LES IDEES SÓN UN POU DE SECRETS: LES AVANTGUARDES A CATALUNYA\n1.- Definició d’avantguardisme. Quins moviments artístics aglutina?\n2.- Objectius de les Avantguardes.\n3.- Especifica les característiques de cadascuna.\n4.- Importància de Sigmund Freud. Qui és?\n5.- Trets de la poesia d’Avantguarda.\n6.- Joan Salvat Papasseit i EL POEMA DE LA ROSA ALS LLAVIS. Vida i obra.\n7.- Busca informació del Poema de la rosa als llavis.\n8.- Josep Vicent Foix. Vida i obra.\n9.- Fes un esquema :\nc) A diferència d'altres països, els grups avantguardistes catalans estaven poc cohesionats i formats per intel·lectuals amb importants divergències ideològiques o sobre la pràctica literària que duien a terme. Sovint s'organitzaven a l'entorn de revistes. De fet les iniciatives més interessants sorgiren d'un sol individu o bé de grups reduïdíssims.\nd) Molts dels escriptors que començaren experimentant amb les noves tendències evolucionaren posteriorment cap a actituds més acostades a les de la literatura tradicional. Per a d'altres l'Avantguardisme no fou més que una moda passatgera que no tingué continuïtat o que alternaven amb escrits propis de literària.\n10.- Llegeix i fes-ne un resum:\nLa revolució surrealista és abans que tot una revolució d'ordre moral, aquesta revolució és un fet viu, l'únic que té un contingut espiritual en el pensament occidental modern La Revolutión Surrealiste ha defensat - L'escriptura automàtica - El text Surrealista - Les imatges de pre-somni - Els somnis - L'alienació mental -L'histèria - La intervenció de l'atzar - Les enquestes sexuals - La injúria - Les agressions anti-religioses - El comunisme - El somni hipnòtic - Els objectes salvatges - la targeta postal. La revolució surrealista ha defensat els noms del compte de Lautrémont, Trotsky, Freud, marquès de Sade, Heràclit, Uccello, etc. Un grup surrealista ha provocat tumultes sagnants a la "brasserie des Lilas", al cabaret Maldoror, en els teatres i en ple carrer. El grup surrealista ha publicat diversos manifests insultant Anatole France, Paul Claudel, le maréchal Foch, Paul Valéry, le cardinal Dubois, Serge de Diaghileff i d'altres.\nM'adreço a la nova generació de Catalunya a fi d'anunciar que una crisi moral de l'ordre el més greu ha estat provocada, que els que persisteixin en l'amoralitat de les idees decents i enraonades tinguin la cara coberta de la meva escupinya. Salvador Dalí: "Posició moral del surrealisme". "Hèlix", 10, 1930.\n11.- Llegeix i fes un esquema de les idees principals. Et sembla positiu per la societat?\n3. La literatura ha exaltat fins avui la immobilitat del pensament, l’èxtasi i la son. Nosaltres volem exaltar el moviment agressiu, l'insomni febril, la cursa, el salt mortal, la bufetada i el puny.\n5. Nosaltres volem alabar l'home que s'agafa al volant, l'asta ideal del qual travessa la Terra, llançada a córrer, fins i tot pel circuit de la seva òrbita\n6. Cal que el poeta es prodigui, amb ardor, pompa i liberalitat, per tal d’augmentar l'entusiàstic fervor dels elements primordials.\n12.- Llegeix i extreu la idea principal. Quina tècnica creus que s’utilitza?\nEls cubistes volen cobrir DADA de neu: us semblarà increïble però és així, volen buidar de neu la seva pipa per tapar DADA. N'estàs segur?Del tot, els fets han estat revelats per boques grotesques. Creuen que DADA pot impedir que practiquin el seu odiós comerç: Vendre l'art molt car. L'art és més car que la llonganissa, més car que les dones, més car que qualsevol altra cosa. DADA no vol res, res, res, fa alguna cosa perquè el públic digui: "No comprenem res, res, res.""Els Dadaistes no són res, res, res, i de segur que no arribaran a res, res, res."Que no sap res, res, res, res."391", París, núm. 12, març de 1920\n13.- Quines idees destacaries del text?\nNo queda altra cosa que la follia, "la follia que solem recloure" tal com s'ha dit. Tots sabem que els folls són internats a causa d'un reduïts d'actes jurídicament reprovables, i que, en absència d'aquests actes la seva llibertat (la part visible de la seva llibertat) no seria posada en dubte. Estic disposat del tot a reconèixer que els foll són, d'alguna manera, víctimes de la seva imaginació.(...)\nFreud ha projectat la seva tasca crítica sobre els somnis, ja que, efectivament, és inadmissible que aquesta part tan important de l'activitat psíquica hagi tingut de moment tan poca atenció.(...)\nL'esperit de l'home que somia queda plenament satisfet amb allò que somia. La incògnita angoixant de la possibilitat deixa de formular-se. Vola més de pressa, estima tant com vulguis. I si mors, ¿és que no tens la certesa de despertar entre els morts? Deixa't portar, els esdeveniments no toleren que els ajornis. No tens nom. Tot es d'una facilitat preciosa.(...)\nCrec en la futura harmonització d'aquests estats, aparentment tan contradictoris, que són el somni i la realitat, en una mena de realitat. absoluta, en una sobrerealitat o surrealitat, si és que se la pot anomenar així. Aquesta és la conquesta que pretenc, en la certesa de no aconseguir-la mai, però massa oblidadís de la perspectiva de la mort per privar-me d'avançar una mica als gaudis d'aquesta possessió.[...] André Breton 1924.\nPublicat per Virginia Palomo a 19:19


12139973 - JJIGLENN JJORIGINAL\n+34 93 868 00 00\nParkes i Abrics\nTops i Màniga curta\nJerseis i jaquetes de punt\nVesteix-te de festa!\nCalçat i complements varis\nGorros, guants i bufandes\nINFANTIL (2 a 7 anys)\nRoba interior i Pijameria\nJUNIOR (8 a 18 anys)\nEspecial Tornada a l'Escola\nJerseis i polos\nSt. Fruitòs de Bages\nGLENN ORIGINAL GE 140 50SPS CAMP JEANS SLIM FIT\n- Slim fit per a una silueta estilitzada i moderna\n- Puntades de color afí per a un look innovador\n- Teixit denim elàstic Super Stretch 50%\n- Efecte desgastat realitzat a mà\n- Bragueta de botons\nCaracteritzat pels seus camals cenyides, Glenn és la versió actualitzada dels texans slim. Aquests texans, confeccionats amb un teixit denim elàstic, ofereixen un ajust en les cuixes prou cenyit però sense prémer gaire. Glenn és l'aliat perfecte per als que prefereixen els texans slim fit als skinny fit.\nEl model Original ha estat confeccionat seguint el disseny de cinc butxaques dels texans clàssics, un disseny caracteritzat per la seva atemporalitat i senzillesa. Són aquestes característiques les que converteixen un bon parell de texans a aquesta peça a la qual sempre pots recórrer.\nSuper Stretch 50% és un teixit denim amb una elasticitat capaç de fer que el teixit s'estiri fins a aconseguir una mida 1,5 vegades més gran que la seva mida real. Es tracta d'un teixit de gran elasticitat, ideal per a la confecció de texans molt cenyits. I tot això sense que els texans corrin el risc de donar-se de si amb l'ús, ja que aquest teixit ha estat elaborat mitjançant un filat especial confeccionat amb una barreja exclusiva de cotó, polièster i elastà.\nRaspallats a mà\nEl raspallat a mà és un procés utilitzat per crear un efecte envellit d'aspecte natural. Atès que es tracta d'un tractament de gran dificultat, la qualitat del resultat final depèn enormement de la perícia i minuciositat de la persona que el realitza. És per això que només treballem amb els millors artesans.\n78% Cotó, 20% Poliester, 2% Elastà\nEs pot rentar a màquina a un màxim de 40 ° C utilitzant un programa per a peces delicades\nPlanxar a temperatura mitjana\n36 37 (no disponible) 38 39 40 42 44 46\n10023127 - JOHN 314\n10024986 - HARRY H81\n12140592 - JJICLARK JJORIGINAL\n12146384 - JJTIM JJORIGINAL\n12141630 - GLENN JJORIGINAL\n10024985 - HARRY H80\n10023134 - LEO 20\n12146989 - JJITOM JJORIGINAL\nÚltims productes visitats\nUneix-te a nosaltres i no et perdis les nostres ofertes, promocions i novetats\n+ 3493 868 00 00\nC/ La font 2, 08281\nEls Prats de Rei (Barcelona)\nJIP Moda 2018 © - Tots els drets reservats


En Roc a la Cuina: de març 2013\nBunyols de llàntia - DIJOUS SANT 2013\n* Aquesta recepta la vaig posar l´any 2011 i la he " refrescada" doncs crec que val la pena...\nFeliç Setmana Santa a tot@s\nQuan arriba Quaresma es molt típic de trobar a totes les pastisseries de Catalunya ..els bunyols o brunyols , a casa des de sempre es una tradició de fer-los el dia de Dijous Sant, aquesta es la meva proposta per aquest any, tinc que dir que queden molt bons, la recepta una mica modificada es del meravellós blog http://www.velocidadcuchara.com/\njo la he preparat amb la meva "olla màgica "= thermomix, però igualment es pot fer a la manera tradicional.\nTambé tinc que dir que he utilitzat una eina molt especial, queden tots iguals i no t´embrutes gens les mans, segur que a la ferreteria la poden provar, jo ho vaig fer..a més no es pas cara, de no tenir-la , cap problema amb dues petites culleres i llestos....\nIngredients ( per uns 35 bunyols )\n100 grams de llet,\n100 grams d´anís ( jo sempre faig servir El Mono),\n100 grams d´oli d´oliva,\n90 grams de sucre,\n4 ous grossos,\n1 sobre de llevat ( tipus Royal)\nOli de gira-sol (per fregir els bunyols)\nSucre fer "ensucrar-los" un poc fet, pot ser normal o glass\nRatllarem la pell de una llimona junt amb el sucre 30 segons, velocitat prog. 5 a 9 , i reservar.\nSense rentar el recipient i posarem l ´oli i la pell de l´altre llimona, 6 minuts, 100 c, velocitat 1.,passat aquest temps, treure,colar la pell i reservar.\nBatre els ous 20 segons, velocitat 3, ara afegir l ´oli + la resta d´ingredients menys la farina, barrejar 1 minut, velocitat 3, desprès i afegim la farina i batre 1 minut, velocitat 3.\nPassar la massa a un recipient i deixar reposar tapada 1 hora dins de la nevera.\nPosarem al foc un cassó fondo amb abundant oli de gira-sol, quan l´oli ja estigui calent i posarem la llàntia perquè agafi calor, treure-la de l´oli i la anirem omplin fins a la meitat amb l´ajuda de una cullera petita , introduir-la dins del cassó, poc a poc es desenganxen i suren, donarem la volta al bunyol quan veiem que una banda esta torrada, es recomada de fer-los de dos en dos , escorre sobre una reixeta i quan estiguin quasi frets, passar-los pel sucre.\n* A cada tanda de bunyols, es important d´escalfar la llàntia dins de l´oli, molt bons, de veritat.\nFIRA DEL MOTOR A GIRONELLA 2013\nDiumenge dia 24 de març La Botiga d´en Roc a la cuina estará a la fira d´alimentació a Gironella, i esteu convidats.\nAmanida d´enciam fulla de roure, julivert i rabets\nEnciam fulla de roura\nTallarem l´enciam a juliana i els rabets a rodanxes, o posarem en una safata junt amb les fulles de julivert i o manirem tot amb una bona vinagreta que farem amb l´oli, el vinagreta, la sal i el pebre, per acabar i posarem unes olives.\nSense comentaris .......\nPastissos de llaminadures / Pastís Romea\nPastís especial per a un SR. molt especial, Moltes Felicitats i gràcies per confiar l'elaboració del pastís per a la seva festa.\nPasta "caprici" amb sípia, cloïsses i verdures\nPasta ( model caprici )\nDeixarem una estona les cloïsses amb aigua força salada perqué treguin la sorra que podi estar dins.\nTallarem la sípia a trossets petits i la saltarem uns minuts amb oli calent.\nFarem un bon sofregit amb la ceba, api, pastanaga i el pebrot tot tallat petit, quan la verdura començi a agafar color, afegirem el tomàquet, quan estigui fregit i abocarem un raig de vermut blanc sec, la sípia i els cloïsses, condimentar al gust i deixarem reduir.\nMentre bullir la pasta seguin les instruccions del fabricant , quan aquesta estigui " al dente" li afegirem a la cassola del sofregir, remenar una mica i servir calenta.\nEl terme jarret (també conegut com morcillo) deriva de la paraula "gerra" per referir-se a la pota de l'animal, sent el jarret la part alta i amb carn que va des del panxell fins a la corba de la pota de l'animal i és molt saborosa.\nUn jarret de vedella lligat ( podem demanarem al nostre carnisser que ens tregui l´os i ens el lligui )\nEn primer lloc pasarem el jarret per la cassola amb oli calent per segellar la carn, li donarem una mica de color, retirar i reservar.\nEn el mateix oli farem un sofregit amb la ceba, la pastanaga, el api, tot tallat petit, també li posarem el cap d´alls sencers amb la pell, quan les verdures ja agafin color li aferirem les tomàquets tallades a quarts sense pell, les fulles de llorer, el jarret que tenim reservat i el vas de vi ranci, deixar coure tot a foc baix, condimentar amb sal i pebre al gust, quan veirem que la carn comença a estar cuita treure la cassola del foc i la deixarem refredar una mica.\nMentre pelarem i tallarem les patates a quadrats, les fregirem una mica, rescórrer i reservar.\nPasada una mig hora agafem el jarret de vedella li treurem els cordills i la tallarem a rodanxes ( deixo la mida al gust del comensal ).\nAgafar tot el contingut de la cassola i o triturarem ( les fulles de llorer i el cap d´alls sencers NO ), o tornarem a posar a la cassola junt amb el jarret a rodanxes, les patates i una picada feta amb les avellanes torrades, cobrir tot amb aigua o un brou lleuger i deixar coure sempre a foc baix fins que quedi cuit i el suc una mica espès.\n* Sembla complicat, però es molt fàcil\n* Al triturar totes les verdures, i son però no es veuen, ideal pels nens i als poc amants de verdures.\nXX FIRA D´ARTESANIA I COMERCIAL A SANT JAUME DE LLIERCA\nVII Trobada de Patchtwork\nSardanes amb la cobla Vila de Jonquera\nCastells a càrrec dels Falcons de Capellades\nBall de fi de festa.....\nEn Roc a la cuina també i será, si voleu venir i esteu convidats\nPastissos de llaminadures / Pastís de noces Enric & Lorda\nAquesta setmana hem estat afortunadament molt ocupats amb diversos encàrrecs, entre ells un dels meus favorits, aquest preciós pastís de noces per l'enllaç de Enric & Lorda\nMoltíssimes felicitats i gràcies per confiar l'elaboració del vostre pastís\n8 de Març 2013 Dia Internacional de la Dona\nEn ple sigle XXI, desgraciadamente encara no s'ha aconseguit la igualtat en tots els àmbits\nMil petonets i FELIÇ DIA A TOTES\nCloïsses saltades amb all amb aroma de vermut blanc sec\nUn plat tant ràpid de preparar com de que desaparegui a taula.\nEn primer lloc posarem les cloïses en aigua salada perquè escupin les restes de sorra que pugin tenir dins,\ndurant aproximadament una hora, després les esbandirem en aigua sota l´aixeta, escórrer i reservar.\nTallarem els alls sense pel a rodanxes i els sofregirem en oli calent, quan ja començin a agafar una mica de color afegir les cloïses, condimentar amb al sal i pebre al gust, donar.lis un parell de remenades , abocar un raig de vermut blanc sec que deixarem reduir, i llestes per menjar.\nPastissos de llaminadures / Mona de Pasqua Cors i pollet\nEn el nostre petit obrador, ja estem preparant dolços i colorits presents per celebrar la Pasqua, i volem compartir aquesta petita mostra amb tots vostès.\nArxivat a: PASTISSOS DE LLAMINADURES/ ESPECIAL PASQUA\nPastissos de llaminadures / Tortell de Rams\nPastissos de llaminadures / Ou de Pasqua\nPastissos de llaminadures / Ou de Pasqua 3D, Talla M\nEn el nostre petit obrador, ja estem preparant dolços i colorits presents per celebrar la Pasqua, i volem compartir aquesta petita mostra amb tots vostès\nXX FIRA D´ARTESANIA I COMERCIAL A SANT JAUME DE LL...\nPastissos de llaminadures / Pastís de noces Enric ...\nCloïsses saltades amb all amb aroma de vermut blan...\nPastissos de llaminadures / Mona de Pasqua Cors i ...


Ermita de sant Joan – TOT MONTSERRAT\nAquesta ermita està a tocar de la Sant Onofre. L’ermita està construïda aprofintant una gran balma. Es descrita per l’abat Pedro de Burgos i per Argaiz. Tenia dues cisternes.\nEra una ermita ben orientada, amb bones vistes i habitacions espaioses. Segons Argaiz d’aquesta ermita surt un camí que va al de la Parra. Argaiz, parlant de l’ermita de Sant Jeroni, diu que s’hi arriba per el camí de la Parra. I el nom rpvoés perquè “gran parte de él parece un parral de árboles”. Per aquestes indicacions el camí de la Parra es refereix al camí de ferradura que portava a Sant Jeroni i el camí que surt de l’ermita de Sant Joan es el camí de Sant Joan.\nErmites de sant Joan i sant Onofre. Aiguafort de Pere Pau Muntanya i Francesc Remart (1790)\nLa crònica d’Argaiz també indica que a “un tiro de piedra del camino se halla otra hermita vieja con otra cisterna harta bien labrada para aquel tiempo” Desconeix a quina ermita es refereix, no pot ser la de Santa Caterina, perquè en la crònica del pare Argaiz es refereix a aquesta ermita amb uns altres termes. ¿Es refereix a una ermita no reeixida, coneguda com la de sant Pere, situada antigament on avui hi ha la balma del Penitent?\nSerra y Postius explica que a l’ermita de Sant Joan s’hi entrava per una bona escala. Estava separada per 30 pams de l’ermita de Sant Onofre. Antigament havia hagut un passarel·la per comunicar les dues ermites. Després s’anul·là aquest comunicació per tal d’augmentar la soledat dels ermitans. De tal manera que si entre ells només es podien veure i parlar a través d’una petita finestra. Si es volien veure havien de trobar-se fora de les respectives ermites. La distància per camins entre les dues ermites era de 300 passos .\nErmita de sant Joan. Gravat al burí en Compendio historial (1758)\nPer la seva ubicació i característiques era un lloc on es retiraren alguns abats Bartomeu Garriga, primer període (1559-1562) Bartomeu Garriga, segon període (1568-1570) , Benet de Tocco, primer període (1556-1559) segon període (1562-1564) i Plácido Salinas (1590-1592). Aquest darrer abat a l’any 1591 restaurà l’ermita. En una cisterna hi ha una inscripció que esmenta data: “J.P. MDXCI”. A prop de l’ermita hi havia una oratori dedicat a la Immaculada Concepció. Es esmentat en unes cròniques del 1683 i del 1739.\nErmita de sant Joan. Album Pintoresch Monumental (1881)\nEl rei Felip II dinà en aquesta ermita el 10 de juliol de 1599. Els francesos destruïren aquesta ermita l’any 1812. Des de llavors restà abandonada fins l’any 1858 quan Juan José Espinós, antic mariner espanyol, s’hi retirà a fer vida de penitent. Segons G. Cornet, aquest nou ermità, només hi va ser-hi 20 mesos.\nAl segle XX un restaurant ocupà part de l’espai de l’ermita. Segons les cròniques de l’època en aquest restaurant era famós pel seu arròs a la catalana.\nErmites de sant Joan i sant Onofre. Montserrat album de 59 vistes Roca (1909)\nErmites de sant Joan i sant Onofre. Restaurant a començaments del segle XX\nErmita de Sant Joan. Restaurant sobre l’ermita. Postal 1927\nErmita de Sant Joan. Restaurant sobre l’ermita. Estat any 2004\n És un doble pas, distancia entre dos suports del mateix peu mentre es camina. En aquest cas són 195 metres, aproximadament.\nSant Joan 402248.014 4604618.901


Aplicacions al Cloud (I): Escalabilitat - Ilimit\nInici › Tecnologia › Aplicacions al Cloud (I): Escalabilitat\nEscalat vertical vs horitzontal\nQuan tenim una aplicació corrent en un servidor i la demanda de peticions puja correm el risc de que el servidor no pugui atendre i servir correctament totes les peticions que arriben. En aquest punt, tenim un problema i dues possibles solucions:\nAugmentar les prestacions del servidor: afegir memòria, incloure més cpu, etc. Això és el que coneixem com escalat vertical. Aquest tipus d’escalat és el que es plantejava antigament quan la demanda creixia lentament i es podien fer pressupostos a “x” anys vista i on es comptava sempre amb capacitat sobrant als servidors en previsió del possible creixement. En els temps en què vivim, quan els projectes o serveis nous es volen posar en producció en terminis curts i és difícil fer prediccions a més d’un any vista, quan es vol ajustar els costos i no pagar més del que és estricament necessari, l’escalat vertical deixa de tenir tant de sentit i, fins i tot, es podria considerar una estratègia perillosa. Les ampliacions (o reduccions) de hardware, encara que siguin “virtuals” impliquen tasques de manteniment i talls de servei. Addicionalment, un servidor no pot créixer il·limitadament en memòria, disc o cpu, sempre hi ha un límit, i molts cops ens el trobarem en el moment menys oportú.\nNomés cal mirar al nostre voltant: cap dels grans serveis o portals que coneixem i que són exemple de creixement i escalabilitat (google, facebook, twitter, evernote, whatsapp, linkedin, etc.) podrien ser servits des d’un únic “gran” servidor. Dit duna altra manera: cap d’aquest serveis hauria estat possible utilitzant l’escalat vertical.\nUna estratègia diferent seria distribuir l’aplicació en diferents components i augmentar el número de cada un d’ells, segons convingui. Aquesta és la clau, i s’anomena escalat horitzontal sobre arquitectures distribuïdes. En comptes de dissenyar una aplicació de forma monolítica, la des-composem en diferents mòduls, cada un dels quals executa una funció concreta. Això permet que puguem créixer allà on calgui en número de servidors (instàncies o nodes), en comptes d’augmentar cpu o memòria d’un únic gran node. Si utilitzem un escalat horitzontal, al tenir més d’una instància (servidor) per a cada servei, el que fem es balancejar les peticions entre els diferents nodes que donen aquell servei, podent afegir més nodes segons les necessitats i la càrrega global de peticions. El balanceig de peticions ens ofereix una segona avantatge: l’alta disponibilitat del servei. Podem aturar un node, ja sigui perquè té problemes o sigui per realitzar un manteniment com ara actualitzar el sistema operatiu, re-dirigint les peticions cap als nodes restants, de forma que l’usuari final no nota cap interrupció de servei. Addicionalment, una arquitectura distribuïda ens permet afrontar canvis en una part de l’aplicació sense afectar a la resta, facilitant el control de versions i en definitiva la gestió del canvi. Ens permet també que cada part de l’aplicació funcioni amb el sistema operatiu i les versions més adients per a la funció a realitzar, sense haver d’assumir compromisos ni patir problemes de compatibilitat. Ara bé, l’escalat horitzontal també ens planteja un seguit de reptes que hem de superar per poder gaudir de les seves avantatges. No podia ser tot tant fàcil. Per això haurem de seguir un conjunt de bones pràctiques que veurem més endavant.\nUn exemple d’arquitectura monolítica i que ha de créixer mitjançant escalat vertical podria ser un servidor web amb una aplicació (PHP, Java, ASP, etc.) i una Base de Dades (MySQL, SQL Server, etc.), tot executant-se en un mateix servidor. Quan el número de visitants o el número de peticions simultànies a la base de dades fa que el nostre servidor arribi al màxim de memòria o cpu, aquest deixarà de respondre i l’únic que podrem fer és aturar l’equip, afegir més memòria ram o cpu i tornar-lo a engegar, esperant que els nous recursos addicionals siguin suficients per assumir la càrrega. Si passat un temps baixa l’activitat, veiem que ja no necessitem aquells recursos extra i volem deixar de pagar-los, el que haurem de fer és similar: aturar l’equip (fet que implica un nou tall de servei), treure memòria ram i/o cpu i tornar a engegar, i així anar fent. Tot això amb l’inconvenient afegit que un problema de recursos amb el servei web pot deixar sense memòria el servei de base de dades i viceversa, dificultant encara més les previsions i la gestió de la càrrega en moments crítics. Està clar que això no és un bon exemple d’escalabilitat.\nQuan pensem en arquitectures web distribuïdes probablement la primera idea que ens ve al cap és separar la base de dades del servei web. Cada funció és executada en un servidor diferent, cadascun pot tenir els recursos i versions de sistema operatiu que més s’adeqüin a la funció a realitzar i, si cal, podem afegir més nodes de cada tipus per dividir la càrrega i augmentar la capacitat. Caldrà però, que la nostra aplicació tingui en compte l’existència dels nodes addicionals, i aquí apareix uns dels primers reptes. Per aconseguir-ho, ens poden ser d’ajut elements com els balancejadors de peticions web. En altres casos pot ser el propi codi de l’aplicació qui decideixi enviar dades o peticions a diferents nodes, per exemple quan tenim més d’una base de dades on guardem diferents tipus d’informació.\nDe totes formes, una arquitectura escalable al Cloud va molt més enllà, i per aconseguir sistemes realment auto-escalables i elàstics basats en plataformes Cloud haurem d’incorporar un conjunt de metodologies i tecnologies addicionals que veurem en propers articles d’aquest blog.\n‹ “Entre Núvols”: El futur del Cloud Computing\nEl Cloud a la teva pròpia empresa, una eina útil? ›


Fongs – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n11 julio, 2017 vlcseo 128 Views 0 Comments\nPer a començar, veurem què són els fongs realment:\nEls fongs no són plantes ni animals, encara que se semblen en algunes de les seues característiques tant a les unes com als altres. Va haver-hi moltes confusions, perquè durant molt temps, van ser classificats pels botànics com a plantes, per ser organismes sedentaris que es troben fixos a un substrat i, mentre estan vius, no cessen de créixer.\nDesprés els van passar al regne animal, en descobrir que les parets cel·lulars fúngiques es compon de quitina (C6H11O5NH2) la mateixa substància que fa dur l’esquelet extern dels insectes i crustacis, i no de cel·lulosa , ni tampoc posseeixen capacitat fotosintètica.\nFinalment van quedar agrupats en una altra branca de l’arbre de la vida, relacionant-los amb floridures i llevats.\nEls que ens interessen són part de la família fungí.\nDins d’aquesta immensa família, ens anem a detenir solament en els fongs més representatius, que ja han guanyat el seu lloc indiscutible en la història de la gastronomia mundial:\n(Nom científic: Cantharellus Cibarius/mízcalos/лисичка)\nUn dels més populars en l’alta cuina centre-europea. El seu color, que varia de groc a taronja fosc, el seu delicat sabor que fa recordar a damasco, amb una suau nota de nou, ho converteixen en delicat i sofisticat alhora.\nS’aconsegueix fresc des de principi d’estiu a la fi de tardor, també s’aconsegueix sec, encara que perd bastant del seu delicat sabor. El seu preu és relativament alt ja que encara no han trobat la manera de conrear-los.\nGeneralment se serveix com a salsa o guarnició lleument salteado, acompanyant: aus de caça (faisà, guatlles), conill, o peixos.\n(Nom científic: Cornucopioides Del Craterellus/Trompeta de la mort)\nTé forma de trompeta o d’embut, de color negruzco-grisenc a azulado. La seua carn és molt prima i elàstica.\nTenen exquisida aroma especiado. Alguns xefs prefereixen les trompetes seques ja que posseeixen major aroma així com concentració de sabors que quan són fresques.\nChanterelle Negra Chanterelle Negra Chanterelle Negra\nNo es pot consumir ni en cru ni amb poca cocció per que resulta indigesta. Han de cuinar-se entre 15 i 20 min.\nLes formes de servir-les, més generals són a la brasa, salteadas, com a guarnició, en crema com a salsa o en guisats.\nTrompeta dempeus groc:\n(Nom científic: Cantharellus Tubiformis/trompeta dempeus groc)\nAmb tronc de color groc i barret que vària de grisa clar a blava-porpra, li dóna un atractiu toc als plats.\nTrompeta dempeus groc Trompeta dempeus groc Trompeta dempeus groc\nDe carn flexible i aroma de pruna, combina molt bé amb infinitat de preparacions de carn i peix, com també barrejat amb verdures i altres fongs.\n(Nom científic: Morchella Salvatges Elata/Morilla/Múrgola/Fong de Xiprer/Morel/сморчок )\nDe color daurat-marró amb barret allargat, que sembla un panal d’abelles, amb consistència esponjosa.\nGeneralment s’aconsegueixen deshidratats. Una vegada hidratats tenen aroma i sabor molt complexos que recorda el bosc (fusta), amb tocs especiados i suau textura. Combina molt bé amb carns de caça, en salses fortes i ben condimentades com a guisats. També aprofitant la seua estructura hueca els preparen farcits.\n(Nom científic: Boletus Edulis/Cepe/King bolete/Бе́лый гриб.)\nUn dels fongs mes benvolguts en la gastronomia Italiana. Fong de carn ferma i textura sedosa. Robust tronc de color blanc, cobert de capa “bronzejada” de color marón clar, amb aroma i sustancioso sabor a nou.\nÉs de gran popularitat per la seua versatilitat, es menja cru en amanides, simplement salteado amb llard és deliciós, i (no podia ser d’una altra manera, prenent en compte el seu origen) acompanyant pastes i risotto. Fora del lloc d’origen s’aconsegueixen secs.\n(Nom científic: Hydnum Repandum/gamuza/llengua de vaca )\nTé el barret carnoso, compacte, de color blanquecino fins a groc pàl·lid, La carn és de color blanca una vegada tallats (per efecte d’oxidació) canvien color a ocre ataronjat, damasco. Amb aroma afrutado, molt agradable.\nEl seu sabor és excel·lent amb deixe a pebre, notes lleugerament amargues que desapareixen després de 5 a 10 min.de cocció, combina molt bé amb carns i peixos.\n(Nom científic: Sparassis Crispa/Esponja)\nEl seu nom prové pel seu increïblement semblat amb aquest vegetal. El seu color blanc-crema es va transformant s’a color marró clar-canyella, a mesura que va madurant.\nTé una olor dulzón amb una mica de canyella i un sabor d’avellanes encantador. La seua textura de fines capes, recorda milhojas, queda molt bé en regirats, sopes, salses.\n(Nom científic: Lactifluorum de Hypomyces)\nEn realitat ni si vulga és fong en si. És un bacteri-paràsit que ataca a membres dels gèneres Lactarius i Russula, conquistant-los i deixant-los pràcticament irrecognoscibles, canviant el seu color a ataronjat-vermellós que es assembla a la pela externa d’una llagosta cuita. El mes increïble és que també té inconfusible sabor a crustaci.\n(Nom científic: Agaricus Bisporus)\nÉs el “cosí major” dels champignons de Paris (provenen de la mateixa espècie). Originari de les costes del Mediterrani, actualment àmpliament conreat a tot el món.\nA deferència del xampinyó blanc, el portobello és molt més gran, el seu barret arriba a 15 cm., amb color marró clar–cafè i sabor més definit i intens. Amb textura ferma i carnosa.\nMolt versàtil en la cuina com a acompanyament o entrada única servint-ho grillado o amb prou faenes salteado amb llard.\n(Nom científic: Pleurotus Ostreatus /Ostra/Orejón/Pleurote en huître/вешенка)\nEs reconeix fàcilment per la forma del barret, a manera de ventall o d’espàtula, arredonit, amb la superfície llisa, bombada i convexa quan és jove,\naplanándose després a poc a poc. El color és variable, des de gris clar o grisa pissarra fins a marró, prenent una coloració més groguenca a mesura que van madurant. Es troben també de color rosa (són molt poc comuns, i els suggerisc utilitzar les crues, ja que perden el seu color amb la cocció.\nLa seua aroma és forta i persistent, amb delicada i suau textura. Generalment es consumeixen frescs en amanida, també queden ben salteados amb pasta, o grillados com a guarnició.\n(Nom científic: Lentinus Edodes /shii-take/椎 茸/шиитаке )\nÉs un fong originari de Xina, molt difós en les cuines de tot el Sud-est Asiàtic. Els adjudiquen propietats curativas contra diverses malalties, que no van ser demostrats científicament, però hi ha diverses recerques en curs.\nBarret de color marró fosc a cafè amb llet, amb el seu interior de color crema.\nAmb fort i penetrant aroma a fusta. Fresc es pot cuinar de variades maneres: a la graella, salteado, en sopes. Té una particularitat: la seua textura molt resistent aguanta molt bé coccions perllongades. Es va fer popular en occident fa pocs anys amb l’avanç de cuina fusió. En la cuina oriental generalment se serveix en guisats, sopes a força de dashi, o fresc en amanida.\n(Nom científic: Flammulina Velutipes/Collybia Velutipes/えのき茸/金针菇/эноки)\nUn bolet originari de Japó, hi ha una diferència important en l’aspecte entre els bolets salvatges i conreades. Els bolets conreats no s’exposen a la llum, que donen lloc a un color blanc, mentre que els bolets salvatges creixen generalment amb un color marró fosc.\nAmb delicada i trencadissa textura, el seu sabor dulzón (fruiter) queden molt bé frescos, en amanides o amb molt poca cocció agregant-los a últim moment en sopes o salteados al wok.\n← Cultiu i producció de cacau, per a convertir-ho en xocolata\nEcovidrio, l’Ajuntament de València i la FEHV presenten el pla integral per a incrementar el reciclat de vidre a l’estiu →\nJutjat cita a Mulet com testimoni en el judici pel cas dels censos manipulats en 2007 a Cabanes\nEstes son les candidates que han resultat preseleccionades en la nit de hui al sector de Olivereta\nTheobroma cacau L.: és el nom científic que rep l'arbre del cacau o cacaotero. Theobroma, en grec, significa 'beguda dels


El menjador municipal atendrà els usuaris del menjador de l’Ateneu - Diari de Santa Coloma\nEl menjador municipal atendrà els usuaris del menjador de l’Ateneu\n26/02/13. L’Ajuntament i l’entitat Menjar per a Tothom acorden treballar per crear un centre d’atenció social integral\n26/02/13. Després d’un mes de polèmica i diverses reunions, per fi, hi ha solució. El menjador municipal donarà servei a tots els usuaris que fins ara acudien al menjador social que gestiona l’entitat Menjar per a Tothom a l’Ateneu. L’Ajuntament oferirà àpats de manera gratuïta de dilluns a divendres al menjador municipal, situat al barri de Singuerlín. D’aquesta manera, es tanca un mes de retrets mutus que han servit, però, per demostrar que malgrat les diferències, l’enteniment és possible.\nL’acord va més enllà de la simple absorció del servei de l’Ateneu al menjador municipal. I és que, les dues parts s’ha compromès a impulsar un grup de treball format per entitats ciutadanes i professionals dels Serveis Socials que analitzi les accions en aquesta matèria amb l’objectiu de crear un nou model de menjador més integral, que inclogui altres serveis, a més de garantir els àpats per les persones més vulnerables. “És un acord del 90%”, explicava fa uns dies Marc Martínez, membre de Menjar per a Tothom. L’entitat està satisfeta amb el resultat i assegura que estarà vigilant amb els compromisos que ha adoptat el govern de la ciutat.\nEl trasllat d’usuaris cap al menjador municipal es farà de manera progressiva, però des de l’entitat es creu que en cap cas superarà el període de sis mesos establert per la Generalitat en la inspecció que va fer esclatar la polèmica, ara fa un mes.\nL’acord va passar pel ple de febrer celebrat dilluns en forma de moció. Tots els grups excepte el PP –s’hi va abstenir- van votar a favor de la iniciativa. Tot i això, no van faltar les crítiques i les demandes de dimissió del tinent d’alcalde, Raúl Moreno, que va aprofitar la paraula per fer una cronologia dels fets i reiterar que la prioritat del govern de Santa Coloma és l’atenció social. L’Ajuntament destina en aquesta partida 12 milions d’euros.\nArticle anteriorEl ple aprova regular les opinions del butlletí municipal\nArticle següentEl Neus es carrega un rival directe amb una primera part de llibre (48 a 73)


Barcelona serà la seu del Mobile World Congress del 2013 al 2018 - FC Barcelona\nHomeClubNotíciesBarcelona serà la seu del Mobile World Congress del 2013 al 2018\nBarcelona serà la seu del Mobile World Congress del 2013 al 2018\nLa ciutat de Barcelona serà la seu del congrés mundial de telefonia mòbil més important del món entre 2013 i 2018 El FC Barcelona ha mostrat durant el procés de selecció el seu suport a aquesta candidatura, considerant-la positiva per a Barcelona\nLa ciutat de Barcelona s’ha imposat a París, Munic i Milà en la carrera per a la celebració del Mobile World Congress durant el període 2013-18. La notícia s’ha conegut aquest divendres quan la GSMA, l’entitat organitzadora d’aquesta fira de telefonia mòbil, ho ha comunicat oficialment a Fira de Barcelona.\nPaper actiu del FC Barcelona\nEl FC Barcelona ha ofert el seu incondicional suport a aquesta candidatura. Concretament, el mes de febrer passat el president del FC Barcelona, Sandro Rosell, i el directiu Dídac Lee, responsable de l’Àrea de Noves Tecnologies, es van reunir amb els impulsors d’aquesta iniciativa per mostrar una ferma predisposició perquè la fira continués a la Ciutat Comtal.\nA més, el Club treballa en la potenciació de les noves tecnologies, com ja es va demostrar el 6 de juliol passat, quan Sandro Rosell va signar en persona l’acord amb Telefónica per potenciar les noves tecnologies al Camp Nou. El Barça té com a objectiu ferm encapçalar el potenciament de l’I+D a casa nostra, Catalunya, col•laborant amb el patronat de la Fundació.cat.\nEl Barça, un reclam\nEl FC Barcelona considera que el Mobile World Congress, la trobada de telefonia mòbil més important del món, és un projecte que ajuda a situar Barcelona i Catalunya en l’àmbit global. El suport del Barça ha suposat un gran reclam en el mercat internacional, d’on provenen una bona part del públic potencial d’aquesta fira.


Nom: TORRE DE ROCA-SALVA\nAltres noms: Torre de Sant Climent\nAdreça: Mas de Roca-Salva\nNúm. Registre / Catàleg: 468-MH\nSegles: XIII - // XVII - XVIII // XIX - // XX -\nEdifici aïllat format per dos estructures d'habitatge annexes i una torre circular situat a la falda del Puigdalí. Les façanes són arrebossades amb la pedra vista i les cobertes, de doble vessant a laterals. Les pedres de la façana són mitjanes i irregulars, però les de les cadenes cantoneres són grosses i ben escairades.\nLa torre de Sant Climent està formada per una sala de planta rectangular i la torre. A aquesta casa es va afegir una nova construcció (s. XVII-XVIII).\nPel que fa a l'edifici original, està restaurat i actualment presenta una gran porta adovellada de grans blocs ben escairats de pedra sorrenca. La porta està decorada amb una porta de ferro amb petites obertures quadrangulars, una rampa d'accés de fusta i dues cadenes, que li dónen una aparença d'escenografia medieval. La dovella clau conté la llegenda Torredemer, l'any 2000 i un escut. A l'interior hi ha un pati amb una escala i una finestra emmarcada de pedra de nova talla, amb tres arcs trilobulats i dues columnetes monolítiques. A la terrassa del sector occidental (s. XIX), a l'alçada del primer pis, que també és una ampliació de l'estructura original, hi ha, una obertura amb una llinda monolítica de nova talla amb la llegenda següent:\nRAMON TORREDEMER i TUPU\n1993 IHS + 2003\nLa façana lateral, a llevant, és de l'ampliació dels segles XVII-XIX. La façana és de pedra vista per sustracció de l'arrebossat original, cosa que es fa evident en l'emmarcament de la porta princiapal. La façana consta d'un portal emmarcat de pedra d'arc rebaixat i de vàries finestres emmarcades de rajola. La cornisa té un ràfec de tres fileres, dues de rajola plana i una de teula.\nAl voltant del mas hi ha una valla metàl·lica de color verd i un portal tancat.\nUns 300 metres al nord de la casa, seguint per un camí que ve d'Amer, hi ha una petita estructura rectangular, amb un adossat, tot en ruïnes, en un lloc amb molta visibilitat, que potser està relacionada amb la Torre de Sant Climent. Edifici aïllat format per dos estructures d'habitatge annexes i una torre circular situat a la falda del Puigdalí. Les façanes són arrebossades amb la pedra vista i les cobertes, de doble vessant a laterals. Les pedres de la façana són mitjanes i irregulars, però les de les cadenes cantoneres són grosses i ben escairades.\nPel que fa a l'edifici original, està restaurat i actualment presenta una gran porta adovellada de grans blocs ben esca...\nDes de la casa hi ha un visibilitat excel·lent de la plana de Sant Climent i del Pasteral, cosa que acredita la seva històrica funció de vigilància territorial. En aquest sentit, cal relacionar-la amb el Castell d'Estela, ja que formava part d'un mateixa línia defensiva de la Vall i era propietat de les mateixes famílies (Soler i Montcada). Pere Soler, casat amb Constança de Roca-Salva, n'era el senyor el 1365 i Berenguer Soler, el 1406, era senyor de Roca-Salva i d'Estela.\nEs tracta d'un edifici alt medieval, consistent en una torre circular i una sala rectangular, documentat des del segle X (949). La sala rectangular, de gran qualitat arquitectònica, tenia també la funció defensiva, ja que es conserven un seguit d'espitlleres avui integrades a les parets mestres de la masia. A aquest edifici original s'hi van afegir, als segles XVI i XIX, construccions adossades. Durant el segle XX ha estat abandonat fins fa 15 anys.\nDes de 1993 el propietari ha reconstruït el conjunt per fer-ho habitable i li ha donat un aspecte senyorial i arqueologista-fantasiós amb una entrada principal "medievalitzada".\nL'any 2004 es va realitzar una petita intervenció arqueològica al pati d'accés a l'edifici per reconèixer possibles ocupacions i evidenciar la seqüència constructiva. La torre circular i la sala primigènia són contemporànies, mentre que el mur que tanca el pati és posterior a aquests dos elements. L'any 2007 es va portar a terme una nova intervenció arqueològica centrada en la sala rectangular i l'espai exterior. A la sala rectangular no es van trobar indicis de paviments construïts anteriors a l'actual, el qual aprofita el mateix subsòl natural de roca mare, per tant es tracta del nivell de circulació original. El desnivell existent entre l'nterior de la torre i l'espai exterior fa pensar en un aprofitament natural per a la construcció d'aquests primers elements arquitectònics. A la part SE exterior, corresponent a la zona actual d'accés, es va documentar un mur que podria formar part del tancament perimetral inicial. Masia fortificada, datada des del segle XI, reformada i ampliada als segles XVII, XIX, XX. La torre està datada del segle XIII. La casa es coneix popularment com La Torre de Sant Climent.\nDes de la casa hi ha un visibilitat excel·lent de la plana de Sant Climent i del Pasteral, cosa que acredita la seva històrica funció de vigilància territorial. En aquest sentit, cal relacionar-la amb el Castell d'Estela, ja que formava part d'un mateixa línia defensiva de la Vall i era propietat de les mateixes famílies (Soler i Montcada). Pere Soler, casat amb Constança de Roca-Salva, n'era el senyor el ...\n2004 Intervenció arqueològica al pati d'accés.\n2007 Intervenció arqueològica a la sala fortificada i l'espai exterior.\nAHCOAC Girona Arxiu Històric del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya-Demarcació de Girona núm. 3578\nArxiu DGPC Palau Moja Agustí Farjas, B. (2004): Memòria d'excavació. Pati d'accés. Núm. mem. 8045\nArxiu DGPC Palau Moja Agustí Farjas, B. (2004): Memòria d'excavació. Sala fortificada (àmbit 5) i espai exterior (àmbit 11). Núm. mem. 7964


Metodologia - Postgrau en Direcció Financera - UPF Barcelona\nLa metodologia pedagògica de la modalitat presencial fomenta la interacció entre els participants i combina, entre d'altres, casos, jocs d'empresa, treballs en grup i presentacions d'informes.\nA la exposició de conceptes teòrics per part dels professors s'afegeix la intervenció activa dels participants. Aquests debaten i resolen casos pràctics; en equip, desenvolupen jocs de rol i d'empresa basats en problemes reals i actuals i preparen un projecte que posa a la pràctica els aprenentatges adquirits.\nEntre sessió i sessió els participants estudien la documentació proporcionada i preparen els exercicis que posteriorment es resoldran a classe. Per a cada hora lectiva es calculen entre una i dues hores de treball fora de l'aula.


El nom de la vila prové del topònim Scala, que designa un port natural pel refugi de barques. Forma part del Parc Natural del Montgrí, les Illes Medes i el Baix Ter, i del Parc Natural dels Aiguamolls de l'Empordà. Al seu municipi es troba la vil·la medieval de Sant Martí d'Empúries, al costat de les ruïnes gregues i romanes i porta d’entrada de la flama dels JJOO Barcelona 92. Val la pena arribar-se fins al Museu d’Arqueologia de Catalunya-Empúries i visitar les ruïnes. Entre els seus agregats compta, a més, amb els nuclis de Cinclaus, Les Corts, Vilanera i el veïnat dels Recs. L’Escala està situada al sud del Golf de Roses i al bell mig d’un gran nombre de cales i platges, ideals per a la pràctica de tot el que es relaciona amb el sol i la mar. Disposa de club nàutic, important port pesquer, hotels, apartaments i càmpings de totes les categories i amb serveis molt acurats.\nA la vila trobem l’església de Sant Pere, de grans proporcions, del s.XVIII, amb interior de gòtic tardà i una bonica façana renaixentista. Cal destacar també els edificis de l'Alfolí de la Sal (s.XII), lloc on se celebrava el mercat de la sal, la duana i el pòsit; «El Cau del Llop», la casa de Caterina Albert (Víctor Català i el fossar antic cementiri mariner d'arquitectura popular. Finalment hem de fer esment de les anxoves de l'Escala, de reconeguda fama. És tal la popularitat d'aquest peix que moltes botigues de la vila s'hi dediquen exclusivament. Recomanable la visita al museu de l’anxova i de la sal per conèixer a fons la història i el procés de la salaó de l’anxova.\nFesta Major per Santa Màxima, el 2 de setembre. Al juny té lloc el Triunvirat Mediterrà, festa romana amb diferents actes. El 16 de juliol, Mare de Déu del Carme, té lloc una tradicional processó marinera del port fins a la platja, portant la imatge de la Mare de Déu en barca. L’Escala ofereix un ampli ventall de concerts i festivals de música amb propostes locals i internacionals en els espais més idíl·lics i representatius, com ara els “Concerts al Fòrum Romà”, el “Gastromusical”, Festival que combina de forma magistral la gastronomia amb la música, Jazz al Port, o els Concerts Octopuss Tapas & Music Club, entre altres.\n- L’Alfolí de la sal\n- Museu de l’anxova i de la sal\n- Sant Martí d’Empúries\n- Museu d’Arqueologia de Catalunya-Empúries\nEmpúries va ser una ciutat grega i romana situada al nord-est de la península ibèrica, a l'Alt Empordà. Va ser fundada el 575 a. C. per colons de Focea com a enclavament comercial a la Mediterrània occidental. La sortida a la mar d'Empúries estava oberta per a tots. Allà mateix podrem visitar l’interessant Museu d’Arqueologia de Catalunya-Empúries per saber-ne la seva història. (+info Tel.: 972 77 02 08)\nAlcalde: Víctor Puga\nHabitants: 10.417 (2018)\nSuperfície: 16,3 km²\nTelèfon: 972 774 848


La Generalitat concedeix ajudes al lloguer per valor de 20 milions d'euros | Valencia Extra\nLa Vicepresidència Segona i Conselleria d’Habitatge ha resolt la concessió del programa d’Ajudes al Lloguer d’Habitatge i del programa d’Ajudes al Lloguer per a Joves, pels quals ha concedit un total de 20.084.287 euros.\nL’objectiu d’aquestes ajudes és afavorir l’accés a l’habitatge en lloguer, especialment entre els joves. A través de tots dos programes se subvencionen els rebuts de lloguer, des de l’1 de gener fins al 31 de desembre de 2019, ha explicat la Generalitat en un comunicat.\nEl conseller d’Habitatge, Rubén Martínez Dalmau, ha destacat l’increment del nombre de sol·licituds en un 26,2 per cent respecte a l’exercici anterior, un augment que “evidencia que el programa d’ajudes és necessari per a aquelles persones amb més dificultats”.\nHa lamentat que la “tendència abusiva dels preus del lloguer no permet a moltes famílies poder accedir a un habitatge de lliure mercat, és el cas de joves, de persones majors i de col·lectius en risc d’exclusió social”. Així mateix, ha destacat que per al pròxim exercici “les ajudes al lloguer s’incrementen i tindran dotació de 24 milions d’euros”.\nEn l’actual convocatòria, la resolució de la qual publica aquest dilluns el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV), 11.972 persones es beneficien d’aquestes ajudes, de les quals 8.926 corresponen al programa general i 3.046 al de joves.\nDels 20.084.287 euros concedits, 13.535.942 es destinen al programa d’Ajudes al Lloguer d’Habitatge i 6.548.100 programa d’Ajudes al Lloguer per a Joves.\nLa quantia de les ajudes al lloguer d’habitatge cobreixen fins al 40% del lloguer, amb un màxim de 2.880 euros anuals. I fins a un 50% si tots els membres de la unitat de convivència té més de 65 anys, amb un màxim de 3.600 euros anuals.\nTambé es prioritza a les famílies monoparentals i nombroses; les dones víctimes de violència de gènere; les víctimes del terrorisme; les persones amb diversitat funcional (33%); els joves extutelats; les persones o unitats de convivència afectades per situacions catastròfiques; aquelles que hagen esgotat les prestacions de desocupació; les persones amb trastorn mental greu; aquelles que assumeixen la pàtria potestat, tutela o acolliment de menors orfes per violència de gènere i dones en situació de necessitat o risc d’exclusió social, especialment quan tinguen fills exclusivament al seu càrrec.\nEls ingressos de les persones que tinguen el seu domicili habitual i permanent en l’habitatge arrendat (que consten o no com a titulars del contracte d’arrendament) hauran de ser iguals o inferiors a 3 vegades a l’indicador IPREM, amb l’excepció d’alguns supòsits (famílies nombroses, diversitat funcional, malaltia mental, etc), i en aquest cas pot ser 4 o 5 vegades IPREM, en funció de la circumstància. Per a accedir a l’ajuda, la unitat de convivència haurà d’acreditar ingressos mínims a 0,3 vegades IPREM.


crisco | La vie en dolç\nPosted on Novembre 27, 2012 by lavieendolc\nHola! Aquest post l’hauria d’haver publicat el dissabte, però no he tingut temps fins avui! Entre el Bcn&Cake i les mil coses que havia de fer no he pogut! El dia 24 de novembre la meva amiga Carla va fer 23 anys i vam celebrar-ho divendres passat. Durant tota la setmana pensava en quin pastís podria fer… A ella li encanten els dolços americans: cupcakes, pastissos amb fondant, cookies decorades, etc. L’any passat li vam fer un pastís de dos pisos cobert amb fondant (algun dia us el penjaré!), així que aquest any vaig optar per aquest layer cake.\n400 gr de xocolata negra\n330 gr de mantega\n20 gr d’impulsor tipus Royal\nPel frosting blanc:\n1 mida de got de Crisco (uns 200 gr aproximadament)\n500 gr de sucre glaç\n85 gr de nata per muntar\nAquesta recepta de pa de pessic de xocolata l’he tret del Pastís de xocolata, xocolata de Cuina per llaminers, però he variat les mesures.\nEs pre-escalfa el forn a 150ºC.\nS’han de preparar dos bescuits. Primer de tot es posa la xocolata (200 gr) i la mantega (165 gr) a foc baix fins que estigui totalment desfetes i la mescla sigui homogènia i brillant. Es reserva. D’altra banda, es separen les clares (3 ous) dels rovells i es baten els rovells amb el sucre (55 gr) fins que quedi una massa blanquinosa i hagi augmentat el seu volum. S’afegeix la mescla de la xocolata als rovells amb el sucre, poc a poc i remenant suaument (compte si la xocolata encara és molt calenta, es poden prendre els ous!). Quan estigui perfectament incorporat, s’hi afegeix la farina (35 gr) i l’impulsor (20 gr) prèviament tamisats. Jo això mai ho faig amb batedora elèctrica, utilitzo una batedora manual. Finalment, es munten les clares a punt de neu, ben fortes (això sí amb elèctric, si no us estareu hores!) i s’afegeixen en tres vegades a la mescla tot fent moviments suaus i envolvents procurant no fer baixar les clares. S’unta un motlle amb mantega o amb spary anti-adherent (per fi ja tinc el meu, vaig comprar-lo al Bcn&Cake), s’aboca la mescla al motlle i s’enforna durant uns 30-35 minuts, fins que d’escuradents surti sec.\nUna vegada cuit, es treu del forn i passada una estona es desemmotlla i es reserva. Es repeteix el procés per fer el segon pa de pessic.\nFer el frosting és molt senzill: podeu fer-ho amb batedora elèctrica, amb KitchenAid o altres marques, amb Thermomix, o fins i tot amb una liquadora. En aquest cas, vaig fer-ho a casa d’una amiga així que vaig poder utilitzar la Thermo.\nEs posa el Crisco (una mena de mantega vegetal americana) en el got i es bat a velocitat baixa durant uns segons de manera que quedi més suau i manejable. S’hi va afegint el sucre sense deixar de batre a velocitat mitja. És molt de sucre per poc Crisco, per tant possiblement haureu d’ajudar-vos amb una espàtula per anar retirant el sucre que queda per les parets del bol i fer que s’incorpori. Una vegada està ben incorporat s’hi afegeix la sal i es continua batent, i a continuació la nata, i s’augmenta la potència a alta. Podeu afegir-hi extracte de vainilla o l’algun altre gust, o no posar-hi res més. Jo en aquest cas vaig deixar-lo tal qual i era boníssim!\nUna vegada tingueu el frosting fet, que us agradi la textura, podeu cobrir el pastís. Entre els dos pans de pessic es fa una capa de frosting, i després, els cobrim tant com vulguem amb l’ajut d’una espàtula. Si voleu que us quedi súper llis, recomano fer una primera capa prima, el més llisa possible i posar el pastís a la nevera o al congelador uns minuts, fins que s’endureixi la capa de frosting. Després, el traieu i li poseu més quantitat i us ajudeu amb pales i espàtules, d’aquesta manera podreu fer-li una superfície llisa i sense endur-vos engrunes de pa de pessic.\nEn aquest cas jo no vaig fer-ho llis, perquè a la Carla li agrada així, que faci aigües, perquè diu que d’aquesta manera sembla més casolà! Una vegada cobert, vaig ratllar xocolata negra i la vaig posar al damunt per decorar. Per a mantenir-lo, no el poseu dins la nevera!\nÉs un pastís molt recomanable pels amants de les coses molt dolces… però és una bomba! A veure si us animeu! 😉\nTagged crisco, Frosting, sucre glaç, xocolata


Alumnes de l’INS Pere Martell guanyadors del 4t Concurs d’Habilitats i Aplicació de Vinils | Institut Pere Martell\nInicio › Famílies professionals › Arts Gràfiques › Alumnes de l’INS Pere Martell guanyadors del 4t Concurs d’Habilitats i Aplicació de Vinils\nAlumnes de l’INS Pere Martell guanyadors del 4t Concurs d’Habilitats i Aplicació de Vinils\nFOTO DE TOT L'EQUIP D'ALUMNES I PROFESSORS\nAlumnes d’Arts Gràfiques i Carrosseria de l’Institut Pere Martell han obtingut el primer premi al 4t Concurs d’Habilitats i Aplicació de Vinils. El certamen, celebrat el dijous 20 d’abril en el marc de la Fira de Formació i Treball de Lleida, està organitzat pel departament d’Ensenyament, l’empresa APA i CENFORVINYL. En l’esdeveniment han participat instituts de Catalunya en 3 modalitats diferents: Retolació i Decoració, Wrapping i en un projecte comú de disseny i retolació.\nEls alumnes guanyadors de l’Institut Pere Martell són: del CFGM de Preimpressió Digital, Mehdi Salouji i Victor Casamayor, en la modalitat de Retolació i Decoració. També els alumnes del CFGS de Disseny i gestió de la Producció Gràfica, Fatima Arenas i Jon Calvet, i del CFGM de Carrosseria, Josep Sarroca i Joaquim Sarroca, en la modalitat projecte de comú de disseny i retolació d’un vehicle. Finalment, cal destacar la gran feina feta pels alumnes del CFGM de Carrosseria, Soufiane Balarbi i Aitor Triquell, en la modalitat de wrapping.\nAquests són els treballs realitzats:


Venda de llavors de Camamilla de Rocalba\nAlchimiaweb.com posa a la teva disposició les llavors de Camamilla de Rocalba, una planta medicinal d'aroma suau, perfecta per fer infusions, que es conrea amb facilitat tant a la terra com en testos o jardineres.\nCamamilla de Rocalba, senzilla de conrear en sòl ric i clima càlid\nLa Camamilla (Matricaria chamomilla) és una planta herbàcia de cicle anual de la família de les asteràcies. És originària d'Europa i de les zones temperades d'Àsia, tot i que actualment també la trobem en algunes regions d'Austràlia i d'Amèrica.\nPot créixer fins 25cm d'alt, creant diverses tiges alçades i fermes, amb fulles alternes de petits folíols, amb una estructura que recorda a les fulles del pi, i que produeix flors radials de pètals blancs i botó groc a la punta de cada tija durant l'estiu.\nLes llavors han de ser posades a germinar a la primavera, en un planter o directament a terra, fent servir un substrat ric en humus de cuc, compost o fems, de textura lleugera. Espolvorejarem una fina capa de llavors sobre la superfície de la terra i les remenarem lleugerament per repartir-les, sense enterrar-les a penes.\nCamamilla de Rocalba, per infusions, d'efecte calmant i digestiu\nUn cop sembrades, hem de regar-les i col·locar-les en un lloc amb llum indirecta i amb bona temperatura, d'entre 15 i 25ºC. Vigilarem que la terra no s'assequi però que tampoc s'entolli massa per no asfixiar les arrels de les plantes, molt delicades en aquesta fase.\nA les 2-3 setmanes començaran a brotar les primeres plàntules, i quan hagin passat uns 40 dies de la sembra i tinguin dos parells de fulles reals i uns 10 cm d'alt, les podrem trasplantar a un test més gran o passar-les a la terra, al sol, deixant una distància de 20cm entre plantes i de 30cm entre files o solcs. Les plagues més comuns són els trips i el pugó, que podem tractar amb fitosanitaris orgànics.\nLa part que ens interessa són les seves flors, que podem recol·lectar un cop comencin a sortir, uns 2 o 3 mesos després de germinar les llavors, tot i que també aprofitarem les fulles i les tiges. La consumirem en infusó, beneficiant-nos del seu efecte calmant, digestiu antireumàtic, antineurálgic...\nCaracterístiques de la Camamilla de Rocalba:\n1g de llavors de Camamilla\nMarc de plantació de 30cm x 20cm\nPot créixer 25cm\nPropietats de Camamilla - Rocalba\nOpinions de Camamilla - Rocalba i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Camamilla - Rocalba o preguntar sobre aquest producte?\n5 llavors 30.00€ 22.50€


Barça B - Elx: empat en un duel vibrant (1-1) - FC Barcelona\nHomeFutbolBarça BNotíciesBarça B - Elx: empat en un duel vibrant (1-1)\nBarça B - Elx: empat en un duel vibrant (1-1)\nEl filial blaugrana suma el 27è punt a la Lliga Adelante, després de l’empat aconseguit aquest dissabte davant el líder de la categoria Deulofeu ha avançat el Barça B des del punt de penal, però l’Elx ha pogut igualar l’enfrontament en la segona part gràcies a un gol de Fidel\nDeulofeu, pressionat per Manu Herrera i Albacar / FOTO: ÀLEX CAPARRÓS - FCB\nUn total de 10.375 espectadors s’han apropat aquest dissabte a la tarda al Miniestadi en la que ha estat la millor assistència des de fa dos anys, quan es van reunir 11.390 espectadors per veure el Barça B - Betis del curs 2010/11. La crida del FC Barcelona i dels mateixos jugadors ha donat els seus fruits i el camp del filial blaugrana s’ha vestit de gala per presenciar el tercer empat d’aquesta temporada.\nGran ambient, per tant, per viure un dels partits més atractius de la Lliga Adelante. Cara a cara, el Barça B, màxim golejador de la categoria, i l’Elx, líder en solitari i l’equip menys batut de la competició. Com era de preveure, el duel ha començat amb els d’Eusebio Sacristán com a amos i senyors de la pilota i els de Fran Escribà reduint espais al darrere, a l’espera de poder sorprendre en algun contraatac.\nDeulofeu, a l’escaire\nEls verd-i-blancs necessiten ben poc per crear perill, i així ho han demostrat. Un xut de Fidel des de la frontal i una pilota mal refusada en defensa dins l’àrea d’Oier han estat els primers avisos visitants. No obstant això, ha estat Deulofeu qui ha trencat la igualtat inicial. Una centrada del davanter de Riudarenes des de la banda dreta l’ha desviada Rivera amb la mà i l’àrbitre, a instàncies de l’assistent, ha xiulat penal. El mateix Deulofeu ha sumat el seu novè gol a la Lliga enviant la pilota a l’escaire, lluny de l’abast de Manu Herrera.\nEl gol del Barça B ha trencat la ratxa dels alacantins, que acumulaven quatre partits seguits sense encaixar-ne cap, i els ha obligat a jugar per darrere en el marcador, un fet poc habitual. Encara abans del descans, dues bones intervencions d’Oier, que aquest dissabte recuperava la titularitat, i una altra de Manu Herrera, han mantingut el mínim avantatge blaugrana.\nLa segona part ha començat amb arribades a les dues porteries, i amb més descontrol al mig del camp. Eusebio ha decidit posar-hi remei amb l’entrada de Rafinha, però el segon temps ha estat d’aquells que fan vibrar els aficionats. L’Elx ha pressionat molt i, finalment, una pèrdua de pilota en defensa dels blaugranes ha permès a Fidel establir l’empat a un amb un xut des de l’interior de l’àrea gran.\nTot i això, cap dels dos conjunts s’ha conformat amb l’empat. El filial blaugrana ha demostrat la seva ambició amb l’entrada d’Araujo al terreny de joc. Luis Alberto ho ha intentat per part local, però l’Elx també ha gaudit d’algunes oportunitats per decantar la balança. Al final, però, el marcador ja no s’ha mogut i ambdós conjunts han marxat cap als vestidors amb un punt més a la classificació.\nLa lesió de Grimaldo, la nota negativa\nLa mala notícia dels darrers minuts del duel ha estat la lesió de Grimaldo, amb un esquinç al lligament lateral del genoll esquerre. El seu lloc l’ha ocupat Edgar Ié, que d’aquesta manera ha debutat a la Lliga amb la samarreta del Barça B.\nL’Elx ha estat el primer dels quatre rivals d’alt nivell amb què es trobaran els d’Eusebio Sacristán aquestes properes setmanes. El segon serà l’Alcorcón, dissabte vinent a les 18 hores.\nBarça B: Oier, Planas, Lombán, Deulofeu, Luis Alberto, Sergi Roberto (Rafinha, min 54), Patric, Kiko Femenía, Lobato (Araujo, min 74), Gus Ledes i Grimaldo (Edgar Ié, min 81).\nElx: Manu Herrera, Damián, Etxeita, Rivera, Mantecón, Powel (Xumetra, min 64), Carles Gil, Fidel (Pelayo, min 91), Pelegrín, Albacar i Coro (Linares, min 81).\nGols: 1-0, Deulofeu (pen.), min 21, i 1-1, Fidel, min 67.\nTargetes: Rivera, min 20; Lobato, min 35, i Luis Alberto, min 74.


ERC crea una 'secció exterior' del partit a Brussel·les\nERC crea una ‘secció exterior’ del partit a Brussel·les\nLa formació va anunciar a l'abril que Meritxell Serret lideraria la secció, tot i que encara s'ha de triar la presidència\nEsquerra Republicana ha creat una ‘secció exterior’ del partit a Brussel·les. La formació que encapçala per Oriol Junqueras ha anunciat la creació d’Esquerra Brussel·les, que estarà integrada per la militància amb residència a la capital belga i que tindrà com a objectiu apropar ‘el projecte del partit’ des de l’exterior, segons explica el comunicat de la formació. Després d’una reunió a Bèlgica entre els consellers Toni Comín i Meritxell Serret amb el líder partit al parlament, Sergi Sabrià, l’abril del 2018 es va anunciar ‘la posada en marxa’ d’aquest projecte que havia de liderar Serret, actualment delegada del govern davant la Unió Europea.\nFonts d’ERC asseguren que ‘formalment no hi ha candidatures’ i que ara els militants que formen part d’aquesta secció ‘hauran de triar’ qui l’encapçalarà. Així, està previst que la presidència s’esculli en una reunió ‘després de Nadal’, segons les mateixes fonts.\nEn concret, la nova secció del partit vol ‘esdevenir un enllaç de contacte amb partits polítics belgues i amb partits i entitats d’àmbit europeu’. La presentació d’ERC Brussel·les es va fer dimarts a la nit en un sopar amb el president del Parlament de Catalunya, Roger Torrent.


La primera planta europea de Henkel per a la indústria aeroespacial, a Montornès - Ajuntament de Montornès del Vallès\nPortada > Comunicació > Notícies > La primera planta europea de Henkel per a la indústria aeroespacial, a Montornès\nHenkel continua ampliant les seves instal·lacions al municipi. Aquest matí, la multinacional alemanya ha inaugurat el seu Hub europeu per a la indústria aeroespacial a Montornès; el primer d'Europa i el segon del món.\nLa planta donarà resposta a les demandes del sector aeroespacial i desenvoluparà adhesius estructurals i tecnologies de tractament de superfícies per a fabricants d'avions i naus a escala mundial. Els materials serviran per alleugerir el pes dels vehicles o millorar l'eficiència en l'ús del combustible, entre altres tendències.\nEn aquests moments, la planta disposa de 35 professionals que treballen en fase de proves, amb l'objectiu de fer els primers lliuraments de productes a finals d'any. La intenció de Henkel és assolir una plantilla d'uns 70 treballadors i treballadores amb perfils d'alta qualificació com enginyers químics i economistes.\nL'acte d'aquest matí ha comptat amb la presència de l'alcalde, José A. Montero; el president de Henkel Ibérica, Rodolfo Schornberg; el vicepresident executiu de les tecnologies d'adhesius de Henkel, Jan-Dirk Auris; i el director de la nova planta d'adhesius, Jaume Anguera.\nUna empresa consolidada al municipi\nHenkel ha invertit prop de 35 milions d'euros en la nova planta de producció d'adhesius per a la indústria aeroespacial. Les instal·lacions s'estenen al llarg de 14.000 m2 i disposen d'espais de producció, laboratoris, oficines i magatzem.\nEs tracta d'un disseny d'última generació amb les darreres tecnologies de la indústria 4.0, que aposta per la enginyeria col·laborativa i la bona execució en la fabricació. A més, a partir dels criteris de sostenibilitat, la planta es convertirà en la primera d'Espanya amb la certificació Gold DGNB.\nAmb més de 50 anys d'activitat, el centre de producció de Henkel a Montornès produeix més de 200.000 tones anuals de detergents, detergents líquids i adhesius. La planta dona feina directa a més de 500 persones i exporta a més de 60 països.\nHenkel Ibérica escull Montornès per fer-hi una nova planta de productes per a la indústria aeroespacial