20140102. Costa rastreja la ‘connexió cubana’ del catalanisme - Gironès per la independència\n20140102. Costa rastreja la ‘connexió cubana’ del catalanisme\nCosta rastreja la ‘connexió cubana' del catalanisme\nL'historiador gironí ha estudiat els efectes de la independència de l'illa en la radicalització del nacionalisme català\nL'autor compara la intransigència de l'Espanya del segle XIX amb l'actual\n02/01/14 02:00\t- GIRONA - EVA VÀZQUEZ\nLluís Costa ha dedicat diversos treballs a les relacions entre Catalunya i Cuba Foto: JOAN SABATER.\nL'historiador Lluís Costa, professor de la Universitat de Girona, ha dedicat uns quants estudis als lligams històrics entre Catalunya i Cuba, que en bona part va recollir el 2006 al llibre El nacionalisme cubà i Catalunya (Publicacions de l'Abadia de Montserrat), en què rastrejava les connexions entre el ressorgiment del catalanisme i el procés independentista a l'antiga colònia del Carib. Al cap de vuit anys, aquella recerca ha pres, però, una actualitat inesperada amb la intensificació de les reclamacions sobiranistes de Catalunya, arran de les quals l'historiador gironí ha reconegut amb consternació en el govern espanyol el mateix llenguatge i la mateixa intransigència amb què ja es va negar a escoltar els cubans al segle XIX. No només la classe política, adverteix Costa, sinó fins i tot alguns historiadors respectats, com ara José Álvarez Junco, “han sacrificat el rigor científic per posar-se al servei d'una estratègia de la confrontació”.\nEls paral·lelismes entre l'actitud inflexible de l'Espanya imperialista i l'actual l'han animat a reprendre la reflexió d'aquell primer treball en el llibret Cuba i el catalanisme: entre l'autonomia i la independència, publicat a la col·lecció “Episodis de la Història” de Rafael Dalmau Editor. Costa parteix de la hipòtesi que “dos pobles tan interconnectats necessàriament devien influir-se mútuament”, i les respectives aspiracions sobiranistes no en van ser una excepció. En el cas cubà, però, ja existia un cos teòric sobre el nacionalisme des de principis del segle XIX, mentre que a Catalunya no prendria embranzida fins a la Renaixença i es rearmaria ideològicament gràcies en bona part al model cubà. Però en tots dos casos l'element comú va ser “la intransigent resposta espanyolista”, en una exhibició de “ceguesa política absoluta” que ja va alarmar al seu dia Francesc Pi i Margall. El polític federalista advertia el govern espanyol des de 1873 que la seva obstinació a no transigir en la concessió de llibertats a Cuba podia costar-li molt cara, però l'arrogant metròpoli no es va avenir a parlar d'autonomia fins al 1897, quan feia dos anys que havia començat la guerra, en faltava un perquè Espanya la perdés i els cubans ja no tenien cap interès a negociar res.\nCosta, especialista en història de la comunicació, admet que els primers catalans que van viatjar a Cuba van prioritzar el benefici econòmic i que fins i tot van aprofitar-se del marc colonial per expandir els seus negocis. De fet, la premsa catalana impresa a l'illa era “més aviat folklòrica i, des del punt\nde vista polític, decididament compromesa amb el poder de la metròpoli”. Però cap a 1880, la intensificació del moviment nacionalista cubà farà que es radicalitzin també les peticions catalanistes, i amb una intensitat inusitada, a diferència de la península, on les diferències al si de la burgesia de la Unió Catalanista refrenaven les aspiracions sobiranistes, utilitzades “més com a arma dissuasiva que com una autèntica convicció”. “A Cuba és on es cou el discurs del nacionalisme català més combatiu”, confirma Lluís Costa revisant la premsa editada a l'illa les dues primeres dècades del segle XX, que permet resseguir també la creixent animadversió que va despertar l'afirmació identitària dins “el reducte de l'espanyolisme més retrògrad, proposant, per exemple, el boicot dels productes catalans”.\nL'historiador subratlla, però, que alguns dels capitans generals més reaccionaris i bel·licosos contra la independència de l'illa, com ara Valerià Weyler o Camilo García de Polavieja, quan van tornar a la península després de ser defenestrats van adoptar actituds molt més obertes en relació amb el nacionalisme català: “Polavieja va arribar a fer unes proposes d'autonomia molt avançades, que incloïen el concert econòmic o el respecte del dret civil català”.


Rovellats inaugura el Cava Bar el pròxim 13 de març i ofereix el primer concert el 27 | Cupatges\nRovellats inaugura el Cava Bar el pròxim 13 de març i ofereix el primer concert el 27\nEl celler de Sant Martí Sarroca inaugura la temporada d'enoturisme al seu Cava Bar el dia 13 de març\nCupatges | 01/03/2022 a les 18:10h\nArxivat a: Enoturisme, Cava Bar, Rovellats\nCaves Rovellats inaugura el 13 de març el seu Cava Bar, i el pròxim 27 de març oferirà música en directe amb el grup penedesenc "Trifasic amb gel". El jardí modernista del celler, a Sant Martí Sarroca, serà l'escenari del vermut-concert. D'aquesta manera s'inicia la temporada d'enoturisme al celler, una activitat que porta a Rovellats una gran quantitat de visitants anualment.\nConcert dels "Trifasic amb gel" al jardí modernista de Rovellats\nCal reservar entrada pel pròxim diumenge dia 27 de març. El preu del concert són 8 euros si es compra al web de manera anticipada i inclou l'entrada, una copa de cava i una bossa de patates xips, a part del seient al jardí de Rovellats. "Trifasic amb gel" és un trio de guitarra, violí electrònic i cantant de la comarca del Penedès que combina cançons pròpies amb versions de rock, pop o soul de grans artistes d'ara i de sempre. Versions acústiques dels èxits de música en català.\nPodeu reservar l'entrada al lloc web de Rovellats\nCava Bar by Rovellats\nDes del pròxim 13 de març fins al 2 de juliol i des del 18 de setembre fins al 27 de novembre, tots els caps de setmana estarà obert el Cava Bar de Rovellats perquè la gent pugui apropar-se a fer un aperitiu i una copa de cava o de vi. Molts d'aquests diumenges hi haurà música en directe amb grups com l'esmentat Trifasic amb gel, Sandra Bautista o Dj com Vjenius. Les actuacions seran sempre de 13 h a 14.30 h i la resta de caps de setmana, tant dissabtes com diumenges, s'obrirà el Cava Bar amb música ambient.


Hanting Hotel Baotou Wenhua Road Branch Baotou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 19 Wen Hua Road, Qingshan, Baotou, Xina, 014000 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hanting Hotel Baotou Wenhua Road Branch està situat idealment a Qingshan; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHuazhu Hotels Group és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i Hanting Hotel Baotou Wenhua Road Branch compleix amb aquesta expectativa. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions, servei de bugaderia, conserge, caixa forta, zona de fumadors.\nHanting Hotel Baotou Wenhua Road Branch té 140 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com aire condicionat, escriptori, telèfon, accés a internet, aparell de televisió. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hanting Hotel Baotou Wenhua Road Branch és una selecció idònia per a la vostra estada a Baotou.


Visita de l’alcalde a l’escola d’educació especial Can Barriga\nEl passat dimecres dia 11 de gener l’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, acompanyat del regidor de Serveis Socials i Salut, David Gómez, la gerent de l’IMSP, Gemma Gonzàlez, i representants de les famílies; van fer una visita a l’escola per comprovar l’estat de les instal·lacions, escoltar i donar resposta a algunes de les demandes fetes des de l’AMPA.\nEl pares demanen algunes reparacions i inversions, i no es resisteixen a abandonar el projecte de nova escola que acolliria alumnes de les escoles educació especial Llevant i Can Barriga. Aquest projecte, elaborat en mandats anteriors, està pressupostat en set milions d’euros.\nL’alcalde va comunicar que el projecte de nova escola, era inviable en aquests moments. Pel que fa a actuacions de manteniment i reparació de desperfectes que es consideren més urgents: pintura, paviment d’espais de pas, tanques... l’alcalde va expressar el compromís de dur-les a terme, en la mesura de la disponibilitat econòmica en el propers mesos.\nEn Daniel Arellano, director de l’escola, va manifestar estar satisfet amb les reparacions i millores que s’han fet en l’escola en els darrers cursos. També va explicar que en el present curs 2011/12 s’han fet millores en l’edifici i en els espais d’accés a l’escola i va mostrar la seva conformitat amb la previsió d’anar tirant endavant les que resten per fer.


Albert Serra no és al·lucinogen, és al·lucinogeni\nPer: Joan Burdeus\nNúvol presenta un nou e-book de Núvol, Diari de Kassel, d’Albert Serra, que recull una sèrie de cròniques publicades pel director al suplement Culturas de La Vanguardia l’any 2012. Aquest nou llibre digital forma part de la nova programació estable de la Biblioteca del Núvol, que oferirà un títol cada mes als subscriptors. Us podeu subscriure a partir de dimarts 14 de febrer a través de Verkami.\nAlbert Serra | Foto: Pere Virgili\nEntre el juny i el setembre del 2012, Albert Serra va ser escollit per participar a la documenta, una de les cites d’art contemporani més importants del món, que se celebra cada 5 anys a la localitat alemanya de Kassel. Fidel a la seva vocació disruptiva, les cròniques del director sobre aquesta estada releguen els fets a un pla merament anecdòtic i posen el focus en l’experiència estètica de la peça que Serra va haver de realitzar per al certamen o, més concretament, en el seu procés d’elaboració. El resultat és un compendi de reflexions sobre l’art i la creació que, seguint la millor tradició surrealista, es delecten en la lliure associació d’idees i sentits. El fil conductor més fiable de tot plegat és el personatge que, probablement, més fascina al cineasta banyolí: ell mateix i la seva mirada.\nDes d’Honor de Cavalleria fins a La mort de Louis XIV, les pel·lícules de Serra parteixen de reinterpretacions radicals d’obres literàries. En canvi, per tal de satisfer l’encàrrec de la documenta, el director va decidir capgirar el mètode i fer una adaptació estrictament literal dels textos escollits: Converses amb Goethe, de J.P. Eckermann, Les converses privades de Hitler, i fragments d’entrevistes al cineasta alemany Rainer Werner Fassbinder. Així, Els tres porquets, el títol de la pel·lícula, van ser Goethe, Hitler, i Fassbinder, interpretats per actors no professionals que reproduïen al peu de la lletra els passatges seleccionats. El rodatge va durar uns 100 dies i el resultat final va ser una projecció contínua de més de 100 hores, de la qual no en queda cap certificat material. Es tractava de crear imatges “autònomes, ningú les controla, ningú les comercialitza, i molt poca gent les gaudeix. Però existeixen, estan fetes amb alegria, pagades amb plaer. I després desapareixen […] Viuen la seva vida, immoral per alguns, ja que són luxe pur, no serveixen per a res i són cares … Són independents.”


El secretari del TSJC diu que la magistrada Armas va demanar «prudència i contenció» als cossos policials l'1-O | NacióDigital\nper Bernat Surroca, 4 de març de 2020 a les 11:00 |\nEl secretari judicial del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), Joaquim Martínez Sánchez, ha explicat aquest dimecres en el judici als Mossos a l'Audiència Nacional que la magistrada Mercedes Armas, que havia dictat l'ordre del TSJC per impedir l'1-O, va admetre que el dia del referèndum seria "un dia difícil i complicat", que "confiava en la professionalitat dels tres cossos" i que "calia tenir paciència i actuar amb prudència i contenció". Això reforça el que ha explicat Josep Lluís Trapero així com més alts comandaments dels Mossos durant el judici. "Durant la presentació de la part dispositiva de la resolució, Trapero apuntava coses", ha explicat el testimoni.\nAbans de l'1-O, el testimoni ha explicat que es va posar en contacte amb ell un comandament dels Mossos perquè Trapero volia tenir una línia de comunicació amb el TSJC a través d'ell. "L'1-O, Trapero va demanar una reunió amb la magistrada Armas per traslladar-li les circumstàncies que estaven passant. La magistrada hi va accedir i em va demanar que convoqués el major", ha confirmat el secretari judicial. Martínez va ser present en aquesta trobada, on va participar també Diego Pérez de los Cobos. A la reunió, el major dels Mossos va plantejar que estaven passant "circumstàncies greus" per les actuacions dels altres cossos policials. "La magistrada es va dirigir a Pérez de los Cobos perquè donés explicacions", ha relatat el testimoni. El coordinador del dispositiu policial de l'1-O va reconèixer la situació "difícil" que s'estava produint i va concloure que, tot i així, la situació estava "sota control".\nArran d'això, Mercedes Armas va instar les dues parts que, si hi havia "problemes de coordinació", podien comentar-les al mateix TSJC. Aquell dia ja no hi va haver més contactes. L'endemà, 2 d'octubre, el secretari judicial ha dit que va rebre un SMS del comissari Xavier Gámez per informar que es preparaven unes diligències sobre l'actuació dels Mossos el dia anterior. "Volia explicar al TSJC que s'havien rebut requeriments d'altres autoritats judicials de Catalunya. Em va demanar que traslladés a la magistrada que trigarien uns dies per recopilar tota la informació", ha relatat. Aquell dia, la Mercedes Armas encara no havia requerit cap informe sobre l'actuació policial de l'1-O. "El dia 3 es va requerir a Pérez de los Cobos perquè l'informés del pla de coordinació establert, per les tasques encomanades als tres cossos i si hi havia hagut incidents", ha reblat.\nA preguntes de la Fiscalia, el testimoni ha dit que la part dispositiva de la resolució del TSJC deixava clar que s'havia d'impedir l'1-O. En la reunió en que es va presentar aquesta part dispositiva, el testimoni ha dit que no deia res en relació al CTTI. Pel que fa a les paraules de la magistrada Armas, sobre la "paciència i la responsabilitat" a l'hora d'actuar l'1-O, el testimoni ha dit que no va aixecar acta de la reunió. "No sé si en alguna de les resolucions la magistrada invocava aquests principis o maneres d'actuar", ha dit. Martínez també ha dit que després del referèndum, es va demanar als Mossos que no protegissin el Palau de Justícia, seu del TSJC.\nPolítica, TSJC, judici als Mossos, procés català, Josep Lluís Trapero, sentència de l'1-O, judici de l'1-O, Audiència Nacional\nQueda molt clar\nPer Latigi Prokunesko el 4 de març de 2020 a les 20:56\nQue l'1-O hi va haver dues maneres d'actuar uns seguin les recomanacions de la sra. magistrada i els altres amb anant a les seves amb ganes d'atunyinar


Els joves de Palau celebren les VI Jornades de Participació Jove | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nUna quinzena de joves de Palau-solità i Plegamans van participar el passat cap de setmana a les VI Jornades de Participació Jove que enguany es van dur a terme a l'Alberg Molí de Sant Oleguer a Sabadell.\nL'Espai Jove l'Escorxador està cogestionat per la regidoria de joventut de l'Ajuntament i diverses entitats juvenils del municipi. Una experiència que va ser explicada als nois i noies pels mateixos responsables de les entitats. “Es va explicar als joves quines tasques desenvolupa cada entitat i com funciona la Descoordinadora. Un model de cogestió que ha servit d'exemple per a molts municipis” apunta el regidor de joventut, Jaume Oliveras.


AVASA renova el seu motor de reserves per a creuers i llança AVASA & CRUISES en exclusiva per les seves agències\nCoincidint amb la reactivació dels creuers internacionals, AVASA presenta la nova versió de la seva eina que permet també als clients finals realitzar directament les reserves.\nCoincidint amb l'anunci de la reactivació de l'accés als ports espanyols dels creuers internacionals, AVASA Travel Group presenta la versió renovada del seu motor de reserva de creuers. Es tracta d'AVASA & CRUISES una eina per consultar, cotitzar i reservar creuers, disponible a la intranet de el grup de forma gratuïta i en exclusiva per a les agències associades de el grup.\nAVASA & CRUISES permet filtrar els creuers per destinació, data, companyia, adreça, port de sortida o vaixell d'una manera senzilla i ràpida, que a més té l'opció d'enviar directament al correu electrònic del client el pressupost o la reserva amb totes les dades necessàries. Aquesta nova versió del motor de reserva ofereix la possibilitat de ser implantada a les webs de les respectives agències perquè els clients finals d'aquestes puguin accedir-hi.\nPer agilitzar l'ús d'aquesta renovada eina, des d'AVASA, i com és habitual cada vegada que es produeix un nou llançament, s'estan duent a terme una sèrie de formacions en línia per a totes les agències associades amb l'objectiu d'aclarir qualsevol dubte respecte al funcionament d'AVASA & CRUISES.\nCarlos López Bahillo, director general d'AVASA Travel Group, explica que "tradicionalment les nostres agències associades estan molt lligades a el sector dels creuers. En 2019, últim any amb xifres prepandemia, ens acostem als 12.000 passatgers i per això creiem que és molt important llançar aquest tipus d'eines específiques que ens permetin seguir sent líders en aquest sector ". El responsable del grup afirma que "un dels nostres principals objectius per al 2021 és ajudar les nostres agències a créixer tant offline com online i aquestes eines són les que ho fan possible".


L’Aplec viatja a França per l’encesa de la Flama del Canigó – Web Oficial de l'Aplec del Caragol – Lleida\nLa Fecoll viatja a França per promocionar la festa\nCada matinada del 22 al 23 de juny, la Flama del Canigó es renova al cim d’aquesta muntanya per recórrer diverses rutes i encendre les fogueres de la nit de Sant Joan, dels pobles d’arreu de Catalunya. En aquesta ocasió, l’endemà, la Federació de Colles de l’Aplec del Caragol de Lleida (Fecoll) i la Colla Team Cargols van organitzar una caragolada al Refugi de Cortalets (Taurinyà, Llenguadoc-Rosselló) –principal lloc de trobada dels voluntaris que hi participen–, per donar el toc lleidatà a aquesta tradició.\nMontserrat Ninot, secretària de la Fecoll; Josep Fuentes, col·laborador de l’entitat; i Pere Gil, cap de colla de la Team Cargols; van ser els responsables de la degustació i van promocionar la festa de l’Aplec entre els assistents.\nUnes jornades molt emotives perquè, després de tornar a pujar al Canigó i encendre els feixos de llenya deixats el cap de setmana anterior, la flama va retornar –com és tradició– al Castellet de Perpinyà, on romandrà fins a l’encesa del pròxim any.


Es podrà votar a Barcelona, però queden dubtes per resoldre | Andreuenc\nFinalment, es podrà votar a Barcelona pel referèndum de l’1 d’octubre. Així ho ha anunciat l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, qui ha refermat el compromís del govern de la ciutat amb la participació política. Tanmateix, es desconeixen els detalls sobre quins seran els espais disponibles per votar.\nBarcelona era una de les poques ciutats de Catalunya que quedaven per decidir sobre el seu posicionament respecte al referèndum. L’enigma s’ha resolt després que l’Ajuntament de Barcelona hagi arribat a un acord amb la Generalitat per facilitar la votació a l’1-O. El president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha assegurat que els barcelonins podran votar “amb normalitat”. També ha destacat el compromís d’Ada Colau: “El seu compromís sempre ha estat inequívoc”.\nQueden, però, alguns aspectes per concretar sobre la participació de la ciutadania i els espais. El tinent a l’alcaldia, Jaume Collboni, ha explicat que no cediran locals pel referèndum, ja que actualment està fora de l’ordenament jurídic. Cal tenir en compte que el 50% de col·legis públics són de titularitat municipal. A més, el secretari general de l’Ajuntament, Jordi Cases, ha elaborat un informe en el qual es qualificava d'”il·legal” col·laborar amb el referèndum. L’informe també advertia que poden haver-hi “conseqüències penals” per als treballadors.\nNi Carles Puigdemont ni Ada Colau han donat més detalls sobre com serà la jornada de l’1 d’octubre. Colau, però, ha assegurat que la manera de participar en el referèndum no contradiu ni les paraules de Jaume Collboni ni l’informe del secretari de l’Ajuntament. Així doncs, l’única via que queda per participar és que no es cedeixin espais municipals per la votació de l’1-O. Colau, que no s’ha volgut mullar en les seves ha explicacions, ha afegit que “es treballarà perquè en el màxim d’espais possibles es pugui participar”.\nEtiquetes: Ada ColauCarles Puigdemontreferèndumvotar


Mas assumeix davant l'Audiència Nacional que va ser ell qui va proposar Osàcar com a tresorer de CDC\nViloca es desvincula del suposat blanqueig i assegura que Gordó no estava per sobre dels tresorers\nMas assumeix davant l'Audiència Nacional que va proposar Osàcar per tresorer de CDC\nBarcelonaEl canvi d'estratègia judicial de l'extresorer de CDC Daniel Osàcar (2005-2010) s'ha convertit en un maldecap per als principals dirigents de l'extint partit, que s'esforcen en donar explicacions i desmarcar-se de tota acusació de presumpta corrupció. L'expresident de la Generalitat i ex secretari general de Convergència Artur Mas, que la setmana passada ja va negar haver donat instruccions per al suposat blanqueig de capitals que investiga l'Audiència Nacional, també ha volgut minimitzar les responsabilitats de l'exconseller Germà Gordó, exgerent de la formació convergent, en un escrit remès a l'Audiència Nacional.\nSegons ha avançat El Mundo i han confirmat a l'ARA fonts pròximes a l'expresident, Mas assumeix personalment en el text la responsabilitat de designar Osàcar com a tresorer de CDC i indica que el seu càrrec depenia d'ell i no de Gordó. En el document, incorporat a la causa per l'advocat de l'exconseller de Justícia, Cristóbal Martell, Mas assegura que, segons els estatuts del partit el 2005, la competència per proposar el responsable de finances, així com el gerent, era del secretari general, i que va ser ell qui va proposar Osàcar per al lloc de tresorer i després va ser el consell nacional qui, amb la seva votació, el va nomenar.\nLes explicacions de Mas arriben després que dimarts passat l'extresorer situés Gordó com a responsable últim del suposat sistema de blanqueig de capitals a través de Convergència que investiga l'Audiència Nacional en una peça separada del cas 3%. Osàcar, que va assegurar que Gordó li ordenava pagaments a alts càrrecs que prèviament havien fet donacions al partit, també va insinuar que el mateix Mas n'estava al corrent. Si bé va admetre que no en té cap prova material, va recordar que Convergència era un partit molt jerarquitzat i que l'expresident despatxava diàriament amb Gordó, citat a declarar divendres com a investigat pel jutge José de la Mata.\nEl jutge imputa Gordó pel blanqueig de capitals a CDC i el cita a declarar el 30 d'octubre\nMas no es refereix a aquesta acusació velada en el seu escrit, però sí que deixa clar que "en cap moment" Gordó li va proposar Osàcar per al càrrec. "Proposar Osàcar va ser una decisió personal meva i en cap moment Germà Gordó i Aubarell em van proposar aquesta persona", escriu Mas al document enviat a l'Audiència. Segons Mas, tant l'exgerent com l'extresorer "tenien competències diferents i retien comptes davant el secretari general de CDC, el comitè executiu nacional de CDC i el consell nacional de CDC".\nNi Gordó ni Mas: Oriol Pujol\nEn una línia semblant s'ha expressat aquest mateix dilluns Andreu Viloca, que va substituir Osàcar com a tresorer el 2011. En una declaració per videoconferència davant l'Audiència Nacional, ha contradit la versió del seu predecessor i ha assegurat que Gordó no estava per sobre dels tresorers en l'estructura jeràrquica, sinó en paral·lel. També ha deixat clar que els temes econòmics no els duia directament Mas com a secretari general, sinó que més aviat es tractava amb el comitè executiu directament i que, de fet, si hi havia algun tema important s'abordava amb el secretari general adjunt en aquell moment, Oriol Pujol.\nViloca, amb tot, ha assegurat que mentre ell va ser el responsable financer del partit no hi va haver, o almenys ell ho desconeixia, cap finançament irregular i que no li consta que alts càrrecs de la formació fessin importants transferències i rebessin a canvi diners en metàl·lic pel mateix import. La peça separada del blanqueig de capitals es va obrir l'abril passat contra dotze ex alts càrrecs de CDC per haver fet donatius que, suposadament, després els eren retornats en metàl·lic per blanquejar diner negre, procedent de comissions d'empreses. Entre els investigats també hi ha els exconsellers Felip Puig, Irene Rigau, Jordi Jané i Pere Macias, així com l'exalcalde de Lloret de Mar Xavier Crespo; l'alcaldessa de Calella Montserrat Candini i Eduard Freixedes, director dels serveis territorials del departament d'Interior a la Catalunya Central.\nCAS 3% Artur Mas Daniel Osàcar


FEM FUTUR: L’Espanya de ferro – Castellvilarenc.info\nby AMIC 02/02/2017\nPer Agustí Alcoberro (Professor d’Història Moderna a la Universitat de Barcelona) / ANC / AMIC\nEls problemes d’infraestructures que arrosseguem avui tenen un precedent altament alliçonador: la construcció de la xarxa ferroviària espanyola a mitjans segle XIX. Com és sabut, la primera línia de trens peninsular va comunicar Barcelona i Mataró el 1848. Era d’iniciativa privada, i va resultar un negoci rodó. El 1855, però, unes Corts de majoria progressista van aprovar la llei de ferrocarrils. La llei va permetre multiplicar en pocs anys la xarxa ferroviària peninsular: si anteriorment el ferrocarril, tot just, disposava d’uns 500 quilòmetres de via, deu anys després, el 1855, n’havia assolit prop de 5.000.\nAquest enorme esforç es va finançar amb diner públic, mitjançant la desamortització dels béns i terres dels ajuntaments, cosa que va disminuir la capacitat de finançament dels municipis i va augmentar arreu les desigualtats socials. Però la planificació de la xarxa de ferrocarrils va obeïr a un estricte plantejament ideològic. Es tractava de vertebrar els territoris hispànics, tot dibuixant una xarxa radial que tenia el seu punt de sortida i d’arribada a Madrid. El ferrocarril havia de ser, en primer lloc, un instrument de creació de la nació espanyola. Subsidiàriament, havia de construir també el mercat espanyol, ja que fins aleshores, l’economia les àrees litorals s’articulava mitjançant el comerç naval amb altres països, i absolutament d’esquenes al centre peninsular.\nPer això, el negoci que havia estat la construcció, subvencionada pel govern, va esdevenir fracàs a mesura que les línies es van posar en funcionament. Només el ferrocarril del Mediterrani, construït amb grans dificultats, i la nul·la implicació de l’estat, entre Alacant i Girona, va esdevenir un espai d’intercanvi humà i de mercaderies econòmicament i socialment positiu. Cal remarcar, a més, que la legislació espanyola va optar per un ample de via diferent del francès, cosa que a la pràctica impossibilitava la connexió dels nostres trens amb Europa.\nI, tot seguit, es va produir la liquidació del règim polític dels Borbons. La Revolució Gloriosa de 1868 va obligar a fugir la reina Isabel II i va donar pas a les primeres eleccions constituents democràtiques. Cinc anys després, el 1873, es proclamava la Primera República.


Avui s'inicia el Programa de Formació i Treball\nAquest dimecres 30 de gener comencen a treballar els sis participants del programa del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) Treball i Formació. Té la finalitat de millorar l’ocupabilitat mitjançant la contractació laboral i la programació d’accions de formació. El programa està gestionat pel Consell Comarcal del Maresme.\nEls participants són sis persones aturades inscrites al SOC no perceptores de prestacions o perceptores de la Renda Garantida de Ciutadania.\nTreballaran amb la Brigada d’Obres i Serveis de l’Ajuntament: quatre com a peons de construcció implementant una campanya extraordinària d’arranjament de voreres i paviments i dos com a peons de pintura posant en marxa una campanya de retirada de pintades i arranjament de mobiliari urbà, a més d’altres tasques de reforç de la Brigada.\nLes contractacions tenen una durada de sis mesos.


Descripció de la ruta; Uns mesos enrere, vàrem estar per aquesta zona per tal de fer una ruta senderista fins a la Gola del Ter. Ja des d'un principi, la muntanya de Rocamaura situada sobre mateix del poble de l'Estartit ens va cridar l'atenció, i des de llavors vàrem posar fil a l'agulla per tal de trobar un itinerari que assolís el cim, i a la vegada en la tornada ens apropes vora mar. L'excursió tècnicament és fácil, amb un parell de pujades molt sobtades que trencant el caire força planer del recorregut. La primera envestida la trobem de sortida directa al cim de Rocamaura, l'haurem de prendre amb tranquil·litat. Les bones vistes a la Mediterrània, el poble, i les illes Medes, ens obligaran a fer algunes paradetes que agrairem de bon gust. El retorn el farem anant a trobar un tram del GR-92, que enllaça L'Estartit amb L'Escala. Una vegada trobat aquest camí, el deixarem i baixarem vora mar fins a la cala Pedrosa, tot seguit trobem el segon desnivell del recorregut, que una vegada superat ens retornarà a l'Estartit per un camí més plaent.\nAproximació amb cotxe; des de la Catalunya Central podrem arribar fins a l'Estartit, per la C-25 on enllaçarem amb l'A-2 i N-II, per continuar per la GI-633 i GI-634, fins a la població de Verges. Des d'aquí fem un trosset de la C-31, fins a Torroella de Montgrí, per finalitzar a l'Estartit seguint la GI-641. En total i tenim 160 quilòmetres i un parell d'hores de cotxe.\nPodem deixar el cotxe a l’entrada del poble a tocar el Cementiri Municipal. L'Estartit és una població costanera d'una mica més de tres mil habitants, que pertany administrativament del municipi de Torroella de Montgrí. Situat al sud de les darreres estivacions del massís del Montgrí, és una població lligada a la mediterrània.\nNomés iniciar el recorregut el nostre primer objectiu es prou evident, el tenim sobre nostre, la muntanya de Rocamaura . El seu cim és coronat per antenes de radiocomunicació, i per una càmera de TV3.\nIniciem el recorregut pel costat del Cementiri de l'Estartit. Aquí si inicia un seguit de trams d'escales força dretes, que en pocs metres ens faran assolir un bon desnivell. Aquest tram escalonat fineix en un carrer de la urbanització.\nAra seguirem pujant pel carrer de l'Atlàntida, i després pel de l'Adriàtic, per acabar sortint de la zona urbanitzada.\nEntrem en una zona boscosa on el traçat és confús, fins arribar a un tram de tartera que ens farà sortir del bosc. Ara el camí rocallós és més evident, tot que hi ha diversos viaranys que més o menys fineixen en el mateix cim, aquesta és la part més dreta del recorregut.\nLa Torre Ponça.\nArribem al cim de Rocamaura, a 225 metres sobre el nivell del mar. Bones vistes de l'entorn, amb el mar Mediterrani de fons, el poble sota mateix dels espadats verticals del cim, i les Illes Medes a vista d'ocell.\nLa història diu que un Castell anomenat de Rocamaura o Roca Maura, apareix esmentat l'any 1078, fins al s. XII, dins les possessions dels comtes d'Empúries, sense que avui en dia hi hagi cap resta, que corrobori l'existència de dita fortificació.\nIniciem el descens del cim pel costat contrari al que hi hem accedit, ara per pista ampla.\nBen aviat entrem en un espès bosc de pins, fins arribar al coll de Taians. Aconsellable portar a mà el track de la ruta, per les nombroses pistes que hi ha en aquesta zona.\nEl nostre recorregut fa una gran girada tot vorejant les propietats de la Torre Ponça, en algun moment del trajecte enllaçarem amb la Ruta del Vent, i després farem uns breus metres pel GR-92.\nDeixem el GR a l'esquerra fins arribar a un desviament on tenim l'opció d'anar a la cala Ferriol, i la cala Pedrosa. Nosaltres ens dirigim a la segona cala, si volguéssim anar a cala Ferriol el recorregut s'allargaria força més.\nL'illa de la Pedrosa.\nIniciem una baixada de menys d'un quilòmetre força dreta.\nPer davant tenim el Golf de la Morisca, a l'esquerra la Foradada, un túnel natural que travessa el que s'anomena Cap Castell, i que permet que sigui travessat per petites embarcacions.\nArribem a cala Pedrosa, amb l'illa de la Pedrosa per davant mateix, lloc força tranquil on solament si pot arribar pel mar, o fent una bona caminada. Sortim de la cala per l'únic corriol visible, fem uns metres planers per dins del bosc i girem a l'esquerra, on s'inicia una pujada que ens farà recuperar tot el desnivell perdut abans d'haver baixat vora mar.\nLa pujada més dreta fineix en una cruïlla de pistes amples, on hi ha un rètol. A partir d'ara seguirem per camí planer amb lleugera baixada, en un principi en direcció al mar, fins a situar-nos per sobre del Port de l'Estartit.\nAquí el recorregut canvia sobtadament de dirección, i empren una baixada decidida pel mig de carrerons urbanitzats fins arribar davant mateix de les instal·lacions del Port.\nNosaltres aquí vàrem variar un xic el track original, tot passant per l'església de Santa Anna, i a la mateixa plaça de l'església ens vàrem obsequiar amb unes merescudes cerveses. Des d'aquesta plaça al cotxe, i tenim una curta passejada per dintre del nucli urbà de l'Estartit.\nDescripció de la ruta; El recorregut d'avui, és una ruta circular amb sortida i arribada des del poble de Fonollosa (Bages). L'objectiu és un dels punts més emblemàtics de la serra de Castelltallat, l'església de Sant Miquel, les ruïnes del castell de Montedono o Castell Rodó, i l'Observatori Astronòmic, tot el conjunt agrupat al cap d'un turó de 887 metres d'altitud,\nCastelltallat té una població disseminada d'uns 64 habitants, en cases de pagès aïllades entre feixes de conreu i bosc. Gairebé totes les cases de Castelltallat pertanyen a la parròquia de Sant Miquel, però als extrems sud i oest n'hi ha de les parròquies de Fonollosa i d'Aguilar de Segarra.\nL'entorn boscos que veurem, ha estat afectat en la major part pels incendis de 1994 i 1998. La seva superfície arbrada va quedar reduïda a 1.000 ha, quan abans en tenia 6.000. La recuperació natural de la vegetació ha comportat alguns canvis. D'una banda s'ha estès una roureda pràcticament pura allà on abans hi dominaven els pins, i de l'altra els pins blancs s'han tornat a sembrar. Arreu on no s'ha tornat a instal·lar el bosc hi domina ara la brolla, on destaca la botja, el romaní, fenàs, etc.\nDurant l'excursió circularem per camins força tranquils, ja que no són els més habituals per pujar a Castelltallat. El recorregut no és gaire llarg però requerirà un bon esforç físic de sortida, on trobarem 6 quilòmetres continuats de pujada, amb uns 400 mestres de desnivell, quasi tot el desnivell del recorregut esta en aquest punt inicial.\nAproximació amb cotxe; des de Manresa prendrem la C-25 en direcció Lleida, fins la sortida 123 (Rajadell). Ara seguim per la dreta la BV-3012 fins el Moli de Boixeda, on girem a l'esquerra per la BV-3008, fins al poble de Fonollosa. En total i tenim un 18 quilòmetres, i uns 25 minuts de temps.\nDeixarem el cotxe a tocar l'Ajuntament de Fonollosa, en un petit aparcament.\nFonollosa és un poble cap del municipi del mateix nom. Està situat al vessant sud de la serra de Castelltallat, a la vall de la riera del mateix nom, afluent del Riu Cardener.\nIniciem el recorregut baixant fins a la carretera pel carrer Major, girem a la dreta i seguim uns metres en línia recta per la carretera. En l'inici de la primera corba deixem la carretera, i continuem per un camí ample entre un seguit de cases (cal Caselles, la Vinya, el Molineret Nou). El camí continua amb pujada suau per sobre les cases de cal Ramon, i el Molineret Vell. Passem a tocar les cases de cal Miquelet, i cal Joan, on girem per canviar totalment de direcció i enllaçar amb una pista en millors condicions apta per cotxes.\nArribem a una cruïlla on girem a l'esquerra per iniciar el primer tram de forta pujada. La pista ampla ens acosta a la casa de cal Biel, deixem la pista que porta al mas i continuem per la dreta per sota d'unes importants línies elèctriques. Al fons dalt de la carena veiem per primera vegada el nostre objectiu l'església de Sant Miquel de Castelltallat.\nA partir d'aquí la pista és més estreta, i en pitjors condicions. En un principi una baixada de pocs metres ens farà perdre desnivell fins arribar al fons d'una vall estreta, on creuem el torrent de Fonollosa. Ara tenim per davant la pujada més forta del recorregut. En alguns punts molt pedregosos se'ns farà complicat rodar sobre la bicicleta. Amb paciència i esforç ens anem apropant a Castelltallat.\nLa pista fa una gran girada a l'esquerra per acabar arribant a la Creu del Ros, un coll situat entre la Casanova i Castelltallat. A partir d'aquí ens quedant uns metres de pujada dreta, ara per terreny asfaltat.\nArribem al nostre objectiu, on i trobem les ruïnes de l'antic Castell amb dades documentals del segle X. Construïda amb les pedres del castell es va edificar l'església de Sant Miquel, documentada des de l'any 1031. Al costat de l'església i veiem l'Observatori Astronòmic de Castelltallat inaugurat l'any 2004, i situat a 911 metres d'altitud, Té una cúpula de 5,25 metres de diàmetre i un telescopi de 420 mm de diàmetre, que permet l'observació de les estrelles, les nebuloses i les galàxies de l'univers. S'ofereixen activitats, tant de dia com de nit, per conèixer el món de l'astronomia. L'observatori també té una funció educativa, dirigida als escolars, i constitueix un centre astronòmic de referència a tot Catalunya.\nDes de la façana principal hi ha una esplèndida panoràmica. Vistes a Montserrat.\nDesprés d'un merescut descans iniciem el retorn, de primer desfem de baixada uns metres de camí fins a la Creu del Ros, tot seguit pugem un tros fins a trobar les pistes principals que donen accés a Castelltallat (rètols indicatius).\nSeguim per l'esquerra per pista planera. Deixem a la dreta la pista principal i arribem a la casa de can Ponç.\nAra ens trobem amb una pista més complicada de pedres, i un fort descens on haurem d'estar atents. Passem les cases de cal Cucala, i el Becardit de les Olles. Pugem uns metres i ens trobem amb la carretera que va de Fonollosa a Aguilar de Segarra, a l'alçada del quilòmetre 17, fins a Fonollosa per carretera i tenim dos quilòmetres. Per allargar un xic el recorregut en un principi anirem en direccio contrària, per acabar arribant al poble després de fer uns set quilometres.\nSeguim un tram de carretera per la dreta en sentit ascendent, fins arribar al coll de cal Pallares, baixem pocs metres i deixem la carretera per continuar per un camí de pujada a l'esquerra de la carretera. Ens anem enfilant per la Serra de la Vall per pujada suau,, tot seguit el camí s'aplana. Ja en les proximitats del poble trobem un últim tram de baixada per pista ampla i bona, que en un vist i no vist ens aproparà a la casa de la Morera a tocar el poble. Un últim pujador curtet ens retorna a la carretera a escassos metres d'on tenim el cotxe.\nSi heu gaudit de la ruta i voleu acabar d'arrodonir el dia, aneu des de l'aparcament a la Plaça Major on trobareu el Forn de Pa de Fonollosa, fan un pa exquisit de diferents models, i uns metres més enllà i trobem el restaurant de cal Calet amb un excel·lent menú, a bon preu i bon tracte.\nLA MOLA DE COLLDEJOU (922 metres).\nPosem aquesta imatge d'un altre dia per veure una panoràmica del poble i de la Mola, cosa que va ser impossible el dia de la sortida, per l'espessa boira que hi havia a la zona.\nDescripció de la ruta; La Mola, o Mola de Colldejou (922 metres) és un dels cims més emblemàtics del Baix Camp, situada a la Serra de Llaberia forma part de la Serralada Prelitoral Catalana. Aquesta gran massa de roca calcària, es troba dins del terme municipipal de Colldejou. El cim, està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.\nPer arribar al cim hem triat una ruta circular, fàcil en l'ascensió i una mica més complicada per un terreny més inestable en el descens, tot i que la zona ofereix senders més aventurers per assolir el mateix objectiu.\nAra farà un any circulant amb el cotxe pels voltants de Falset, aquest impressionant bony rocós ja ens va cridar l'atenció, i no vàrem tenir cap dubte en posar-lo en el llistat de sortides pendents. Veien les fotografies de la sortida, ja es veu que no vàrem triar el dia més adequat, la realitat és que encara estem buscant la Mola de Colldejou. Els habitants del poble li diuen "la peluda", una boira espessa que en algunes èpoques de l'any apareix per aquesta zona, i a la vegada fa desaparèixer el sol, el paisatge i fins i tot el camí. Per sort nostra, els estris tecnològics que avui dia disposem ens varen aclarir una mica el recorregut.\nAproximació amb cotxe; des de Manresa prendrem la C-55 fins Martorell, on enllaçarem amb l'autopista AP-7 (tocarà pagar més de 8 euros, si fem servir un tram de l'A-7, perdrem una mica de temps, però solament pagarem una mica més de 5 euros). Deixem l'autopista a l'altura de Mont-roig i seguim per la T-323 fins aquest poble, a partir d'aquí continuem per la T-322 fins Colldejou. En total i tenim 145 quilòmetres, i quasi 2 hores de cotxe.\nColldejou, amb La Mola tapada per la boira.\nIniciarem el recorregut des del poble de Colldejou un municipi de la comarca del Baix Camp, al peu de la Serra de Llaberia, i de la Mola de Colldejou. A la sortida del poble, hi ha un aparcament amb alguns rètols informatius de la zona.\nDe sortida passarem pel costat de l'església parroquial de Sant Llorenç, fins trobar el carrer del Forn, que ens portarà a la sortida del poble.\nA partir d'aquí seguim pel Camí de Falset a Colldejou (GR-7), pista ampla apte per cotxes.\nAquest camí ens portarà fins al coll del Guix, entre boscos de pins, amb algun pujador força dret, deixant algunes cruïlles amb els seus corresponents rètols indicatius.\nFins al coll del Guix, haurem fet uns 3,5 km i ens situarem als 625 metres d'altitud.\nLa collada és un punt estratègic de camins, ja que des d'aquí podem elegir entre la Mola de Colldejou, o la Miranda de la Llaberia, els dos punts més emblemàtics de la serralada. La pista principal continua pel GR-7 fins al poble de Marçà, a tocar Falset. Nosaltres des del coll girarem a la dreta, per cercar un sender senyalat amb marques de color blau (GR-7.3). Poc després de mig quilòmetre de pujada, deixem un trencall a l'esquerra que també arriba al cim de La Mola, tot passant pel Portell de Processons.\nEl recorregut que nosaltres hem triat puja més directa al cim, passant per la Canal del Móra, i el Portell del Móra. Aquest tram entre la canal i el dit portell, són el punt més costerut del recorregut. A la sortida del portell ja ens situem per sobre dels 800 metres d'altitud, i el camí s'aplana per terreny herbat. A partir d’aquí la vegetació arbòria ja és molt escadussera.\nPassem la Bassa de la Mola i arribem al cim de la Mola de Colldejou, on trobarem les restes cada vegada més enderrocades de l'anomenat Castell de la Mola.\nConstrucció de secció circular d'una sola planta. És bastit d'obra seca i possiblement hauria estat cobert amb una falsa cúpula. La bibliografia el situa cronològicament a mitjan segle XIX, però tenint en compte la seva factura d'obra popular, molt comuna a la zona, es fa força difícil la seva datació. La torre de pedra es va construir durant la tercera guerra carlina, i era utilitzada per a la telegrafia òptica.\nNormalment quan s'arriba al cim, un es queda bocabadat de les panoràmiques que el punt elevat ens ofereix, nosaltres avui no podem oferir cap visió de la zona, doncs l'espessa boira, fins i tot ens ha complicat la recerca del camí de tornada.\nAquesta part del cim és més accidentada que el camí de pujada, en alguns punts voltada de penyals força verticals, hem donat un parell de voltes fins que hem trobat el Portell de la Cova, un pas estret entre roques per on passa el camí de tornada.\nA la sortida del portell, enfilem de baixada per la canal del Batllet. A partir d'aquí haurem de posar una mica d'atenció als nostres passos, el descens es força dret i molt rocallós. Deixem a la dreta un sender que porta a la Cova de la Mola, tot i estar a prop nosaltres desistim arribar-hi per la inestabilitat del temps. Per sota el dia es va aclarint i ja veiem el poble de la Torre de Fontaubella, i per sobre la Serra de l'Argentera i el Parc Eòlic del Trucafort.\nEn algun punt el camí es força dret i descarnat per dins de bosc, amb algun tram acanalat on haurem d'anar amb compte. El fort descens minva, en el moment que trobem una pista ampla que seguim per la dreta.\nSeguim el camí ample fins a una cruïlla de camins, en el lloc anomenat coll de Freginals. Deixem la pista i baixem per l'esquerra per sender, fins a trobar el Camí que de Colldejou a Fontaubella. Planerament anem a trobar el coll de la Xuta, des d'aquí ja veiem per sota el poble de Colldejou. Uns metres de baixada i entrem per la part alta del poble, ara només ens caldrà anar a retrobar el lloc on hem deixat el cotxe.


Tornen temps de lluita a les comarques valencianes | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nTornen temps de lluita a les comarques valencianes\nEscrit per Redacció Barcelona Publicat el 08/10/2011\nFeia temps que el País Valencià no vivia un cicle de mobilitzacions tan fort com l’actual, la protesta torna a fer-se palesa en múltiples formes de nord a sud del territori. Des de L’Accent hem volgut apropar-nos a l’actualitat d’aquest repunt del combat a les comarques valencianes.\nEls barris de la ciutat han viscut als darrers anys una certa revifalla en les seues lluites. El cas més emblemàtic de protesta continuada és El Cabanyal-Canyamelar on des de fa anys el veïnat s’oposa a l’ampliació de l’avinguda Blasco Ibàñez un projecte que passaria pel bell mig d’aquest barri mariner i que destrossaria la seua idiosincràsia i el seu patrimoni. L’Abril de 2010 els veïns van oposar els seus cossos a la destrucció del seu barri amb el resultat de diverses persones ferides per una càrrega policial que donà la volta al món. El projecte està aturat per l’Estat però la política de degradació del barri i compra de terreny per part de l’Ajuntament continua avant, de manera que les espases continuen esmolades.\nSalvem el Botànic és una altra de les llargues lluites que ha obtingut una victòria contundent als darrers anys. La plataforma cívica ha aconseguit finalment guanyar la partida als especuladors i aturar definitivament el projecte d’hotel al solar dels Jesuïtes, que provocaria a més d’un impacte visual molt fort, una degradació de l’entorn del Jardí Botànic de València. Precisament el passat divendres 30 de setembre, una festa al Botànic celebrava l’èxit obtingut i animava a perseverar per ampliar encara més el jardí.\nEn els darrers temps, però, la lluita veïnal ha pres força també en altres barris. Aquest és el cas de Benimaclet on la plataforma ciutadana “Benimaclet Viu” -que aplega des de l’esquerra independentista fins les AMPA- i l’Associació de Veïns han impulsat nombroses iniciatives autogestionades. Aquest és el cas de la Universitat Lliure de Benimaclet, el pàrquing autogestionat pel veïnat sobre un solar abandonat, l’escola popular de pilota valenciana, la cooperativa de consum responsable, el projecte d’horts urbans -recentment amenaçats pel propietari del sòl: el BBVA,… A banda d’això s’ha impulsat una efectiva coordinació veïnal contra les agressions feixistes, sense precedents a la capital del Túria.\nAl cor de la ciutat el barri de Velluters ha estat un altre dels focus de lluita més ressenyables. A l’històric barri valencià el veïnat ha tractat de combatre la degradació amb diferents projectes que tenen per objectiu recuperar els carrers com a espai de convivència. La campanya Recuperem el Princesa Reviscolem el barri, que pretenia l’expropiació del solar de l’antic teatre Princesa i la construcció en el seu lloc d’un centre sociocultural, públic i de gestió veïnal, va servir per unir el barri contra l’evidència del seu abandó institucional. Aquesta campanya aconseguí que l’Ajuntament es comprometera a expropiar el terreny i a edificar en el seu lloc un equipament cultural. A hores d’ara, però, amb l’excusa de la manca de liquiditat, el consistori no ha fet més que tímids intents de caminar cap a aquest objectiu. En tot cas les iniciatives no han deixat de succeir-se, és el cas d’Imagina Velluters, promoguda pel col·lectiu d’arquitectes Sostre que obrí un concurs de projectes per tal d’edificar equipaments públics en els diferents solars del barri. Més d’un centenar de projectes foren presentats i centenars de veïns de Velluters participaren de l’elecció d’aquells que creien més adequats al barri. Sostre ja ha iniciat les gestions per tal que l’Ajuntament ho faça possible. Per altra part, l’Assemblea de Ciutat Vella (15-M) va netejar i posar en funcionament un esplai comunitari en el solar de la Plaça de la Botja a Velluters. Malgrat que va ser tapiat per l’Ajuntament poques setmanes després, la lluita per la recuperació d’espais públics continua endavant a Ciutat Vella. Així ho palesa el cicle de “Cinema en valencià a la fresca” impulsat pel Racó de la Corbella, l’Associació de Veïns El Palleter i el Servei de Normalització Lingüística de la Universitat de València, que va viure un rotund èxit de participació veïnal el juliol passat.\nAl nordoest de la ciutat, Campanar és un altre dels barris on la lluita veïnal ha renascut als darrers mesos. La cessió per part de l’Ajuntament d’un solar públic d’ús escolar a la privada Universidad Católica de Valencia, ha estat l’espurna que ha encès la indignació al barri. La Plataforma per l’Ensenyament Públic de Campanar -que agrupa tot el teixit associatiu del barri- ha recollit vora 1500 al·legacions contra la resolució municipal i ha organitzat diferents protestes als carrer. En la zona de Tendetes és la sanitat la que està en risc, el trasllat de l’hospital “La Fe” al sud de la ciutat ha deixat el nord d’aquesta sense cap hospital de titularitat pública. A part dels problemes ocasionats als pacients, el trasllat ha suposat també un gran colp econòmic per aquest humil barri en el qual la vida girava en torn a l’hospital. Baix el crit de “Volem la Fe” milers de veïns s’han sumat a les quatre multitudinàries manifestacions pel manteniment de l’hospital. Campanar està vivint una època de mobilitzacions com feia molts anys que no es coneixia, el següent pas és coordinar aquestes dues lluites per tal de reivindicar equipaments sanitaris i educatius públics i de qualitat al barri.\nPer altra part l’eclosió del Moviment 15-M ha afavorit en bona part l’organització assembleària dels veïns de la ciutat. La decisió d’impulsar assemblees als barris de València ha servit per tal que barris com Saïdia, Patraix, Marítim, Russafa, Sant Isidre, Benimàmet,… tradueixen les seues reivindicacions a partir d’aquests fòrums. A hores d’ara el 15-M té implantació en setze barris de la ciutat.\nLa notícia més fresca, però, és la inaugració d’un nou centre social aquest 7 d’octubre al barri popular de l’Olivereta. El Casal Obrer i Popular “Francesc Santacatalina” ha estat impulsat entre altres per la Coordinadora Obrera Sindical (COS) i representa tot un pas en l’obertura de nous espais perquè s’obri en un barri on fa molt de temps que no hi ha hagut una organització popular estable. Així doncs, és un nou horitzó de lluita per l’esquerra independentista de València que participa activament del projecte.\nA la ciutat d’Alacant diferents són els projectes bandera d’aquests últims temps. Per un costat tenim la dinàmica de reapropiació de solars per part del veïnat del barri de Carolines. Aquesta lluita es va encetar fa dos anys i mig amb l’okupació de l’Hort Comunitari de les Carolines, un espai veïnal que ha estat enjardinat i on es conreen verdures de temporada. L’Hort s’ha convertit en un lloc de trobada per al veïnat del barri que l’utilitza entre altres coses per organitzar sopars i fer vida al carrer. En el segon aniversari de l’Hort de les Carolines s’okupà un nou solar que ha sigut batejat com la Teranyina i que després de netejar-ho i condicionar-ho s’ha convertit també en zona enjardinada de conreu.\nEn agricultura ecològica Alacant compta amb un projecte capdavanter, es tracta de la cooperativa de producció, distribució i consum “Terratrèmol”. El col·lectiu compta amb al voltant de 300 persones associades i té per objectiu l’agricultura tradicional, respectuosa amb el medi natural i enfocada a l’autoconsum i l’autogestió.\nLa lluita alacantina també es mourà a les ones, el projecte de Ràdio Mutant -ràdio lliure i assembleària de la ciutat- està començant a obrir-se pas. Tot i que encara no ha començat a emetre s’està treballant de valent per fer-la realitat i ja es compta amb bona part de l’equip necessari per posar-la en marxa.\nEn l’àmbit juvenil la coordinadora d’assemblees de joves de l’Alacantí, juntament amb Maulets i l’Assemblea de Joves de El Campello, organitzaren en aquest municipi el Primer Aplec de Joves de L’Alacantí. L’Aplec que tingué lloc l’1 d’Octubre i coincidia amb les festes del poble, i reuní a centenars de joves en unes jornades molt diverses en les quals la lluita per la llengua i la cultura del país hi estigué ben present: joc de pilota, taller de danses populars, música en català,…\nPerò el projecte estrela a Alacant vorà la llum aquest dissabte 8 d’octubre amb la inauguració del Casal Popular “Tio Cuc”. Un espai assembleari i molt obert que té per objectiu reagrupar als catalanoparlants de la ciutat d’Alacant i promoure l’ús de la llengua entre la població. El Casal compta ja amb una cinquantena de socis i està situat al bell mig d’Alacant, molt prop de la Plaça de Bous. Els actes d’inauguració començaran a les 18:30 amb un homenatge a Miquel Grau a la Plaça dels Cavalls i després es marxarà en cercavila fins el Casal on hi haurà una picaeta i un homenatge a Ovidi.\nA Castelló el 29 de setembre de l’any passat, amb motiu de la vaga general, es presentà la Coordinadora Repartim el Treball i la Riquesa, com a xarxa unitària de lluita anticapitalista que agrupa un ample ventall de col·lectius, sindicats i organitzacions, i en la qual participa activament l’esquerra independentista. En aquest any de vida la Coordinadora ha tingut una activitat significativa en l’àmbit de la defensa dels drets socials a Castelló i en el seu primer aniversari està impulsant unes Jornades Anticapitalistes que culminaran aquest 8 d’octubre amb un concert de Hip-Hop i una fira d’entitats.\nEn l’àmbit de la defensa de la llengua s’ha constituït recentment la coordinadora Castelló per la llengua. Aquest projecte ampli i plural impulsat per l’Esquerra Independentista de La Plana feu la seua presentació en el Correllengua celebrat el passat 30 de setembre a la capital de la comarca. La participació notable de xiquets de les escoles en valencià de la ciutat, que acompanyaven la flama de la llengua, fa albirar un reviscolament de la lluita pel català a la comarca. De fet, amb Castelló per la Llengua, es preveu que la commemoració de les Normes de 1932 siga molt més multitudinària que en edicions anteriors.\nPer últim també cal destacar l’autoorganització que s’està promovent en l’àmbit de les festes populars de la Plana. La Coordinadora de Festes Majors Autogestionades de La Plana, que agrupa entre altres els festers de Borriol, Betxí, Almassora, i Castelló, és l’eina per donar-se suport mutu a l’hora d’organitzar les celebracions de cada poble. La maduració del projecte es veu entre altres coses en l’adquisició d’un equip de música autogestionat d’ús col·lectiu.\nA les comarques centrals la lluita contra l’Alta Tensió continua sent una bandera. El juliol passat una nodrida manifestació va recórrer els carrers d’Ontinyent per oposar-se al pas de les línies d’Alta Tensió per comarques centrals. Les obres continuen avançant i també les protestes, amb diferents marxes, concentracions i assemblees, durant tot l’estiu. De fet, la lluita contra l’Alta Tensió se saldà poc després de la manifestació amb dos detinguts per defensar la terra.\nA Xàtiva es treballa en la plataforma ciutadana “Xàtiva contra la Crisi” s’ha convertit en l’espai assembleari -estil 15-M- que agrupa totes les persones sensibles que s’oposen a les retallades des de l’àmbit municipal. També ací l’Ajuntament del PP ha concedit terrenys públics a la Universidad Católica de Valencia de manera que s’espera mala maror.\nD’altra banda a Gandia enguany s’ha impulsat la Fira de Gandia Autogestionada (FIGA), en el marc de les festes majors. Seguint l’estela de les múltiples iniciatives de festes populars autogestionades que estan sorgint arreu del País Valencià, Gandia ha organitzat la FIGA. L’objectiu és mostrar que hi ha una alternativa popular al model de festes espanyolista i consumista promogut per l’Ajuntament.\nPel que fa a la Marina entre els diversos projectes que hi ha en marxa podem destacar que enguany s’ha inaugurat el nou espai del Casal Popular de Benissa, un espai assembleari i autogestionat al bell mig del poble, que servirà per reunir el bo i el millor de la comarca. Per la seua banda a Pedreguer una nova assemblea d’aturats i aturades ja ha començat a caminar i ha iniciat els contactes amb l’Ajuntament per tal d’exigir treball per al poble.\nCategoria: En profunditat Visualitzacions: 1274\nTot a punt pel 9 d'octubre


La càrrega policial a la UdG deixa 18 ferits, 12 dels quals Mossos d'Esquadra - El Gerió Digital\nEls tres detinguts per desordres públics i atemptat a l'autoritat es troben a la comissaria dels Mossos a l'espera de passar a disposició judicial\nDivendres, 16 de desembre de 2011 20:38h\nCordó policial d'aquest matí a un dels accessos de la UdG © ACN\nEls Mossos d'Esquadra han detingut tres joves a Girona pels delictes de desordres públics i atemptat a l'autoritat pels incidents que hi ha hagut a la Facultat de Lletres coincidint amb la visita del president Mas. Els detinguts es troben actualment a la comissaria dels Mossos d'Esquadra de Vista Alegre, a Girona, a l'espera de passar a disposició de l'autoritat judicial.\nSegons han detallat els Mossos en un comunicat, pels volts de les 12 del migdia, coincidint amb l'arribada de les autoritats a l'acte d'aniversari de la UdG, diversos agents que estaven limitant l'habitual perímetre de seguretat han estat agredits d'una part dels 600 manifestants que s'havien concentrat al Campus del Barri Vell amb la intenció de boicotejar l'acte.\nDiversos dels concentrats han intentat traspassar el període delimitat i accedir dins el claustre del centre universitari on es celebrava l'acte. Segons la versió policial, amb actitud desafiant i amb l'objectiu de poder accedir a l'aula magna, els manifestats han esbotzat una antiga porta d'emergència causant danys visibles a l'accés i trencant el pany. Davant del risc que tant els estudiants com els mateixos participants en l'acte poguessin resultat ferits de gravetat -ja que entre la porta i la sala hi ha un desnivell de tres metres d'alçada- els mossos han intervingut per garantir la seguretat.\nSegons la policia, alguns dels manifestants han llançat objectes contra els mossos i han mantingut una actitud desafiant i violenta contra la policia.


Sagunt retrà homenatge a l'actriu Rosaria Omaggio durant la MICE 2017\nL'acte tindrà lloc el pròxim 22 de febrer a partir de les 18:15 hores en el Centre Cultural Mario Monreal\n L'actriu italiana Rosaria Omaggio en el papel de Visanteta en la pel·lícula "El virgo de Visantenta"\nSagunt, com a seu de la Mostra Internacional de Cinema Educatiu 2017 (MICE), retrà homenatge a Rosaria Omaggio, presidenta de la mostra per a esta edició. L'acte, que estarà conduït i presentat pel cronista Lluís Mesa, consistirà en un homenatge a la trajectòria artística, intel·lectual i al compromís social de Rosaria Omaggio.\nCom explica el regidor delegat de Cultura, José Manuel Tarazona, “volia invitar a tota la ciutadania a vindre a l’homenatge que farem dimecres 22 a las 18:15 hores en el centre cultural Mario Monreal, en el qual se farà l’homenatge a Rosaria Omaggio, qui va interpretar el paper de Visantenta en la pel·lícula El virgo de Visanteta, i després ha tingut una àmplia trajectòria en el món artístic i intel·lectual. A més, actualment es l’ambaixadora d’UNICEF d’Itàlia”.\nA la seua arribada, Rosaria Omaggio serà rebuda per els germans Caballer, a més de les Falleres Majors de la Federació Junta Fallera de Sagunt, els quals li faran lliurament d'un reconeixement per la seua trajectòria artística.\nDesprés de l'acte d'homenatge, que serà públic i gratuït, es projectarà el seu primer curt com a directora, Hey You!, i la projecció del llargmetratge Walesa, man of hope (Walesa, l’esperança d’un poble), del director polonés Andrzej Wajda. També hi haurà una actuació musical a càrrec de l'alumnat del conservatori i l'escola de la Lira Saguntina. Es comptarà amb la participació de Camí de Nora.\nA este acte acudiran productors, directors, realitzadors, actors de cinema i mitjans audiovisuals que estan participant en la MICE, arribats de llocs tan llunyans com Ucraïna, Bangladesh, Índia, Itàlia, Indonèsia, o Cuba i una directora dels Emirats Àrabs, als quals l'ajuntament els oferirà una visita guiada pel municipi de Sagunt per a donar-los a conèixer el patrimoni cultural i artístic i facen difusió d'ell.\nEn paraules del delegat de Cultura, José Manuel Tarazona: “des de l’Ajuntament de Sagunt i la regidoria de Cultura apostem per consolidar la Mostra Internacional de Cinema Educatiu en la nostra ciutat com projecte cultural i educatiu de primer ordre. El poble de Sagunt es una ciutat suma de cultures i bressol d’artistes. La MICE 2017 es realitza de nou per a transmetre des de Sagunt projectes audiovisuals internacionals on artistes de cultures d’arreu del món es comuniquen utilitzant el llenguatge audiovisual”.\nD'altra banda, la cerimònia d'obertura del MICE 2017 tindrà lloc diumenge que ve 19 de febrer en el Palau dels Arts. Des de les 17:30 hores hi haurà animació en el carrer, i serà a les 18:00 hores quan done començament la inauguració en l'Auditori. L'entrada serà gratuïta fins a omplir l'aforament.\nPer a més informació sobre el MICE es pot consultar el catàleg oficial: http://www.micevalencia.com/wp-content/uploads/2017/02/mice2017-web.pdf


Medidas De Emergencia UNET by dopamina_86 970 views\nSi A La Vida 1797 by fotelia 485 views\nEl Arbol De Los Amigos by Maribel Pereyra R... 729 views\nComment devenir riche by NouvelleOpportuniteX 217 views\n1. M.B. 1 SARCÒFAG DELS ESPOSOS DE CERVETERI Mercè Bigorra Institut Moianès\n2. M.B. 2 DOCUMENTACIÓ • Títol:Sarcòfag dels esposos • Autor: desconegut • Cronologia: ~530 a.C. Estil: Etrusc • Tècnica: modelat • Material: terracota • Forma. Escultura exempta • Tipologia: grup • Cromatisme: policroma • Dimensions:2,20 m llarg x 1,4im alt • Localització original: necròpilis de Cerveteri • Localització actual: Museo Nazionale di Villa Giulia, a Roma\n3. M.B. 3 Context històric • Roma fundada segons la tradició l’any 753 a.C.i entre el 616 i 510 a. C. Va estar sota la dominació dels reis etruscs. • Els etruscs ocupaven les terres entre el mar Tirrè, els rius Arno i Tiber, fins a la vall del Po, i fins al Laci i la Campània. • El seu nom prové dels grecs Tyrrhenoi, i del llatí etrusci donen nom a la regió de la Toscana • El s.VI a. C. Es considera el segle d'esplendor de l’art i de la civilització etrusca. També és a partir d’aquest segle quan l’art etrusc rep més influència de l’art grec arcaic. • En els segles IV i III a.C. es van sotmetra al poder de Roma • Fou una cultura religiosa que donava molta importància als ritus funeraris, enterraven els morts en tombes decorades amb pintures al fresc de temes alegres de la vida dels difunts. • Esculpiren sarcòfags amb les figures dels difunts en posicions de repòs.\n4. M.B. 4 Característiques de l’estil • La cultura etrusca tenia un art refinat amb influències gregues però amb molta aportació pròpia. • L’art etrusc és eminentment de caràcter religiós, amb la intenció d’obeir la voluntat dels déus per no caure en desgràcia. • Molta importància al culte als morts, que enterraven en tombes, construïdes sota terra, de planta circular i a l’exterior en forma de túmul, decorades amb temes alegres per acompanyar els morts en una nova vida. • Ús del retrat per representar a les persones; era el mitjà per immortalitzar-les fent màscares de cera als difunts. • Ús de la terra cuita com a material per a les seves escultures. • Gran habilitat tècnica en la fosa del bronze ex. (Quimera d’Arezzo)\n5. M.B. 5 • Grup escultòric, modelat en terracota, d’embalum rodó, per ser vist frontalment • Es tracta d’un sarcòfag a sobre del qual hi ha representades dues figures, un home i una dona, ajagudes sobre un llit,(Kline) recolzades en els colzes. • La representació no pretén ser real, més aviat és esquemàtica, seguint els convencionalismes de l’escultura grega arcaica. • L’home és representat nu i descalç, representa un home fort i protector. La dona vestida amb túnica grega Kitón, porta sabates punxegudes de la punta i un gorro al cap. • Els rostres geometritzats i hieràtics, amb els ulls ametllats, barbeta punxeguda, la boca amb lleuger somriure arcaïtzant, els cabells amb trenes (ens recorden molt les figures de la Grècia arcaica), però resulten menys estàtiques. • La relació entre les figures expressa tendresa, però no hi ha intercanvi de mirades, s’expressa amb els gestos de les mans • Les postures de les figures són rígides, d’acord amb la llei de la frontalitat. Els trets del cos s’han esquematitzat. • Tenen gestos força expressius: l’home repenja el braç sobre de l’espatlla de la dona, oferint-li alguna cosa que ella agafa. • Les cames és la part del cos menys treballada. Enumera les característiques formals; estructurals ( embalum rodó, unifacial, multi facial); tècniques( talla, fosa…); materials (marbre, pedra, bronze, fusta…)\n6. M.B. 6 l’home nu La dona vestida Sarcòfag a sobre del qual hi ha representades dues figures, un home i una dona, ajagudes sobre un llit, recolzades en els colzes Ulls ametllats Lleuger somriure Cabells amb trenes Kline Les mirades no es creuen\n7. M.B. 7 Expliqueu el tema representat. Iconografia. Significat i funció • Representen una parella de difunts reclinats sobre del seu sarcòfag • No hi ha interès de fer el seu retrat però si de representar una actitud de vida quotidiana • Actitud natural i afectuosa de dos esposos, escena plena d’afectivitat i tendresa • L’expressivitat és superior a l’ideal de bellesa. Les parts del cos resulten poc naturals • Adopten la postura de comensals en un banquet, en referència al banquet funerari celebrat durant els rituals funeraris. • Els etruscs creien que els difunts seguien vivint en el seu sepulcre, per això sempre representen els difunts en actituds, de “vida”, tant en les figures dels sarcòfags com en les pintures de les tombes\n8. M.B. 8 Expliqueu el tema representat. Iconografia. Significat i funció • L’esposa situada en primer terme, demostra que la dona etrusca no estava marginada de la vida social com passava a les cultures grega i romana. La dona , en la civilització etrusca podia participar activament en la vida social i pública assistint a tota classe d’actes, festes, banquets, jocs,etc. • Aquest tipus de sarcòfag servia per a guardar les cendres dels difunts. Per tant en realitat es tracta d’una “urna cinerària” • És una escultura funerària que vol retre un homenatge a la vida de les dues persones representades\n9. M.B. 9 La funció és la d’urna funerària que al mateix temps ret homenatge als personatges representats\n10. M.B. 10 El tema i la manera de representar-lo evidencien que els etruscs sentien un respecte profund pels seus déus i per la mort. Creien que les persones difuntes continuaven vivint en una altra vida, per això intenten mostrar als difunts en una escena quotidiana i relaxada. A les tombes hi havia representacions festives i alegres de persones dansant i tocant instruments, compartint la festa de comiat i el banquet amb els difunts\n11. M.B. 11Flautista de la tomba dels lleopards a Tarquínia S.V a.C.\n12. M.B. 12Tomba dels lleopards\n13. M.B. 13Tomba dels lleopards


Droga i viola la nòvia del seu amic en un pis de la Barceloneta\nActualitzat 18/04/2021 12:49\nDroguen i violen una noia en el barri de la Barceloneta i ja hi ha dos detingut per l'agressió sexual: un d'ells és un amic del nòvio de la víctima.\nViolen i droguen una noia a la Barceloneta\nEls fets han passat aquest diumenge entre les 6:00 i les 7:00 en el barri de la Barceloneta de la capital catalana. Tot va començar el dissabte quan la noia, la seva parella i l'amic del nòvio van quedar per prendre algo per la zona i, quan van acabar, van decidir anar a dormir a casa l'amic del nòvio: un dúplex situat al carrer del Mar.\nAquest diumenge al matí, la noia ha despertat en un llit del segon pis del dúplex i ha estat en aquest moment quan s'ha adonat que l'havien drogat i que l'havien violat.\nLa detenció l'ha fet la Guàrdia Urbana de Barcelona i, segons les fonts policials, tot apunta que el detingut, presumptament, ha drogat a la víctima, una noia major d'edat, per, posteriorment, violar-la: l'ha penetrat aprofitant que estava drogada, segons informa Crónica Global.\nDos detinguts per la violació a Barcelona\nElCaso.cat confirma una segona detenció d'una persona implicada en els fets, però que no va participar en l'agressió i també ha confirmat que tots els implicats en el cas són majors d'edat. A més, el presumpte violador també va drogar el nòvio de la víctima.\nDos detinguts per violar i drogar una noia en un pis de la Barceloneta / Arxiu\nDe moment, no han transcendit més dades sobre els detinguts, que es podrien enfrontar a sancions econòmiques elevades i penes de presó per la seva presumpta implicació en la violació a una noia major d'edat a la Barceloneta. El cas està en mans de la Guàrdia Urbana de Barcelona i estan intentant esbrinar més detalls per esclarir els fets.\nConeix una noia per Tinder i la viola\nMalauradament, aquest no és l'únic cas d'una violació a una jove a Barcelona i, de fet, tal com va avançar ElCaso.cat, fa pocs dies van detenir un home per la seva presumpta implicació en una agressió sexual a una noia que va conèixer per Tinder: van quedar al pis del detingut, que estava al centre de la ciutat i aquest la va violar.\nBusquen la Soad, una model desapareguda misteriosament a Salamanca


Lali Rondalla és una cantautora infantil nascuda a Barcelona que crea audiocontes en CD/MP3 que poden personalitzar-se amb el nom que es vulgui per a que qualsevol nen/-a en pugui ser el protagonista principal. El fet de viure la història en primera persona no només sorprèn als més petits, sino que també els ajuda a interioritzar els valors educatius transmessos a cada conte. A més de la seva col·lecció d'audiocontes, la Lali Rondalla crea unes cançons que, gràcies al seu to fresc, actual i divertit, no només agraden als més petits, sino també als seus soferts pares.\nEn un planeta blau, el seu darrer disc de cançons per a tota la família, inclou un la primera aplicació-videoclip de Realitat Augmentada creada al món, 100% desenvolupada a Catalunya per Mikado Studio. Aquesta aplicació gratuïta per iPhone, iPad i dispositius Android permet veure una versión en 3D de la Lali Rondalla cantant el single del disc al damunt de la portada física del CD.\nRelated Topics:audiocontescontes personalitzableslali rondallaregals per nens


L' atur va disminuir en 27.900 persones al quart trimestre del 2018 - Sant Cugat Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Economia » L’ atur va disminuir en 27.900 persones al quart trimestre del 2018\n29 Gener 2019 a 15:00\nA Catalunya segons l’EPA\nL’ atur va disminuir a Catalunya en 27.900 persones al quart trimestre del 2018 respecte de l’any anterior (−5,8%) i es va situar en 451.400 persones desocupades, amb una taxa d’atur del 11,75% (0,88 punts menys que un any enrere), segons l’EPA. Per sexe, la davallada interanual de l’atur dels homes va ser superior a la de les dones (−6,9% i −4,7%, respectivament). Per edats, va destacar el decrement en el tram de 55 anys i més (−16,9%).\nEl nombre de llars amb tots els actius desocupats al quart trimestre del 2018 va disminuir en 11.900 (−8,3%) respecte al mateix període de l’any anterior i es va situar en 131.900 llars.\nLa població ocupada va augmentar de 75.000 i es va situar en 3.391.100 persones, un 2,3% més que al mateix període de l’any anterior. Per sectors, si es compara l’ocupació en termes interanuals, van augmentar els serveis (72.700 persones; 3,0%) i la construcció (5.400 persones; 2,5%), mentre que la indústria va patir un lleuger decrement (−3.000 persones; −0,5%) i l’agricultura es va mantenir pràcticament estable. Per sexe, l’ocupació en les dones va augmentar un 2,3% i un 2,2% en els homes. Per edats, l’augment més intens de l’ocupació, respecte de l’any anterior, es va produir entre la població de 16 a 24 anys (9,6%), seguit del grup de 55 anys i més (7,4%). Segons el tipus de jornada, l’ocupació a jornada parcial va augmentar un 6,9%, mentre que l’ocupació a jornada completa va augmentar un 1,5%. Entre la població ocupada assalariada l’increment del tipus de contracte temporal (5,6%) és superior que el de l’indefinit (2,8%).\nPel que fa als sectors específics, la població ocupada en el sector cultural va decréixer un 2,4% interanual i es va situar en 170.500 persones (5,0% del total de l’ocupació). Per sexe, el sector de la cultura va ocupar 93.300 homes i 77.200 dones.\nEn el sector turístic, la població ocupada va decréixer un 3,5% respecte del quart trimestre del 2017 i es va situar en 442.500 persones (13,0% del total de l’ocupació). Per sexe, el sector turístic va ocupar 261.100 homes i 181.400 dones.\nEl sector de les TIC va ocupar 106.400 persones al quart trimestre del 2018 (un 7,9% menys que un any enrere) i va representar el 3,1% del total de l’ocupació.\n#@ChakirelHomrani #atur #desocupats #epa #soc


El procés, segons Ramon de España - Racó de lectura - Més informació - e-notícies\nRacó de lectura · 2 de Maig de 2017. 10:49h.\nEl procés, segons Ramon de España\nLi tinc dit a Ramon que, per respecte institucional, no li digui Cocomocho a Puigdemont. Però ell segueix encaparrat. En canvi, amb Cocoliso (Romeva) prefereixo fer els ulls grossos. I tampoc cal aclarir de qui parla quan es refereix a El savi de Taradell o l'Astut. Ambdós han fet prous mèrits.\nRamón de España, un dels unionistes de llengua més esmolada, acaba de recollir un centenar d'articles publicats al llibre "Apunts des del manicomi català" (Crónica Global). Cent, en política, és una xifra tan màgica com seixanta-nou en altres àmbits. Com els cent primers dies de tot govern -una moda que es va inventar Roosevelt- o els cent dies de Napoleó, encara que en aquest cas van ser finals.\nEm fot molt haver-ho de reconèxier, però amb el Ramon m'ho passo pipa. Per això quan arribava a casa després d'una jornada esgotadora de treball -que podia incloure una partida de frontó verbal amb Neus Munté o una roda de premsa de la CUP- aprofitava per llegir un parell d'articles. Són molt adients com a relaxament muscular.\nAl cap ia la fi el procés ha entrat en una fase de restrenyiment. No sembla que la cosa estigui a punt de sortir. Hem superat els famosos 18 mesos -com ens recorda aquest notari de la realitat que és López Tena- sense que l'ANC, Òmnium i altres prolongacions d'aquesta societat civil tan independent hagin posat el crit al cel.\nÉs veritat que el Ramon reparteix a tort i a dret, però és que moltes vegades l'encerta. La pregunta de "¿Cuándo se zumbó Artur Mas”?, per exemple, és l'equivalent nostrat a la de Vargas Llosa: "¿Cuándo se jodió el Perú?". La seva teoria personal és que a "a Catalunya se li ha anat l'olla".\nNi que sigui per honrar el cognom familiar, el seu objectiu predilecte és gairebé sempre el procés. Però de vegades diversifica: Colau, TV3, el PP, el PSOE i fins i tot Ciutadans. Tampoc s'escapen Xavier Graset, Miquel Calçada, Benet Salellas, Jaume Asens o Gerardo Pisarello. No sé si necessàriament per aquest ordre.\nTot i que el seu heroi preferit és Josep Garganté, el autobusero. Gràcies a l'autor me n'he assabentat que Maduro va començar igual: conduint busos. Sens dubte em vaig equivocar de professió. Ara podria estar tirant billets de 500 (falsos) en un lloc tan solemne com el ple de l'Ajuntament de Barcelona.\nEm temo també que diu algunes veritats com que "el sobiranisme ajuda a grimpar" perquè entre cobrar la jubilació o fer de mileurista i treure's cada mes entre 5.000 i 6.000 euros -que són els que deuen cobrar aquests dos espadatxins de l'oratòria parlamentària que són Gabriel Rufián i Eduardo Reyes- no hi ha color.\nÉs el que que dic jo. Sovint pregunto "¿qué hay de lo mío?" -una rectoria, una menjadora, una tertúlia, una ambaixada a París- però no hi ha manera. A aquest pas hauré d'acabar com aquells que t'assalten al Metro per vendre't un kleenex amb el convincent argument que "pitjor és robar".\nDeia l'altre dia Fèlix Riera, que està al digital de la competència, durant la presentació del llibre de Duran que el procés ha generat un boom editorial. Primer van aparèixer els llibres a favor i ara, a mesura que la cosa baixa, em temo que surten els que estan en contra.\nEn fi, a falta d'un Thomas Bernhard en el moviment sobiranista -Pilar Rahola va renunciar-hi fa molt de temps- és d'agair que algú practiqui l'autocrítica encara que sigui des del bàndol contari. A mesura que s'acosta el final, el procés està perdent el sentit de l'humor.\nL'únic retret que se li pot fer al Ramon d'Esapanya -a part del to en alguns casos com ja he dit al començament- és que els articles no apareguin amb la data de publicació. Fins i tot amb una breu introducció sobre el moment en el que van ser escrits.\nEn canvi, cal reconèixer a l'autor el seu domini de la llengua, encara que sigui la castellana. Jo no ensopegava amb expressions com "atorrante" o "antañonas" des que li agafava d'amagat al meu pare el Selecciones del Reader's Digest, encara sota el franquisme. Gràcies, Ramón. / Una ressenya de Xavier Rius\nHistòria secreta de l'Avui\nLa IV República Catalana


scrabbleescolar :: La Berta i l'Andrea, Campiones.\nInici > VIII Campionat (2016-2017) > Notícies destacades > La Berta i l'Andrea, Campiones.\nDues alumnes de l'Escola Santa Marta L'Hospitalet guanyen el campionat de Scrabble Escolar dels Països Catalans 2017 per la seva implicació i dedicació.\nLa Berta i l'Andrea són alumnes de l'escola Santa Marta de l'Hospitalet, i han demostrat el seu nivell de Scrabble al campionat dels Països Catalans. Tot va començar com un joc i ara formen una parella d'alçada que els hi permet passar-s'ho bé i aprendre noves paraules.\nEs diuen Berta i Andrea i porten dos anys jugant a l'Scrabble. Tot va començar quan el seu professor de català va animar-les a participar en un torneig d'aquest joc de taula que es celebrava a L'Hospitalet.\nHa passat el temps i les dues noies es van aficionar cada dia més a aquest joc fins arribar a ser expertes. S'ho passen d'allò més bé, han aconseguit que alguns companys s'hi apuntin i han après noves paraules del català i altres dialectes del nostre idioma.\nAra s'han proclamat campiones de Scrabble Escolar dels Països Catalans ja que s'entenen a la perfecció. L'Scrabble és un joc de tauler lingüístic on s'ha d'acumular la màxima puntuació possible formant paraules. Però la història de la Berta i l'Andrea no s'acaba aquí, perquè el 10 de juny participaran al cinquè Campionat de Scrabble en català que es farà al Centre Cultural Tecla Sala. (Veure vídeo amb el reportatge sobre aquestes alumnes de l'Escola Santa Marta).\ni per entrenar www.catamots.cat i en tots els dispositiuswww.mindsportsacademy.com/ca/scrabble


el Blog de Llofriu: 2015\nText original de http://faunapalafrugell.blogspot.com.es/\nEl següent punt que vam triar per posar les càmeres va ser la Riera de l'Avellí. És una riera molt petita que sovint no porta aigua, però sempre queda alguna bassa. Es troba al costat de la riera Grossa de Llofriu. Havíem llegit que les rieres o els llocs on queda una mica d'aigua són molt visitats pels animals. La veritat és que ha estat així i va ser un dels llocs on vam poder fer més fotografies.\nAquestes són les fotos que es poden veure en color perque la càmera té flaix de llum blanca. En el cas de la fagina, es pot veure bé la taca blanca que té al coll fins les potes. També s'identifica per la cua molt grossa i peluda.\nEn el cas del senglar, es fàcil identificar-lo pel morro fort que té, les orelles, el pèl...\nSenglar (Sus scrofa)\nLa guineu es caracteritza en una cua molt llarga, el cos primet i unes orelles punxagudes.\nGuineu o guilla (Vulpes vulpes)\nPer diferenciar bé una geneta d'una fagina només calde fixar-se en les ratlles que té al cos però especialment a la cua.\nTots coneixem l'esquirol que salta pels arbres i menja pinyes, aquí el tenim creuant el riu per aquest pont petit de pedra.\nPer diferenciar una rata d'un ratolí de bosc mirem el cos que tenen. La rata té el cap petit i la cua i el cos molt gran en canvi el ratolí de bosc el cap és gairebé tan gros com el cos i la cua és més curta.\nRata (Rattus sp.)\nEl toixó, si us hi fixeu, té duess ratlles que li surten del morro i arriben a l'esquea passant pels ulls i les orelles. També si mireu quan corre es pot veure que té un moviment característic.\nToixó (Meles meles)\nEtiquetas: faunapalafrugell.blogspot, geografia, l'estació, la barceloneta, llofriu, natura, SECTOR:3\nAl poble de Llofriu vivia en Sebastià Riera Rocas, on va néixer el dia 11 de juny de l’any 1811. Era el fill petit d’en Joan Riera i de Narcisa Rocas, consorts i veïns del poble, que havien aconseguit criat deu fills. Els membres de la família Riera-Rocas, de moltes generacions enrere, eren branquillons d’un tronc amb l’essència genètica feta a pagès.\nEtiquetas: 1834, història, segle XIX\nFa pocs díes navegant per YouTube vàrem descubrir que per primera vegada, doncs pocs pobles ho poden dir, Llofriu va ser sobrevolat per un drone. Es la primera vegada que el poble es enregistrat per un drone desde l'aire.\nLes imatges aconseuides son espectaculars i ens donen un altre punt de vist tant del poble com del nostre petit gran territori que és Llofriu.\nHem de donar les gràcies a l'autor Josep Mestras. Moltes gràcies.\nEtiquetas: 2015, curiositats, geografia, SECTOR:1, vídeo\nCàmeres a Llofriu per enxampar qui no faci cas del semàfor\nDiverses càmeres vigilaran el trànsit de la C-31 a la població de Llofriu, amb la voluntat d'enxampar els conductors que passin el semàfor en vermell. La mesura, que es considera una prova pilot, està promoguda per l'Ajuntament de Palafrugell, que vol millorar l'accés a la carretera principal dels veïns, segons assegura el vicealcalde Albert Gómez. “Aquesta era una vella reivindicació dels veïns de Llofriu, que fa anys que tenen problemes per accedir a la via principal per la velocitat que agafen molts cotxes. Això no és cap radar que vigili la velocitat de la gent”, va especificar Albert Gómez.\nEl semàfor que hi ha al mig de la població no es posarà vermell ara quan polsi el botó algun vianant que vulgui passar, sinó que ho farà quan algun vehicle s'acosti a una velocitat superior als 50 km/h. “Nosaltres volem evitar que la gent que conegui l'activació del semàfor es pensi que pot passar en vermell”, va afirmar el vicealcalde.\nEl mateix regidor de CiU va explicar que ja s'està pensant en alguna mesura diferent per si el problema que es té detectat no se solucionés. Va indicar que una de les possibilitats es desplaçar el semàfor uns metres més cap a Palafrugell perquè no serveixi només per alentir la circulació, sinó també per permetre l'entrada a la via principal més fàcilment. “Això és més complicat i, per tant, ja ens ho mirarem més endavant”, explicava Gómez.\nLes càmeres ja estan instal·lades i es posaran en funcionament en les pròximes setmanes. N'hi ha tant en la direcció cap a Palafrugell, com en la direcció cap a la Bisbal.\nLlegiu l'artícle en el seu context original: aquí\nEtiquetas: 2015, la barceloneta, notícies, SECTOR:2, segle XXI, transport\nCa les Estanyoles o Mas Estanyol\nCa les Estanyoles o Mas Estanyol és un mas pairal situat a uns 100 metres del barri de l'Estació de Llofriu (terme municipal de Palafrugell), al camí que mena al cementiri. S'hi accedeix a través del carrer de la Tramuntana i aquesta edificació és considerada la més antiga del sector de l'Estació, ja que podria datar del segle XVII. Masia de planta rectangular en sentit est-oest de planta baixa i dues plantes pis, amb un cos de planta baixa i tres plantes pis. Vessants de la coberta perpendiculars a façana principal sud, a diferents nivells.\nImatge aéria del Mas Estanyol.\nEls Riera-Estanyol són una família de pagesos hisendats documentats a Llofriu almenys des del segle XV. Hi trobem membres eclesiàstics, pagesos i comerciants del sector surotaper, cas de Josep Riera i Casals (mort el 1895), de qui es conserva una abundant correspondencia.\nEl fons documental es va conservar a les golfes del mas pairal, d'on va ser recollit per M. Lluïsa Riera Fabra, l'hereva. D'ella va arribar a mans de Lluïsa Bachs i Benítez, que al seu torn en va fer donació a l'Arxiu Municipal de Palafrugell. A primer cop d'ull, la documentació més antiga del fons està vinculada a Pere Estanyol i Antoni Geli Estanyol i la formació del patrimoni familiar des de finals del segle XV i durant tot el segle XVI. Entre aquesta documentació més antiga sovint es fa esment a Llofriu però també a altres poblacions empordaneses. Dins del fons hi ha documentació del mas Mascort, de Palafrugell. Aquesta heretat s'integra al patrimoni Riera al segle XIX, i va quedar dividida en set parts. El mas Mascort prové de l'hereu Melcior Mascort Casals (1874-1933), fill del matrimoni entre Josep Mascort Bonet i Maria del Carme Casals Sabenyà, aquesta última descendent per línia materna dels Riera (vegeu bibliografia: Mascort et al., p. 112, element 13).\nEtiquetas: arquitectura, història, l'estació, SECTOR:3, segle XVIII\nEl Club de Bitlles Catalanes Llofriu\nL’any 2002 una colla d’amics vàrem crear el C.B.C. Llofriu. Al principi era una manera de trobar-nos els dissabtes i diumenges per passar una estona divertida. Però any rera any ens vàrem anar professionalitzant més, sense deixar enrera l’amistat entre nosaltres. Alguns d’aquells primers jugadors del club han anat deixant pas a d’altres de nous, però sempre mantenint l’esperit del C.B.C. Llofriu, jugar a bitlles per passar-ho bé.\nDurant aquests anys han format part del C.B.C. Llofriu : Josep Bañeras, Josep Andreu, Susana Gallardo, Montse Alsina, Andreu Sabrià, Jaume Lara, Martí Pagés, Antonio Andreu, Jaume Alsina, Imma Sala i Anna Simón.\nActualment el C.B.C. Llofriu disposa de dos equips, un juga la Lliga Catalana i l’altre la Lliga de Girona, els integrants actuals d’aquests equips són : Andreu Torres, Antonio Muñoz, Antonio Velasco, Manolo Velasco, Òscar Pont, Mónica Nicolau, Trinitat Sanchez, Fran Molina, David Rechas i Josep Alsina.\nLes Bitlles Catalanes són un esport senzill i divertit, on l’objectiu és tombar cinc de les sis bitlles que estan en joc. Una partida consta de nou tirades per jugador, dividides en tres rondes de tres tirades, a cadascuna de les quals es pot llançar d´un a tres bitllots. Els equips estan formats per cinc jugadors i poden ésser masculins, femenins o mixtes.\nLa distància de tir és de 11,5 metres per als homes i 9,5 metres per a les dones, mentre que els més petits poden tirar de més a prop segons l’edat.\nEs poden practicar les Bitlles Catalanes amb una colla d’amics, en família, ….només cal disposar d’un joc de bitlles i una esplanada preferentment de terra compactada. Cal combinar força i punteria a fi de superar-se a cada tirada, mantenir el pols ferm i saber-se concentrar.\nCom es puntua :\nCinc bitlles tombades ………………….. 10 punts (“bitlla”)\nSis bitlles tombades ……………………. 6 punts (“llenya”)\nQuatre bitlles tombades ……………….. 4 punts\nTres bitlles tombades ………………….. 3 punts\nDues bitlles tombades …………………. 2 punts\nUna bitlla tombada ……………………. 1 punt\nCap bitlla tombada ……………………… 0 punts\nEtiquetas: 2002, esports, història, segle XIX\nLa central de Cafès Llofriu (Palma de Mallorca) està situada al carrer José Tous Ferrer, número 10, Palma de Mallorca. Aquest establiment fundat l'any 1866 es dedica a la producció i distribució de cafè torrat i te el logotip mes antic de tota Mallorca. Disposa amb una selecció de cafès de gran qualitat. La tenda es molt apreciada per la seva gran diversitat així com la bona atenció al públic.\nEn el Restaurant "Cal Fray" de la Barceloneta, Llofriu, es pot comprar cafè d'aquesta empresa que duu el mateix nom de Llofriu.\nUn article relacionat\nEtiquetas: la barceloneta, negocis\nL'únic semàfor de Llofriu\nLlofriu és un nucli de població baixempordanès que pertany al municipi de Palafrugell. Està travessat per la carretera C-66, que comença a la població natal de Josep Pla i condueix fins la capital de la comarca, la Bisbal d'Empordà.\nEn creuar Llofriu, un pas obligatori per a tots aquells que vulguin arribar-se a la capital des de la Costa Brava i viceversa, podem observar a banda i banda de la carretera dos restaurants que potser ens animen a aturar-nos una estona i fer un descans. Però Llofriu té un altre atractiu que atura els cotxes, tant si volen com si no: un idíl·lic i funcional semàfor al bell mig de la calçada\nLa C-66 al seu pas per Llofriu.\nAeria del tram.\nWeb d'on s'ha extret l'informació: aquí\nAquest text i les imatges corresponents s'han extret d'un article original de L'apunt enllaç a l'article d'en Roger Font, sota la llicència Reconeixement-NoComercial-SenseObraDerivada 4.0 Internacional de Creative Commons vageu llicència\nEtiquetas: l'apunt, la barceloneta, roger font vilagran, SECTOR:2, transport\nLa Companyia dels Ferrocarrils de Tarragona a Barcelona i França (TBF) era una companyia ferroviària catalana. Es va fundar el Desembre del 1875 arran de la fusió de les companyies Camins de Ferro de Barcelona a França per Figueres (BFF) i la Companyia del Ferrocarril de Tarragona a Martorell i Barcelona (TMB). Va ser la companyia que va connectar per ferrocarril Barcelona i la Frontera Francesa. El 1898 TBF i la Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant (MSA) es fusionaren conservant el nom de l'última mitjançant un previ acord. Tot i així TBF mantení certa independència (fins i tot amb explotació pròpia) i passà a denominar-se la Xarxa catalana de la MSA. El 1925 es començà el procés per la unió definitiva, la qual no es produí totalment fins el 1936.\nLa companyia fou fundada el 10 de desembre del 1875 fruit de la fusió dels Camins de Ferro de Barcelona a França per Figueres (BFF) i la Companyia del Ferrocarril de Tarragona a Martorell i Barcelona (TMB). BFF tenia la concessió de la construcció d'un ferrocarril fins a França, però no l'havia pogut executar per problemes econòmics i la va vendre. La fusió molt ambiciosa contemplava la recuperació de la concessió i continuar les obres ara que tenien molt més potencial. Així també la companyia comença a treballar per unir les xarxes de les dues companyies.\nEn un parell d'anys la companyia havia fet molts progressos en les obres del ferrocarril cap a frança, així el 17 de desembre del 1877 va poder celebrar l'arribada del tren a Figueres.\nI finalment, un mes més tard, el 20 de gener del 1878 va inaugurar el tram fins a Portbou creant la connexió internacional amb França .\nTot i l'èxit de la connexió internacional l'empresa encara tenia sobre la taula un assumpte força polèmic: la unió de la línia de Girona(amb estació terminal a Estació de França) amb la línia de Martorell (amb estació terme a Riera d'en Malla situada a la Rambla de Catalunya cantonada Ronda Universitat) a Barcelona. Després de un intens debat sobre on havia de passar la connexió, al final es construí en forma de rasa pel Carrer Aragó. Fou inaugurada el 25 d'octubre del 1882 que permetia unir l'Estació de Sants amb l'Estació de França. És aleshores que la Riera d'en Malla queda fora de joc i fou enderrocada el 1884.\nEl 1886 absorbeix la companyia Companyia dels Ferrocarrils Directes de Madrid i Saragossa a Barcelona la qual tenia la concessió d'un ferrocarril directe entre Madrid i Barcelona, però no l'havia pogut executar per problemes econòmics.\nTiquets de tren de varis anys.\nUn any més tard el 1887 s'absorbeix la Companyia del Ferrocarril de Valls a Vilanova i Barcelona. Lògicament la companyia va començar immediatament les obres per integrar les seves línies. Així fou com s'inaugura el 24 d'abril del 1887 l'estació de Sant Vicenç de Calders on s'uniren les linies de línies de Barcelona-Martorell-Tarragona (ex TMB) i la de Barcelona-Vilanova-Valls (ex VVB). Ara que ja tenien un extrem enllaçat, el 15 de juliol del 1887 inauguraren l'altre enllaç per l'altre extrem en forma de ramal entre el Prat de Llobregat i la La Bordeta (Sants-Montjuïc).\nA finals de 1889 es produïren negociacions amb Ferrocarrils del Nord per fusionar-se, però no prosperen ja que la principal competidora de Ferrocarrils del Nord, la Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant (MSA), va fer una oferta amb millor.\nEl 2 de juny del 1891 se signa el conveni de fusió amb Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant|MSA]] la qual mantindrà les sigles, es farà efectiva el 1899.\nEl 15 de juliol del 1894 s'inaugura la línia directe entre Barcelona i Saragossa. Aquesta línia constava d'un traçat més suau i curt al existent, per això s'hagueren de perforar nombrosos túnels, entre els quals el cèlebre túnel de l'Argentera (aleshores el més llarg de tota la Xarxa ferroviària) a càrrec del enginyer Eduard Maristany.\nEl 1 de gener del 1898 es fusiona amb la Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant. Tot i així TBF mantení certa independència (fins i tot amb explotació pròpia) i passà a denominar-se la "Xarxa catalana de la Companyia dels Ferrocarrils de Madrid a Saragossa i a Alacant". El 1925 es començà el procés per la unió definitiva, la qual no es produí totalment fins el 1936.\nEtiquetas: història, segle XIX, segle XX, trasport\nCàmeres a Llofriu per enxampar qui no faci cas del...\nCompanyia dels Ferrocarrils de Tarragona a Barcelo...


Oltra: “Varufakis em sembla sexi” | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nOltra: “Varufakis em sembla sexi”\nLa vicepresidenta valenciana respon a 'Interviu' qüestions de sexualitat\nValència 8 JUL 2015 - 10:00\tCEST\nMònica Oltra. MÓNICA TORRES\nLa vicepresidenta del Consell, Mònica Oltra, admet que l'exministre de Finances grec, Iannis Varufakis, li sembla un home sexi. En una entrevista a Interviu, Oltra es pronuncia sobre diverses qüestions relacionades amb la sexualitat. Interrogada sobre les dones que li semblen més sexis, la número dos del Govern valencià assenyala que Uxue Barcos és molt guapa i afegeix: "M'atrau la manera de fer freda i distant de Tania Sánchez". Entre els seus models també hi ha la diputada autonòmica socialista Clara Tirado.\nLa també portaveu del Govern valencià es pronuncia sobre el lloc més estrany on ha fet l'amor. "Al final els llocs més estranys acostumen a ser els més incòmodes", confessa Oltra, que afegeix: "Doncs suposo que en un camp de tarongers". La política de Compromís admet que la seva primera experiència sexual va ser amb 16 anys i, respecte als homes, assegura que "l'atrau" que quedi alguna cosa per descobrir, el sentit de l'humor i l'olor.\nMónica Oltra, portaveu del Consell


Crear Flash XML galeria i canvi XML a actualització\n> Recursos > consells > crear Flash galeria de XML i XML Slideshow\nAquesta classe li mostrarà com fer fàcilment flaix xml galeria amb fotos amb facilitat, sense coneixement previ necessari.\nPer aprofitar les seves fotos i crear una impressionant galeria XML flaix i XML slideshow, una galeria XML bona eina com Wondershare Flash Gallery Factory Deluxe de fer serà necessari. És un intuïtiu flaix fotografia slideshow maker aportant una àmplia oferta de diapositives flash lliure plantilles i transició & efectes de moviment per a vostè. Aquí aprendreu els detalls sobre com fer la galeria XML o diapositives i canviar el fitxer XML per actualitzar la galeria XML amb nous continguts (imatges, llegenda, desripció, durada, etc.).\nLlançar la galeria XML fent programari, triar un mode de Slideshow Mode i galeria opcions. Aquí podem escollir Mode de galeria.\nAnem a començar de "pestanya feu clic a"Afegeix fotos"navegar" i triar fotos des d'ordinador a el storyboard. Si voleu que la música de fons, clic "Afegir música" botó per escollir l'arxiu de música a l'ordinador per a la seva galeria XML.\n2 Trieu una plantilla XML galeria\nFlash Gallery Factory Deluxe inclou més de 40 XML Foto galeria Plantilles gratuïtes en el Mode de galeria. Simplement clic el seu ésser favorit i immediatament pot presentar-lo a la dreta. Hi ha opcions de personalitzar la seva galeria, incloent-hi color de fons i imatges de fons.\n3 previsualitzar i crear Flash XML galeria\nAneu a la pestanya de "Publicar", feu clic a "Desa" a sortida XML fitxers de la galeria a ordinador així que vostè pot carregar al seu lloc web. Es generarà automàticament un fitxer SWF, una pàgina HTML i un "recurs" carpeta amb arxius XML.\nTambé directament pot carregar la galeria XML al seu lloc web mitjançant FTP.\nPas 4: Modificar fitxers XML a actualització Flash galeria\nUn del benefici de XML és que vostè pot actualitzar fàcilment slideshow amb nous continguts. Però sense generar el SWF i HTML, això pot ser difícil i consumint el temps. Per canvia el fitxer XML, Flash pot llegir contingut del fitxer XML i exhibició en la seva galeria XML instantàniament.\nPreparar les imatges i les seves ungles amb la teva imatge favorita programa d'edició. A continuació:\n1. per canviar les imatges, títol i descripció, durada, etc., obri "/resource/xml/album_1/slide.xml" i canviar text. A continuació és per a una imatge. Vostè pot duplicar-lo per incloure més imatges a la galeria d'XML.\n< viewItem tipus = "imatge" startTime = durada "4" = "4" >\n< informació >< llegenda > peu de foto < / títol >\n< Descripció ><! [CDATA [< cara de tipus de lletra = "Tahoma" color = "#FFFFFF" size = "14" > fotos Descripció < / tipus de lletra >]] >< / Descripció >\n< / informació >\n< dataInfo mida = "0" url="resource/res/images/album_1/image_0.jpg" thumbUrl="resource/res/images/album_1/thumb_0.jpg" / >\n2. per canviar XML galeria de plantilles, copieu el fitxer de plantilla (*.swf o carpeta) en carpeta de "Plantilla" sota localització d'instal·lació (normalment C:\_Program Files\_Wondershare\_Flash galeria Factory\_Template\_) al "/ recursos/res/altres/i obert" / resource/config.xml "canviar el d'etiquetes tan sota.\nUna mica de difícil? No, en absolut una vegada que es dominat. XML és com una màgia!