Revisió del 10:47, 17 maig 2007 (mostra codi font)\nRevisió del 10:48, 17 maig 2007 (mostra codi font)\nLínia 90: Línia 90:\nLa circulació es realitza pel carril dret, com en la immensa majoria dels països del món. A Romania se sol conduir a una velocitat moderada, però de forma anárquica de vegades. Els controls d'alcoholemia són molt estrictes, i el límit està en l'absència d'alcohol en sang. Es produeixen multitud de controls els caps de setmana, i les retirades de carnet i multes són fart freqüents. Igual que [[Regne Unit]], [[França]] i [[Alemanía]] el sistema del carnet romanès és per punts i no respectar la velocitat límit, o no tenir el cinturó de seguretat abrochado o les llums de creus enceses, comporta a llevar-los punts a més de la multa corresponent.\nLa circulació es realitza pel carril dret, com en la immensa majoria dels països del món. A Romania se sol conduir a una velocitat moderada, però de forma anárquica de vegades. Els controls d'alcoholemia són molt estrictes, i el límit està en l'absència d'alcohol en sang. Es produeixen multitud de controls els caps de setmana, i les retirades de carnet i multes són fart freqüents. Igual que [[Regne Unit]], [[França]] i [[Alemanya]] el sistema del carnet romanès és per punts i no respectar la velocitat límit, o no tenir el cinturó de seguretat abrochado o les llums de creus enceses, comporta a llevar-los punts a més de la multa corresponent.\nEl límit de velocitat és de 50km/h en poblats, 80km/h fora dels poblats. En autopistes el límit de velocitat és de 120km/h.\nRevisió del 10:48, 17 maig 2007\nRomania (en romanès România /ro.mɨ'ni.a\_/) és un país de Europa, situat al sud-est de la mateixa. Se li considera un país de Europa de l'Est. Limita amb Ucraïna i Moldavia en el noreste, Hongria i Sèrbia en l'oest i Bulgària al sud. Romania també té una petita franja de costa en el Mar Negre. Bucarest (en romanès Bucureştu /bu.ku'reʃtʲ/), és la major atracció turística, a més de ser la capital i la ciutat més gran de Romania. Fins a finals dels noranta no s'ha començat a veure Romania com un destí turístic apetecible. I ho ha fet com un destí europeu divers i únic, promocionat pels seus imponentes paisatges de muntanya, llocs de gran valor cultural i històric (com els monestirs pintats de la Bucovina), platges i ciutats medievals.\n6.7 Amb metre\nBraşov, Poiana Braşov y el Castelo Bran\nResortes d'esqui en la Cordillera Cárpato\nLes seves regions meridionales es consideren generalment del sud-est d'Europa (els Balcanes), mentre que es diu que Transilvania i unes altres al nord-oest estan a Europa central. El país és membre de la \_Unió Europea des de gener de 2007- gaudeix actualment dels estàndards de vida més alts des de l'època comunista, amb una emergent inversió estrangera. Està experimentant el creixement econòmic més ràpid d'entre tots els països d'Europa. Això ha portat a una sèrie de progressos tecnològics, i a un paulatí creixement en matèries com: educació cívica, neteja i qualitat en els serveis. En qualsevol cas, segueix tenint el seu encant particular. A bon segur no li deixarà indiferent.\nRomania està situada en el sud-est del continent europeu, al nord de la península dels Balcanes. Limita al nord amb Ucraïna, a l'est amb Moldavia, Ucraïna i el Mar Negre, a l'oest amb Hongria, al sud-oest amb Sèrbia, i al sud amb Bulgària, de la qual està separada pel Danubio.\nEl relleu està format per muntanyes, a prop d'un 31% del territori nacional, per lomas, un 36%, i al voltant d'un 33% per planes. La cadena montañosa dels Cárpatos travessa el país en forma d'arc interior, aconseguint una altitud moderada en comparació d'altres sistemes europeus; els seus becs més alts, el Moldoveanu (2.544 m) i el Negoiu (2.535 m), són també els de major altitud del país. Els principals rius són el Danubio (1.075 Km), el Mureş (761 Km) i el Prut (742 Km).\nA prop de l'any 100 aC., la regió coneguda com Getae va ser conquistada per l'Imperi Romà (l'emperador d'origen cordovès Trajano) i reconvertida en la província romana de Dacia. La van governar a prop de 400 anys fins que els Godos i els Carpos van prendre la regió. Encara que els Romans es van ser, el llatí va seguir usant-se majoritàriament. Romania parla avui dia una llengua llatina, i és membre de l'organització internacional coneguda com la Unió Llatina.\nDurant l'Edat Mitja, Transilvania va ser governada per búlgars, formant part posteriorment del regne d'Hongria. Els romanesos van habitar Valaquia i Moldavia, territoris dominats per l'Imperi Otomano a partir de l'any 1500, aproximadament.\nEl segle XIX va testificar diversos fets importants en la història romanesa: l'anexión de part de Moldavia per l'Imperi Rus, el domini dels Habsburgo es va ampliar fins a Transilvania, i la unió dels principados de Moldavia i de Valaquia per a formar el germen del modern estat romanès en 1859.\nLa Segona Guerra Mundial, amb la posterior ocupació soviètica, va conduir a la formació d'un règim comunista cridat la "República Popular de Romania" en 1947, i l'abdicación del rei Miguel I. El llarg mandat del dictador Nicolae Ceausescu, que va prendre el poder en 1967, i del seu servei secret, la Securitate, es va fer cada vegada més opresivo amb els anys 80. Va ser a la fi de 1989 quan la situació en els carrers es va fer insostenible i va sorgir un moviment revolucionari que va finalitzar en el derrocamiento i execució del dictador i la seva esposa Elena. Els antics comunistes, encapçalats per Iliescu, van dominar el govern fins a 1996, quan una coalició de partits de centre els van apartar del mateix. En 1996 Emil Constantinescu, democristiano, va ser triat president dels romanesos en un govern que per primera vegada va integrar a la minoria hongaresa. En 2000, Iliescu va tornar al govern. En 2004, el derechista Traian Basescu va ser triat president. Romania es va adherir a l'OTAN i va ser part de les forces de voluntaris de la Guerra en L'Iraq, en favor de la coalició anglo-nord-americana.\nComparat amb altres països de la seva regió, Romania sembla estar molt bé a nivell socioeconómico, amb una baixa taxa d'atur i un nivell de vida més alt que Ucraïna, Moldavia o Bulgària. Però comparat a Europa occidental, Romania segueix sent bastant pobre.\nLa cultura de Romania és similar a les altres d'Europa, incloent la d'Europa Occidental i l'Europa Central. No obstant això aquesta cultura també ha tingut influència d'altres pobles, incloent Turquia, o països eslavos com Rússia. Quan va caure Ceaucescu, França es va sorprendre a l'assabentar-se de l'elevat nivell de coneixement de l'idioma francès que tenien els romanesos i per això va acudir immediatament en la seva ajuda amb col·laboracions de tota naturalesa. Avui es cullen els fruits d'aquesta col·laboració.\nLes minories ètniques representen el 10,5% de la població total de Romania. La més important és l'hongaresa (6,6% del total), a la qual segueixen la població gitana o romi (2,5%), la ucraniana (0,3%) i la d'origen alemany (0,3%), aquesta última en forta reculada. La comunitat romanesa en l'estranger està formada per a prop de nou milions de persones, la majoria vivint en EE.UU, Itàlia, Espanya, Alemanía o Regne Unit. És fàcil trobar comunitats romaneses en gairebé tots els països europeus. Però malgrat el gran nombre de romanesos treballant fora de les seves fronteres, també Romania comença a tenir problemes d'immigració il·legal de tercers països especialment de Moldova, Turquia, Xina, Iraq, Afganistan o Índia. També hi ha nacionals de la UE vivint a Romania especialment a Bucarest, o en l'oest de Romania en ciutats com Timişoara o Llaureu, que són les ciutats romaneses amb el nivell de vida gairebé igual que un altre país de la UE, la renda per capita en aquestes ciutats ronden a 16.000€ anuals enfront de 7.000€ anuals que pots trobar en la resta del país.\nContinental, característic d'Europa Central, estius calorosos i secs amb temperatures promedio de 28°C, i al juliol i agost sobrepassen els 30° C. Temperatures més moderades en la costa del Mar Negre. L'estació invernal s'estén de novembre a abril, amb temperatures al desembre i gener de 10° sota zero com promedio o més baixes en zones com Tirgu-Mureş o Brasov.\nDilluns de Pascua ortodoxa.\nEls ciutadans de la UE NO necessiten visats per a una estada inferior a 90 dies, així com els ciutadans d'EE.UU, Canadà, Japó, Australía o Nova Zelanda. L'entrada dels nacionals UE es realitza amb el carnet d'identitat en el cas dels espanyols DNI o el passaport els altres ciutadans necessiten el passaport vàlid per a la seva entrada. Romania al ser la frontera que limíta la UE , no elibera visats a la frontera igual que tots els països europeus i no tenir un visat vàlid, o un passaport amb una validesa de més de 6 mesos abans de la seva caducitat, o documentació falsificada implicarà a la denegació de la seva entrada en el país i altres estats UE, certs països necessiten visats de trànsit, i una gran majoria de països necessiten visat.\nEl país té diverses duanes terrestres, aereas en cada aeroport i també en els ports del Mar Negre  per a informació via telefònica contacti amb l'Oficina d'Adunanas telèfon: 959' per a saber o consultar via internet. Encara que no sigui signant del Tractat Schengen , Romania aplica l'encreuament de fronteres igual que qualsevol un altre estat UE signant de dit tractat,es preveé l'aplicació del tractat a partir de l'any 2009, de moment només hi ha controls gairebé inexistents als nacionals UE, però la situació canvia si és extracomunitario.\nEl principal aeroport romanès és el Henri Coanda a Bucarest (a Coanda se li considera un dels pares de l'aviació moderna). En la capital hi ha un segon aeroport, menor en grandària i en importància (la majoria dels seus vols són nacionals) cridat Baneasa . L'aeroport Henri Coanda és també conegut com Otopeni Romania també explica amb aeroports en Llaureu, Timişoara, Tirgu-Mureş, Cluj-Napoca i Constanta.\nAlpiEagles, . Vols des de \_Barcelona i València via Venezia o Bari cap a Timişoara i Bucarest.\nCarpat Air, . Vols especialment des de diverses ciutats de Alemanía (Francfort, Hamburgo, Estutgard, Munich o Duseldorf), des de Itàlia (Roma, Milà, Torí, Verona, Boloña, Venècia, Bari), des de Paris, i des de Atenes.\nKLM, . Des de qualsevol aeroport de \_Espanya inclusivament des de les Illes Canàries, Ceuta o Melilla via Amsterdam.\nLa circulació es realitza pel carril dret, com en la immensa majoria dels països del món. A Romania se sol conduir a una velocitat moderada, però de forma anárquica de vegades. Els controls d'alcoholemia són molt estrictes, i el límit està en l'absència d'alcohol en sang. Es produeixen multitud de controls els caps de setmana, i les retirades de carnet i multes són fart freqüents. Igual que Regne Unit, França i Alemanya el sistema del carnet romanès és per punts i no respectar la velocitat límit, o no tenir el cinturó de seguretat abrochado o les llums de creus enceses, comporta a llevar-los punts a més de la multa corresponent.\nLa xarxa de carreteres romanès és bastant deficitari, i tan només existeixen 2 autovies, Bucarest-Pitesti i des de Constanta a Bucarest que és una autovia de peatge. No obstant hi ha projectades les construccions de diverses autopistes que suposadament el projecte conclourà a la fi de 2015.\nEncara que el preu dels taxis a Romania és accessible i la baixada de bandera és d'aproximadament 1,5 RON i la resta del trajecte costa entre 1 i 1,2 RON per quilòmetre recorregut, es recomana exigir al conductor del taxi posar en funcionament el taxímetro a l'abordar el vehicle. Si manca d'ell (situació molt difícil de produir-se) serà imprescindible negociar el preu del servei abans que el vehicle comenci a moure's.\nA Bucarest hi ha més de 10.000 taxis, de manera que no resulta difícil trobar un lliure en qualsevol lloc de la ciutat. No obstant això, si es desconeix el nom de les companyies oficials és millor sol·licitar un taxi per telèfon. Aquestes companyies oficials tenen tots els seus taxis equipats amb taxímetro. Pot sol·licitar-se un taxi en qualsevol dels següents nombres: 9631, 9422, 9481, 9451, 9424, 9444, 9531 o 9411, entre uns altres. La companyia que se sol utilitzar per a anar de l'aeroport a la ciutat és Fly Taxi (9440), i el cost aproximat del trajecte és de 50 RON (uns 15 €).\nExisteix una xarxa de línies d'autobusos i tramvies amb serveis més o menys eficients en gairebé tota la ciutat de \_Bucarest. En hores punta, aquests serveis es veuen de vegades desbordats. Comencen a funcionar a les 5:30 a.m. i conclouen a les 11:30 p.m. El preu del tiquet és d'1,1 RON per trajecte. També existeixen bons mensuals per a totes les línies (40 RON), i per a una sola línia (25 RON), així com bons per a un sol dia i totes les línies (6,5 RON). S'adquireixen en kioscos específics situats en les proximitats de les estacions.\nSi pensen anar a Romania en autobus hi ha diverses lineas que enllacen diverses ciutats d'Espanya, Eurolines  cobreixen els trajectes cap a diversos punts de Romania, el preu no sol pujar a més de 180€-200€ anada/tornada, però no tenen el comfort que pugui tenir un avió o el tren, això si és bastant rendible si pensen visitar Romania com trotamundos amb la motxilla i botiga de campanya.\nMoure's en tren per Romania pot ser una experiència en si mateixa. La xarxa del ferrocarril (http://www.cfr.ro) és molt extensa i arriba a gairebé qualsevol destí, però cal tenir en compte que és una xarxa bastant antiga i lenta però està en plena reconstrucció per a ajustar-la als nivells necessaris estipulats per la UE. Hi ha quatre tipus de trens:\nPersonal - el més lent, fa parades en totes les estacions. Evitar-ho en la mesura del possible, salvo en distàncies curtes: és lent i en ocasions està bastant brut. Però és barat i pot donar lloc a trobades curioses per a prendre el pols al país.\nFinalment, si es va a viatjar en cap de setmana des de \_Bucarest, es recomana encaridament que es comprin els bitllets abans del divendres al migdia, quan la massificació de les taquilles en la Gara de Nord (estació principal de Bucarest) és inabordable.\nBucarest explica amb una xarxa de metre bastant bé . Va ser inaugurat en 1979 i compte amb quatre línies que cobreixen gairebé tota la ciutat; el preu del bitllet és de 2 RON (uns 60 cèntims d'euro) per dos viatges. Hi ha també targetes de deu viatges el cost dels quals és de 6,5 RON / 2 €i targetes per a un dia que costen 4 RON / 1,30€.\nL'origen del romanès és llatí, i és fàcil d'assimilar àdhuc més donada l'aproximidad del romanès al català, valencià, o l'occitano.\nArtesanies romaneses com brodats, objectes de cristall, talles de fusta, porcellana, vins i cosmètics tenen gran demanda per part dels turistes. A més dels típics records que es poden comprar, també trobaran un ventall de possibilitats per a portar-se com record, inclusivament el shopping on podran trobar roba a un preu bastant més baix que en Espanya. Sí desitgen comprar-se cositas de maroquinería o calçat, aquí la situació canvia, els preus pugen un 15% més que a Espanya.\nLa moneda local, que està en circulació des de l'1 de juliol de 2005, és el nou leu , també cridat leu fort (leu greu), reduint quatre zeros respecte a l'antiga moneda (també cridada leu), és a dir, 1 nou leu (RON) = 10.000 lei (ROL). El leu (en plural lei) s'emet en bitllets d'1 leu, 5, 10, 50, 100, 200 i 500 lei, el divisor del Leu és Bani que són monedes d'1, 5, 10 i 50 bani.\nTambé podrà veure la ciutat de \_Sibiu antiga Hermannstad, que és la capital cultural europea per al 2007 .\nObtingut de «https://wikitravel.org/wiki/ca/index.php?title=Romania&oldid=2003»


Ets a: Autors > Josep Marimón\nNascut el 1883 a Sant Jaume Sesoliveres (Anoia), Josep Marimon fou un músic innat, sense antecedents a la família. Aprengué l’ofici de barber i als divuit anys es matriculà a l’Escola Municipal de Música de Barcelona. Allà prengué lliçons dels mestres Antoni Nicolau, Quintas i Lluís Millet. L’any 1906 es formà el Quinteto Filarmónico, del qual ell fou el pianista-director.\nEl 1911 se n’anà cap a l'Argentina, on treballà com a pianista del cinema mut. El 1913 per fi es pogué instal·lar a França per ampliar els seus estudis. Allà formà part de l’Orchestre Guitton, de Lyon. L’adveniment de la guerra el féu retornar a Barcelona, on rebé classes d’Enric Morera. El 1920 ja es dedicà de manera professional a la música, composant i dirigint els orfeons Llevant i Violeta Hortense. El gener de 1926 contragué matrimoni amb Teresa Cuch. D’aquest enllaç nasqueren tres fills: Salvador, Lluís i Josep. El 1928 passà a dirigir l’orfeó El Roser, formació que es renovà i millorà a partir d’aquell moment. El 1932 nasqué el seu tercer fill, i dos dies després moria la seva dona.\nEl juny del 1938 fou nomenat Professor Especial d’Educació Musical dels Grups Escolars a Barcelona, càrrec que a causa de la Guerra Civil, només pogué ocupar fins el gener del 1939. Fou organista de la Parròquia de Santa Madrona del Poble Sec de Barcelona i es tornà a casar amb Esmaragda Claverí, cantaire del Orfeó El Roser, amb qui tingué la seva filla Esmaragdeta. El 1945 es féu càrrec de la Coral Infantil de la Casa Provincial de Caritat de Barcelona, però l’any següent patí un atac cardíac que l’apartà un temps de l’activitat musical.\nObtingué més de quaranta premis amb les seves obres, com els dos premis que guanyà l’any 1949 en el II Concurs Barcino de Música per a Cobla i Sardanes, amb les sardanes M’estimes? i Meravella nostrada. Cap a l’any 1950 començà amb gran dedicació la redacció d’un Manual pràctic d’orientació per al compositor de sardanes, que restà inacabat, ja que morí el maig del 1953 a Barcelona.\nSardana per a 1, 2, 3, 4 cobles o més


Virkas Muiza Kuldiga Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVirkas 27, Kuldiga, Kuldiga, Letònia - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kuldiga, no busqui més enllà de Virkas Muiza. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Virkas Muiza, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, visites turístiques, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana per satisfer els clients més exigents. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de equitació, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Virkas Muiza la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kuldiga.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Virkas Muiza de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els tipus de viatgers (228) Parelles (95) Viatgers en solitari (33) Famílies amb infants petits (41) Famílies amb infants grans (21) Grups (38)


Apartment Gaia Protaras Xipre - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Gaia\nAl visitar Protaras, vosté es sentirà com a casa a Apartment Gaia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Gaia asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, aire condicionat, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior. Apartment Gaia és una elecció inteligents per a viatgers a Protaras, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Com una revisió poc discutida de la ciència climàtica podria ajudar a evitar la fatalitat – mónverd\nArticle de Mark Hertsgaard, Saleemul Huq i Michael E. Mann traduït per l’equip de Mónverd notícies\nAquest article va aparèixer per primera vegada al Washington Post i és part de a Covering Climate Now, una iniciativa periodística internacional dedicada a millorar la cobertura de la història climàtica.\nUn dels majors obstacles per evitar el col·lapse del clima global és que molta gent pensa que no hi podem fer res.\nAssenyalen que les onades de calor, els incendis i les tempestes rècords ja estan devastant comunitats i economies a tot el món. I fa temps que se’ls diu que les temperatures seguiran augmentant durant les properes dècades, no importa quants panells solars substitueixin les torres de petroli o quants “carnívors” es tornin vegetarians. No és estrany que pensin que estem condemnats.\nPerò la ciència climàtica en realitat no diu això. Al contrari, la millor ciència climàtica de la qual probablement mai heu sentit a parlar suggereix que la humanitat encara pot limitar el dany a una fracció de les pitjors projeccions si —i admetem que aquest és un gran si— els governs, les empreses i tots nosaltres prenem mesures contundents a partir d’ara.\nDurant molts anys, la regla d’or de la ciència era que una quantitat considerable d’augment de la temperatura estava bloquejada al sistema climàtic de la Terra. Els científics van creure, i van dir als responsables polítics i als periodistes, que al seu torn ho van dir al públic, que fins i tot si la humanitat hipotèticament aturés totes les emissions que atrapaven la calor durant la nit, la llarga vida del diòxid de carboni a l’atmosfera, combinada amb les propietats tèrmiques lentes dels oceans, mantindrien les temperatures globals augmentant durant 30 o 40 anys més. Com que el canvi a una economia global sense carboni trigaria almenys una dècada o dues, les temperatures estaven obligats a seguir augmentant durant almenys mig segle més.\nPerò guiats per investigacions posteriors, els científics van revisar dràsticament aquesta estimació de temps de retard fins a tan sols tres o cinc anys. Aquesta és una diferència enorme que comporta un canvi de paradigma i implicacions àmpliament esperançadores sobre com la gent, especialment els joves, pensen i se senten sobre l’emergència climàtica i com les societats hi poden respondre.\nAquesta nova investigació significa que si la humanitat redueix les emissions a zero, les temperatures globals deixaran d’augmentar gairebé immediatament. Per ser clar, aquesta no és una targeta “per sortir de la presó”. Les temperatures globals no cauran si les emissions arriben a zero, de manera que el gel del planeta es mantindrà fonent i el nivell del mar seguirà augmentant. Però les temperatures globals aturaran la seva pujada implacable, guanyant temps a la humanitat per idear maneres de fer front a aquests impactes inevitables. En resum, no estem irrevocablement condemnats, o almenys no hem de estar-ho, si prenem accions valentes i ràpides.\nLa investigació a la qual ens referim es va incloure, però involuntàriament enterrada, a l’informe més recent del Grup Intergovernamental sobre el Canvi Climàtic de les Nacions Unides, publicat a l’agost. De fet, es va presentar per primera vegada a l’informe històric de l’IPCC de 2018, “Escalfament global d’1,5 ºC“. La troballa clau d’aquest informe, que les emissions globals han de baixar un 45 per cent l’any 2030 per evitar una interrupció climàtica catastròfica, va generar titulars que declaraven que teníem “12 anys per salvar el planeta“. Aquesta línia de temps de 12 anys i el concepte relacionat d’un “pressupost de carboni” —la quantitat de carboni que es pot cremar tot limitant l’augment de la temperatura a 1,5 graus centígrads per sobre dels nivells preindustrials— es van arrelar en aquest informe revisat. Mentrestant, el món públic i polític han descuidat en gran mesura les investigacions que va permetre aquestes estimacions.\nEls no-científics poden preguntar raonablement: Què va fer que els científics canviessin d’opinió? Per què hem de creure la seva nova estimació d’un temps de retard de tres a cinc anys si ara se sap que la seva estimació anterior de 30 a 40 anys és incorrecta? I el món encara ha de reduir les emissions a la meitat l’any 2030 per evitar la catàstrofe climàtica?\nLa resposta breu a l’última pregunta és sí. Recordeu que les temperatures només deixen d’augmentar quan les emissions globals baixen a zero. Actualment, les emissions no estan baixant. En canvi, la humanitat continua bombejant aproximadament 36.000 milions de tones de diòxid de carboni l’any a l’atmosfera. Com més temps es trigui a reduir aquests 36.000 milions de tones a zero, més augment de temperatura s’enfrontarà a la humanitat. I com l’informe de l’IPCC de 2018 va deixar de manera inquietant, un escalfament de més d’1,5 graus centígrads causaria quantitats indescriptibles de patiment humà, pèrdues econòmiques i ruptura social, i potser desencadenaria impactes realment irreversibles.\nEls científics van canviar d’opinió sobre la quantitat d’escalfament bloquejat perquè investigacions addicionals els van donar una comprensió molt millor de com funciona el sistema climàtic. Les seves estimacions inicials de 30 a 40 anys es van basar en models informàtics relativament senzills que tractaven la concentració de diòxid de carboni a l’atmosfera com un “botó de control” que determina els nivells de temperatura. El llarg retard en l’impacte de l’escalfament es deu als oceans, que continuen escalfant-se molt després que s’aixequi el botó de control. Els models climàtics més recents expliquen la naturalesa més dinàmica de les emissions de carboni. Sí, el CO2 augmenta les temperatures, però els “embornals” de carboni, inclosos els boscos i, en particular, els oceans, absorbeixen gairebé la meitat del CO2 que s’emet, fent que els nivells de CO2 atmosfèric baixin, compensant l’efecte d’escalfament retardat.\nSaber que trenta anys més d’augment de les temperatures no estan necessàriament assegurats pot ser un canvi de joc per a la manera com les persones, els governs i les empreses responen a la crisi climàtica. Entendre que encara podem salvar la nostra civilització si prenem una acció forta i ràpida pot desterrar la desesperació que paralitza les persones i, en canvi, motivar-les a participar. Els canvis d’estil de vida poden ajudar, però això també ha d’incloure el compromís polític. Reduir les emissions a la meitat l’any 2030 exigeix la transició més ràpida possible lluny de les economies actuals de combustibles fòssils a favor de l’eòlica, solar i altres alternatives sense carboni. Això només pot passar si els governs adopten polítiques radicalment diferents. Si els ciutadans entenen que les coses no són desesperades, poden impulsar millor els càrrecs electes a fer aquests canvis.\nEls incendis forestals rècord de l’any passat a Califòrnia i al nord-oest del Pacífic van il·lustrar com de letal pot ser el canvi climàtic als Estats Units. No obstant això, minimitzar l’augment de la temperatura és encara més important a les comunitats altament vulnerables al clima del sud global. Innombrables persones a Bangla Desh, les Filipines, Madagascar, les nacions del Sahel d’Àfrica, el Brasil, Hondures i altres països de baixos ingressos ja fa dècades que pateixen desastres climàtics perquè les seves comunitats tendeixen a estar més exposades als impactes climàtics i tenen menys capacitat financera per protegir-se. ells mateixos. Per a milions de persones en aquests països, limitar l’augment de la temperatura a 1,5 graus centígrads no és una abstracció científica.\nEl noy informe de l’IPCC, que es publicà el 28 de febrer, aborda com les societats poden adaptar-se a l’augment de la temperatura que s’està produint i als incendis, tempestes i augment del mar que desencadena. Si volem un futur habitable per als joves d’avui, l’augment de la temperatura s’ha de mantenir el més a prop possible d’1,5 C. La millor ciència climàtica que la majoria de la gent no ha sentit mai diu que l’objectiu continua a l’abast. La qüestió és si prou de nosaltres actuarem sobre aquest coneixement a temps.\nmonverdnoticies 08/03/2022 25/02/2022 1.5ºC, CO2, Escalfament Global, esperança, IPCC\nAnterior Entrada anterior: La renovable centenària de què no has sentit a parlar\nSegüent Entrada següent: A mesura que pugen les temperatures, l’Antàrtida es torna verda


27 de maig de 2019 27 de maig de 2019 mgascon\nUn any més els alumnes de P4 hem participat en el Projecte: “M’endevines?”.\nEs tracta d’un projecte de col·laboració intercentres de la Fundació Tr@ms adreçat als alumnes de P4 d’educació infantil, on els alumnes han d’elaborar endevinalles utilitzant els iPads com a eina i recurs.\nAls Pagesos i les Pageses, ens ha tocat compartir aquest projecte amb els nens i nenes de la classe dels Increïbles de l’Escola el Pilar. Per començar, hem hagut d’elaborar una postal amb l’aplicació Postale per presentar-nos. En grups de 5 hem fet tres postals diferents i després entre tots hem decidit quina enviàvem als Increïbles.\nHa estat una activitat molt divertida on hem pogut començar a fomentar la creativitat i el treball en equip. Alhora també hem pogut afavorir la motivació dels infants, ja que podran seguir el desenvolupament del projecte amb el feedback que és l’enviament de postals.\nA continuació podreu veure totes les que hem fet:\nDurant tot el segon i el que portem de tercer trimestre hem estat pensant i creant set endevinalles. Hem aprofitat tots el projectes i centres d’interès treballats per treballar amb els Ipads i les diferents aplicacions com: Drawwing Whit Carl (per dibuixar) i Puppet Pals (per crear l’animació).\nA continuació us deixem les nostres creacions, esperem que us agradin tant com a nosaltres fer-les!\nHa estat tota una experiència crear i també poder rebre les endevinalles i postals de la classe dels Increïbles!\nAquí trobareu totes les endevinalles fetes per les diferents escoles: https://sites.google.com/site/imendevines/curs-2018-19\nP4 Escola Reina Elisenda Virolai\nEntrada anterior Ens visita la Mia Cassany!\nEntrada següent EL CONTE DEL NAUTA


La Llei Electoral torna a fer llufa | NacióDigital\nLa Llei Electoral torna a fer llufa\nEls grups allarguen de nou la negociació i el text no podrà passar al ple fins al maig\nper Quico Sallés, Parlament | 14 d'abril de 2015 a les 19:21 |\nPere Bosch, d'ERC, Lluís Corominas, de CiU, i Jaume Bosch, d'ICV-EUiA, a la ponència de la llei electoral, al Parlament Foto: Rafa Garrido\nEl projecte de Llei electoral que estan discutint els grups en ponència conjunta al Parlament sembla l'obra de la Seu. La reunió d'aquest dimarts de la ponència de la Llei electoral era l'enèsima on estava previst que es tanqués el projecte de llei i s'enviés al ple per fer el debat de totalitat. I, de nou, els diputats han tornat afer un misto.\nHa fet llufa la previsió compromesa fa setmanes que el projecte de llei arribaria al ple sense sistema electoral, per tal que cada grup presenti el seu model en forma d'esmena, i guanyar més temps pe negociar durant el tràmit en comissió. Aquest matí els darrers serrells de la resta de l'articulat han embarrancat els grups i la ponència es tornarà a trobar divendres. En tot cas, el text passaria ja al mes de maig.\nLlei Electoral, Política, Ponència, Llei Electoral\nS´ha de donar la raó\nPer Anònim el 15 d'abril de 2015 a les 16:35\na tots aquests,que llegítimament dubten de la sinceritat i la honestedat de la nostra classe política Penso que si jo fos polític faria l´impossible d´allunyar-m´en per les males vibracions i desconfiança que aixeca entre la gent. Un partit que no vulgui aquesta forma de fer,tan obscura i jeràrquica,propensa a la corrupció,pot ben bé presentar una llista amb el compromís si convé devant notari,de només nombrar diputats a aquells que surtin més votats a cada comarca,del seu partit Aquesta iniciativa podria trencar el punt mort posant en evidència als altres partits que per activa o passiva volen seguir esgotant l´actual situació Tot abans de continuar com ara,que no ens porta a rés bó\nNo tots !!\nPer Anònim el 15 d'abril de 2015 a les 13:04\nMenys generalitzar i mes concretar qui son i per que no volen fer una llei electoral catalana. Crec que el PSC i PP son els que sempre han posat traves a aquesta llei. De fet tots hi tenen una bona part de culpa, però crec que l'obstruccionisme que practica PSC es fastigós.\nPRUEBA ROTUNDA de....\nPer me-remito el 15 d'abril de 2015 a les 09:43\nDe como están jugando con vuestros sentimientos y sueños. Llevamos tiempo avisando de que las cartas de la partida del independentismo están marcadas.Pero vosotros erre que erre....que si España que si el PP que si nos roban..... Esta es la prueba de como están haciendo las cosas vuestros mesías politicos..... Por cierto, si se comportan así en estos casos....como lo haran en un futuro cuando estén consagrados como los nuvos reyes de la "nació catalana"?????\nPer Anònim el 15 d'abril de 2015 a les 05:56\nAquesta llufa que és pitjor que un ganivet a l'esquena i un pes mort està destruint el país. Es penós que una cosa que els podria fer mantenir el mànec de la paella ho deixin pels que vinguin.\nPer Anònim el 15 d'abril de 2015 a les 01:55\nFa l'efecte que alguns partits sempre faran naufragar qualsevol intent perquè, no reconeixent-ho ni per equivocació, prefereixen que les eleccions catalanes continuïn sotmeses a l'estat central (Tribunal Electoral Central) en comptes d'una sindicatura electoral catalana. Per exemple el PSC.\nPer Anònim el 15 d'abril de 2015 a les 01:53\nSom la únic a Comunitat Autonoma Espanyola que no té Llei Electoral propia. No us fot vergonya ?\nPer Anònim el 14 d'abril de 2015 a les 22:52\nAixò és fer el xiclet, que equival a més dietes i més hores extres.\nPer JRRiudoms el 14 d'abril de 2015 a les 21:43\nSi no poden ni fer una senzilla llei electoral, com voldràn parir una constitució amb cara i ulls? Millor que tinguem una constitució semblant a la del Regne Unit. Atentament\nUna altra estructura d'Estat...\nPer Anònim el 14 d'abril de 2015 a les 21:29\n....que serà no-estructura.\nQuina confiança vol que els tinguem?\nPer Anonim el 14 d'abril de 2015 a les 21:28\nExcepte el PP, la resta de partits de l'arc parlamentari advoquen per un canvi, més o menys profund, dins o fora d'Espanya..... I ara? De debó que no hi ha res en comú de la gran majoria perque no resti aquest imatge de "repartir-se el pastís"???? Lamentable... Hi ha gent que s'està mirant el proces amb recel precisament per exemples com aquests...\nPer Anònim el 14 d'abril de 2015 a les 21:03\nNo hi ha ni un pam de net, practicant la puta i ramoneta de la campanya electoral\nLo único que se hace en esta legislatura.\nPer Anònim el 14 d'abril de 2015 a les 20:48\nbla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla..... bla, bla, bla, bla, bla.....


Ordenació episcopal de Joan Planellas a Tarragona\nLloc: Catedral de Tarragona . Pla de la Seu, S/N, 43003 , Tarragona\nEl dissabte dia 8 de juny, a les 11 del matí, el Sr. Arquebisbe electe de Tarragona, Mons. Joan Planellas Barnosell, té prevista la seva consagració episcopal i presa de possessió canònica d’aquesta seu metropolitana i primada de Tarragona. L’acte tindrà lloc a la Catedral.\nEn previsió de la nombrosa concurrència a l’acte, l’Organització ha cregut convenient establir que l’accés a la Catedral només es pugui fer acreditant una invitació, la qual garantirà que les persones que entrin a la Catedral disposin d’un seient des del qual podran seguir la celebració, mal sigui amb el suport d’una pantalla. Aquest sistema també facilitarà respectar l’aforament que permet l’edifici per a garantir les mesures de seguretat obligatòries.\nPer a les persones que no tinguin possibilitat de venir a recollir les invitacions a l’Arquebisbat, el mateix dia de l’ordenació episcopal i presa de possessió de l’Arquebisbe electe hi haurà habilitat un espai a la Casa dels Concilis (c/ de les Coques, 1C), molt a prop de la Catedral, on podran passar a buscar-les. Aquesta oficina estarà oberta el dia 8 de juny de 09.00 a 10.30 h (tingueu present que a les 10.30 h els preveres i les persones amb invitació haurien d’estar asseguts ja dins la Catedral).\nAquelles persones que no puguin assistir-hi podran seguir la celebració per 13TV, Tarragona Ràdio, Ràdio Estel, Radio María i el web de l’Arquebisbat (www.arqtgn.cat).


La Universitat d'Alacant rep tres nous segells internacionals de qualitat\nSis graus i quatre màsters impartits en la institució alacantina tenen les acreditacions internacionals de qualitat EUR-ACE, EUR-INF i EUROLABEL\nLa Universitat d'Alacant ha rebut els tres nous segells internacionals de qualitat que acrediten el compliment d'estàndards amb prestigi internacional en el grau en Química que s'imparteix en la Facultat de Ciències, en el màster en Enginyeria Informàtica i en el màster en Enginyeria Química de l'Escola Politècnica Superior.\nL'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i Acreditació va celebrar dijous l'acte formal en el qual es va fer lliurament de les acreditacions, una cerimònia que va tenir lloc a la Casa de les Amèriques de Madrid a la qual va assistir per la Universitat d'Alacant el vicerector d'Estudis, Qualitat i Llengües, Francisco Torres, acompanyat per Luis Gras, degà de la Facultat de Ciències, i per Miguel Ángel Lozano, subdirector de Qualitat de l'Escola Politècnica Superior.\nTorres ha destacat que «es tracta de reconeixements molt rellevants per als estudis de la Universitat d'Alacant, ja que acrediten el compliment dels màxims estàndards de qualitat europeus i que les competències adquirides i els resultats d'aprenentatge aconseguits satisfan les exigències de les institucions acadèmiques i professionals vinculades a eixe àmbit».\nEl vicerector d'Estudis, Qualitat i Llengües també considera rellevant el fet que «col·legis o entitats professionals donen suport a aquesta acreditació implica que des del sector professional es reconeix que les competències que ha adquirit l'alumnat diplomat en eixes titulacions són les més adequades per a l'acompliment laboral en qualsevol estat europeu» i ha afegit que «a més, com que és un estàndard internacional, es facilita la mobilitat acadèmica de l'alumnat, com també la mobilitat professional».\nSegell EUROLABEL per al grau en Química\nL'European Chemistry Thematic Network Association (ECTN) és l'organisme que va concedir el segell internacional de qualitat Eurobachelor al grau en Química que s'imparteix en la Facultat de Ciències.\nAquest segell forma part del programa Segells Internacionals de Qualitat de l'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i l'Acreditació (ANECA), que es va posar en marxa a l'octubre del 2017 +com una evolució de l'antic programa ACREDITA+. Per a obtenir un segell d'aquest tipus és necessària la certificació per un organisme internacional d'acreditació de la qualitat en estudis superiors (l'ECTN, en aquest cas), a més del suport d'una institució professional nacional de reconegut prestigi (la Reial Societat Espanyola de Química), i el d'un organisme nacional d'acreditació de la qualitat reconegut en l’àmbit europeu, com l’ANECA. Els tres organismes es basen en un procés d'auditoria externa que inclou la visita d'un panell d'experts avaluadors externs. Només nou universitats espanyoles han obtingut aquest segell EUROLABEL en estudis de Química.\nEls segells internacionals de qualitat (SIC) són una distinció, un reconeixement a la qualitat, que es concedeix a una titulació universitària de grau, de màster o de doctorat. Se sol·liciten a l'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i Acreditació (ANECA), encara que pròpiament no és l’ANECA qui els concedeix, sinó que actua com a entitat col·laboradora de l'organisme internacional que els gestiona. L’ANECA ha desenvolupat un programa específic (SIC), que fins a l’octubre del 2017 rebia el nom d'ACREDITA+ (Acredita plus), perquè l'obtenció d'un d'eixos segells estava necessàriament vinculada a l'acreditació o reacreditació d'una titulació.\nAmb els tres nous segells internacionals de qualitat rebuts pel grau en Química i els màsters en Enginyeria Informàtica i Enginyeria Química, la Universitat d'Alacant suma ja un total de 10 acreditacions internacionals d'aquest tipus repartides en sis graus i quatre màsters.\nAixí, els graus de la UA que tenen un segell internacional de qualitat són Química; Enginyeria Química; Enginyeria Civil; So i Imatge en Telecomunicació; Enginyeria Informàtica i Enginyeria Multimèdia.\nI els màsters de la UA amb aquesta acreditació internacional són el màster universitari en Enginyeria de Camins, Canals i Ports; màster universitari en Enginyeria de Telecomunicació; màster universitari en Enginyeria Química i màster universitari en Enginyeria Informàtica.


Barbara Eden és una actriu i cantant nord-americana. És coneguda pel seu paper protagonista de "Jeannie" a la comèdia I Dream of Jeannie. La primera actuació pública d'Eden va ser cantant al cor de l'església, on va cantar els solos. A més d'això, no és tan activa a les plataformes de xarxes socials. Sintonitza la biografia i explora més sobre la Viquipèdia de Barbara Eden, la biografia, l'edat, l'alçada, el pes, el marit, els fills, les mesures corporals, el valor net, la família, la carrera i molts més fets sobre ella.\nBarbara Eden Alçada, pes i mesures\nQuina alçada fa Barbara Eden? Es troba a una alçada de 5 peus 3 d'alçada o 1,62 m o 162 cm. Pesa al voltant de 65 kg o 132 lliures. Té uns ulls marrons foscos preciosos i els cabells ros. Quines són les mesures corporals de Barbara Eden? Les seves mesures corporals són de 34-28-38 polzades. Porta una copa de sostenidor de 34 C.\nQuants anys té Barbara Eden? El seu aniversari és el 23 d'agost de 1931. Té 89 anys. Té la nacionalitat nord-americana i pertany a una ètnia mixta. El seu signe de naixement és Verge. Va néixer a Tucson, AZ.\nFamília Barbara Eden\nEl nom de la mare de Barbara Eden és Alice Mary i el nom del pare és Hubert Henry Morehead. Durant dècades, es va pensar que el seu any de naixement era el 1934, una diferència d'edat de tres anys. Després del divorci dels seus pares, la seva mare i ella es van traslladar a San Francisco, on la seva mare es va casar amb Harrison Connor Huffman, un operador de línia telefònica, amb qui va tenir una filla, la germanastra d'Eden. La Gran Depressió va afectar profundament la família, i com que no es podien permetre molts luxes, Alice va entretenir els seus fills cantant.\nLlegeix també: Grace Helbig (actriu) Wiki, biografia, edat, alçada, pes, xicot, valor net, carrera, fets\nViqui Barbara Eden\nNom real Bàrbara Eden\nFamosos com Actriu, cantant\nEdat 89 anys\nAniversari 23 d'agost de 1931\nLloc de naixement Tucson, AZ\nAlçada aprox. 5 peus 3 polzades (1,62 m)\nMarit/Cònjuge 1. Miquel Ansara\nPatrimoni net aprox. 22 milions de dòlars (USD)\nBarbara Eden Marit\nQui és el marit de Barbara Eden? Es va casar amb Michael Ansara el 1958 i la parella va tenir un fill abans de divorciar-se el 1974. Després es va casar amb Charles Fegert i després del seu divorci es va casar amb Jon Eicholtz el 1991. El seu fill, Matthew Ansara, va morir el 2001 d'una sobredosi de drogues, ell era 35 anys.\nValor net de Barbara Eden\nQuant és el valor net de Barbara Eden? És més coneguda pel seu paper protagonista com a Jeannie a la comèdia de situació de 1965-70 I Dream of Jeannie, també protagonitzada pel desaparegut actor Larry Hagman. La interpretació és la seva principal font d'ingressos. El seu patrimoni net s'estima en més de 22 milions de dòlars (USD).\nCarrera de Barbara Eden\nBarbara Eden va començar la seva carrera televisiva com a semiregular a The Johnny Carson Show el 1955. També va fer aparicions destacades en programes com The West Point Story, Highway Patrol. Va protagonitzar comèdies musicals com Nite Club Confidential.\nFets de Barbara Eden\nBarbara Eden va aparèixer amb l'expresident dels Estats Units Bill Clinton, Elton John i Fergie el 2013.\nEden va escriure les seves memòries Jeannie Out of the Bottle, que es va publicar el 5 d'abril de 2011.\nVa rebre una estrella al Passeig de la Fama de Hollywood per les seves contribucions a la televisió, el 1988.\nEl 2011, va publicar les seves memòries, Jeannie Out of the Bottle.


Granollers inicia la seva aposta pel futbol femení - somVallès\nGranollers inicia la seva aposta pel futbol femení\nLa temporada passada la ciutat no va tenir cap equip federat que estigués format únicament per noies\nDijous, 31 d'octubre de 2019 | 10:20h\nLa plantilla de l'infantil de l'Atlètic Vallès | AV\nLa temporada passada les nenes i les noies de Granollers no van tenir l'oportunitat de jugar a futbol de forma federada al seu municipi perquè no existia ni un sol equip femení en una ciutat que supera els 60.000 habitants. Ni de futbol base ni amateur.\nSi volien practicar aquest esport, havien d'anar als dos clubs de referència de la zona en futbol femení, el CE Llerona i la Penya Blanc-i-Blava, amb 11 i 8 equips aquest curs respectivament, o a d'altres opcions franquesines com les del CF Bellavista Milan –tres conjunts– i l'AE Ramassà –un amateur de futbol-7 que va començar a caminar ara fa un any–. En algun cas, com també passa aquesta temporada, hi havia nenes de categoria escola jugant en equips mixtes.\nMalgrat que la situació a Granollers segueix sent molt preocupant, en l'inici del curs 2019-2020 s'han donat les primeres passes perquè comenci a canviar. L'Atlètic Vallès, de la mà de Joan Arisa, excoordinador de la Penya Blanc-i-Blava la Roca, ha engegat un projecte per anar formant equips femenins al club. El primer pas ha estat la creació d'un infantil de futbol-7, del qual hi formen part 12 jugadores –vuit d'elles en edat aleví–. Algunes ja havien jugat a futbol a l'escola i per d'altres és la primera vegada que formen part d'un equip en aquest esport. La inexperiència i el fet d'enfrontar-se a conjunts formats íntegrament per jugadores en edat infantil han provocat que hagin perdut els tres primers partits de lliga de forma contundent.\n"Va ser difícil trobar nenes per formar l'equip, però gràcies als anuncis a les escoles, al boca a boca i a la publicitat a l'Instagram del club ho vam aconseguir", explica Raúl González, l'entrenador. Els entrenaments són els dimecres i els divendres a la tarda. "L'objectiu és anar formant una base i nous equips a mesura que aquestes nenes vagin creixent", afegeix. González també entrena un equip de veteranes -que havien format part d'un antic equip juvenil femení del club granollerí- un cop per setmana. No cserompeteixen.\nProjecte de l'EC Granollers\nA dia d'avui, cap dels 32 equips que té l'EC Granollers és femení. Des de Nama Sports, l'actual propietari del club, s'ha començat a treballar per posar remei a aquest dèficit. "L'ECG encetarà un projecte que ens fa molta il·lusió amb equips femenins de futbol-7, des de prebenjamins a alevins, però requereix temps i dedicació. Actualment, tenim nenes jugant en equips mixtes de futbol-7", expliquen des del club.\nPenya Blanc-i-Blava la Roca


Kedves Vendégház Eger Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMadach Imre Ut 26., Eger, Eger, Hongria, 3300 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Kedves Vendégház\nDissenyat tant per oci com per negoci, Kedves Vendégház està situat idealment a Eger; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Eger. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, àrea de fumadors.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara escriptori, balcó/terrassa, insonorització, ventilador, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Kedves Vendégház és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Eger.


SCHWARZKOPF BLONDME Xampú neutralitzant Cool Blondes 300ml\nPreu normal € 10.90\nTítol predeterminat - € 10.90 EUR\nEs tracta d’un xampú adequat per reparar i neutralitzar els cabells grocs.\nEl seu ús lsuavitza i cuida suaument els cabells més clars i delicats. A més, ajuda a neutralitzar els matisos grocs no desitjats sense canviar el to del cabell.\nDeixa els cabells amb un tacte suau i sedós\n- Neutralització dels grocs;\nCom utilitzar BLONDME Cool Blondes Xampú neutralitzant?\nAplicar sobre els cabells mullats\nDeixeu la pose durant 2 minuts


El Prat, inclòs en una campanya informativa sobre el risc químic\nInici » Actualitat » Notícies » El Prat, inclòs en una campanya informativa sobre el risc químic\nL'objectiu és conscienciar la població sobre l'existència de riscos i com actuar en cas d'emergència.\ndimarts, 6 octubre, 2009 - 11:15\nLa campanya de la Generalitat té com a objectiu conscienciar la població resident i la gent que treballa o estudia a les zones afectades, sobre l’existència dels riscos de naturalesa química d’acord amb el Pla d’emergència exterior del sector químic de Catalunya (Plaseqcat).\nLa Generalitat farà aquesta tardor una intensa campanya informativa als municipis de Santa Coloma de Cervelló, Sant Feliu de Llobregat, Cornellà, Viladecans, El Prat de Llobregat (Baix Llobregat), uns barris de L’Hospitalet de Llobregat i la Zona Franca de Barcelona (Barcelonès), zones de Granollers i de Montornès del Vallès (Vallès Oriental), Tortosa (Baix Ebre) i Les (Val d’Aran).\nLa campanya consistirà en sessions informatives sobre el risc químic adreçades a la població, als consistoris, a les associacions i col·legis professionals, entre d’altres. A més, es distribuiran 190.000 targetes informatives, 130.000 díptics multilingües, 70.000 fullets i 20.000 pòsters en diferents idiomes per tal d’arribar a tota la població de les zones seleccionades


L'APB presenta el model del varador del port de Palma a una delegació menorquina\nL'objectiu és que el sector nàutic menorquí implanti al port de Maó aquest model que funciona a Ciutat\n3 min. Palma 28/03/2017 18:01\n651x366 Visita a les instal·lacions del varador que l'empresa Serveis Tècnics Portuaris gestiona al port de Palma. / APB Visita a les instal·lacions del varador que l'empresa Serveis Tècnics Portuaris gestiona al port de Palma. / APB\nUna delegació de batles i del Consell insular menorquins han visitat les instal·lacions del varador que l'empresa Serveis Tècnics Portuaris (STP) gestiona al port de Palma. La visita ha estat organitzada per l' Autoritat Portuària de les Balears (APB) amb l'objectiu de "mostrar que el sector nàutic menorquí pot implantar al port de Maó un model de serveis de reparació i manteniment d'embarcacions" que ja funciona a Palma, segons apunta l'APB en una nota de premsa.\n"Apostar per aquesta activitat industrial constitueix un dels compromisos adquirits en el Pla d'acció del port de Maó", que impulsa l'APB al costat dels ajuntaments de Maó i es Castell. Pel president de l'APB, Joan Gual de Torrella, aquest model de gestió "permet la competitivitat i la concurrència de les empreses", a més de possibilitar "donar sortida laboral a un mercat local cada vegada més gran".\nPer part seva, el conseller delegat de STP, José María Campuzano, ha apuntat que una de les claus de l'èxit d'aquesta empresa "és que es tracta d'un model obert en què 500 empreses censades i homologades poden oferir els seus serveis als armadors competint entre elles", la qual cosa "es tradueix en un major rendiment i qualitat del treball", segons assenyala el comunicat.\nA la visita, hi ha assistit la batlessa de Maó, Conxa Juanola, qui creu que, "salvant les distàncies" de dimensions, aquesta aposta podria contribuir que el port de Maó torni a tenir l'activitat que un dia va tenir i que respecti el medi ambient, un tema "molt important per nosaltres", ha destacat Juanola. També hi han acudit el batle del Castell, Lluís Camps; la consellera insular d'Ordenació Territorial i Turística de Menorca, Susana Mora; el president de l' Associació menorquina d'empreses nàutiques, Justo Saura; el director del Centre de la Mar, José Maria Cardona, i el president i el director del GOB, Jaume Obrador i Miquel Camps, respectivament.\nPer part del Govern, hi ha estat present el conseller de Treball, Iago Negueruela, qui ha recordat que l'Executiu "aposta per una implantació de la Formació Professional dual amb l'estreta col·laboració de les empreses" i que el primer sector en què s'apostarà per aquest tipus d'estudis, orientat als joves, "serà el nàutic".\nEls ports que gestiona l'APB són líders en els serveis de reparació i manteniment d'embarcacions a la Mediterrània occidental, segons apunta el comunitat. Disposa de 145.000 m2 de zona portuària destinats a aquesta activitat, la meitat al port de Palma. Poden donar serveis integrals, moderns i de primera qualitat a embarcacions de fins a 120 metres d'eslora. Es calcula que el sector dona feina a 2.300 professionals qualificats i multilingües, i que genera un impacte econòmic de 452 milions d'euros a l'any.


La Policia Local va atendre fins a 130 incidències pel temporal – Revista07500\non 25/01/2021 07/09/2021 ajuntament\nEls agents de Manacor van haver d’intervenir divendres, entre d’altres coses, en 13 façanes malmeses pel temporal de vent\nLa Policia Local de Manacor va atendre fins les 18:30h de divendres 22 de gener diversitat de serveis urgents prioritaris, com a conseqüència del temporal de vent Hortense. Els serveis coberts varen sobrepassar àmpliament els que es demanden habitualment, ja que es registraren 95 serveis a la zona de Manacor, que s’anaren cobrint per ordre de prioritat. A la zona costanera de Manacor també es registraren uns 35 serveis de diversa índole. En total es varen atendre 130 incidències ocasionades pel temporal de vent Hortense al seu pas pel municipi. Des de la Policia Local de Manacor recorden que un dia normal es cobreixen entre 15 i 20 serveis durant la jornada completa, és a dir el torn de dia i de nit.\nDes de la Policia Local de Manacor apunten que aquests són els serveis que es comunicaren fins a les 19h a la central i que varen poder quedar registrats. Així mateix, s’indica que la centraleta de la Policia va quedar col·lapsada i les línies saturades.\nTot seguit, detallem una breu relació dels serveis coberts:\n– Uns 38 serveis alertant d’arbres caiguts a la calçada. L’enumeració és per servei, si bé a més d’un hi havia més d’un arbre caigut, causant danys o invadint la calçada.\n– Diversos fanals caiguts.\n– Diversos rètols despresos i caiguts a la via pública, tant publicitaris com de comerços. – Teulades despreses de diverses alçàries, caigudes en via pública.\n– 14 requeriments per danys a vehicles. En més d’un hi havia més d’un turisme afectat. – 15 serveis sobre teulades despreses, sobretot de teules.\n– 15 serveis sobre cablejat caigut.\n– 4 serveis sobre casetes de comptadors despreses sobre la via pública.\n– 13 serveis sobre façanes, cornisses o part d’aquestes despreses.\n– 4 serveis sobre vidrieres de locals caigudes i fracturades en via pública.\n– 2 senyals de trànsit arrabassades.\n– 4 serveis sobre antenes arrabassades i despreses.\n– 3 serveis sobre decoració nadalenca despresa i penjant.\n– 5 serveis sobre contenidors de fems moguts i ocupant la calçada.\n– 1 servei per despreniment d’una claraboia d’un habitatge fins a la via pública.\n– 4 capses de corrent caigudes.\n– Uralita sobre el terrat de l’Hospital de Manacor despresa. – 1 accident.\n– 4 guals.\nPrevious Article La barriada des Convent: els malnoms per carrers (primera part)\nNext Article Empreses del Llevant demanen "ajuts concrets" per sobreviure a l'estiu


Finalitzen les obres d'accessibilitat per a les persones amb mobilitat reduïda a l'estació de metro de Jaume I | Diari de la Discapacitat\nIniciDiscapacitatFinalitzen les obres d'accessibilitat per a les persones amb mobilitat reduïda...\nFinalitzen les obres d’accessibilitat per a les persones amb mobilitat reduïda a l’estació de metro de Jaume I\nEl conseller Damià Calvet va visitar ahir la renovada estació de metro de Jaume I // Foto: gencat\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, acompanyat de la tinent d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat de l’Ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, i de la regidora de Mobilitat, Rosa Alarcón, va visitar ahir l’estació de metro de l’L4 de Jaume I, a Barcelona, un cop han finalitzat les obres d’adaptació de la infraestructura a persones amb mobilitat reduïda. Els treballs, que han comportat una inversió de 4 milions d’euros, han inclòs la instal·lació de dos ascensors i la remodelació dels dos vestíbuls de l’estació. Amb la de Jaume I, són 144 les estacions adaptades de les 157 existents a la xarxa de metro.\nCalvet va posar en valor que “tenim un 92% de la xarxa de metro adaptada a persones amb mobilitat reduïda, un dels percentatges més alts entre xarxes metropolitanes de transport similars a nivell europeu”. “Si volem tenir una xarxa de transport que pugui fer servir tothom, en aquest context d’emergència climàtica, és necessari arribar al 100% adaptat”, va refermar el conseller.\nDes del 2004 la inversió en matèria d’adaptació a persones amb mobilitat reduïda en la xarxa de metro ha estat aproximadament de 10 MEUR anuals. Des del 2011 han quedat adaptades 12 estacions, amb una inversió de 43 MEUR.\nA més de fer balanç, el conseller va anunciar que el Departament està impulsant dues actuacions més de millora de l’accessibilitat de la xarxa; dues obres, a més, força rellevants, ja que corresponen a dos intercanviadors: Maragall i Plaça d’Espanya. Així aquesta tardor començaran les obres d’adaptació de Maragall (L4 – L5), amb una inversió de 12 MEUR, i es licitaran les de Plaça Espanya (L1 – L3), amb un pressupost estimat de 10 MEUR. Aquestes darreres obres “facilitaran que aquest hub tant important de comunicacions, on conflueixen l’L1, l’L3 i FGC, amb 14 milions de passatgers anuals, estigui perfectament adaptat”, va explicar el conseller.\nEn paral·lel, el Departament està redactant, en coordinació amb l’Ajuntament de Barcelona, el projecte per a l’execució de l’ascensor de carrer que completarà l’adaptació de l’estació. El conseller va anunciar que aquesta obra es podrà licitar durant el primer semestre de l’any vinent.\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ja ha adaptat per a persones amb mobilitat reduïda 144 de les 157 estacions que té actualment la xarxa de Metro de Barcelona; és a dir, el 92% són accessibles.La resta d’estacions no adaptades (Clot L1, Verdaguer L4-L5, Plaça de Sants L1-L5, Urquinaona L1-L4 i Ciutadella – Vila Olímpica L4) estan en fase de redacció del corresponent projecte constructiu per la seva adaptació. Es calcula que la inversió total necessària per a completar l’adaptació de la xarxa és de 80 MEUR. Calvet va anunciar que “tenim la intenció de tenir les cinc obres en marxa el 2021”.\nArticle anteriorLes entitats de salut mental i addiccions reclamen al Govern que aquests àmbits siguin una prioritat de país\nArticle següentEl primer gegant amb discapacitat intel·lectual serà una realitat gràcies a l’aportació de 246 mecenes\nEls candidats i candidates a les eleccions de l’IMPD de Barcelona expliquen les seves propostes per millorar la ciutat\nEls Mossos detenen dos homes per presumpte estafa continuada a una persona gran amb discapacitat\nRedacció/Fonts - 10 de maig de 2021


Santi Vila ha signat un conveni amb la Universitat de Berkeley per realitzar projectes conjunts sobre transports i mobilitat sostenible\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, va signar ahir un acord amb el director de l’Institut d’Estudis del Transport (ITS) de la Universitat de Berkeley, Alexandre M. Bayen, que permetrà l’intercanvi de coneixement i la realització de projectes comuns relacionats amb la mobilitat sostenible i el transport.\nL’acord firmat avui es traduirà en una primera prova pilot, que es posarà en marxa de forma immediata, per monitoritzar trens del sistema de Rodalies per millorar la seva fiabilitat. Aquest projecte aprofitarà tecnologia desenvolupada a l'ITS de Berkeley per aplicar-la a Catalunya i avaluar la seva efectivitat en els sistemes de transport públic. L'ITS és un dels principals centres d’investigació en matèria de transports del món.\nL'acord entre el Departament de Territori i Sostenibilitat i l'ITS de la Universitat de Berkeley arriba després que els governs de Catalunya i de Califòrnia ja van signar a començaments d’abril un memoràndum d’entesa amb l’objectiu de promoure la cooperació econòmica i empresarial entre ambdós territoris en diferents àrees prioritàries, entre les quals hi havia la mobilitat sostenible, el transport públic, el tren d’alta velocitat, el vehicle elèctric i els ports.\nSegons el conseller Vila, aquest acord permetrà\n“sense cap mena de dubte, millorar la fiabilitat del servei i les condicions de seguretat amb què es presta”. I afegeix, “aquest és un acord important amb la Universitat de Berkeley que el que ha de fer possible és millorar la monitorització de tots els serveis que prestem sobre les nostres infraestructures.” A més va avançar que “el Govern de Catalunya treballarà per establir un marc de relació estable amb la Universitat de Califòrnia que ens permeti incorporar moltíssimes innovacions vinculades a la mobilitat sostenible”.\nAquest conveni, permetrà obrir una línia de col•laboració que:\nPermetrà intercanviar estudiants, professors i investigadors en matèria de transports entre la UC Berkeley i les institucions acadèmiques catalanes.\nIncrementarà la participació del sistema català de transport públic i de mobilitat en general, com a objecte d’estudi i laboratori de proves de noves tècniques que permetin una mobilitat més sostenible i un millor servei als ciutadans.\nAugmentarà l’intercanvi d’informació tècnica en matèria de mobilitat.\nAquesta primera carta d’intencions és la base de futurs convenis que han de possibilitar encarregar treballs de recerca i estudis sobre la mobilitat a Catalunya, la participació d’empreses i institucions catalanes en projectes de recerca que els incloguin com a usuaris finals o la realització de projectes de recerca compartida, especialment entre el Cenit (el Centre d’Innovació del Transport, consorci públic format pel Departament de Territori i Sostenibilitat i la Universitat Politècnica de Catalunya) i l’ITS.


No és millor que tot vagi pitjor | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nNo és millor que tot vagi pitjor\nL'única sortida és parlar, tot i que vagi per llarg. Podríem començar per intentar oblidar-nos que a tots ens han insultat\n14 JUN 2018 - 20:15\tCEST\nPintades prop de la casa de Llarena a Das. reuters\nEl procés, el del camí cap a la independència de Catalunya, s’ha allargat fins al punt que gairebé ningú recorda quan ni com va començar. Per a alguns va ser el 2010, amb la sentència del Tribunal Constitucional que va declarar inconstitucional el nou Estatut, el que havíem aprovat els catalans en referèndum. D’altres situen l’inici en el 2012, any en què Artur Mas va convocar eleccions plebiscitàries. La meva data, el dia en què vaig veure que alguna cosa s’havia trencat en la tranquil·la convivència de “peix al cove” entre el nacionalisme català i l’espanyol, va ser anterior, el 2008. Estava parlant a Catalunya Ràdio sobre la crisi econòmica que ens venia a sobre, quan un filòsof i tertulià va dir: “És ara o mai. Com pitjor vagi l’economia, millor anirà la independència”.\nAixí ha estat. El creixement de l’atur, la precarietat i l’austeritat va augmentar el sentiment sobiranista. Però la base social del votant català, ves per on, es va quedar igual: empat a dos milions. Dos per al constitucionalisme i dos per al sobiranisme. Ha estat més “mai” que no pas “ara”. I de cap manera ens està anant millor.\nDes d’una o altra data, durant els últims vuit o deu anys, ens hem dit de tot els uns als altres. Hi ha veritables experts, tots catalans (tots pensant de manera diferent), en això de sortir al carrer o a les xarxes amb l’insult preparat. I en aquesta guerra política pocs han guanyat ni tan sols una batalla. Després d’exageracions i enganys sempre acabem tornant a posar les peces a la línia de sortida. O no és tornar al mateix lloc constituir el Govern de l’Autonomia, nomenar president, retirar el 155 i formar grups al Parlament?\nCap dels fronts –el constitucionalista o l’independentista– ha tingut a les mans un veritable escac i mat. De guerra llampec o declaració d’independència exprés, no val la pena ni tan sols parlar-ne. El famós Blitzkrieg de la Segona Guerra Mundial –la tàctica per vèncer i acabar ràpidament– no els va funcionar ni als alemanys. La unilateralitat per ara mateix, per més que la segueixin defensant els més aguerrits ultranacionalistes-liberals, no serà la resposta.\nSeguim aquí, cadascú al seu costat del tauler, amb cara d’estar molt enfadats; banalitzant-ho tot, fins a l’insult. Avui qualsevol patriota (de la nació que sigui) acusa el seu traïdor particular de feixista, nazi, xenòfob o falangista. I l’agredit ni s’immuta. No és d’estranyar. En les últimes eleccions generals espanyoles, el nombre total de vots vàlids va ser de 23,8 milions; d’aquests, a partits (o grupets) d’ideologia d’ultradreta van anar a parar 58.000 vots, un 0,2% del total. No representen ningú. I no hi ha manera d’agafar-se aquests insults seriosament, per més que, personalment, estaria a favor de prohibir per llei i d’una vegada per sempre el famós braç alçat o les fundacions en homenatge a dictadors ja enterrats. Encara que només fos per deixar de veure les fotos d’aquests lamentables gestos que surten una vegada i una altra als informatius del 20-N. Potser ajudaria, a més d’algunes classes d’història, a posar fi a tanta injúria frívola i desactualitzada.\nTan bon punt el van nomenar ministre, el socialista Josep Borrell va ser qualificat de jacobí. Doncs bé, vaig pensar, tampoc n’hi ha per a tant. Jacobí, republicà i defensor del sufragi universal són característiques que sempre van anar plegades.\nEls revolucionaris francesos del Club dels Jacobins eren, per descomptat, partidaris d’un Estat central fort que pogués protegir la seva revolució de l’absolutisme monàrquic i dels països veïns. Els girondins, els seus contraris moderats –burgesos i federalistes–, van acabar guillotinats. Però això va passar al segle XVIII. I el feixisme va acabar a Europa amb la Segona Guerra Mundial, encara que a la península Ibèrica el vam liquidar a mitjans dels setanta. Als falangistes, als anomenats “autèntics”, Franco els va donar molt mala vida –els considerava uns xulos sentimentals i poc compromesos amb el règim– i pocs van sortir ben parats de la dictadura. Alguns –llegiu Casi unas Memorias, de Dionisio Ridruejo– van ser empresonats i van acabar a l’exili donant suport a partits d’esquerra o liberals.\nPerò tot això és història. Avui, al Vell Continent, la veritable amenaça és el creixement del nou ultranacionalisme conservador i antieuropeu. I a Catalunya, l’única sortida és parlar, tot i que vagi per llarg. Podríem començar –almenys els que no estem en guerra amb ningú– per intentar oblidar-nos que a tots ens han insultat. Es miri per on es miri, cal seguir convivint. Perquè si la cosa va pitjor, no estem millor.\nArtículos escritos por Rosa Cullell


Irena Visa, de Banyoles, darrerament no para de presentar projectes.\nIrena Visa és @lafilla a Instagram. Una banyolina que fa 18 anys que viu a Barcelona que darrerament no para de presentar projectes.\nHas guanyat la convocatòria de residència de Lo Pati i Bòlit amb el projecte “Ha plogut o han regat”!\n«Ha plogut o han regat» és un projecte que fa un temps que vaig desenvolupant. Va començar a gestar-se quan, en començar a viure a Barcelona ara fa 18 anys, em costava entendre per què a vegades el terra era moll sense que hagués plogut.\nVaig començar a qüestionar-me moltes de les hipòtesis que fem en relació amb una causa (pluja) i un efecte (terra moll) i vaig començar a intentar alterar-les. Deixava excrements de cabra banyolina als carrers de Barcelona o canviava les fulles d’un arbre de Correus per les d’un arbre del barri de Guèmol.\nAixí va començar aquest projecte, que s’ha anat adaptant als llocs per on ha passat i ara el vull adaptar al paisatge Ampostí. Estaré un mes, al novembre, instal·lada en aquesta residència, al mig dels arrossars del Delta de l’Ebre. En tinc moltíssimes ganes!\nTambé faràs una intervenció que al Museu Arqueològic de Banyoles?\nSí! A partir del 2 d’octubre es podrà veure. He passat tot aquest estiu treballant-hi i és la primera vegada que ensenyo la meva feina a Banyoles. Vull que sigui un homenatge al museu i, sobretot, a les seves vitrines.\nPer què «@lafilla?”\nQuan era petita molta gent em coneixia per ser la filla d’en Visa, el fotògraf. «Ets la filla del fotògraf» va passar a ser una característica més del que jo era. Quan vaig marxar a viure a fora, vaig pensar que era una bona manera de no perdre aquest petit homenatge al meu pare, aquesta referència, i a les xarxes socials vaig seguir fent servir aquesta fórmula. Tot i això no és el meu nom artístic, és només un nom per a internet.\nNo ets fotògrafa?\nSoc llicenciada en Comunicació audiovisual, però després em vaig seguir formant com a escultora. Més tard vaig fer un màster en Belles arts i ara estic a punt de començar el doctorat. En la meva pràctica artística treballo a partir d’idees, de conceptes, que després formalitzo de la manera que penso que més convé.\nDiria que soc una persona curiosa i, com que he après diferents tècniques i disciplines, sense excel·lir amb cap d’elles soc capaç d’imaginar-me possibles resultats i portar-los a terme.\nUn bon exemple és el projecte seleccionat per a la Biennal de Girona d’aquest any, titulat «Això no és res». Vaig treballar amb una foneria de bronze a Banyoles, la foneria Fabce, per fer una peça. Ells en saben molt i jo sabia que era possible fer-ho, gràcies a les meves nocions d’escultura. Amb la fotografia passa el mateix, conec les eines i les possibilitats i, quan cal, faig servir la foto en els meus processos, però mai m’he sentit fotògrafa.\nDe manera directa o indirecta, Banyoles sempre ha estat molt present en tots els treballs que he fet i, últimament també he trobat grans artesans a la comarca que m’ajuden a formalitzar totes aquestes idees. I sobretot aquí hi tinc molts amics que m’inspiren. Si voleu, vegeu els meus projectes a www.irenavisa.com.\nMoltes gràcies i molta sort amb tots els projectes!\nL’AEROPORT, UN RESCAT ENCOBERT\n5:07 pm, January 23, 2022


Les bulloses i la ruta dels 7 llacs – CAMINANTCAT – Descobrint Catalunya pas a pas\nLes bulloses i la ruta dels 7 llacs\nL’estany de la Bullosa, o en francés, lac des Bouillouses és pròpiament un embassament, destinat en el seu orígen per proveïr d’electricitat al tren groc i per regular el cabal del riu Tet. En aquesta ruta descobriràs el paisatge que hi ha als peus del pic més alt de la Cerdanya francesa: el pic Carlit, amb 2910 metres d’alçada. El llac de la Bullosa est troba a una alçada de 2016 metres d’alçada i és un paradís per moltes espècies de fauna i flora locals. És l’inici de la ruta d»ascensió al carlit, passant primer per un conjunt de 13 estanys que representen un cojunt natural de gran interès. Una ruta perfecte tant per fer-la a l’hivern com a l’estiu.\nDificultat: fàcil (tot i que si es fa a l’hivern segueix sent assequible, amb condicions de molta neu la dificultat augmenta, sempre cal tenir present la climatologia)\nAlçada mínima: 1692\nAlçada màxima: 2200\nPoblació més propera: Mont Lluis (França)\nDistància de referència desde Barcelona: 2.5 hores\nLa ruta comença al pla dels avellaners, seguint la carretera D60, carretera que va desde la comarcal D118 fins al refugi de les Bulloses. Per arribar-hi cal anar direcció a l’estació d’esquí de Les Angles, i un cop passem de llarg Mont-Louis al cap de 20 metres trobarem un trencall a mà esquerra indicat.\nUn cop abandones la carretera principal, la carretera es torna estreta i sense senyalització de separació de carrils. és un tram d’uns 7 km molt bonics de fer amb cotxe, ja que va resseguint el curs del riu Tet. A l’hivern es iimportant dur cadenes. A l’estiu aquesta carretera queda tallada i la arribada es fa amb servei d’Autobús local per evitar aglomeracions.\nCarretera seguitn el riu Tet\nFionalment, al cap de 7km arribes al pàrquins dels avellaners on hi ha una barrera que obliga a deixar-hi el cotxe. Aquest serà el punt de sortida caminant.\nLOCALITZACIÓ DE PLA DES AVELLAINS (GOOGLE MAPS):\nDel pàrquing dels avellaners fins a la presa de les Bulloses, es pot fer per dos camins, per l’anada es recomenable seguir la pista principal (marcat amb punts blaus), ja que l’ascens és molt més progressiu, i la tornada per la pista que marca 5.6km i 1h 25min. també es pot fer aquest itinerari circular, del pàrquing fins la presa seguint la pista i tornar al cotxe veient els dos llacs: estany de pardelles (primer llac) i estany negre (segon llac).\nEl camí per la pista asfaltada son uns 5km, la pujada és molt suau, per salvar els 300 metres de desnivell entre el pàrquing i la presa de les Bulloses. El camí s’utilitza per portar material als dos refugis i hostals que hi ha al llac, però està tallada al pas de vehicles normals.\nPista cap a la presa\nAl cap de una hora i quart, arribes a la presa de les Bulloses. Just al costat hi ha el refugi i un hostal on es pot passar la nit. És molt recomenable fer-hi nit en cas de volguer fer el Carlit. La presa va ser construida a principis del segle XX per regular el cabal del riu Tet i obtenir electricitat pel tren groc amb una petita central elèctrica. Un cop arribes al llac de les bulloses, també hi ha un itinerari circular que hi dona tota la volta. Pèr continuar la ruta es pot fer travessant la presa per damunt, per sota o fent la volta circular.\nVistes de la presa des de l’altre cantó\nUn cop creuada la presa cal anar al hostal que hi ha a l’altre cantó on hi ha el punt de sortida de la ruta. Està marcada amb punts grocs als arbres i hi ha diferents variants per visitar els llacs. La línea vermella es la ruta feta per l’enllaç del wikiloc i aqui descrit, la ruta blava és la ruta dels 8 llacs i la lila és una extensió per veurel’s tots. L’aventatge és que segons les condicions, cansament, temps, etc… es pot anar adaptant el recorregut sense cap problema.\ncamí amb marques grogues\nAl cap de 2km del punt de sortida des de l’altre cantó de la presa, s’arriba al primer llac, L’estany sec, cal seguir caminant direcció nord per arribar a tenir vistes de l’estany del viver. Un cop passats aquests dos llacs, s’arriba a un mirador on es pot distingir topta la zona dels llacs amb el carlit al final. A partir d’aquest punt, hi ha la tornada enrere, però es pot continuar la ruta cirular dels 8 llacs o dels 13\nentrada a l’estany negre\nestany de la comassa mab el carlit al fons\nUn cop arribats a aquest punt, cal desfer el camí fins a arribar altre cop a la presa, amb la particularitat de que en comptes de creuar-la el camí segueix en direcció a la calma. Una part de l’estació d’esqui de Font Romeu. El camí es recte i molt pla, sense cap mena de dificultat i sense manera de perdre’s, ja que cal anar en direcció a les pistes que es veuen al final, per després girar a l’esquerra cap al refugi de Pradelles.\nbifurcació cap a la calme amb les pìstes d’esquí\narribant a la calma\nAl cap de 2km, hi ha el trencall a mà esquerra que porta fins l’estany de Pradelles amb el refugi que hi ha al costat. Aquest és un refugi que no està equipat amb pràcticament res, hi ha un espai dins per fer foc, i unes lliteres sense matalàs. Es factible com a ús d’emergència, però per poca cosa més.\nestany de pradelles i refugi\nestany de pradelles seguint el camí amb el Carlit\nA partir d’aqui, cal arribar fins al següent estany: l’estany negre, cal anar amb compte, ja que hi ha alguns camins que es bifurquen a la dreta que porten cap a l’est, sense arribar al llac. És molt important no perdre de vista les senyals grogues, mes endevant, compartiran traça amb un gr, marques blanques i negres. El següent estany es troba a poc més de 1km, si al cap de molta estona hi ha cap llac, torna enrere…\npont de sota l’estany negre\nUn cop arribes a l’estany, a la part final hi ha un petit pont que has de creuar i seguir el camí fins al pla dels avellaners amb vistes a les pistes de font romeu.\n17 abril, 2018 19 abril, 2018 Deja un comentario\nAnterior Entrada anterior: Rupit i el salt de sallent\nSiguiente Entrada siguiente: Mura i el Puig de la Balma


Publicitat de l'antidepressiu més famós del món\nUn altre estudi. Es torna a posar seriosament en dubte la utilització de fàrmacs antidepressius com a tractament de primera elecció per a la depressió. El seu consum a Espanya suposa un cost mitjà de 745 milions d'euros anuals, xifra que no es veu justificada des d'un punt de vista empíric. Altres investigacions (Kirsch, 2008; Khan, 2002) han demostrat amb anterioritat que, en comparació amb el placebo, l'eficàcia d'aquests psicofàrmacs és pràcticament inexistent en casos de depressió lleugera, moderada i fins i tot greu. Només en casos molt severs es nota el benefici.\nMalgrat que l'evidència creix, les societats occidentals encara presenten un patró abusiu i indiscriminat de consum. No és prou evident l'aposta per la psicoteràpia, que presenta avantatges addicionals davant dels fàrmacs, com ara el manteniment dels canvis en el temps, la disminució de la probabilitat de recaigudes i l'absència d'efectes secundaris, així com l'estalvi econòmic, en relació a l'enorme despesa farmacèutica.\nL'OMS recomana la combinació de tractament farmacològic i psicològic. L'institut NICE, per la seva banda, que marca les directrius de la política sanitària al Regne Unit, assenyala que la intervenció psicològica ha de ser el tractament de primera elecció per al trastorn depressiu lleuger i moderat. En els casos servers, es recomana la combinació farmacològica i psicoterapèutica. Què esperem, doncs, per fer un canvi?\ndroga salut mental\nja tens raó ja, que el metge aixequés el cap i parés d'escriure receptes no seria una mala cosa. Ara que amb les retallades pressupostàries no sé si poden fer-ho gaire :(\n25 de març de 2010 a les 12:24\nVivim en un món molt aficionat a les píndoles, jo crec que dependent d'elles. Em fa l'efecte que ens volen tenir semi-drogats per anar fent.\n25 de març de 2010 a les 13:05\nTambé penso que la sanitat pública no ofereix una atenció adient per a les malalties psíquiques, i per tant el metge de capçalera és el que acaba tractant una depressió, per exemple. Això vol dir que si vols un psicòleg per fer teràpia te l'has d'acabar pagant de la teva butxaca, i el metge de família segurament acaba receptant la píndola.\nEn la meva professió -sóc mestra- ho veig tot sovint, baixes llargues per depressions o angoixes que acaben amb fàrmacs i el que vol tractament psicològic s'ha d'espabilar.\n25 de març de 2010 a les 16:37\nClidice, si s'apostés per la psicoteràpia i altres tractaments alternatius, de ben segur que la despesa sanitària es rebaixaria enormement amb el pas dels anys. Ara, això fés-li entendre a la Trinidad Jiménez, que no veu més enllà de les properes eleccions!\nLluís, la 'píndola de la felicitat' és una idea tan seductora que ha fet fortuna com a producte comercial, el prozac és la pastilla més venuda de tots els temps. Certament, si estem mig adormits no pensem tant i no fem tanta nosa! Mentrestant, les grans companyies s'omplen les butxaques. Personalment, prefereixo el sofriment i la lucidesa a anar zombie per la vida.\nNúria, aquí la pregunta seria: per què els mestres pateixen tantes depressions? què hauria de canviar en l'entorn educatiu per què es pogués treballar amb una major tranquil·litat? Respondre aquestes preguntes és bastant més complicat que receptar una pastilla. La sanitat pública necessita més psicòlegs. Actualment, hi ha persones amb necessitats urgents als quals es dóna hora per d'aquí quatre mesos. Un cop davant del professional, vint minuts de visita i cap a casa!\n25 de març de 2010 a les 16:56\nQue fins i tot en temes com aquest la política sigui un impediment per a avançar demostra fins a quin punt la societat està "malalta".\n25 de març de 2010 a les 17:59\nAlbert, és cert que la política hi té molt a dir però també considero que els ciutadans hem de ser més exigents amb el sistema sanitari i amb nosaltres mateixos. Hi ha moltes persones a les quals ja els està bé anar tirant de pastilles... Penso que hauríem de tenir una actitud molt més activa respecte la nostra salut.\n25 de març de 2010 a les 19:07


Universitat d'Educació, és més que una plantilla de iOS construïda en titani Appcelerator, és una aplicació gairebé a punt no només per a les institucions educatives que compta amb 9 mòduls diferents.:\n1. Els acadèmics\nCursos mòdul de llista amb una pàgina del curs\nSobre el mòdul (on es pot explicar la història Institut...)\nMòdul de Notícies, una veritable lectura d'RSS, Comprovació de la connexió de xarxa i mostrant un indicador de càrrega.\nGaleria mòdul, Llegir un servei real pics Grup Flickr, Comprovació de la connexió de xarxa i mostrant un indicador de càrrega.\nTwitter, llegint les piulades d'un compte, Comprovació de la connexió de xarxa i mostrant un indicador de càrrega.\nMòdul electrònic, obriu l'aplicació de correu electrònic llest per a enviar un correu electrònic a l'Institut.\nTrucar a nosaltres és una funcionalitat que permet trucada directament des del telèfon.\nMapa, aquest mòdul mostra un mapa interactiu (mapa de google) centrada en l'institut educatiu.\nVostè pot utilitzar aquesta aplicació completa o utilitzar els mòduls perquè el propietari del projecte.\nSi us plau, comproveu aquest vídeo de Youtube http://www.youtube.com/watch?v=ufl3hG3WIUo\neCommerce, eCommerce, tots els Articles, educatiu, parpelleig, galeria, is, iphone, notí, cies, rss, plantilla, titani, refilo, universitat


Tancada a la Central: El nou Campus de la Pompeu inaugurat per les protestes estudiantils.\nAquest matí s’inaugurava el campus de Ca l’Aranyó de la Universitat Pompeu Fabra amb un clima de revolta. Ahir els seus estudiants van decidir ocupar-lo per protestar contra l’aplicació del Pla de Bolonya i contra la intervenció de les empreses privades en la construcció d’aquest nou campus i de les actuals polítiques universitàries. El rector, Josep Joan Moreso va donar l’autorització als Mossos d’Esquadra per accedir al recinte, els quals van arribar a les 21.30h per a desallotjar-los.\nEls estudiants han arribat aquest matí a primera hora al campus i han preparat pancartes per manifestar-se en contra de les actuacions repressives d’ahir a la nit i de la política del rectorat en la reforma universitària del sistema educatiu. A les 12h aproximadament, s’ha començat una assemblea a la plaça del campus on s’havia de fer l’acte d’inauguració, el qual havia de començar a les 12.45h. Quan han arribat les autoritats polítiques, entre elles Josep Montilla, Jordi Hereu i Josep Huguet, i el rector de la UPF J.J. Moreso, un grup d’estudiants han sortit a rebre’ls amb crits i pancartes. Amb la resistència de les forces de seguretat, els convidats s’han refugiat a una sala amb accés restringit, on s’ha procedit a l’acte d’inauguració només amb la presència dels mitjans.\nAl mateix temps, les estudiants s’han manifestat a la plaça, demanant la dimissió del rector i demostrant el rebuig pacíficament cap a la nova reforma universitària. Posteriorment, han llegit un manifest on expressaven el descontent vers el rector per permetre l’entrada de les forces de seguretat al recinte universitari i també queixant-se per la intrusió de empreses privades com Media Pro (la sexta) i Indra (enginyeria informàtica per l’armament) en la política universitària i la construcció del campus de Ca l’Aranyo. Finalment s’ha passat un vídeo a la mateixa zona que es va desocupar ahir, on sortien les imatges de la repressió exercida la nit anterior.\n14 de gener de 2011, a les 15:30


En la setmana en record de l’Holocaust, l'Institut Ramon Bererenguer IV estira del fil de la història rememorant el drama dels camps d’extermini de l’Alemanya nazi. Entre les activitats programades destaquem l’elabo... Llegir més\nEduquem en la ciutadania activa. Jornada de Servei Comunitari\nEl dia 25 de gener es va celebrar a Barcelona la Jornada de Servei Comunitari, eduquem en la ciutadania activa. Fou una jornada de debat i reflexió per valorar el servei comunitari a nivell internacional, com s’implementa a nivell de Cataluny... Llegir més\nConcurs de pintura CÀRITAS\nEl dilluns 13 de gener es va fer entrega als alumnes guanyadors del concurs de pintura per a decorar el menjador social de Càritas, la Llar Bet-Hània al carrer Navarra 18 d' Amposta. El premi va ser entregat per Adela Ortí, dir... Llegir més


L’Anna Fernández Ortiz és resident de 4rt any de Medicina i Comunitària a l’EAP Dreta de l’Eixample-CAP Roger de Flor. Té una clara vocació de servei a les persones. Persona inquieta, entregada i motivada no té molt de temps lliure… per ella la vida és un camí que has d’obrir cada dia.\nL’Anna va ser vocal del Comitè Organitzador del 38è Congrés de la semFYC, celebrat a Barcelona del 10 al 12 de maig, coordinant l’itinerari MIR i Joves Metges. Durant el Congrés va moderar una sessió de pòsters i tres taules “Millorant el programa de l’especialitat”, “Què va ser de la Medicina de Família?” i “Concurs de casos clínics per a residents”.\nTota una experiència que més enllà del coneixement científic, assegura que li servirà en el futur per poder gestionar i liderar equips de treball.\nCom a professional sanitària, que és imprescindible en la relació metge-pacient?\nEl respecte. Com a tot arreu. Encara que sigui el teu pacient és una persona amb les seves preocupacions, les seves vivències, els seus dubtes i les seves alegries, i estàs aquí per ajudar-lo. No ets ni més ni menys. En el fons ets un company de viatge, no és una relació mercantil en la que ells poden demanar i tu has d’obeir.\nCom valores els teus anys de residència?\nPenso que estic en la millor Unitat Docent per formar-me, perquè compleixen el programa del Ministeri respectant el percentatge de les hores de guàrdia, afavoreixen que puguis anar a cursos i a congressos. He après molt com a metgessa. Poder fer guàrdies des del primer moment al CAP és un aprentatge continu des del minut 0.\nQuè necessita el nostre sistema sanitari?\nEl sistema necessita invertir en l’AP. No pot ser que es digui que som la base del sistema i això no es vegi reflectit en dotació de pressupost, formació de professionals, oferta de places MIR…\nActualment ets membre de la vocalia de la CAMFiC i també vocal de resident de la semFYC. Com et vas vincular a les societats cientíques?\nA l’estiu del meu primer any de residència vaig entrar a la CAMFiC perquè vaig pensar que formar part de la societat d’una manera activa podia ser enriquidor per mi, i poc a poc hi vaig anar fent més coses. A la semFYC, em van dir que buscàven R2 per ser vocals de la societat, i juntament amb la Isa, de Madrid, ens hi vam llançar!\nCom s’organitza un esdeveniment de la magnitud del Congrés de la semFYC?\nLes reunions amb el Comitè eren mensuals, excepte el darrer mes que eren molt freqüents. Hores dedicades? Ni les vull saber, perquè en el fons ho faig perquè m’agrada! Tots els que estavem a l’equip hi destinavem “hores extres”, estavem allà perquè ens ho passem bé i ens agrada implicar-nos.\nHi va haver períodes de més estrés sobretot abans de tancar els ponents de les taules. També quan ens van tocar avaluar les comunicacions. En 3 setmanes havíem de llegir, juntament amb una altra persona de l’equip, més de 100 comunicacions. D’aquesta manera, cadascuna s’avalua amb quatre ulls.\nReptes i vivències del comitè organitzador de @BCNsemfyc. Com s’afronta una responsabilitat d’aquest tipus?\nConfiaven en mi per fer un itinerari… era el primer cop que ho feia i realment semblava que tothom tenia experiència, tothom ho havia fet abans. Jo en canvi era la novata. Però és molt enriquidor quan veus que les coses surten bé.\nHa estat tota una vivència, la gent del comitè és maquíssima, he après molt d’ells. És un equip amb qui pots treballar, sempre estan a punt per donar-te un cop de mà, per orientar-te i el resultat satisfà.\nEra responsablitat, però mai més de la que volia o podia assumir… i si algun cop em vaig queixar, és per vici!\nConeixement científic i també gestió d’equips Per una banda, avaluar comunicacions fa que coneguis patologies que potser tenies oblidades, les veus amb un altre enfoc o un maneig que tu no faries. A banda també, el fet de potenciar el treball en equip: actuavem com a grup, fent pinya i vam poder confiar els uns amb els altres.\nQuina empremta t’ha deixat aquesta experiència?\nHaver treballat en el Comitè del Congrés m’ajuda a veure l’equip de Roger de Flor d’una altra manera. Perquè la Yolanda Ortega i l’Albert Casasa, com a presidents de @BCNsemfyc, buscaven treure el millor de cadascú. I he vist que això és fonamental. Realment, cada persona de l’equip ha acabat fent allò que millor sap fer.\n@BCNsemfyc. Una mirada des de l’organització\n“Em quedo amb la força de l’equip. Sense la base, sense la pinya, no hi ha congrés.“\nQuè ha representat per tu el Congrés?\nAl marge de la ciència, és molt bonic obrir les portes de casa i trobar persones de la resta d’Espanya, poder retrobar-nos de tant en tant.\nEl que més t’ha enstusiasmat.\nLa clausura! Va ser molt emotiu. Van fer un record al Dr. Josep Lluís Pinyol, una persona de ciència i experiència que sempre ens feia costat. I arribar al final del congrés, veure que havia estat possible, que la gent estava contenta…Va ser un cúmul d’emocions!! I com sempre, vam sortir amb noves idees per fer més coses en un futur.\nAlgun consell per a futures edicions?\nTenir clar el que vols oferir i lluitar per fer-ho possible. I intentar tenir els millors ponents!\nL’essència del Congrés.\nEl lema! Confiamos en nuestra fuerza. Si, perquè és el que necessitem que ens recordin als professionals de tant en tant. Malgrat la precarietat, les llistes d’espera, la demora, la pressió assistencial, amb cada vegada més patologies d’urgència… els congressos i els companys serveixen per carregar piles!\nCom aconseguim fer pinya?\nComptant amb bons professionals, capaços d’implicar-se, i potenciant el que cadascú aporta. També la confiança de saber que els altres faran el que toca i que no has de supervisar-los ni qüestionar-los.\nEn una colla castellera, a quina part del castell trobaríem a l’Anna?\nA la base, fent pinya, Evidentment! Encara que faci moltes coses m’agrada ser molt anònima i que no es noti que hi sóc. M’agrada que se’m reconegui l’esforç però no estant a dalt i que se’m vegi.\nTítol article: La desCOBERTA. Entrevista a Anna Fernández\nRevista: APSalut. Volum 6. Número 3. Article 115


Un alberg per a toxicòmans a prop d’una escola? - Valors\nSoraya Hernández| 10/05/2022 21/02/2022 |Dilemes ètics|\nLa manca de recursos socials adients i el col·lapse del sistema sanitari públic ha generat entre els col·lectius més vulnerables nous obstacles per a l’atenció de les seves necessitats. En el cas de les persones sense suport familiar o, fins i tot, sense llar ha suposat un repte per a les administracions. Amb l’objectiu d’oferir espais segurs s’han anat creant dispositius d’allotjament específics que normalment han estat temporals. Però alguns d’aquests nous recursos creats s’han volgut mantenir quan s’han constatat els beneficis pels usuaris atesos.\nAixò ha succeït a Barcelona, on es va obrir un espai per persones sense llar amb addiccions que ara es vol mantenir, cosa que ha provocat la negativa frontal d’aquells que hauran de ser els seus futurs veïns i veïnes.\nEl centre es va crear l’abril del 2020 amb la intenció de donar resposta a persones sense llar a qui, a més de necessitar un espai on aïllar-se durant el confinament, els podria caldre un seguiment de la seva addicció. L’Ajuntament de Barcelona el va ubicar de manera temporal al barri de les Corts, a la Fundació Pere Tarrés.\nMalgrat que es va descriure com un “alberg”, el dispositiu comptava amb professionals i programes especialitzats per la salut dels usuaris. En considerar que s’han obtingut resultats òptims de l’experiència, el consistori es va plantejar fer fix l’espai. D’aquesta manera es volia protegir de l’exclusió social les persones sense llar i amb addiccions, ja que a la seva situació d’alt risc social s’hi afegeixen les conseqüències de la pandèmia. Amb aquesta finalitat es va comprar un edifici al barri d’Horta-Guinardó, amb la intenció d’instal·lar aquest mateix any i de manera definitiva, aquest servei.\nLa notícia va despertar la indignació del veïnat que es va queixar de no haver rebut suficient informació. El malestar va créixer i es va cristal·litzar en les mobilitzacions dels pares i mares de l’escola Mas Casanovas, ja que el col·legi estarà a només quinze metres del centre. Malgrat que a prop de l’antiga ubicació ja hi havia hagut un centre escolar i no es van produir incidents de cap mena s’ha demanat la paralització del trasllat. Es creu que s’estarien posant en perill els nens i nenes de l’escola. És ètic usar el risc pels infants com a justificació per paralitzar un projecte beneficiós per a les persones sense llar?\nLa idea que cal protegir els infants del contacte amb realitats que pel seu estat maduratiu podrien no entendre (mort, addiccions, sexualitat) és un fet important per a moltes famílies i institucions. També a nivell d’imaginari col·lectiu hi ha la teoria que relaciona els problemes de salut mental amb l’agressivitat o els conflictes. Per tant, en un intent de preservar els nens i nenes es podria intentar reubicar el centre en un espai menys proper malgrat això pugui generar una despesa econòmica rellevant.\nDe manera contrària es podria mantenir el centre entenent que el més just socialment és preservar el benefici que té un col·lectiu ja de per si marginat i exclòs. Com succeeix en les deliberacions ètiques també es podria valorar una opció que mantingui el projecte, però que inclogui un procés informatiu a les famílies i una possible mediació o acompanyament durant l’adaptació mútua.\nEn aquestes decisions complexes seria de gran utilitat la transparència institucional i la possibilitat de comptar amb professionals que vetllin pels processos i aconsellin amb una mirada que tingui en compte els valors de totes les persones implicades.\nalberg, Escola, família, protestes, toxicòmans\n←Del Mal a la desobediència\n→El codi postal retalla vides