercat a Terrassa, ja que amb aquesta obertura ens apropem al nucli urbà del municipi i oferim als nostres clients una opció de compra còmoda i econòmica en una altra zona de la ciutat", explica el responsable d'expansió d'Aldi a la zona, Jordi Filiberto. I afegeix: "Aquesta és la nostra cinquena obertura de l'any a Catalunya, on ja disposem de més 70 supermercats, 45 d'ells en la província de Barcelona".\nEls altres tres establiments d'Aldi a Terrassa es troben a la carretera de Matadepera, 224; a l'avinguda de Béjar, 346; i en el barri de Les Fonts (carrer de Rosa Sensat, 2).\n"Els clients que vinguin a Aldi trobaran un model de botiga urbana moderna, còmoda i senzilla amb tot el necessari per fer una compra completa", afirma Jordi Filiberto.\nSobre el perquè d'una quarta botiga d'Aldi a Terrassa, Filiberto afirma que "amb aquest nou establiment volem apropar-nos als nostres clients en una altra zona de la ciutat. De fet, un dels nostres objectius dels últims anys és el d'acostar-nos cada vegada més als centres urbans i nuclis de les ciutats, i aquesta botiga, situada al final de la Rambla, creiem que ens permet ser més a prop dels veïns del centre, així com els de la zona de La Cogullada, i oferir-los una nova opció de compra".\nA la pregunta de com competeix Aldi amb altres rivals que tenen una forta implantació a la ciutat, Filiberto explica que "confiem en la nostra estratègia de negoci basada en el descompte, el preu i la marca blanca, i creiem que a llarg termini és un model d'èxit que guanyarà implantació en el territori". En aquest sentit, abunda: "Els clients cada vegada més s'estan decantant per productes de primera necessitat i marques blanques que els permeten fer una compra completa sense haver de destinar-hi un gran pressupost. De fet, això s'ha anat fent evident a mesura que hem anat ampliant la nostra presència al territori".\nSobre les peculiaritats que diferencien les botigues d'Aldi de la resta de supermercats d'altres empreses del sector, el responsable d'expansió de la cadena a la zona explica que "comptem amb una estratègia de negoci basada en el descompte i els preus baixos; a més el nostre principal objectiu i al qual dediquem la major part dels nostres esforços és a desenvolupar la nostra marca pròpia, que ja representa el 86% del nostre assortiment. Aquesta estratègia és la que ens permet mantenir una qualitat elevada a preus competitius".


El PSPV de València busca superar la "sensació de fartada" en el món faller amb unes jornades de debat "en positiu"\nEl PSPV de València ha organitzat per al primer cap de setmana de maig unes jornades de reflexió entorn de les Falles, amb l'objectiu de "recuperar el debat en positiu" i "superar la sensació de fartada" en el món faller. Per a aconseguir-ho, les meses de debat obertes a la ciutadania abordaran qüestions com el model de gestió, la comunicació, la seguretat i la convivència o l'art i la cultura fallera.\n'Les Falles a debat. Tu decideixes' tindrà lloc divendres i dissabte 4 i 5 de maig en el Palau de l'Exposició de València. Gómez creu que, últimament, les festes "sempre han estat lligades a la polèmica i al conflicte" i ha cridat a superar-ho. No obstant açò, descarta que les jornades entren tant en el terreny dels òrgans municipals -Regidoria de Cultura Festiva o Junta Central Fallera dirigides per l'edil de Compromís, Pere Fuset- com que hi haja "intenció de polititzar".\nLa intenció del PSPV és que a aquesta primera edició li seguisca una altra ronda durant el pròxim mes de setembre, en la qual es tractaran temes com l'autofinançament, les Falles com a motor econòmic, el futur de la festa o la seua relació amb la dona.\nLa secretària general dels socialistes de València, Sandra Gómez, i la responsable de Cultura Festiva del partit, Pilar Bernabé, han desgranat el programa aquest divendres en un esmorzar informatiu. La iniciativa arriba com una de les seues apostes clau des que Gómez fóra triada el passat mes de febrer en eixe càrrec.\nEl PSPV vol "recuperar el to constant en positiu" i posar sobre la taula "qüestiones sense dilació, comptant amb tothom". Algunes d'elles són la viabilitat de les Falles, la cultura de les comissions, la "complicada" convivència entre veïns i fallers o la continuïtat de la festa.\nGómez ha situat altres metes com canalitzar el futur dels monuments fallers en un sector amb "molt d'intrusisme" i que veu necessari regular millor i que "la gent estiga donada d'alta", així com desenvolupar la declaració de les Falles com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la Unesco, que "no recau només sobre la Junta Central Fallera, és de tot el món".\nEls socialistes aposten per obrir aquest debat comptant amb la voluntat de la ciutadania i de tots els agents del sector, amb transversalitat, pluralitat i, en definitiva, "des de l'amor cap a les Falles", ha subratllat la líder del PSPV.\n"LES FALLES ESTEM PER DAMUNT"\nEls debats arriben per a contrarestar la "sensació generalitzada de fartada" existent entre els fallers, com ha lamentat Gómez, que creu que, últimament, les festes "sempre han estat lligades a la polèmica i al conflicte". Ha cridat a superar-ho i a no utilitzar-les com a "arma electoral llancívola". "Les Falles estem per damunt", ha emfatitzat.\nTambé ha trobat a faltar que no s'haja aconseguit "un bon clima d'enteniment" en el sector: "Pareix que, fora del mes de Falles, hi ha un conflicte darrere l'altre".\nSENSE INTENCIÓ DE POLITITZAR\nRespecte a si la iniciativa podria despertar el recel dels socis de govern -Compromís i València en Comú- o si entraria en les competències de la Regidoria de Cultura Festiva o la Junta Central Fallera (JCF) que dirigeix Pere Fuset, Sandra Gómez ha recalcat que "cada partit té el seu relat" i ha descartat tant que les jornades entren en el terreny dels òrgans municipals com que hi haja intenció de polititzar.\nHa insistit que obrir aquest debat és "més necessari que mai" i que, per tant, "faltaria més que cap partit poguera realitzar-ho". També ha remarcat que no les organitza com a regidora de Turisme i que no ha de "informar ni demanar permís". "Aquestes coses s'entenen", ha asseverat.


Inici > El Museu > Premsa > Exposició “Catalunya, un país d'enginy i innovació"\nExposició “Catalunya, un país d'enginy i innovació"\nLa mostra presenta 30 aportacions científiques i tècniques universals que han tingut el seu origen en terres catalanes\nEl Museu Nacional de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya (mNACTEC) ha inaugurat l’exposició “Catalunya, un país d'enginy i innovació. 30 aportacions científiques i tècniques universals”. La mostra es podrà visitar fins al 31 de maig del 2018 a l’espai Made in Catalonia del Museu.\nL’exposició, creada i produïda pel mNACTEC, mostra com Catalunya ha estat bressol de nombroses aportacions d'abast mundial en els camps de la ciència i la tecnologia, aportacions de creadors, inventors i científics catalans que amb el seu enginy han revolucionat alguns àmbits com la recerca, la indústria tèxtil i la medicina, entre d'altres. La mostra, amb objectes originals de les mateixes col·leccions del mNACTEC, presenta 30 aportacions científiques i tècniques universals que han tingut el seu origen en terres catalanes.\nLa mostra es divideix en dos àmbits que representen dues grans etapes històriques: d’una banda, es recullen les aportacions científiques i tecnològiques fetes des de l’edat mitjana fins a la revolució industrial, i d’altra banda, els avenços, descobriments, estudis i invents que s’han esdevingut des de la revolució industrial fins als nostres dies.\nEntre les aportacions científiques i tècniques presentades a la mostra hi ha invents com l’astrolabi de Sunifred Llobet (últim quart del segle X), la volta catalana (s. XVI), el pany de miquelet (finals del segle XVI), el submarí de Narcís Monturiol (1859), la berguedana (finals del segle XVIII), el Tricicle Bonet (1890), el telègraf elèctric de Francesc Salvà (1791) o el pulsoreactor de Ramon Casanova (1917). També s’hi presenten descobertes científiques com les del metge Josep Salvany, el químic Josep Roura, el matemàtic Ferran Sunyer o el bioquímic Joan Oró.\nA la mostra s’hi exposen una quinzena d’objectes, entre els quals destaquen una rèplica numerada de l’astrolabi carolingi més antic que es coneix, armes amb de pany de miquelet, uns lligalls dirigits a una autoritat militar on Francesc Salvà proposa la construcció d’un submarí ja a l’any 1800, una maqueta de l’Ictineu I de Narcís Monturiol, el baròmetre aneroide de Frederic Faura, una reproducció del Tricicle Bonet i la màquina d’estiratges de Ferran Casablancas.


paul ratliff bio, edat, valor net, sou, dona, fills, família, alçada - Biografia\nFets de Paul Ratliff\n23 de gener de 1944\nUniversitat de Wesleyan\nPaul Ratliff a Twitter\nInstagram de Paul Ratliff\nVeure més / Veure menys Fets de Paul Ratliff\nPaul Ratliff (Paul Hawthorne Ratliff) és un jugador de bàsquet retirat de la Lliga Major. Va jugar al capcher per als Minnesota Twins a les temporades 1963, 1970 i 1971 i per als Milwaukee Brewers 1971-1972.\n1 Què és el valor net i el sou de Paul Ratliff?\n3 Carrera de Paul Ratliff\n4 Amb qui es va casar Paul Ratliff?\nQuè és el valor net i el sou de Paul Ratliff?\nA Ratliff li agrada mantenir privada la seva informació personal. Com a resultat, no hi ha informació sobre el seu salari i guanys. Actualment, té un patrimoni net 3 milions de dòlars.\nanthony esposito melissa mcknight\nLa compensació de beisbol pot variar àmpliament. Al bàsquet de la lliga major, la remuneració mediana és al voltant 3 milions de dòlars anualment. Els millors jugadors de MLB poden fer-ho 25 milions de dòlars o més per any i guanyen jugadors amb una qualificació inferior 1 milió de dòlars o menys. Fora de la MLB, la majoria de contractes paguen menys de $ 10,000 un any. Està vivint un estil de vida a la seva luxosa casa.\nPaul Ratliff va néixer 23 de gener de 1944, a San Diego, Califòrnia. Té 75 anys a partir 2019. No ha revelat la seva història familiar, la primera infància i els seus germans. Amb la nacionalitat nord-americana, abraça una ètnia blanca.\nVa completar la seva Llicenciat en Belles Arts, estudis de cinema / cinema / vídeo, Teatre des de Universitat de Wesleyan. Mentre estudiava allà, va ser president de West College i Phi Beta Kappa.Va rebre la seva màster en psicologia d’assessorament de la Institut de Postgrau Pacifica.\nPaul es troba a una alçada estàndard de 6 peus 2 polzades amb un pes mitjà. De la mateixa manera, té els cabells castanys clars i els ulls marrons.\nCarrera de Paul Ratliff\nRatliff va jugar beisbol de secundària a Pasadena, Texas abans de ser fitxat com a agent lliure per aficionats pels Minnesota Twins 1962. La temporada següent, Ratliff, als dinou anys, va estar a la llista d’obertura del Twins. Va ser vist en deu partits aquella temporada abans de ser deposat a les lligues menors. Ratliff no tornaria a les majors fins a la data 1970.\nPaul va començar el seu treball a 1995 quan treballava d’entendent a E-Lab. Mentre treballava allà, va gestionar i realitzar projectes de recerca etnogràfica amb aplicacions de disseny comercial.\nTítol: Paul Ratliff amb la seva dona, Maggie Stiff\nDesprés de treballar ambE-Lab,Paul va obtenir experiència en indústria automobilística, electrònica de consum, telecomunicacions, sector públic i indústria de la salut i la bellesa. També es va centrar en diversos problemes de disseny, des del disseny de productes i l'estratègia de la línia de productes fins a la planificació local.\nPosteriorment, es va traslladar a Sapient on va treballar com a directiu sènior i la recerca d’experiència d’usuaris. Després d’aconseguir coneixements i experiència, Paul va obrir la seva pròpia companyia sota el seu nomPaul Ratliff.A la seva empresa, està especialitzat en la innovació de mètodes de recerca, anàlisi col·laborativa i sessions d’idees de disseny.\nS’especialitza no només en el camp del disseny, sinó que també s’ocupa de la psicologia de l’assessorament i amb els clients com a professional de la salut mental a Nova York.\nAmb qui es va casar Paul Ratliff?\nPaul Ratliff està feliçment casat amb la seva dona Maggie Siff, una actriu nord-americana després d’haver estat amiga durant molt de temps. El duet va començar com a amics abans de convertir-se en amants. Va lligar el nus de casament amb ella el 2012. Tot i això, no ha revelat la seva història de cites.\nDesprés de lligar el nus, el degut va gaudir de la seva vida casada i a Octubre de 2013, van anunciar la notícia de Maggie embaràs. Van donar la benvinguda a la seva filla Lucy a Abril de 2014.\nTítol: l'esposa de Paul Ratliff, Maggie i el seu fill, Lucy\nEls dos són pares orgullosos i tots dos passen temps amb la seva família en creixement. Malgrat el seu horari intens, gestionen els moments per mantenir la seva vida sana. Tot i això, no sembla que tinguin previst tenir més fills ja que el seu objectiu principal és la seva filla de 5 anys. No han participat en cap controvèrsia.\nQuin és el valor net de pastanaga? Per què la Pastanaga és tan famosa?\nte lleoni alçada\ncarol atkinson ments criminals\nNom real de Balor finn


" La Catalunya que celebra la Festa Major del barri de Bellvitge de l'Hospitalet és aliena al que va passar ahir a Arenys de Munt"\nper Agustí Colomines 19 de desembre de 2012 18:02\nDissabte passat la diputada Meritxell Borràs em va convidar a la Festa Major de Bellvitge, a l'Hospitalet. Hi vaig anar de gust, perquè sempre he cregut que el catalanisme ha de cercar la complicitat del poble, de les classes populars que van arribar a aquest país en uns moments molts difícils. I ho eren tant per als nouvinguts com també per a Catalunya, que no disposava de cap mena de poder polític que li permetés tirar endavant polítiques d'incorporació a la catalanitat com les que es poden dur a terme avui dia. I tanmateix, aquest país no és possible explicar-lo sense el que representa Bellvitge o, en general, aquelles barriades, ciutats i pobles que van acollir els que havien de ser els nous catalans. Dissabte a la nit, a Bellvitge no hi havia ningú que es preocupés pel que havia de passar l'endemà a Arenys de Munt. No els preocupava perquè crec que fins i tot no els havia arribat la brama.\nMentre menjàvem un entrepà en un dels tenderols de la Fira, de cop, a quarts de dotze de la nit, per entre la gent es feien pas el Molt Hble president José Montilla, l'alcadessa de l'Hospitalet i el Ministre de Treball espanyol, Celestino Corbacho, i senyora. A pesar que Espanya té un índex d'atur que arriba gairebé al 20% i que el govern de la Generalitat és incapaç d'oferir cap mena de solució a l'actual situació de crisi, la camada socialista es passejava tranquil•lament, sense entrebancs, en un barri que consideren seu. I a fe de déu que ho és, perquè com vostès deuen recordar, a les darreres eleccions generals el PSC-PSOE va aconseguir una munió de vots a pesar de l'esvoranc del Gornal i de tots els inconvenients derivats de las ineficiència socialista. A mi m'alegra que els veïns de Bellvitge es vulguin fer una foto amb el president de la Generalitat, es digui Montilla o es digui Mas, però sóc conscient que al catalanisme li queda molta feina a fer per poder capgirar la inèrcia que elecció rere elecció dóna la majoria als socialistes des de fa trenta anys.\nArran de l'enrenou provocat per l'actitud intransigent i miop del govern espanyol amb relació a la consulta independentista convocada a Arenys de Munt, he llegit articles realment il•luminats sobre que en aquest poblet del Maresme començava el camí de la llibertat, la independència i no sé que més. Mirin, a pesar que els independentistes oficials em neguen la condició de ser-ho perquè no coincideixo en l'estratègia plantejava fins ara, la meva opinió, l'opinió d'un independentista convençut, és que a Arenys de Munt no ha començat aquest camí èpic que ens volen fer creure els agitadors de sempre. A tot arreu, la independència s'aconsegueix bé per la força o bé perquè se sap aglutinar una majoria social que la fa inevitable. Com que entre els catalanistes ja fa temps que, per sort, la primera opció ha desaparegut, només ens queda l'alternativa de sumar i sumar i sumar el major nombre de ciutadans al sobiranisme. Contra Bellvitge, o sense Bellvitge, Catalunya no serà mai independent. I això el nacionalisme català ho havia entès perfectament fins que una colla de gent molt voluntariosa, atiats per uns independentistes que tanmateix fan president un socialista que d'Arenys no en vol saber res, ens volen fer creu que perquè ells s'han radicalitzat el país també està abocat a cercar la independència sigui com sigui. I és que és molt fàcil confondre's quan tot t'ho mires des d'un cotxe oficial, l'ideologisme extrem o des dels barris i pobles, diguem-ne, catalanitzats de soca-rel.\nQuan es faci pública la sentència del TC sobre l'Estatut i, per tant, siguin evidents les limitacions de l'anomenat autonomisme, sumat a la segura victòria del sí en la consulta d'Arenys, la temptació del catalanisme serà decretar la fi de la via autonomista per abocar-se de pet cap a l'independentisme pur i dur. I entretant, a Bellvitge, el president Montilla s'hi passejarà amb olor de multituds i a les eleccions de novembre del 2010 segurament hi revalidarà la seva majoria. Victòria que servirà als independentistes oficials per justificar un tercer tripartit. I així anar fent, com sempre, ofegats per l'estètica.


Per què fer aquest laudatio? En primer terme, pel fet que la societat fou la gestora de les iniciatives Leader II i Plus entre 1996 i 2008 a la comarca, una iniciativa de la Comissió Europea destinada a promoure activitats econòmiques en el món rural. Al final no és baladí recordar la capacitat d’apalancament d’inversions (més de 30 meuros), el fet com en el Leader Plus el Berguedà fou el territori on van aterrar més subvencions a iniciatives bàsicament privades de tot Catalunya (5 meuros), i el fet de l’enorme empenta a sectors com és el turisme rural. L’èxit estibava en què Berguedà Iniciatives aplicava “Drucker”...és a dir, sense perdre l’essència d’un programa públic d’ajuts aplicava criteris de nova gestió a l’hora de cercar la pluralitat i la cooperació entre els agents. L’absència de cap mena de maledicència o crítica era fruit de la transparència, la col·laboració público-privada i la participació. Ves per on, ara en diem d’això open goverment!\nEn tot cas, al finalitzar la singladura en la gestió del programa Leader, la societat entomà dos projectes relligats. En primer lloc, la gestió d’un programa de cooperació europeu anomenat POCTEFA 2007-2013 i que ha estat l’únic de la Catalunya Central;iniciativa entre el Berguedà i l’Arièja al voltant d’accions alineades amb el turisme sostenible i l’aplicació de les tecnologies de la informació. Un cop més...una entitat amb un capital social de 33 mil euros fou capaç d’optar i gestionar amb èxit un projecte d’1,6 meuros d’inversió entre tots dos territoris, d'incorporar els socis del Berguedà per donar valor i alhora poder cofinançar i fer front a la tresoreria, i, darrerament, essent nomenada bona pràctica per part de la Unió Europea. A banda, resulta curiós entreveure com Berguedà Iniciatives ha estat des de fa molts i molts anys un dels principal actors reconeguts a l’Arièja per promoure l’E-9 com a via d’intercanvi de coneixement i de generació de riquesa per ambdós territoris.\nJa per acabar, l’èxit de tot plegat entenc que ha estat de les persones que han participat.D’entrada, agraïment a tots els socis, membres de la junta i del propi consell d’administració. En segon lloc, a tots els tres presidents que han permès a la gerència aplicar una gestió disruptiva i plenament participativa. I, finalment, a l'equip tècnic i a la secretària del Consell d’Administració, que han estat un gran baluard.


Samsung, Apple i les patents | Canal Digital\nLa companyia de Cupertino hauria infringit patents de Samsung que podrien obligar-la a retirar alguns productes del mercat\nRedacció | 05/06/2013 a les 08:02h\nArxivat a: Internet, Apple, Samsung\nAquesta notícia es va publicar originalment el 05/06/2013 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nLa guerra de patents entre Apple i Samsung continua. Primer va ser la sanció de mil milions de dòlars a Samsung, quan es va decidir que havia infringit patents d'Apple. Però aquesta mateixa multa es va rebaixar en gairebé 600 milions de dòlars aquest març, i ara la Comissió de Comerç Internacional (ITC) americana ha donat la raó a Samsung, afirmant que Apple ha infringit algunes patents de l'empresa sudcoreana, relatives a transmissió de dades i mètodes per marcar.\nAquesta decisió podria obligar a Apple a retirar alguns productes del mercat: cap dels nous, però si que afectaria els iPhone 4, 3GS, 3G i l'iPad 2 3G, que malgrat ser antics en alguns casos encara mantenen xifres de vendes acceptables.\nApple ha assegurat que recorrerà a la decisió que, per ara, no es farà encara efectiva. El procés haurà de passar per un termini de 60 dies en què el president americà Barack Obama podria vetar-lo. Si no ho fa, i a més no està previst que el veti, Apple podria veure com Samsung, aquest cop, li ha guanyat la partida.\nPer la seva part, Samsung s'ha felicitat per la decisió, amb declaracions semblants a les que Apple va fer en el seu moment, precisament. De totes maneres, caldrà veure encara si hi ha algun recurs que ho anul·li, ja que, fins ara, poques d'aquestes sentències han acabat afectant massa els usuaris.


La Catequesi d’Adults, no està reservada a uns quants, és per a tothom. Com diu l’Apòstol: "Hem de donar raó de la nostra esperança, de la nostra fe". Fem aquesta crida a tothom a participar en aquestes trobades.\nLa catequesi d'Adults, oberta a tothom, es fa dos cops al mes (cada dos dimecres al vespre).\nDurant aquest curs acabarem de treballar les "Cartes de sant Pau". Les sessions consisteixen en la lectura i comentari de les diferents epístoles paulines seguint el guió del P. Agustí Borrell. La segona part del curs està per determinar.\nPrimera carta de Pere (segona part)\nSegona i tercera carta de Joan\nCatequesi d'adults, per què?\nGairebé inevitablement la paraula catequesi ens recorda als nens que es preparen per a la Primera Comunió, o als que l’han fet recentment i segueixen acudint per a continuar la formació sobre la fe cristiana per rebre el sagrament de la Confirmació. Però la catequesi no té edat, en el sentit que sempre podem i hem de créixer i madurar com a cristians, coneixent i vivint millor la nostra fe. Hem de ser sincers i reconèixer que, amb freqüència, s’ignora el més elemental. A més a més, com deia el papa beat Joan XXIII, hem de conèixer el signes del temps actual per poder donar una resposta adequada. La raó és molt senzilla: no s’ha tornat, en la majoria del casos, a tenir més catequesis des de l’infància. Creiem que no podem renunciar mai a fer créixer més la nostra fe. No si val a creure que ja ho sabem tot (encara que no es tracti pròpiament de saber sinó de viure i celebrar aquesta fe). Tampoc si val a creure que podem viure la nostra fe aïlladament.\nEl Directori general per a la Catequesi, (publicat a Roma el 1997) ens recorda: “La catequesi d’adults es dirigeix a persones que tenen el dret i el deure de fe madurar la llavor de la fe que Déu als ha donat, són cridades a tenir responsabilitats socials diverses i estan sotmeses a crisis i canvis de vegades molt profunds. Per això la fe de l’adult ha de ser constantment il·luminada perquè adquireixi aquella saviesa cristiana que dóna sentit, unitat i esperança a les experiències de la vida”.\nLa nostra comunitat dels PP. Carmelites està donant aquest servei des de l’any 1976, promogut pel P. Marià, superior que va ser d’aquesta comunitat, i de forma ininterrompuda ha seguit fins ara. Tots els superiors que ha tingut aquesta comunitat han vist la necessitat de continuar aquesta tasca evangelitzadora per als adults. Tots nosaltres hem cregut que situar la catequesi al centre de la vida d’una comunitat ha d’ajudar aquesta comunitat a centrar la seva vida en el misteri de Crist i de l’Església. Per renovar la catequesi, fa falta que les nostres comunitats es renovin... que tota l’Església, humilment, retorni a la font per deixar-se renovar amb tots aquells que busquen i es pregunten. Si durant molt de temps, la catequesi només s’ha dedicat als nens, als adolescents, se suposava que els adults ja sabien de què anava. Avui en dia les necessitats de formació catequètica són a totes les edats. És important poder oferir diversos camins per a totes elles. Convé que pensem en el fet de que molts nens han aconseguit una veritable maduresa en la seva fe d’infants, mentre molts adults són encara veritables “nens en la seva fe”. Recordem les paraules de l’Apòstol Pau al Corintis (1 Cor.13,11): “Quan era un infant parlava com un infant, pensava com un infant, raonava com un infant; però d’ençà que sóc un home, tinc per inútil el que és propi dels infants”.\nDurant aquests més de trenta anys de catequesi d’adults hem reflexionat comunitàriament molts temes:\n-Coneixement bíblic i coneixement de la Bíblia: és el nostre Llibre Sagrat i en ell es troben els fonaments de la nostra fe.\n-La persona de Jesús: és el centre de la nostra fe cristiana.\n-L’Església: d’una banda, hem de conèixer què és l’Església i com està organitzada i, per una altra, és molt interessant conèixer com ha anat desenvolupant-se al llarg dels segles.\n-Els sagraments: la fe cristiana no és solament ni principalment un conjunt de doctrines, sinó que es manifesta en unes celebracions.\n-La vida cristiana: ser cristià exigeix una manera de viure conforme a l’Evangeli. Per això es concreta en uns manaments i una moral.\n-L’oració: el cristià està cridat al diàleg amb Déu mitjançant l’oració.\n-Per nosaltres, que vivim la nostra fe en aquesta església dels carmelites, la doctrina de Santa Teresa de Jesús, de Sant Joan de la Creu, de Santa Teresina, de Edith Stein, de Isabel de la Trinitat, del P. Francesc Palau, i de tants d’altres, són motiu de reflexió i sobre tot de riquesa en la nostra maduració com a cristians.\n-I també cobra especial relleu l’oració litúrgica.


"L'equip està molt viu i ara només pensem a guanyar a Lugo" - Diari de Sabadell\n"L'equip està molt viu i ara només pensem a guanyar a Lugo"\nEl migcampista andalús va jugar més avançat davant l'Sporting / Ll. Franco\nGestionar l’ansietat. Els jugadors són reticents, almenys de portes en fora, a reconèixer que fan números sobre la permanència. Prefereixen abocar totes les seves energies en el dia a dia i el partit a partit. És el cas d’Adri Cuevas, qui ja va viure un escenari semblant fa dues temporades amb l’agònica salvació a Olot. L’andalús admet que “són situacions complicades en què pot aparèixer l’ansietat. Les mateixes ganes per guanyar poden provocar la precipitació i cal gestionar-ho molt bé. Penso que és el moment de veure els futbolistes de debò i anar a totes en cada partit. És l’única manera”.\nEl Sabadell torna a ser cuer, una posició que va ostentar 6 jornades (de la 4 a la 9) i va traspassar a l’Alcorcón en la desena. En aquesta segona volta havia aconseguit viure fora de la zona de descens en 4 jornades. Veure’s de nou al pou de la taula no significa, segons Adri Cuevas, un cop anímic. “Hem d’estar tranquils perquè estem fent moltes coses bé i l’equip mai ha donat símptomes d’abaixar els braços, tot el contrari. Sempre dóna la cara i està més viu que mai. Només ens falta aconseguir una victòria per agafar aire i més confiança. Hem estat molt a prop en diversos partits, però cal corregir alguns detalls a les dues àrees. Aquesta és la frontera entre l’empat i la victòria. Les petites errades ens penalitzen massa”.\nÉs inevitable, però, el nerviosisme i preocupació de l’afició que veu com es pot escapar una categoria que va costar moltíssim conquerir. Adri vol llençar un missatge d’optimisme: “Que sàpiguen que el vestidor està molt unit i amb moltes de ganes de guanyar diumenge que ve a Lugo. Sabem que és un partit importantíssim”. El migcampista no es refia de les baixes que patirà el conjunt gallec pel ‘virus FIFA’ i tampoc de la seva ratxa de 8 jornades sense conèixer la victòria. “Cada partit és un món i no podem pensar en aquestes circumstàncies. Hem de plantejar el partit com sempre, amb l’únic objectiu d’aprofitar els punts febles del rival per fer-li mal i sumar els tres punts”.\nEl pròxim tram de calendari serà decisiu i marcarà una tendència gairebé definitiva. Després del partit a Lugo, el conjunt arlequinat rep el Girona a la Nova Creu Alta en jornada intersetmanal (dimecres 31 de març, 19 hores) abans de visitar diumenge l'estadi de Butarque per enfrontar-se el Leganés (18.15 hores). Aquest és també el nou horari que va donar a conèixer la LFP per la 34a jornada, el diumenge 11 d'abril, un duel directe davant el Cartagena a l'estadi creualtenc. De fet, és l'únic equip de la zona baixa que el Sabadell li té guanyat, de moment, l'average particular després de l'1-2 al Cartagonova.\nTemes:adri cuevas, CE SABADELL, LFP


Xavier Bosch | Nosaltresllegim\nArxiu d'etiquetes: Xavier Bosch\nEl Sant Jordi de la Rosario Gómez és Algú com tu, de Xavier Bosch\nAl Nosaltres som molt i molt fans de la Rosario! És una noia amb criteri i per això li demanem que sigui una de les que ens faci la tria al Editor’s Choice d’aquest Sant Jordi 2015. I sabeu què ha triat explicar-nos? Pot ser que acabi sent el llibre d’aquest Sant Jordi…?\nA veure què ens explica la Rosario sobre aquest Algú com tu del Xavier Bosch…\nJa fa dies que, ja sigui al metro, a l’autobús o fent un cafè, veig a més d’una persona amb Algú com tu a les mans. No ho puc negar: em fa molta il·lusió. Quan els veig penso en com es deuen imaginar ells el Jean-Pierre i la Paulina, com deuen crear paral·lelismes amb les seves històries d’amor, viscudes o imaginades, perquè això és aquest llibre, una gran història d’amor. Un amor clandestí, urgent, de només cinc dies, amb el temps com a principal enemic, en un escenari idíl·lic, París. Ella, una dona casada amb una filla, i ell, un galerista de la Rive Gauche.\nVan resseguir la rue de Seine gairebé sense veure el carrer, pendents com estaven l’un de l’altre. El Jean Pierre, cicerone amb ganes d’agradar, explicava curiositats del barri que ella escoltava en silenci. Allà on la vorera es feia més estreta, va semblar-li que, sense voler, es fregaven les mans. Pell amb pell. I va tenir una esgarrifança. Van trencar per la rue de Buci, atapeïda de turistes asseguts a les terrasses amb ombra, i de seguida van ser al boulevard Saint-Germain.\nAlgú com tu se situa molts anys després de la mort de la Paulina, que va morir quan la seva filla encara era petita. Aquesta, en un intent de refer el seu record, descobreix i reconstrueix, a través d’unes cartes, aquest breu afer, que va canviar la percepció de la vida de la seva mare i li va servir com a estímul per a continuar vivint.\nLa novel·la també és un clar homenatge als llibres i, en definitiva, a la cultura. Només començar ja ho podem intuir en el rerefons d’una biblioteca, galeries d’art, el passeig per uns dels llocs més especials que conec: la llibreria Shakespeare & Co., de la qual encara puc recordar l’olor i la calidesa…\nL’escriptor i periodista Xavier Bosch canvia radicalment el registre de thriller periodístic en aquest darrer llibre. Volia demostrar-se que no era una autor d’un sol gènere (i ja ho pot ben dir!) i ha guanyat el Premi Ramon Llull, el guardó més important de les lletres catalanes. Si ha arribat a vosaltres Algú com tu, teniu a les vostres mans una novel·la delicada amb un llenguatge exquisidament romàntic que jo anomenaria, a la fi, la novel·la de Sant Jordi. Perquè, en paraules del Xavier, «l’amor es l’única certesa».\nNosaltres, ho tenim molt clar: és un dels llibres d’aquest Sant Jordi!\nAquí teniu els primers capítols del llibre en pdf i la llista de Spotify del llibre:\nTítol: Algú com tu\nAquesta entrada s'ha publicat en Ficció, Narrativa, Romàntica i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Premi Ramon Llull, Xavier Bosch el 22 d'abril de 2015 per Nosaltresllegim.cat.\nComença a ser tradició que en Xavier Bosch aparegui a la llista d’autors més venuts per Sant Jordi. No em sorprèn! Des de 2009, que va publicar Se sabrà tot, en Dani Santana ens ha portat lectura per tres Diades magnífiques.\nAra bé, en Santana s’ha acabat, ara com ara. De detectius no n’hi ha més! I doncs? Quedem els lectors orfes de Xavier Bosch? Deixarà d’aparèixer aquest gran autor entre les llistes de persones amb esquinç al canell la nit del 23 al 24 d’abril? Auguro que no!\nUs ho anuncio a ple pulmó per als pocs de nosaltres que encara no n’estigueu al cas que en Xavier Bosch acaba de publicar a Planeta Algú com tu, el Premi Ramon Llull d’enguany. No tinc cap mena de dubte que serà un dels llibres del Sant Jordi (si no EL llibre), perquè quan recorrem a l’assessorament dels nostres llibreters de capçalera, si els demanem:\nvull una novel·la romàntica…\nbusco una aventura contemporània…\nno tindràs alguna cosa apassionada per a la meva parella?\nm’agradaria regalar un llibre que no sigui feixuc de llegir, que enganxi!\nvull una història de personatges amb història…\ntens res que passi a París?\ntinc ganes de plorar una miqueta, però sense passar-me!\nvull una novel·la ben escrita!\ntinc ganes de quedar com un senyor (o com una senyora!).\nuna cosa jove per llegir, gens cursi, la tens?\nestic segura que la resposta serà convergent: Algú com tu.\nJo ja l’he llegida, així que començaré la conversa amb el llibreter dient “Ja m’he llegit en Bosch. Ara, què més?”. Feliç Sant Jordi!\nAquesta entrada s'ha publicat en Ficció, Narrativa, Romàntica i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Premi Ramon Llull, Xavier Bosch el 18 d'abril de 2015 per Montserrat Brau.\nHomes d’honor, de Xavier Bosch\nAquí teniu el booktrailer que ha fet l’Editorial Proa d’Homes d’honor.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2012, Ficció, Narrativa, Negra, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Xavier Bosch el 10 de febrer de 2012 per F.X.\nPer Sant Jordi, llibres a dojo!\nPer aquest Sant Jordi, com que és un tema que em toca de ben a prop (vegeu Guardians…), recomano a tots els meus amics periodistes (i no periodistes!) el llibre Se sabrà tot, de Xavier Bosch. Qui millor que un exdirector de l’Avui per explicar-nos com es gestiona el poder de la comunicació. Se sabrà tot treu a la llum molts “draps bruts” del periodisme. Un llibre que mostra la corrupció de la política dins dels mitjans de comunicació, tan importants avui dia. Si voleu conèixer aquest món tan “pervers” no dubteu a regalar per Sant Jordi un llibre de premi!\nPer altra banda, estic buscant un llibre per ma mare. Porta dies donant-me la tabarra preguntant-me quin llibre li compraré per Sant Jordi i he arribat a la conclusió que el millor que li escau és La pressa del temps, de Maria Barbal. La Montse no ha deixat de dir meravelles sobre aquest llibre (vegeu Temps…). “Aquest és un llibre com els vins del Priorat, que l’has d’obrir, deixar reposar, tenir-lo una estona en boca abans d’empassar-lo i trobar-hi els matisos… Un llibre de grandíssima expressió, complexitat i generositat d’emocions”. Després de llegir aquesta recomanació, no hi ha cap dubte que encertaré amb la decisió! Tot s’ha de dir que, de pas, caurà a les meves mans…\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Algunes coses nostres, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Maria Barbal, Sant Jordi, Xavier Bosch el 22 d'abril de 2010 per Marta Arnau.\nCol·lecció: A Tot Vent [Núm 531 ]\nSe sabrà tot té regust a revenja. Tot i que l’autor afirma que la novel·la no té res a veure amb la seva dimissió en el diari Avui, sinó que més aviat és una ficció que relata fets reals, els paral·lelismes entre el protagonista i l’autor són, si més no, sorprenents. El llibre, guanyador del Premi Sant Jordi 2009, és el relat d’una dimissió. Se sabrà tot explica com el periodista Dani Santana és anomenat director del diari Crònica i com es veurà atrapat en la xarxa d’interessos interns de l’editor, el tràfic d’influències i el poder. D’altra banda, la novel·la també tracta temes com la degradació del raval i el terrorisme islàmic.\nA Se sabrà tot, Xavier Bosch denuncia les misèries del periodisme. Bisturí en mà, Bosch posa en evidència el (decadent) prestigi dels mitjans de comunicació. Lluny queda ja la funció social que tan s’inculca als joves estudiants de les facultats de comunicació. I ho dic en primera persona! Quantes tardes he passat amb els meus companys de la Ramon LLull escoltant el professor Francesc Torralba parlar de l’ètica i la moralitat dels periodistes… Quantes vegades he hagut de memoritzar el codi ètic dels periodistes! Però la realitat resulta ben diferent. En comptes d’això, jocs bruts, mans vessades de sang i cap remordiment de consciència. Peixos grossos que es mouen amb destresa al servei del despotisme. La polèmica està servida.\nSempre he sentit a dir que el poder corromp. Alguns anomenen els mitjans de comunicació com el quart poder. Ens hem de creure, doncs, tot el que veiem o sentim en els mitjans de comunicació? Els periodistes ens presenten una realitat emmanillada, una veritat a mitges. Malgrat tot, el presentador d’Àgora conserva la “bona fe” i la ingenuïtat, i fins a dia d’avui no li ha anat malament. Sempre de cara, posant les cartes damunt la taula.\nUs deixo amb una entrevista a Xavier Bosch en el programa Divendres, de TV3.\nAquesta entrada s'ha publicat en 2010, Ficció, Narrativa, Vam publicar-ho fa temps... i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Xavier Bosch el 5 de març de 2010 per Marta Arnau.


Renzi dimiteix i comencen les consultes per formar un nou govern\nEl cap d'estat busca un successor provisional fins a les eleccions\nRenzi, dimecres, camí del Palau del Quirinal. REUTERS\nRomaItàlia, avesada a les crisis polítiques, ja busca un nou govern que substitueixi el que Matteo Renzi va deixar formalment dimecres després de complir la promesa d’aprovar els pressupostos de l’estat. Un nou executiu que gairebé tothom dóna per descomptat que serà de transició fins que hi hagi eleccions anticipades, molt probablement el 2017.\nEls italians envien Renzi a casaEl clima polític no dóna gaire marge, i ara s’espera un estira-i-afluixa entre els partidaris d’eleccions immediates i els que volen aprovar sense presses una nova llei electoral. Per ara, cal esperar a que el 24 de gener el Tribunal Constitucional dictamini sobre la norma actual que regeix per a l’elecció a la Cambra de Diputats, coneguda com a Italicum.\nQui vol córrer, com el Moviment 5 Estrelles de Beppe Grillo, planeja d’aplicar-la amb només alguns retocs, i estendre-la al Senat. El Partit Demòcrata (PD) de Renzi ara tem que l’Italicum pugui afavorir Beppe Grillo i pot demanar reformar-la, aprofitant que estava pensada per a ser aplicada amb la reforma de la Constitució que ara ha anat a la paperera.\nEl president de la República, Sergio Mattarella, ha citat per dijous, dia festiu, les principals personalitats del país per trobar una sortida a la crisi. En pràctica, i fins que Mattarella no li trobi un substitut, Renzi continua en funcions. Exerceix la figura del “primer ministre dimitit”, que es limita a afrontar crisis imprevistes o la gestió corrent dels afers corrents. Itàlia té molta pràctica en aquests afers: ha tingut 63 governs en 70 anys.\nEl successor que Mattarella pactarà amb els partits no és clar que duri gaire, no només per Grillo o la Lliga Nord, sinó pel mateix Renzi: si vol rellançar la seva carrera no li convé córrer el risc que els italians es puguin afeccionar al primer ministre que jurarà aviat el càrrec.\nRenzi diu no voler llençar el patrimoni d’aquest 40% d’electors que han fet costat a la seva reforma constitucional. Que encara no té del tot pautat el camí a seguir, ho va insinuar en criticar la premsa que especula sobre el seu futur.\nEn un newsletter als seus seguidors, però, utilitza un to de futur candidat. “Llegeixo els milers de mails i missatges telèfonics que estic rebent, i penso que sóc un home afortunat d’estar envoltat per tant d’afecte”.\n— Matteo Renzi (@matteorenzi) 7 de desembre de 2016\nAra Renzi es deixarà mimar, dins i fora del partit. Perquè dins un PD amb clima de guerra entre els que van seguir la línia oficial i els que van fer campanya pel no, no és fàcil trobar-li una alternativa. Especialment, si al final una majoria de parlamentaris –entre els quals, els seus propis partidaris– forcen un avanç de les eleccions. Com menys marge de temps tingui el PD per convocar un congrés intern i examinar alternatives, més possibilitats té el mateix Renzi de seguir de líder.\nI això que hi ha qui no perd el temps. El president de la regió de Puglia, Michele Emiliano, va deixar entreveure que està preparat per presentar candidatura al lideratge del partit. I l’ex alcalde de Milà, Giuliano Pisapia, va propugnar-se per liderar una esquerra que reculli els vots del PD crítics amb Renzi, però que pugui treballar “amb lleialtat” amb el fins ara primer ministre si torna a encapçalar una candidatura.\n“No malbaratar la bellesa”\nRenzi afirma que és el Parlament, i no només ell, qui pot decidir quant durarà el futur govern. I, després de defensar les mesures del seu mandat que assegura que ningú no voldrà tocar, conclou amb una promesa de tornar a aixecar el cap i seguir actiu després del sotrac: “Trobarem una manera de no malbaratar la bellesa” del que han fet “els 13 milions d’italians que creuen en un altre model de política. Els hem vist a les europees, al referèndum, i els veurem també en un futur”. Ara, però, “un pas rere l’altre” i “no perdre mai el bon humor: és temps de reprendre el camí”.\nItàlia matteo renzi


Alumnes d’hípica de Mollerussa compartiran escenari amb experts de l’equitació a la 2a EquiMollerussa – Mollerussa Televisió\nAlumnes d’hípica de Mollerussa compartiran escenari amb experts de l’equitació a la 2a EquiMollerussa\nL’Institut Mollerussa serà aquest cap de setmana, del 3 al 5 de maig, l’escenari d’una competició eqüestre internacional amb la celebració de la segona edició de l’EquiMollerussa. Durant els tres dies de certamen també es duran a terme un concurs de salt i espectacles de cavalls, així com de proves de morfologia i funcionalitat, que ubicaran les instal·lacions del centre mollerussenc com un punt de trobada marcat amb roig en el calendari dels amants de l’equitació i de l’hípica.\nEn aquest sentit, el programa d’aquesta segona edició inclou una demostració eqüestre a càrrec dels alumnes d’hípica de l’Institut Mollerussa. Aquests compartiran protagonisme amb els 200 cavalls d’una setantena de ramaderies de França, Guatemala, Catalunya i d’altres punts de l’estat com Mallorca que aplegarà enguany el certamen. Així mateix una de les novetats que inclou el programa, és una exposició d’exemplars de ruc català, una raça que està en procés de recuperació.\nTot plegat, amb la voluntat de consolidar i incrementar els 8.000 visitants que va registrar la primera edició del certamen celebrada l’any passat.\nDurant la jornada de dissabte també es durà a terme un homenatge als difunts Manolo Ferrao i José Miguel Gan, ambdós professors de l’institut mollerussenc i impulsors de la pràctica de l’hípica al mateix centre. Cal afegir que l’entrada a l’EquiMollerussa és gratuïta.


PD10. Els codis QR (NOU!) - Competències digitals\nPortada » Competències COMPETIC / ACTIC » C1: Cultura, participació i civisme digital. » PD10. Els codis QR (NOU!)\nPD10. Els codis QR (NOU!)\nEntendre el concepte de codi QR i les seves aplicacions en la vida quotidiana.\nLlegir i generar codis QR\nEl codi QR (sigla provinent de l’anglès Quick Response o resposta ràpida) és un sistema per emmagatzemar informació en una matriu quadrada de punts dissenyada per ser llegida amb la càmera d’un telèfon intel·ligent o tauleta tàctil entre d’altres. Són cada vegada són més comuns en les revistes i anuncis. També es poden veure codis QR en les targetes de presentació, de manera que simplifiquen la feina d’introduir detalls individuals d’un nou client a l’agenda d’un telèfon mòbil. També són cada cop més utilitzats en les entrades a recintes; teatres, recintes esportius, recintes culturals on el sistema de control d’accés detecta el codi QR.\nEls codis QR es poden utilitzar en el mòbil de Google Android com a sistema operatiu a través de la seva pròpia aplicació Google Goggles o d’escànners de codi de barres, com ZXing. El navegador és compatible amb la redirecció d’URI, que permet als codis QR enviar les sol·licituds existents en el dispositiu. El sistema operatiu Symbian de Nokia disposa d’un escànner de codi de barres que pot llegir codis QR. Mbarcode és un lector de codi QR per al sistema operatiu Maemo. En el iOS d’Apple, el lector de codis QR no està inclòs però existeixen més de 50 aplicacions de pagament i gratuïts disponibles amb capacitats d’escaneig que vinculen a la URI.\nPer tal que els alumnes vegin com es llegeix un codi QR, cal tenir instal·lat un lector al mòbil o tauleta des del qual es farà la lectura. Han de disposar, lògicament, de càmera fotogràfica, ja que els lectors fan la captura utilitzant la càmera del terminal. Existeixen actualment molts lectors de codis QR o QR Codes per als principals fabricants de terminals i sistemes, també gratuïts i de qualitat. En aquesta pàgina trobareu els lectors de QR Codes més populars:\nCom llegir un codi QR\nEls alumnes hauran de descarregar-se una de les aplicacions que permeten la lectura de codis QR en el seu mòbil. En aquest nivell, COMPETIC 2, és d’esperar que les reticències no siguin tan fortes com en cursos inferiors. En qualsevol cas, l’ús dels dispositius mòbils és un dels continguts importants de COMPETIC, i els alumnes han d’estar disposats a utilizar-los per tal de poder tenir en compte totes les possibilitats que aprendran a classe. En el cas de que no disposin d’un telèfon intel·ligent, evidentment no podran realitzar les pràctiques, però això no hauria d’impedir que altres alumnes que sí que en tenen les facin.\nDescarregar-se en el dispositiu mòbil una app de lectura de codis QR, i realitzar una cerca per l’entorn —botigues, cartells publicitaris…— de codis QR i llegir-los. En les següent sessió es comenten els resultats. Quina informació apareix? Resulta una eina útil? Totes les lectures efectuades apunten a la mateixa tipologia d’informació?\nGenerar codis QR mitjançant un programa descarregat a l’ordinador o en línea. Pensar prèviament quin tipus d’informació es codificarà: la url d’una pàgina web, una targeta de presentació, un enllaç a Facebook, un text, una adreça de correu electrònic? Hi ha moltes possibilitats. Podem començar per un document de text qualsevol que s’hagi fet a classe i que estigui penjat a Google Docs.\nÉs convenient recordar la pràctica de la generació de codis QR quan més endavant, amb els treball de els competències 4, 5, 6 i 8 els alumnes creïn documents, que poden codificar.\nEs pot generar un debat crític sobre els codis QR, l’ús dels quals és cada dia més freqüent: alguns estan situats en llocs on és complicat el seu escanneig, com ara valles publicitàries o cartells col·locat a la part de darrera d’un autobús; altres vegades la informació que inclouen és la mateixa que conté el document en paper on apareixen.\nPer això és fàcil que una eina que pot resultar molt efectiva publicitàriament parlant —i que, si la fem servir personalment, per a difondre informació entre el nostre cercle d’amics i coneguts, com ara una invitació a una festa d’aniversari, ens fa quedar com a innovadors, moderns i chics— esdevingui negativa pel mal ús o l’abús.\nHistòria dels codis QR: http://www.turvailoriental.com/articulo-code-qr-code.html\nGenerador de codis QR en línia http://www.codigos-qr.com/generador-de-codigos-qr/


Futbol: femení i plural. La dona com a motor de l’evolució esportiva i social · Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus\nFutbol: femení i plural. La dona com a motor de l’evolució esportiva i social\nViñas, Carles (Viñas Gràcia), 1972-\n«Estiu Cultural». Taula rodona «Futbol: femení i plural. La dona com a motor de l’evolució esportiva i social», amb les periodistes Jordina Salvat i Elisenda Rovira i l’historiador Carles Viñas. Acte organitzat amb la col·laboració de la Fundació Futbol Base Reus.\nSalvat, Jordina, Rovira, Elisenda, i Viñas, Carles (Viñas Gràcia), 1972-, “Futbol: femení i plural. La dona com a motor de l’evolució esportiva i social,” Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus, consulta 25 juliol de 2021, https://bd.centrelectura.cat/items/show/31791.


80 grams | Comunicació literària: Novetat :: Seducció americana\nNovetat :: Seducció americana\nCONTRAPORTADA: Quan els fundadors de la nació van signar la Declaració d’Independència, una dona va preguntar a Benjamin Franklin: Serà monarquia o república? Franklin contestà: República, si la sabem cuidar. Reverbera un eco d’aquestes paraules a la frase que una amiga meva va dir recentment: Teniu un país molt xulo, no permeteu que l’espatllin. En aquests moments, el poble sembla disposat a cuidar la república i a no permetre que l’espatllin. Si Amèrica ha donat el vot de confiança a Barack Obama, potser ha arribat l’hora de donar-li el vot de confiança a Amèrica.”Des del coneixement profund que dona la convivència diària, Roser Caminals ens ofereix una visió realista, íntima i sincera de la societat nord-americana actual. Lluny d’un feixuc i canònic llibre d’assaig, La seducció americana es pot llegir com un recull d’impressions viscudes, un relat d’escenes quotidianes americanes, centrat en la gent, les persones: com viuen, com afronten el dia a dia... Un llibre interessantíssim, entretingut i molt ben escrit, per entendre, criticar i admirar els Estats Units.