Com es pot tractar un dels problemes més freqüents de la pròstata, la hiperplàsia benigna?\nLa Clínica Sant Josep ofereix diverses solucions per curar aquesta patologia segons el perfil de cada pacient, molt freqüent en homes d’entre 65 i 80 anys\nSovint, quan un home arriba als 50 anys, i més especialment entre els 65 i 80 anys, pot començar a tenir problemes a l’hora d’orinar. Alguns dels símptomes més freqüents que es presenten són la necessitat constant d’orinar, la sensació de no buidar la bufeta de forma correcta, notar que el flux urinari és dèbil o la necessitat de llevar-se a mitjanit més d’una vegada, entre d’altres. Habitualment, aquests símptomes són causats per l’anomenada hiperplàsia benigna de pròstata (HBP), una patologia que es presenta en els homes en forma de creixement benigne, no cancerosa, de la glàndula prostàtica. Amb l’edat, el tamany de la pròstata augmenta i pot obstruir de manera progressiva la uretra i, com a conseqüència, dificultar la micció.\nEn els casos que aquesta patologia es presenta de forma lleu, es pot tractar amb teràpies naturals o amb fàrmacs, però quan la malaltia és moderada o greu, existeixen altres solucions en cirurgia, com ara la vaporització amb làser verd, el làser de Holmium o el nou sistema Rezum.\nA banda de la cirurgia tradicional, existeixen altres alternatives més modernes per tractar la hiperplàsia benigna de pròstata. Un d’aquests sistemes és la vaporització amb làser verd, que és mínimament invasiu i que no produeix sagnat. El pacient està hospitalitzat menys de 24 hores i al cap d’un parell o tres de dies pot tornar a l’activitat habitual, evitant realitzar esforços. En la mateixa línia de tractament, hi ha el làser de Holmium, que és més potent i permet treballar amb pròstates més grans. En aquest cas, el pacient haurà d’estar ingressat entre 24 i 48 hores. En ambdós casos, aquests tractaments són molt eficaços i els resultats a llarg termini són positius, però no es preserva l’ejaculació.\nUn altre dels tractaments que oferim i que hem estrenat recentment és l’anomenat Sistema Rezum, en què l’energia utilitzada és el vapor d’aigua, que desintegra progressivament les cèl·lules que provoquen l’obstrucció prostàtica. Aquest tractament, que és ambulatori i no comporta ingrés hospitalari, és mínimament invasiu perquè només es realitza una petita sedació al pacient per poder fer ús d’una càmera que s’introdueix per la uretra. A diferència dels tractaments amb làser, el Sistema Rezum ofereix una major probabilitat de preservació de l’ejaculació, però en canvi, el pacient haurà de portar una sonda vesical durant aproximadament 5-7 dies. Aquesta tècnica s’utilitza en perfils molt concrets de pacients, d’entre 45 i 60 anys amb pròstates petites. Cal tenir en compte que el sistema Rezum no és una alternativa a les cirurgies amb làser, sinó que es considera com un pas intermedi entre el tractament farmacològic i la cirurgia.\nUròleg i andròleg a la Clínica Sant Josep\nEtiquetes: hiperplàsia benignavaporització amb làser verdhiperplàsia benigna de pròstataurologialàser de Holmiumsistema Rezumtractamentpròstata


Interior investigarà l'aldarull "aïllat" contra uns agents a Tiana (Barcelona) en una botellada\nActualitzat 20/09/2021 11:43 CET\nElena creu que l'obertura de l'oci nocturn ajudaria a evitar macrobotellades com la de la UAB\nEl conseller d'Interior, Joan Ignasi Elena, ha avisat que investigaran l'aldarull "aïllat" que va tenir lloc durant una botellada aquest cap de setmana a Tiana (Barcelona) contra uns agents dels Mossos d'Esquadra i de la Policia Local.\n"És un fet aïllat que es perseguirà. Hi va haver un grup de persones que es van dirigir cap als agents de l'autoritat de manera agressiva. a Llinars, es va produir un fenomen igual, i els agents se'n van anar i van tornar amb reforços i van resoldre la situació", ha explicat en una entrevista a Ser Barcelona, recollida per Europa Press, després de destacar que és una qüestió de proporcionalitat.\nMalgrat tot, Elena ha constatat que hi ha vídeos del que va passar a Tiana i que es faran identificacions, amb la qual cosa els fets poden tenir conseqüències sobre els qui van actuar així, per la qual cosa "probablement hi haurà persones que seran investigades per això".\nTot i que ha admès que els preocupen aquestes reaccions, ha opinat que és una excepció, per la qual cosa ha demanat "no fer de l'anècdota categoria" i ha defensat que la majoria de joves no protagonitza aquests incidents.\nDesprés de la macrobotellada d'aquest cap de setmana a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), a Cerdanyola del Vallès (Barcelona), el conseller ha considerat que l'obertura de l'oci nocturn ajudaria "a gestionar millor la nit, però és evident que això només es pot fer quan les dades sanitàries ho permetin".\nTambé ha explicat que els Mossos d'Esquadra van tenir coneixement d'aquesta macrobotellada a primera hora de la nit en què es va celebrar, i aquella mateixa nit "s'estaven tallant carreteres i prohibint l'accés al recinte".\nNo obstant això, ha reconegut que no van poder frenar que 8.000 persones assistissin a una macrobotellada en la qual --ha explicat-- van decidir no entrar a dissoldre "per una qüestió de seguretat".


12 Anys Thriller 98 min\nMarc Clotet, Melina Matthews, Alejo Sauras.\nEn 1934 Diego Padilla guanya el campionat d’Espanya d’escacs i coneix una periodista francesa, Marianne Latour, de la qual s’enamora. Passats els anys Marianne convenç a Diego perquè juntament amb la filla de tots dos es vagin a viure a França, on poc temps després Diego serà acusat d’espia pels nazis i tancat en una presó de les SS. A la presó, Diego intentarà sobreviure en un entorn hostil gràcies a l’afició als escacs del coronel Maier, l’oficial al comandament, un home hieràtic, hedonista i imprevisible.\nCompetent pel·lícula feta amb impecable clacissisme. El jugador de ajedrez arriba a l’espectador.\n12 Anys Drama 106 min\nAdèle Haenel, Jérémie Renier, Christelle Cornil\nUna nit, després d’acabar la seva jornada de treball i d’haver tancat el seu consultori mèdic, Jenny Davin, una jove metge de família, escolta el timbre, però decideix no obrir la porta. L’endemà, descobreix per la policia que han trobat, no lluny d’allà, a una jove morta, d’origen africà i sense papers. Les càmeres de seguretat confirmen que es tracta de la persona que va trucar a la seva porta.\nTurmentada per un profund sentiment de culpa, Jenny decideix dur a terme la seva pròpia investigació per esbrinar tota la informació possible sobre la misteriosa pacient, assumint així una implicació personal en el cas.\n7 Anys Drama 105 min\nDavid Oyelowo, Rosamund Pike, Jack Davenport, Laura Carmichael, Tom Felton,\nEl 1947 Seretse va conèixer a Ruth, un oficinista londinenc. L’atracció va ser immediata; ella va quedar prendada d’ell per la seva visió d’un món millor, mentre que ell va quedar captivat per la seva disposició a acceptar aquesta visió. Eren la parella perfecta, però la seva intenció de contraure matrimoni es va enfrontar al rebuig, no només de les seves famílies, sinó també dels governs britànic i sud-africà.\nUna emocionant història d’amor i una triunfant crida a la justícia. Un retrat exemplar de l’actuació de l’individu enfront de la no tan exemplar actuació dels interessos polítics.\nApta Animació 97 min\nL’arribada d’un germanet trastoca completament la idíl·lica vida del petit Tim, fins llavors fill únic de 7 anys i el ullet dret dels seus pares. El seu nou germà és un peculiar nadó, que vesteix vestit i corbata i porta maletí.\n16 Anys Drama 140 min\nSonia Braga, Jeff Rosick, Irandhir Santos, Maeve Jinkings, Julia Bernat,\nClara, una ex-crítica musical de Recife de 65 anys, viu retirada en un edifici particular, l’Aquarius, construït en la dècada de 1940 sobre la Avinguda Boa Viagem, que voreja l’oceà. Un important promotor ha comprat tots els apartaments, però ella es nega a vendre el seu i emprèn una guerra freda contra l’empresa que l’assetja.\nUn thriller d’invasió domèstica amb Sonia Braga com fèrria heroïna contra els lletjos tripijocs de les immobiliàries\n12 Anys Comèdia 93 min\nTristan Göbel, Aniya Wendel, Justina Humpf, Paul Busche, Jerome Hirthammer,\nMaik, un noi de 14 anys marginat per la seva classe, creix en el si d’una família rica i extravagant a Berlín. Durant les vacances estiuenques, Maik està sol a casa, a la seva piscina, fins que un nou company de classe anomenat Tschick, jove immigrant rus, apareix amb un cotxe robat. Junts es llancen a la carretera sense pla aparent.\nUna pel·lícula alegre però seriosa. Un viatge d’aquells que deixen empremta i que canviarà la vida d’aquests dos joves per a sempre.\nEl jurat Jove dels Premis del Cinema Europeu, compost per centenars de joves de 31 països, va escollir la pel·lícula de Fatih Akin com la Millor Pel·lícula Europea de l’any.\n12 Anys Històric 108 min\nBoris Ruiz, Miquel Sitjar, Miquel Gelabert, Joan Massotkleiner, Àngels Bassas, Ali El Aziz\nPàtria narra la llegenda d’Otger Cataló i una història que (com indica el cognom del protagonista) parla dels propis orígens de Catalunya: “Coincidint en un moment de reivindicació de la identitat nacional, el film pretén refermar aquest sentiment des d’un punt de vista èpic, fent una revisió de les llegendes catalanes i reinterpretant-les amb una mirada cinematogràfica pròpia”, han informat els responsables del film. La pel·lícula va endavant i enrere entre els segles XV i VIII ja que explica com les gestes d’aquest cavaller got són transmeses oralment a un monjo a l’època medieval.\nEl repartiment està encapçalat, entre d’altres, per l’actor torroellenc:\nLa presentació és fa el dia 9 de juny i el Cinema Montgrí tindrà el privilegi de projectar-la com a\nels dies 16, 17,18 i 19 de juny\n12 Anys Drama 134 min\nAnys 80. El jove Aram, un marsellès d’origen armeni, fa explotar el cotxe de l’ambaixador de Turquia a París. En aquest moment, un ciclista que passava pel lloc dels fets és ferit de gravetat. La mare del terrorista se sent culpable i sent la necessitat d’anar a l’habitació de l’hospital del ferit per demanar-li perdó, cosa que aquest no entén. D’altra banda, Aram, en contra de l’opinió dels seus companys, decideix anar a conèixer a la seva víctima


Silvia Magaña i Esmerats: "Retornar a la facultat ha estat una experiència fantàstica" - Diari de Terrassa\nSilvia Magaña i Esmerats és farmacèutica i titular de la farmàcia Magaña Nebridi Aróztegui\nSilvia Magaña i Esmerats és farmacèutica i titular de la farmàcia Magaña, del carrer del Nord, 94. Té 49 anys, està casada i és mare de tres fills (dos de 17 i un de 9 anys). Fins aquí, el seu perfil personal. La Silvia és farmacèutica i el març va finalitzar amb nota el màster de dermofarmàcia i cosmetologia, que va començar el setembre del 2014.\nEl seu objectiu era ampliar els coneixements per fer una de les tasques que més li fascinen: crear fórmules magistrals i aplicar-les a la línia de cosmètica pròpia que comercialitza. "La formació és vital i vaig decidir estudiar de debò per poder donar el màxim, però fer un màster té un ritme i unes exigències."\nLa Silvia va recuperar l´esperit universitat i va compartir classe amb companys que tenien uns 25 anys de mitjana. "Els primers dies em vaig sentir estranya, però de seguida em vaig trobar com a casa."\nUna experiència que qualifica de fantàstica. "T´adones que l´experiència és un grau. He gaudit de les classes més que quan era jove, tot i no tenir la facilitat i la rapidesa dels joves a l´hora d´aprendre i la tecnologia que porten a sobre... Però tot és complementa." Tanmateix reconeix que la concentració no és la mateixa els 49 que als 20 anys, ni tampoc les obligacions afegides (família, feina...).\nEn aquests moments, vol recuperar el temps amb la família i abocar tots els seus coneixements de dermofarmàcia i cosmetología a la seva línia pròpia de bellesa.\nNo obstant això, no descarta agafar de nou els llibres. "Però, ara per ara, haig de pair una mica tot el que he fet". I, en aquest sentit, anima les dones a fer el pas. "Estudiar alguna cosa que realment t´agradi no té preu. Jo he patit una mica, no ens enganyem, però ho he gaudit molt més que quan era jove."


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: Porta a porta a Sarrià de Ter\nS'esgoten els dies de campanya electoral, augmenta la seva intensitat. També les ganes d'arribar a diumenge al vespre, a la nit...\nMalgrat el munt de pobles i barris que els candidats visiten, és impossible omplir tots els racons... Però cada poble és important i, anar-hi, ser-hi present, és més important a vegades per la pròpia gent del poble que pels candidats.\nDe nou la campanya s'ha apropat a Sarrià de Ter. Aquesta vegada amb l'Àlex Sàez, Diputat i candidat a les llistes del Congrés, aquest dilluns vam anar al Coro i al Pla de l'Horta; la setmana passada vam anar a La Rasa.\nAl Coro unes dones juguen a cartes; entre elles una noia provinent d'Honduras, que acompanya una senyora gran. Se la veu amb ganes de votar, però no pot. L'hi expliquem la campanya Per al Dret a Vot i la necessitat que aquesta qüestió es pugui resoldre en un futur. "Ahora no puedo votar, pero si pudiera votaria a Zapatero!. Per cert, és inevitable comentar, i riure alhora, la patinada de Frederico Trillo, Ministre de Defensa, amb el "Viva Honduras!" davant l'exèrcit de El Salvador...\nBreus converses en què a vegades, el menys important és la política. Darrera cada porta hi ha tota una vida...\nL'Àlex es retroba inesperadament amb un conegut de fa temps; ell no viu a Sarrià de Ter, la seva mare, malalta, sí. La mare ens diu que confia estar bé el diumenge "para ir a votar a Zapatero". L'Àlex insisteix en què el fill, conegut seu, també hi vagi, tot comentant "me parece que es un poco derechón, pero que el domingo nos vote..." i el noi, alegrament sorprès pel retrobament amb l'Àlex, somriu assentint amb el cap.\nDavant un portal, a la plaça Rafael Casanova, una parella de mitjana edat reconeixen l'Àlex de seguida; l'Àlex es comença a presentar i l'home diu: "Si jo ja et conec, ets l'Àlex Sàez Jubero". En un primer moment l'Àlex queda parat, després tot s'aclareix: un vell client del despatx d'advocats de l'Àlex en un cas que van guanyar...\nUna veïna ens obre la porta i s'hi amaga al darrera, amb les espatlles nues i una tovallola blanca embolicada sota els braços... Ups!. No ens hi entretenim, l'hi donem les paperetes de vot i amb un somriure als llavis, ens tanca la porta i s'endinsa de nou a casa seva...\nMés enllà dels grans actes, dels espots electorals i de les notícies, la campanya és sobretot proximitat, contacte directe amb la gent... I la majoria de gent és agraïda, més enllà si representes o no la seva opció de vot.\nA la plaça Vila Romana donem a una senyora les paperetes de vot i un díptic amb la imatge de Zapatero. No ens diu res, però s'endú l'altra mà al cor i es fa uns copets... amb sentiment... No calen paraules, ja ens ho ha dit tot!.\npd: Trillo ¡Viva Honduras!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 5.3.08\nEtiquetes: eleccions, política, psc, sarrià de ter, zp


El kenià Nguram i l'etíop Haile s'emporten el triomf a la Marató de Barcelona\nL'atleta kenià Joseph Nguram, en categoria masculina, i l'etíop Kebelush Haile, en categoria femenina, s'han endut la victòria a la Marató de Barcelona, que ha recorregut els indrets més emblemàtics de la ciutat. El primer català ha estat Víctor Gonzalo, que ha acabat vuitè. Anna Rosa Montero, quarta, és la primera catalana a la classificació. La prova ha comptat amb un èxit total de participació, amb un total de 4.600 corredors i també de públic, uns registres que no s'aconseguien des del 1992.\n26/03/2006 - 00.00 Actualitzat 26/03/2006 - 14.28\nEl parèntesi només ha durat un any. La ciutat de Barcelona ha recuperat la marató, i ho ha fet amb una participació notable, amb 4.600 inscrits a la prova, als quals se n'hi han d'afegir gairebé 2.000 més que han optat per córrer la cursa de 10 km. La imatge de la sortida ha estat espectacular.\nEls participants han estrenat, a més, un circuit renovat, amb el pas pels llocs més emblemàtics de la capital catalana. La prova ha fet un salt de qualitat important, excepte amb les marques, que han estat més aviat discretes.\nEl vencedor ha estat el kenià Joseph Nguram, amb un registre de dues hores, 12 minuts i 36 segons, i darrere d'ell han entrat sis africans més, fins que ha aparegut el primer atleta blanc, el català Víctor Gonzalo, vuitè amb 2.25.31. Cal destacar la novena posició de Marco Antonio Cepeda, l'atleta que ha superat una leucèmia i que avui s'ha estrenat en la distància.\nEn categoria femenina ha guanyat una atleta etíop, Haile Kebelush, amb 2.41.23, mentre que el català Josep Maria Rosselló ha estat el vencedor de la cursa de 10 quilòmetres.


Va de teca: [#Viatge] Schnitzelwirt\nEs tracta d'un restaurant un xic apartat del centre, però caminant s'hi arriba bé. Es tracta d'un restaurant amb diferents menjadors, molt rústic, amb taules i cadires de fusta.\nNo és massa turístic, tot i que gràcies a fama que té si busques és més conegut.\nEl dia que hi vam anar nosaltres, les taules de fora estaven ocupades, de fet eren les millors, ja que el local per dins deixa molt que desitjar.\nEl servei no és massa amable, potser amb els turistes, ja que hi havia taules de vienesos i el tracte semblava diferent.\nA mi la impressió al entrar no em va acabar de fer el pes però si que el plat de schnitzel s'havia de provar. Així que com que ja hi erem, ens van dirigir a una taula, amb un no massa bon anglès i vam triar el seu plat mític, una llimonada i una cervesa ben freda, ja que feia una calor...\nLes sales no tenien aire condicionat, així que menjar aquells plats guisats i contundents amb la calor que hi feia no venia massa de gust, nosaltres com que teniem en ment l'schnitzel ja no vam valorar altres opcions.\nQuan ens van servir el plat era generós, amb dos filets ben prims de bistec de porc ben empanat i fregit, gens oliós.\nLa carn era ben tendra i ens va entrar molt bé, la veritat és que ens va agradar.\nEl preu de cada plat per 2 filets era de 7'80 euros, mol barat, sobretot si ho compares amb altres llocs més turístics.\nSi no sou de menjar molt fins i tot en podeu menjar dues persones, fent un filet cada un.\nLa gerra de cervesa de 0'5l, una Krüger en aquest cas, costava 3'80 euros i la meva llimonada de 1/4l. 1'70, però no era massa bona.\nVam dinar ràpid, ja que teniem gana, vam pagar i vam marxar xino xano cap al centre per seguir visitant Viena i poder fer un gelat, que ens haviem saltat les postres ;)\nAixò si, porteu efectiu ja que no accepten pagaments amb targeta.\nPublicat per Lídia a 10:25:00


QUÈ HAS DE SABER DE LA TERCERA EDAT COM A ASSISTENT PERSONAL? - AFQ\nQUÈ HAS DE SABER DE LA TERCERA EDAT COM A ASSISTENT PERSONAL?\nReferència del monogràfic: 4229\nDirigit a famílies que han de contractar els serveis d’un/a assistent personal per atendre a persones de la tercera edat i a empleats que vulguin ampliar els seus coneixements per a millorar els seus serveis.\nAporta formació a qui et cuida o cuida als teus éssers estimats. No et juguis l’assistència dels teus pares o familiars per falta de recursos i coneixement. Amb el monogràfic “què has de saber de la tercera edat com a assistent personal?”, podràs estar més tranquil, a l’haver posat els mitjans necessaris per a millorar l’atenció dels teus éssers estimats.\nLa diferència entre un empleat i un professional és la formació!\nTema 1. Introducció + Guia d’actuació enfront de la COVID-19 en professionals sanitaris i sociosanitaris\nTema 3. Les funciones cognitives\nTema 4. La personalitat\nTema 5. El cicle de la vida\nTema 6. Autonomia personal i dependència\nTema 7. Promoció de l’autonomia personal\nTema 8. Característiques de les persones grans\nTema 9. L’envelliment actiu\nTema 10. Les persones grans i la malaltia\nTema 11. Malalties més freqüentes en les persones grans\nTema 12. Necessitats de les persones grans\nTema 13. La sexualitat en les persones grans\nTema 14. L’atenció i la cura en el propi domicili, focus de conflictes\nTema 15. Necessitats d’accessibilitat de les persones amb discapacitat física\nTema 16. Mesures de protecció. Equips de protecció individual\nTema 17. Riscos laborals\nEl monogràfic està preparat per a realitzar-se únicament de forma online i mitjançant email. En cada email es rebrà el document amb el tema a estudiar i l’examen a superar. S’ha de superar l’examen de cada tema per a accedir al següent tema. Es disposa d’un TUTOR DIGITAL al qual es poden dirigir els dubtes del temari. Hi ha un examen d’avaluació final de tots els temes, és imprescindible superar-lo per a aconseguir el certificat.\n– Persones amb inquietuds professionals que vulguin avançar en els seus coneixements teòrics en el camp de l’atenció a la tercera edat.\n– Persones en el sector que vulguin augmentar la seva formació i disposar d’un certificat.\n– Persones interessades en el camp de la gerontologia.\n– Persones que coordinin equips d’atenció domiciliària.\n– Persones voluntàries que atenguin a persones grans en parròquies, centres.\nEn finalitzar el curs l’alumne rebrà un certificat privat amb validesa per a les empreses del sector.\nAquest curs no consta de pràctiques.


Cs, el PP i Vox reclamen explicacions al Govern pels incidents a la UAB\nDesenes d'activistes d'organitzacions estudiantils han boicotejat la carpa de l'organizació unionista S'ha Acabat\nUna imatge de la protesta a la plaça Cívica. Albert Segura Lorrio / ACN\nBarcelonaLa Plaça Cívica de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) ha tornat a ser aquest dimecres escenari de moments de tensió entre estudiants vinculats al Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC) i altres organitzacions estudiantils i el col·lectiu unionista S'ha Acabat. Desenes d'activistes independentistes han escridassat els estudiants de S'ha Acabat i han acabat desmuntant la carpa que havien instal·lat per captar socis i en defensa de les classes en castellà a la universitat. Els incidents han començat cap a les 10.30 h i no s'ha registrat cap ferit. Un cordó de seguretat privada de la universitat ha protegit els joves de l'entitat espanyolista.\nL'episodi ha despertat la indignació de Ciutadans durant el ple del Parlament, quan Carlos Carrizosa ha requerit al conseller d'Interior, Joan Ignasi Elena, que actués contra aquests fets. El partit taronja, el PP i Vox han registrat diferents peticions de compareixença de membres del Govern per aclarir aquests fets: Elena per part de Cs i Vox, i la consellera de Recerca i Universitat, Gemma Geis, per part del PP. Els partits de Carrizosa i Alejandro Fernández també han demanat la del rector de la universitat, Javier Lafuente.\nLa carpa de S'ha Acabat tenia per objectiu la captació de socis i reivindicar més presència del castellà a les aules, explica la presidenta de l'entitat, Júlia Calvet. Però no han tingut temps de convèncer cap estudiant. Havien fet sonar tres o quatre cançons pels altaveus quan s'han trobat la contraprotesta, amb aproximadament un centenar de persones –segons l'ACN– que, tal com explica Calvet, portaven "bengales de fum i pancartes". Fonts de la UAB informen que no hi ha hagut ferits. No obstant això, Calvet denuncia que els estudiants haurien llançat "plàtans, encenedors i sucs" als membres de S'ha Acabat, que no arribaven a la desena de persones. A més, la jove denuncia que diversos activistes s'han emportat alguns dels seus materials. Segons explica, ha arribat a trucar al 112 per demanar la presència de la policia. "Hem anat a l'edifici del rectorat per demanar que donessin ordre d'entrada als Mossos", ha dit, cosa que des de la UAB neguen i es limiten a explicar que s'ha habilitat i incrementat la seguretat privada del centre per evitar incidents.\nCap als tribunals\nS'ha Acabat preveu interposar denúncia per aquests fets tant als Mossos com a la Fiscalia. Des del SEPC, la portaveu, Marta Daviu, ha defensat el seu posicionament: "Una universitat no ha de donar espais a una entitat feixista", i ha denunciat una "criminalització" del moviment. En un comunicat, la universitat ha considerat que el campus ha de ser "un exemple de convivència pacífica i d'exercici de la llibertat d'expressió" i ha rebutjat tant la "situació de tensió que s'ha viscut" com la "instrumentalització ideològica que es fa del campus" per part de determinats partits.\nEls activistes de S'ha Acabat s'han quedat a la plaça Cívica de la UAB fins a les 13 h, hora en què havien demanat permís a la UAB (la carpa els l'havia facilitat la universitat en tant que organització registrada). A l'altra banda, els joves independentistes han abandonat l'espai un cop hi han arribat diversos diputats de Cs i Vox. Els líders estatals dels partits unionistes també s'han fet ressò de la notícia i, de fet, la dirigent de Cs, Inés Arrimadas, ha anunciat que ho han portat a través d'un escrit a la Comissió Europea: "És una vergonya que els totalitaris atemoreixin així els que defensen la convivència a la universitat, vulnerant els seus drets fonamentals amb la connivència del rectorat". Pel que fa al president del PP, Pablo Casado, ha citat Miguel d'Unamuno per censurar els incidents: "Ni venceran ni convenceran". La plataforma de professors Universitaris per la Convivència ha publicat aquesta tarda un comunicat criticant els fets.\nHemos llevado a la Comisión Europea la violencia que han sufrido los jóvenes de @ShaAcabat en la UAB. Es una vergüenza que los totalitarios amedrenten así a quienes defienden la convivencia en la universidad, vulnerando sus derechos fundamentales con la connivencia del Rectorado. pic.twitter.com/TBIAIr44nn\n— Inés Arrimadas (@InesArrimadas) 6 de octubre de 2021\nLa UAB s'ha convertit en els últims anys en un escenari de picabaralla política, admeten diverses fonts consultades, encara que no sempre transcendeixi als mitjans. En la campanya per a les generals d'abril del 2019 va ser sonada la visita de Cayetana Álvarez de Toledo en un acte amb el PP organitzat precisament per S'ha Acabat: desenes d'estudiants van intentar bloquejar-li l'entrada al saló d'actes. Dies després, Cs va enviar-hi diversos representants a treure llaços de la plaça Cívica, tot i que llavors no hi va haver cap incident.\nUAB unionisme Cs PP Vox


650 juristes denuncien al Consell d'Europa la vulneració de drets humans a Catalunya arran de l'1-O\nImatge d'arxiu de les carregues policials a l'Institut Tarragona l'1-O.\nEl Col·lectiu Praga ha enviat un informe de 50 pàgines al comissari de Drets Humans Nils Muiznieks\nActualitzada 27/02/2018 a les 15:40\nEl Col·lectiu Praga, la iniciativa impulsada per professors de dret de les universitats catalanes, ha presentat una denúncia al Consell d'Europa per la vulneració de drets humans a Catalunya per part de l'estat espanyol arran del referèndum de l'1-O. L'informe -de 50 pàgines- està subscrit per 650 juristes d'arreu d'Espanya i s'ha enviat el comissari de Drets Humans del Consell d'Europa, Nils Muiznieks. El text del Col·lectiu Praga recopila totes les traves, restriccions i vulneracions que el govern de Mariano Rajoy ha aplicat a institucions i ciutadans de Catalunya que contravindrien «el Conveni Europeu per a la Protecció dels Drets Humans i les Llibertats Fonamentals de l'any 1950». L'entitat recorda la «judicialització extrema» del conflicte català, la repressió policial amb 1.066 ferits l'1-O o la suspensió de l'autonomia via 155. Segons el Col·lectiu Praga «hi ha prou indicis perquè el Comissari de Drets Humans pugui iniciar una investigació independent i completa de vulneració de drets».\nDe fet, es considera que a Catalunya s'han violat fins a 9 drets com serien el de lliure expressió i de reunió; el de prohibició de tracte degradant; el dret de sufragi, de ser elegit i de no ser discriminat per opinions polítiques; el dret a la llibertat; el dret a un jutge imparcial i a un tribunal establert en llei; el principi de legalitat penal; el dret a un procés amb totes les garanties; el dret a la doble instància en l'àmbit penal; i el dret a la preparació de defensa. Tot plegat contemplat pel mateix Consell d'Europa de Drets Humans (CEDH). «En lloc del diàleg com a instrument de solució del conflicte, l'estat espanyol ha preferit la via de la judicialització i la repressió, amb serioses vulneracions de drets i llibertats; ha imputat inexistents delictes de rebel·lió i sedició als dirigents de les dues organitzacions impulsores d'aquest procés pacífic i democràtic, i al president, vicepresident i consellers del govern de la Generalitat», ha recordat el Col·lectiu Praga en l'informe.\n«Un fet que ha portat a la presó preventiva uns i ha obligat a romandre a l'exili els altres, i ha dissolt 'de facto' l'autonomia de Catalunya mitjançant l'activació inconstitucional de l'article 155», puntualitzat l'informe signat pels 650 juristes, que també exigeixen la prohibició «de tractes degradants» i reclamen l'absolut compliment del principi de legalitat penal. Segons l'entitat, la imputació pels delictes de rebel·lió, sedició i malversació «no és sostenible en vista de l'estil literal de la llei penal i de la consolidada jurisprudència sobre aquests delictes» ja que no es compleix ni l'estàndard de previsibilitat ni d'interpretació estricta en matèria penal. El mateix Consell d'Europa, un organisme de caràcter consultiu, ja va demanar el passat 9 d'octubre al ministre de l'Interior, Juan Ignacio Zoido, que investigués l'actuació policial de l'1-O. Nils Muiznieks va sostenir que la força utilitzada pels agents va ser «desproporcionada» i «innecessària».\nComenta el contingut : 650 juristes denuncien al Consell d'Europa la vulneració de drets humans a Catalunya arran de l'1-O


Sea View Hotel Qawra Malta - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nQawra Road,, Qawra, Qawra, Malta, SPB04 - Veure al mapa\nAl visitar Qawra, vosté es sentirà com a casa a Sea View Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Malta National Aquarium.\nSea View Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de servei d'habitacions, restaurant, visites turístiques, servei de bugaderia, cafeteria.\nEntri en una de les 47 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, telèfon, ventilador. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Qawra, faci de Sea View Hotel la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (42) Parelles (14) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (3)


Premià de Dalt celebra un Onze de Setembre reivindicatiu – Premià de Dalt Mèdia\nPremià de Dalt va celebrar el passat 11 de setembre la Diada Nacional de Catalunya amb uns actes senzills, emotius i sobretot reivindicatius, que van fer recuperar plenament el sentit i l’essència d’aquesta celebració especial.\nLa concentració es va fer a la Plaça de la Fàbrica a les 11 del matí des d’on es va baixar a peu fins al monument a l’ Onze de Setembre de 1714, al passeig de Can Balet .\nEls actes van començar amb la hissada de l’estelada per part de l’alcalde, Josep Triadó, acompanyat, en aquesta ocasió, per Mariona Borràs, agent cultural destacada del nostre poble, distingida amb el Premi Càrmina 2021, que atorga bianualment el Consell Municipal de Cultura.\nEnguany la lectura del manifest va ser a càrrec de Josep Martorell membre d’Òmnium Premià i veí de Premià de Dalt. Òmnium Cultural és una entitat sense ànim de lucre que defensa els drets civils i les llibertats dels catalans. Des del 1961 treballa per fomentar la llengua catalana, la cohesió social, la llengua i la cultura .\nUn cop finalitzat el parlament, l’alcalde va lliurar a Josep Martorell un obsequi institucional. Es tracta d’una reproducció del monument a l’Onze de Setembre de 1714, obra de l’artista Esther Albardané i que representa una homenatge a Catalunya i la seva gent, que lluiten i caminen sempre endavant en defensa dels seus drets i llibertats com a país. La nota festiva la va posar la Colla Gegantera de Premià de Dalt que va oferir dos balls. Val a dir que un d’ells va ser una estrena preparada especialment per la Diada. Es tracta del Ball de Gironella que van ballar els tres gegants: l’Altemir , la Bonadona i el gegantó Pere.\nLa Colla Gegantera va obrir la tradicional ofrena floral al monument a l’Onze de Setembre , que van continuar els diferents partits polítics i entitats del poble que van voler participar d’aquesta important celebració .\nLa commemoració institucional de la Diada es va tancar, com és habitual amb la interpretació de l’himne nacional de Catalunya, El Cant dels Segadors, que va dirigir Rosa Bel, Directora de la Coral Primiliana.\nPrevious Media Converses amb M. Àngels Rabassa\nNext El Ple aprova el Compte General de l’exercici 2020


Mónica Rikić EN RESIDÈNCIA\nPublicat a 17 de maig de 2022\nEls ulls fan més robots a les màquines\nPerquè alguns robots cauen? Els fa més humans\nDurant algunes sessions hem compartit algunes tipologies com els Walking Robots, reflexionant sobre aspectes com mecànic/orgànic, rodes/cames, sensors d’ultrasons, entre altres.\nTambé hem parlat dels Soft Robots, els mecanismes de vàlvules d’aire, la interacció amb humans, i els robots caca (de pasta magnetitzada).\nAmb l’objectiu d’eixamplar imaginaris del que coneixem entorn d’aquest tema, des d’altres llocs, començant a pensar possibilitats de creació de la nostra proposta Societat Robot.\nPublicat a 26 de març de 2022\nJa portem compartides diverses setmanes de treball conjunt i hem après moltes coses. A les entrades anteriors, han estat els alumnes els que han donat veu a les seves experiències, principalment. Ara m’agradaria aportar unes reflexions sobre el meu procés com a artista a residència.\nTot i que no és la meva primera experiència de treball amb persones d’aquestes edats, sí que em trobo en un entorn i amb uns temps molt diferents de les anteriors. Considero que aquest marc d’acció ofereix moltes oportunitats favorables, especialment poder treballar durant un llarg període de temps amb el mateix grup. A diferència d’altres tallers de curta durada, En Residencia m’ha donat l’oportunitat d’entendre millor aquestes persones amb qui estem treballant i aprenent en conjunt, veure quins són els seus interessos, tenir la capacitat d’adaptar-nos als moments de cadascuna, avançant en aquest procés mitjançant pactes i concessions.\nUn altre factor que em resulta extremadament interessant és desplaçar-me al seu espai. Poder treballar amb aquestes persones al seu lloc habitual de desenvolupament educatiu m’ha permès observar les seves dinàmiques de relació, comunicació i aprenentatge, amb la finalitat de poder entendre els seus codis alhora que potser qüestionar-los. Parlant per mi, ja que ells són qui han de tenir la seva pròpia veu, no tinc cap dubte que l’aprenentatge ha estat altament positiu i perdurarà en el temps.\nTambé ells van tenir l’oportunitat de desplaçar-se del seu espai i entrar al meu, gràcies a l’exposició Homo Ludens de Caixaforum on una de les meves peces està exposada. Recordant la meva època escolar, em vénen aquestes memòries dels professors i professores com aquests subjectes que són a l’escola, amb els quals ens relacionem cada dia, però que no som capaços de projectar-los un altre rol privat, íntim o personal. No dic això com res dolent, només apunto que com a alumna de col·legi, recordo que no t’imaginaves posar la figura del professor en un altre rol. Recordo fins i tot sorprendre’m en veure alguna professora amb els seus fills fora de l’escola i adonar-me que les persones són persones i tenen diverses identitats.\nI això crec que va ser el millor que va passar a la sessió de contaminació. Com podeu veure a una altra entrada d’aquest bloc, els estudiants van fer els seus propis jocs de taula augmentats amb tecnologia. Es va convidar tot el claustre de jugar amb ells, van ser unes 20 persones en total i 4 estacions de jocs. Atenent els comentaris dels alumnes, el que més em va emocionar va ser aquest canvi de rol dels professors i professores en aquest lloc comú on les estructures semblen preestablertes i inamovibles. Ells, per un dia, van donar les instruccions als seus professors i professores sobre les regles del joc, hackejant el sistema.\nAra, en uns petits llimbs derivats de les protestes del sector educatiu, trobo a faltar compartir aquests moments amb els alumnes d’1 ESO A de l’escola Rec Comtal. Quan tornem a trobar-nos, entrarem a la fase final en què ells van escollir crear la seva pròpia comunitat robot. Amb moltes ganes de començar aquest procés de creació conjunta, m’acomiado i els saludo a aquesta distància temporal, fins a la propera sessió.\nPublicat a 9 de març de 2022\nCom ho han viscut els alumnes impressions i experiències.\nArt digital entre DINS / FORA de la pantalla\nEntre els mesos de gener i febrer hem estat explorant una nova proposta : jocs de taula artesans amb tecnologia.\nPer grups hem construït artefactes a mig camí entre allò analògic i allò digital que, per una banda, activen una pràctica lúdica col·lectiva i per l’altra, incorporen un discurs crític generant una reflexió al voltant de la tecnologia.\n“La idea és pensar al voltant de la idea de no deshumanitzar la tecnologia … Projectar la tecnologia des de les humanitats i l’art, ja que en aquests moments està projectada des de la violència simbòlica, el capitalisme i el control … Començar a establir una relació crítica amb la tecnologia que fem servir i introduir noves perspectives en els nostres discursos que ens ajudin a projectar noves possibilitats”.\nCada grup hem imaginat com hauria de ser el joc, pensant les instruccions i normes, dissenyant l’escenari, i programant el funcionament amb scratch i electrònica desenvolupant els propis comandaments.\nLA CASA JUEGO\nPublicat a 19 de febrer de 2022\nEntrevistes “Homo Ludens”\nJa podeu visualitzar les entrevistes on els alumnes expliquem el Què, Qui, Com, de la sortida a l’exposició Homo Ludens de la Mónica.\nPublicat a 18 de febrer de 2022\nArt digital DINS de la pantalla\nDurant algunes sessions ens visita en Luca Carrubba, persona que col·labora sovint amb la Mónica Rikic´. En Luca es defineix com investigador i artesà digital, i és co-director d’ArsGames\n“una entidad internacional sin ánimo de lucro que promueve y gestiona proyectos de carácter cultural relacionados con los videojuegos y las nuevas tecnologías a partir de áreas de acción transversales: arte, pedagogía y formación, investigación científica, inclusión digital y participación ciudadana.”\nAmb en Luca despleguem una reflexió col·lectiva entorn als videojocs des d’una mirada crítica i alternativa al que entenem habitualment per aquests, i situem algunes qüestions :\n-De jugadora passiva a crear el teu videojoc (programar)\n-De competir a col·laborar (fer en comú)\n-En relació als objectius : jugar, aprendre, pensar, la tensió / energia que hi ha entre el guanyar / perdre\n-Com es poden transformar (hackejar) les regles ?\n-Semblances i diferencies entre els avatars i les jugadores (persones). Quina identitat tenen? Què projectem sobre els personatges que construïm? Quins models / estereotips / cànons seguim?\nDesprés de posar en comú, per grups imaginem i plantegem propostes de videojocs seguint aspectes a tenir en compte : objectius / durada / regles / reptes / avatar\nAmb en Luca, continuem explorant aspectes relacionats amb les pràctiques artístiques i les noves tecnologies compartint el projecte Videojuegos. Los dos lados de la pantalla\n“Con la metáfora de la pantalla como base, la exposición muestra los límites entre el mundo físico y el virtual de los videojuegos, adentrándose en sus implicaciones económicas, socioculturales, científicas y artísticas.”\nUna proposta digital acompanya l’exposició : La Galería Virtual Videojuegos (la programació de la qual ha estat creada per la Mónica) i en Luca ens convida a participar-hi. Vivim una experiència física i virtual, activem recorreguts lúdics entre els àmbits i continguts de l’exposició amb avatars que hem escollit i interactuem mitjançant un xat (únic espai reservat a la conversa). L’acció es desplega entre el dins i el fora compartint les veus i els cossos en els dos costats de la pantalla.\nUna altra proposta interessant és ¿Que ser digital eres?\n“una plataforma multi-usuario desarrollada por Arsgames … a través de la cuál descubrir y mejorar nuestras competencias digitales. A medio camino entre un scaperoom educativo y una aventura gráfica … nos sitúa en un entorno multiusuario ludificado que pondrá a prueba nuestro conocimiento sobre competencias digitales, permitiéndonos formarnos, explorar libremente, colaborar e incluso crear nuestros propios memes, videojuegos o realidad aumentada.”\nEn aquest cas, per problemes d’accés que no vam poder resoldre en el moment, ens va quedar pendent jugar plegades.\nUs convidem a provar-ho ! ! !\nPublicat a 7 de febrer de 2022\nArt digital FORA de la pantalla\nExplorem entre l’Art i les Noves Tecnologies treballant amb circuits de paper. Una de les idees força d’aquesta pràctica és la de compartir que per crear art tecnològic no és necessari el món virtual.\nAmb electrònica bàsica, dibuix, pintura, cartró i altres materials reciclats generem circuits simples, proposant treballs situats entre la pràctica artística i la tecnologia.\nUna altra acció és l’orquestra automàtica. Experimentant amb el so i el moviment automàtic com elements del procés creatiu, i aprenen amb motors de baix voltatge, corrents elèctriques i mecànica, construïm caixes sonores combinant cartró, motors, piles entre altres materials diversos, mòduls que esdeven parts d’una proposta col·lectiva.\nThe Cardboard Orchestra\nPublicat a 27 de gener de 2022\nReflexions entre Art i Noves Tecnologies\nEns coneixem compartint i posant en comú una pluja d’idees entorn a : procés de creació / tecnologia / programació / robòtica / videojocs / intel·ligència artificial / … i situem algunes preguntes :\n-Per què hi ha robots assistents que tenen nom i veu femenina ?\n-Per què Terminator és un home ?\n-Poden ser els robots creatius ?\nTambé fem una acció per grups (programadores i ordinadors) posant en joc els cossos. Consisteix en una pràctica de pensar i executar consignes (algoritmes) des d’un altre lloc, fora de les pantalles.\nPublicat a 8 d'octubre de 2021 11 de gener de 2022\nEn Residència el IE Rec Comtal\nMónica Rikić ha començat el procés de creació EN RESiDÈNCiA a l’Institut Escola Rec Comtal amb els alumnes de 1rESOA. En aquest blog podreu anar seguint moments clau d’un procés obert, amb un final no pre-definit i el·laborat dels propis protagonistes\nLa Mònica es una artista professional que fa jocs i creacions amb tecnologia.\nAquest projecte és una barreja entre Art i Tecnologia. Per explicar-lo la Mònica ve acompañada del Joan.\nTots els dimecres de 12:30 fins a 14:30 fem una assignatura que es diu “En Residència“ i el divendres compartim opinions del que hem après amb la Mònica.\nCon la Monika hemos visto cómo funciona la tecnología y cómo funciona un canal de luz, lo hicimos con sus palabras y con nuestra imaginación y creatividad.\nEn residencia fem unas activitats combinadas amb art i tecnologia.


AQUESTA PODRIA SER LA JAQUETA MÉS FAMOSA DE LA HISTÒRIA DE LEVI - ESTIL\nAquesta podria ser la jaqueta més famosa de la història de Levi\nPrincipal Estil Aquesta podria ser la jaqueta més famosa de la història de Levi\nI ni tan sols és denim. La jaqueta de pell d’Albert Einstein és el més destacat d’una exposició dedicada a les peces més famoses de la marca.\nAl llarg dels segles, la gent ha emigrat cap al gran oest americà buscant riqueses i l’oportunitat de remodelar la seva vida. És probable que aquells que intentessin canviar de fortuna necessitessin un nou vestuari per a la seva nova vocació, i Levi Strauss estava disposat a proporcionar-los un equipament resistent. Però els aficionats notables de Levi’s no es limiten als 49ers. Perquè aquesta plantilla també s’adapta a la història de ningú més que Albert Einstein: després d’escapar d’Alemanya abans de la Segona Guerra Mundial, el físic va sortir cap a Califòrnia, on va entrar en possessió d’una jaqueta de cuir de Levi.\nAra, aquesta jaqueta és la joia de la corona d’una exposició, titulada Levi Strauss: A History of American Style, que s’inaugura al Museu Jueu Contemporani de San Francisco el dijous 13 de febrer. En una conversa telefònica sobre la jaqueta amb l’historiador de la marca, Tracey Panek, no vaig poder resistir-me a l’afany de poder rang: És aquesta la jaqueta de Levi's més famosa de la història?\nmillors productes per al cabell per a cabells gruixuts\nPanek em va passar per la llista de candidats, com la jaqueta de mezclilla reblada del 1880, que és la més antiga que posseeix la marca, per exemple. Però, en última instància, Panek va arribar a la conclusió inevitable que la jaqueta vestida religiosament al llarg de la vida d’un dels intel·lectuals més coneguts de la història (i en una portada de 1938 Temps revista !) és l’artefacte més important de Levi.\nEn el moment en què Einstein va aconseguir aquesta jaqueta, va explicar Panek, Levi’s encara era principalment una marca de la costa oest, amb botigues a Arizona, Califòrnia, Nevada i Utah, i només algunes a llocs com Nova York. El model Menlo d’Einstein, tal com apareixia als catàlegs, es va introduir el 1933. Bé, [Einstein] no és el client més típic de Levi’s, diu Panek. Ja als anys 30, estàvem atenent a un home que treballava.\nEinstein era una classe diferent d’home treballador, però no menys dedicat a la jaqueta de Levi: el company científic Leopold Infeld va escriure a les seves memòries que una jaqueta de cuir va resoldre el problema de la capa [Einstein] durant anys.\nMalgrat que Einstein va portar la jaqueta a les fotografies al llarg dels anys i a la il·lustració feta per als esmentats Temps coberta, la gent de Levi no tenia ni idea de que la jaqueta era seva. No va ser fins al 2016, quan la jaqueta va sortir a la subhasta a Christie's a Londres, quan Levi’s va descobrir que Einstein havia vestit la marca tots aquells anys.\nquant mengen els lluitadors de sumo\nPanek va coincidir a Londres per a altres negocis oficials de Levi la setmana de la subhasta. El seu deure era anar a aixecar la paleta per garantir que la marca acabés amb aquest tros de la seva història. Un auricular que transmet la veu del president de la marca, despert a les 2 de la matinada. a San Francisco, va donar llum verda a Panek per seguir licitant fins que finalment va guanyar la jaqueta per 110.500 lliures esterlines. Puc dir-vos que el meu cor bategava definitivament ràpidament, diu Panek.\nQuan la jaqueta va arribar a San Francisco diversos mesos després de la subhasta, Panek recorda olorar-la abans de veure-la. Einstein era un prodigiós fumador de pipa i l’olor de fum encara impregna la jaqueta. Vam obrir la caixa i el primer que es podia sentir era només aquella olor punxent, diu ella.\nLa jaqueta encara ofereix una experiència olfactiva i els assistents a l’exposició de Levi’s al Museu Jueu Contemporani podran absorbir l’olor de la canonada d’Einstein. L’exposició també inclourà un dels parells de texans blaus més antics del món, del 1890, i les cartes que Cary Grant va enviar a un Arthur Roth per donar-li les gràcies per aquestes quatre camises occidentals que van saludar el meu retorn d’un altre viatge recent a Europa. Grant va estar agraït, va escriure, tot i que no estava segur de poder treure la imatge. No estic gens segur de si puc trepitjar les gales roscades d’or. Esperaré un estat d'ànim més valent. Agraïm que Albert Einstein no tingués aquestes preocupacions.\nmillor lloc per comprar baguls\non puc comprar pomada per als cabells\ncom desfer-se dels cabells del cul\nmillor samarreta blanca per a dona 2015\nEarth to André 3000: The OutKast Icon Talks Life After Hey Ya!\nRyan Gosling a The Nice Guys és Ryan Gosling com mai no l’has vist


INTERPRETACIÓ PRE-JUVENIL - Curs d'interpretació - Actua!Studio\nInterpretació Pre-Juvenil és un curs de teatre per a joves dirigit a alumnes de 10 a 13 anys, amb poca o cap experiència prèvia, que vulguin entrar en contacte amb la Interpretació, des dels aspectes fonamentals de la interpretació teatral, passant per l’actuació davant la càmera i acabant amb un muntatge teatral.\nConsulta’ns el preu aquí\nLa mirada; direcció i control d’un dels recursos més potents de què disposa un actor davant la càmera.\nGestos i llenguatge no verbal; recursos per expressar emocions i intencions.\nCreació d’un personatge; pautes i eines per ficar-se en un paper determinat, per entendre la realitat del personatge.\nL’espai; ocupar i moure’s per l’escenari. Consciència del públic.\nVeu; el to, la projecció, vocalització, seguretat en parlar, jugar amb diferents veus.\nL’escolta; estar atents a què sorgeix en escena, a què ens dóna el company, a què ens demana la situació.\nImprovisació; viure una escena concreta dins d’un personatge ja creat i respondre a allò que passa de la manera en què ho faria el personatge.\nDurant el 1r trimestre treballarem a través de jocs teatrals i d’expressió corporal. Perdrem la por al ridícul i guanyarem confiança en nosaltres mateixos.\nDurant el 2n trimestre farem les nostres primeres passes en la interpretació davant la càmera. Treballarem en la creació d’escenes i les gravarem a classe.\nA partir del 2n trimestre seguirem amb la creació de personatges i escenes, a partir de diferents jocs i improvisacions, fins crear una petita peça teatral.\nAl final del 1r trimestre organitzarem mostres obertes on visualitzarem les gravacions fetes a classe. Al final del 3r trimestre els alumnes realitzaran l’obra de fi de curs a una sala de teatre.\nActor i professor especialitzat en improvisació i desinhibició. Amb àmplia experiència al teatre, va estudiar direcció, escenografia i interpretació. Es especialista en el treball d’alliberament emocional i concretament en la por al ridícul, el pànic escènic i la vergonya. El seu últim treball ha estat el curtmetratge Time lapse, guanyador del Premi Jameson a la Mejor Película de Triple Destilación de la XIV edició de JamesonNotodofilmfest. Ha col·laborat amb Comediants a L’ arbre de la memoria i Dimonis; amb La Cubana: a Un día a l’ Opera” (actor col.laborador). Ha participat a la sèrie El Crack de TV3 (segona temporada) Ha dirigit els següents espectacles infantils amb la companyia Mots de Fusta, amb la Companyia Bate Rosa a ” L’ artesà Dels planetes“, que va quedar finalista Premis Mutis de teatre, secció juvenil. Ha participat com a actor a Clara i Soulman, finalista als Premis del Siges Terror Film Festival. Properament: actor a la película El año de la plaga de Carlos Martín Herrera que s’estrena l’estiu de 2018. També ha participat com a improvisador a Match, dins el festival d’improvisació de Granada. Recentment ha participat com a actor a les següents obres de teatre: Pentateatre Volum 3, Emociones iVerónica. Com a actor-cantant ha participat a Sweeney Todd de la Cía Maisomtots, que va guanyar el Premi Guineueta 2004 a millor espectacle musical. Per últim, també és actor de publicitat, recentmenlt ha participat en anuncis de Wing Italia i Aquarius.


Kettlebells: Tot el cos amb 9 exercicis. - Entrenamientos.com\nKettlebells: Tot el cos amb 9 exercicis.\nAmb aquest entrenament amb kettlebells i el teu propi cos, pots treballar tot el teu cos de manera global. Recorda que per al treball del kettlebell és molt important la tensió del core. El pes del kettlebell, les sèries i repeticions hauran de configurar-se segons el nivell de l'esportista. Recorda realitzar els estiraments de l'entrenament relacionat.\n2 Sèries 30 seg 30 seg desc\nPes mort i pressió (press) d'espatlles a una mà amb pes rus (kettlebell)\nPres rus: Pressió (press) d'espatlla a una mà\nPes rus (kettlebell): El molí\nPes rus: Pes mort i rem al coll\nPes rus: Pressió (press) d'espatlles


Jon McGregor oblida una desaparició a ‘Embassament 13’\nÉs la primera novel·la de l’escriptor britànic Jon McGregor traduïda al català (per Ferran Ràfols Gesa) i la quarta de la seva trajectòria literària\n3 min. Barcelona 06/10/2019 23:53\n651x366 Jon McGregor va visitar Barcelona fa uns dies. / MANOLO GARCÍA Jon McGregor va visitar Barcelona fa uns dies. / MANOLO GARCÍA\n“La noia desapareguda es deia Rebecca Shaw”, estableix el llibre de bon principi. Una afirmació matisada al final: “La noia desapareguda no s’havia oblidat. Es deia Rebecca, o Becky, o Bex. L’havien buscat per tot arreu”. Entre aquestes dues afirmacions han passat tretze anys, un lapsus de temps que copsa un malestar soterrat a Embassament 13 (Angle), la primera novel·la de l’escriptor britànic Jon McGregor traduïda al català (per Ferran Ràfols Gesa) i la quarta de la seva trajectòria literària.\n“El punt de partida és la imatge que reconeixem de les notícies de gent buscant algú que ha desaparegut i la comunitat implicant-se en la cerca. ¿Com seria participar-hi quan, al final del dia, amb el fred i el cansament, recuperes la rutina de la vida normal?”, explica McGregor. L’escriptor tenia en ment desaparicions no resoltes com les de Madeleine McCann o l’anterior del nen d’un any Been Needham, però aquests casos no van ser cap inspiració directa perquè, lluny del thriller, amb Embassament 13 volia abocar-se al pas del temps, a l’absència i als mecanismes inconscients d’una petita comunitat que ha de fer front a la desaparició d’una nena de 13 anys. “Més que centrar-me en l’experiència dels pares, que evidentment ha de ser dolorosa, volia veure la perspectiva de la gent del poble que, al no conèixer la família i la nena, només hi han anat a passar el Nadal i ho viuen com un fet aliè però que tanmateix acaba marcant el poble, que queda associat per sempre més a l’esdeveniment”.\nL’escriptor, nascut a les Bermudes el 1976 i professor d’escriptura creativa a la Universitat de Nottingham, ha ambientat la novel·la en un petit poble anglès del districte de Peak. “En aquesta zona pintoresca hi convergeixen tres aspectes: turisme, agricultura i indústria. La gent cada vegada es pot permetre menys viure-hi pels preus elevats, i jo la conec perquè hi he viscut a prop”, comenta l’autor. “En tot cas és una zona on no passes desapercebut i això es reflecteix en la novel·la, que usa molt la veu passiva, l’ ha estat vist dels rumors”.\nEl número tretze és el motor a l’ombra que empeny una trama coral repartida també en tretze capítols. La natura hi és molt present. El novel·lista descriu la vida dels teixons, les guineus, les plantes o els arbres. “Volia descriure d’una manera molt exhaustiva el paisatge i vaig començar a parlar del temps, d’arbres, d’ocells, i així aquest paisatge es convertia en un reflex del temps i el pas del temps. A banda, la descripció dels cicles naturals em permetia posar en perspectiva la vida humana”.\nLa novel·la parteix d’una història curta que havia publicat anys enrere i que va voler desenvolupar. “Vaig escriure llargament la història i per donar-li ritme vaig fer la divisió en tretze capítols com caixes estanques”. Aquesta estructura que oscil·la entre la rigidesa formal i el flux narratiu -contrast entre el dia a dia de les vides ordinàries i els cicles naturals tancats-és la que dona originalitat a una novel·la que va quedar finalista al premi Man Booker 2017.


El talent que se'ns escapa - Revista Musical Catalana\nPer tercer any consecutiu, el 10 i 11 d’octubre arriba al Centre Cultural Terrassa la Gala de Ballarins Catalans al Món, un projecte que va néixer el 2018, sota la direcció artística de la professora de dansa Marisa Yudes, amb la voluntat de donar a conèixer a casa el talent que tenim escampat a l’estranger.\nEl Centre Cultural, compromès amb la dansa, aposta per aquest esdeveniment per donar una oportunitat als ballarins i ballarines catalans que actualment ballen en companyies de dansa internacionals, a causa de la falta de recursos i companyies estables aquí. És, també, una ocasió única perquè el públic català s’endinsi en el desconegut món del ballet i alhora conegui els protagonistes locals que triomfen en escenaris de fora.\nEls artistes d’aquesta tercera edició seran María José Espinoza, del Balletto del Sud (Itàlia); Yago Catalinas, del Teatre Nacional de Moràvia-Silèsia (República Txeca); Júlia Roca, freelance a la companyia Dança em Diálogos de Portugal; Mariona Orpella i Dario Sanz, del Korpo Dance Project de Kirill Radev; Salvador Martínez, del Ballet de l’Òpera de Poznan (Polònia), i Clara Pla, de l’Òpera Estatal de Stara Zagora (Bulgària). Marisa Yudes assegura que la gala “sorgeix de la necessitat de poder agrupar-los a tots i que mostrin el seu talent” i assegura que “no podem quedar-nos de braços plegats tots els qui podem fer quelcom perquè vinguin i ballin a casa”. Interpretaran tant coreografies clàssiques com fragments de Le corsaire, Sylvia o Don Quixot, i també peces modernes i de nova creació, com Divali i Pedro and Inês de Fernando Duarte (versió portuguesa de Romeu i Julieta).\nJúlia Roca, formada a l’Institut del Teatre i al Centre de Dansa de Catalunya, va passar pel Ballet de Catalunya i el Ballet de Barcelona, i just abans de la pandèmia la van agafar a l’English National Ballet per a la producció d’El llac dels cignes, que ha quedat aturada. Actualment balla com a ballarina freelance a Portugal i li fa “molta il·lusió tornar a Terrassa i retrobar-se amb els altres ballarins, una invitació impossible de refusar”. Un cas similar és el de la lleidatana de 25 anys Mariona Orpella, que va tornar a casa per culpa de la COVID-19 quan vivia a Londres i ballava al Vienna Festival Ballet, una companyia petita que ha hagut de tancar. També participava en produccions de teatres, com al Gran Teatre del Liceu, Royal Opera House i Welsh National Opera, i ballarà amb Dario Sanz peces del coreògraf Kirill Radev. Orpella exclama: “Ballo a casa! Em sento feliç i orgullosa de ser-hi en el moment precís. De mica en mica s’omple la pica, tot treball té la seva recompensa i la constància és la clau del creixement professional i personal”.\nLa gala es prepara com un extra entremig del dia rere dia frenètic d’una companyia, entre assajos i funcions. Salvador Martínez i Clara Pla ho compaginen “amb molta il·lusió, contents de formar-ne part i amb ganes de tornar a casa i veure tota la gent”. Clara Pla ballarà els dos grans passos de dos clàssics del ballet, Don Quixot i Le corsaire, amb Ishigo Tomoki, ballarí principal de l’Òpera Estatal de Stara Zagora. Assegura que “aquesta gala ajuda tots els ballarins catalans perquè al nostre país no tenim gaires oportunitats i és un moment per reunir-nos i sentir orgull que les persones que sortim d’aquí estem en bona posició a fora”.\nA Salvador Martínez, de 24 anys, se li afegeix l’emoció de poder interpretar Take me with you del director del Ballet de Poznan, Robert Bondara. Ho executarà juntament amb la demisolista de la mateixa companyia Saeka Shirai, medalla de plata a la prestigiosa competició de Varna. També ballarà una coreografia de Juan Polo. Sentencia que és “una oportunitat per demostrar la feina del dia rere dia i molt agraït perquè els meus podran veure el que faig, a casa”.\nUna cita, doncs, per donar suport al talent de casa que hem de tenir present i se’ns escapa.\nImatge destacada: la ballarina Clara Pla.


Dimecres, 30 Octubre 2019 18:41\nFoto: Joaquim Gracia\nEn els últims 10 mesos, l’Ajuntament ha impulsat una vintena d’expedients sancionadors per abocaments de residus al medi natural o en altres espais de la ciutat no permesos. Aquests abocaments són una pràctica molt comuna que ja fa temps que denuncien molts veïns, sobretot de les urbanitzacions.\nEl nombre d’abocaments il·legals és més elevat però el consistori, de moment, només ha pogut impulsar l’expedient sancionador d’una vintena, perquè per poder iniciar-los cal enxampar la persona en el moment que comet la infracció, que hi hagi un testimoni que ho pugui denunciar o bé obtenir una prova de l’autor o autora d’aquest abocament il·legal.\nL’any passat aquestes pràctiques incíviques van suposar un cost per a l’Ajuntament de 413.767 euros. I és que només a les urbanitzacions, anualment es recull una mitjana de 765.000 kg de residus abandonats en espais no permesos, sigui directament al medi natural o bé just al costat d’una bateria de contenidors.\nA banda de l’import econòmic que suposa esmenar aquestes males pràctiques, també cal tenir en compte l’elevat impacte ambiental que suposen. Els residus que s’aboquen de manera il·legal al medi natural o fora dels contenidors no se seleccionen correctament i fan augmentar els quilos de deixalles que acaben a l’abocador i que no es poden reciclar. A això, cal sumar-hi les emissions de C02 que generen els camions que han de transportar aquests residus a l’abocador.


Crooner és una denominació típicament nordamericana que es habitual principalment als cantants masculins dels estàndards de jazz, a la seva majoria del Great American Songbook, recolzat per una orquestra completa, una gran banda o un piano. Originalment, era un terme irònic que denota un estil de cant sentimental fet possible per l’ús de micròfons. Frank Sinatra va dir una vegada que no es considerava a si mateix ni a Bing Crosby com «crooners».\nAquest estil vocal popular dominant va coincidir amb l’adveniment de la radiodifusió i l’enregistrament electrònic. Abans de l’arribada del micròfon, els cantants populars com Al Jolson havien de projectar-se en els seients posteriors d’un teatre, igual que els cantants d’òpera, la qual cosa creava un estil vocal molt alt. El micròfon va fer possible l’estil més personal. Al Bowlly, Gene Austin, Art Gillham i, segons alguns relats històrics, Vaughn De Leathsovint són acreditats com a inventors de l’estil de cants, però Rudy Vallée es va fer molt més popular, a partir de 1928. Podia ser escoltat per qualsevol amb un fonògraf o una ràdio.\nEncantat de conèixer-nos! Sóc l’Albert, una d’aquestes cares conegudes del panorama artístic a Barcelona. En els meus inicis com a relacions públiques en sales com Chic priveé, Otto Zutz o Tunnel, vaig adquirir aquesta soltesa amb el micròfon i em van ajudar amb la por escènica. Vaig arribar a presentar una infinitat de festes i concerts i fer-me un lloc entre els grans. Va ser en aquest últim local, en Tunnel on em van contractar per a fer de speaker en el popular Karaoke Sinatras, on vaig arribar a co-dirigir el primer concurs oficial de karaokes de Barcelona.\nAllà, en Sinatras, al costat de quatre amics, vaig formar part del grup musical Four to One, el qual Pitu Soler, el descobridor de la famosa cançó “follow the líder” va fitxar com a grup resident del restaurant espectacle Golden Rock Cafè, combinant versions de pop rock amb gran èxit de públic. El món de l’espectacle es va convertir en la meva passió i des d’aquest dia que no he deixat anar el micròfon.\nCom a part de la meva carrera artística, vaig ser locutor del magazine nocturn “la Matinada” d’Onda rambla, dirigit per Àlex Sálmon i de Ràdio Salut, on donava veu als anuncis publicitaris de l’emissora.\nPerò per molt bé que se’m donés el micròfon, la música m’apassionava molt més i va ser llavors quan va neixer Graceland Cambrils, un bar musical de molt d’èxit. Aquest mateix any vaig tenir l’oportunitat de sortir a televisió imitant a un dels meus ídols –Elvis Presley-, i Gestmusic em va portar a les finals del programa “Lluvia de estrellas “de TVE, aconseguint anar-me de gira per tota Espanya gràcies a la productora Krik music, de l’ex locutor de els40, el gran Manel Ortiz.\nAmb els anys, la meva veu anava madurant i com no, el meu estil també. Reconvertit ara en Crooner i especialitzat en els grans clàssics americans, ofereixo una música fresca amb la veu d’Elvis, les cançons de Sinatra i l’estil de Michael Bublé. Tota una experiència musical que no et deixarà indiferent! Descobreix-me, prometo superar les teves expectatives!


80 grams | Comunicació literària: Novetat :: Nadir i altres nits\nNovetat :: Nadir i altres nits\nEdicions de 11984\nSINOPSI: Quim Español ens sorprèn altre cop. A la veu convincent dels llibres anteriors, hi afegeix ara una inventiva poètica fecunda que li permet tractar de manera persuasiva l’arquetip arriscat del pas del temps i el seu seguici d’estralls —l’assumpte central del poemari, si bé no l’únic. L’autor enraona amb una veracitat que no deixa indiferent. Els poemes narratius de la segona part, en prosa musical, tenen registres diversos però qualitats semblants; són intensos, sovint torbadors, estranyament bells: «parla memorable» que identifica l’alta poesia.