Gil: “Estic una altra vegada trobant-me en la pista i gaudint”\nValencia Basket està vivint un “tranquil” mes de febrer abans d'afrontar els primers grans reptes de 2022 al març. Després d'un descans de quatre dies després de disputar el partit ajornat en Araski, l'equip de Rubén Burgos va tornar ahir al treball amb una setmana de marge abans de tornar a la competició oficial. En aquests dies de calma ens hem assegut a parlar amb Laura Gil, una de les jugadores més beneficiades per aquests dies de pausa.\nLa murciana assegura que “està sent una temporada molt intensa”, per la qual cosa per a totes han sigut “benvinguts aquests quatre dies de recarregar”. Totes menys Bec Allen que sí que està disputant la classificació per al Mundial amb Austràlia a Belgrad. Gil admet que arriben amb “les piles més que carregades per a tot el que ve”.\nFins al moment, la temporada no podria haver començat de millor manera per a les taronja: 2 títols, terceres en LF Endesa i en quarts de l'Eurocup Women. Així ho analitza la interior, que admet que a l'equip li està anant “molt bé”: “Si fem un balanç del que portem de temporada hem aconseguit les Supercopes d'Espanya i d'Europa, en Eurocup estem on volíem, la Copa de la Reina es juga a casa i estem a dalt de la taula, que és el nostre objectiu”.\nLa Copa de la Reina es tornarà a jugar a la Fonteta. Un títol que Valencia Basket va fregar l'any passat, però sé va quedar a les portes d'aconseguir en la final. Ara, Gil creu que “som un equip veterà, entre cometes, ens coneixem des de l'any passat més enllà de la incorporació d'Ángela. És important que l'equip haja aprés del que ens va passar l'any passat, del punt en el qual estem ara mateix. Crec que serà molt bonic el mes de març i molt intens. Necessitarem molt el suport de la Fonteta, però amb moltes ganes. Crec que l'equip està molt motivat per a això i amb ganes que arribe ja”.\nL'espanyola ha sigut una de les jugadores més destacades en els últims partits després d'haver passat unes setmanes en la qual el físic no li acompanyava. “Jugar sense dolor fa molt i et deixa concentrar-te molt més en el joc. Estic una altra vegada trobant-me en pista, gaudint una altra vegada. Al final això s'acaba reflectint”, confessa Gil.\nAmb la lesió de Raquel Carrera tot l'equip, però especialment el joc interior, va haver de fer un pas al capdavant. Una de les principals afectades va ser la jugadora per aqueixes molèsties físiques que arrossegava, però ara ja no és un problema: “En el moment en què es corregeixen aqueixes taretes és molt més fàcil”, conclou l'espanyola.


Els gripauets ja canten! « Malpolon.net\n« Retalls: El Pont de Suert – I\nSerp de camí a dormir? »\nAvui, cap a dos quarts de set, he anat a donar un tomb per les basses a prop de casa, just abans que comencés a ploure. Pensava que trobaria els gripaus corredors cantant enfeinats, però no ha estat així i només n’he vist caminant de camí a les basses, suposo que encara estan despertant-se de la sequia… En canvi, sí que he pogut sentir i veure als gripauets (Pelodytes punctatus), pocs, uns cinc o sis, en un racó d’una bassa força gran. També he vist larves de granota verda (Pelophylax perezi), que no duraran massa si no segueix plovent i mantenint-se aquestes basses temporals de pluja 🙁\nBé, aquí us deixo la gravació del cant del gripauet:\nP.D. per primera vegada he sentit cantar un duc (Bubo bubo) a Ca n’Esteper 😀\nAus, Herpetologia, Natura basses, ca n'esteper, cant gripauet, Castellbisbal, duc, gripauet, pelodytes punctatus\n1 comment to Els gripauets ja canten!\n28 març, 2012 at 19:53\n[…] vegada no hi ha fotos a canvi, i com que el cant del gripauet ja està en un altre article (aquí), us deixo un vídeo de la bassa i l’entorn on els he trobat i on també es pot sentir com […]


Fins quant puc guanyar sense tenir problemes amb Hisenda? | Consumer\nSi fas una activitat per compte propi, és obligatori declarar tots els ingressos i fer-te d'alta com autònom en la Seguretat Social i l'Agència Tributària\nPer EROSKI Consumer 17 de agost de 2021\nFer classes de pintura o piano, vendre manualitats… les successives crisis i l’auge d’Internet han fet créixer petits negocis que generen beneficis reduïts. Al mateix temps s’ha estès la creença de què existeix un límit legal que pot percebre sense necessitat de declarar o fer d’alta en la Seguretat Social o l’Agència Estatal d’Administració Tributària (AEAT). En realitat, sempre que es faci una activitat empresarial o professional per compte propi és obligatori estar inclòs en el Règim Especial de Treballadors Autònoms, encara que és habitual considerar que quan es generin uns ingressos inferiors al Salari Mínim Interprofessional (SMI), no és necessari procedir a l’alta com autònom . A continuació responem a les principals dubtes entorn de l’IRPF, l’IVA i les altes en la Seguretat Social dels petits treballadors per compte propi .\nQuin és l’import mínim d’ingressos per fer la Declaració de la Renda?\nSi ets autònom, pel mer fet d’haver fet una activitat econòmica tens la. obligació de fer la Declaració de la Renda en l’Agència Tributària , si els ingressos d’aquesta superen els 1.000 euros.\nEn la resta de casos no hauran de declarar els contribuents que obtinguin rendes procedents solo de les següents fonts:\nRendiments íntegres del treball, amb el límit de 22.000 euros anuals d’un solo pagador o 14.000 euros de diversos pagadors.\nRendiments íntegres del capital mobiliari i guanys patrimonials sotmesos a retenció o ingrés a compte, amb el topall conjunt de 1.600 euros a l’any.\nRendes immobiliàries, rendiments íntegres del capital mobiliari no subjectes a retenció derivats de Lletres del Tresor i subvencions per l’adquisició d’habitatges protegits o de preu taxat, amb el límit conjunt de 1.000 euros anuals.\nImatge: Hans ” href=”https://pixabay.com/es/users/hans-2/” target=”_blank” rel=”noopener noreferrer”> Hans\nCal fer d’alta en la Seguretat Social si guanyes poc?\nAl marge de ser autònom o assalariat, el fet de fer alguna classe particular o de vendre quadres o fotografies són opcions d’ingressos (únics o extra) per moltes persones. Cal declarar que guanyes per aquests treballs? Erròniament, molts professionals creuen que no cal declarar aquests ingressos a Hisenda ni fer d’alta en la Seguretat Social, si són molt petits.\nTanmateix, és obligatori fer d’alta en la Seguretat Social i en Hisenda sempre i, especialment, quan aquesta activitat sigui l’única font d’ingressos i es faci de manera habitual en el temps. És cert que els costos són elevats en comparació amb els diners que s’ingressa, doncs entre les despeses de la quota d’autònoms i els impostos corresponents, pot no resultar rendible. Ara bé, la llei és taxativa:\nExisteix obligatorietat: en el capítol II del Règim Especial de la Seguretat Social dels treballadors per compte propi o autònoms, s’indica que, sempre que es faci una activitat per compte propi, és obligatori estar inclòs en el Règim Especial de Treballadors Autònoms, amb independència de la durada del treball i de la remuneració.\nConcepte d’habitualidad: és un aspecte fonamental per saber si és necessari fer d’alta o no. Si es tracta d’una activitat que no és habitual, com treballs eventuals que complementen l’activitat econòmica principal, la jurisprudència s’ha decantat per la no necessitat de fer d’alta.\nNo aconseguir el Salari Mínim Interprofessional : el nivell d’ingressos en comparació amb el SMI també es té en compte per la jurisprudència. Al no aconseguir el sou mínim l’any natural, les sentències s’han mostrat favorables a la no obligació de fer d’alta en el Règim Especial de Treballadors Autònoms. Però deu tenir que al·legar això implica un procediment judicial, amb un cost important, i certs riscos malgrat les sentències favorables prèvies, ja que la llei segueix sense al·ludir a cap quantitat mínima i exigeix l’obligatorietat de l’alta.\nQuins problemes puc tenir amb Hisenda si no declaro?\nSi tens obligació de presentar la Declaració de l’IRPF i no ho fas, la teva acció no quedarà impune i deuràs pagar a Hisenda. Deus saber que estàs cometent una infracció tributària, per que Hisenda t’enviarà un requeriment i et comminarà a pagar. Que paguis dependrà de què no la facis o la lliuris tard, de si el resultat és a pagar o retornar i de si la presentes per pròpia iniciativa o per un requeriment d’Hisenda:\n✅ Conseqüències si no fas la Declaració\nSi surt a pagar: A més del resultat de la declaració deuràs pagar els interessos de demora, més una sanció d’entre el 50 i el 150% del total del deute\nSi el resultat és O i no la presentes estant obligat : comets una infracció lleu per la que Hisenda pot sancionar-te amb una multa de 200 euros.\n✅ Si la fas fora de termini\nSi surt a retornar o resultat és O: és una infracció lleu, amb 100 euros de multa que podran reduir a 75 euros si no recorres i pagues en termini.\nSi surt a pagar : el millor és presentar-la com més aviat millor per evitar un requeriment. Pagaràs un recàrrec (d’entre el 5% i el 2o%, segons el temps de retard), però no hi haurà sanció.\n✅ Si la presentació és voluntària o per requeriment de l’Administració\nSempre és menor la penalització si presentes la teva Declaració voluntàriament i no a requeriment d’Hisenda.\nActivitats que estan exemptes d’IVA\nEncara que el treballador es trobi en una situació que li permeti no pagar la cotització d’autònom, haurà de fer front al pagament d’impostos. Si factura a una empresa, és probable que aquesta li retingui l’IRPF.\nSi treballa per compte propi, haurà de fer una declaració trimestral i pagar l’import que correspongui. A més, si l’activitat econòmica porta IVA, cal facturar-ho i pagar-ho a Hisenda al final del trimestre.\nTanmateix, convé recordar que existeixen certes activitats exemptes d’IVA. Algunes d’elles, amb les que s’obtenen petits ingressos, són les següents:\n✅ Classes particulars\nLes classes particulars prestades per persones físiques sobre matèries incloses en els plans d’estudi de qualsevol nivell educatiu\n✅ Serveis professionals\nEls serveis professionals, inclosos aquells la contraprestació dels quals consisteixi en drets d’autor prestats per artistes plàstics, escriptors, col·laboradors literaris, gràfics i fotogràfics de periòdics i revistes, compositors musicals, autors d’obres teatrals i d’argument, adaptació, guió i diàlegs de les obres audiovisuals, traductors i adaptadors.\nAixí, si un treballador autònom factura de forma directa, per exemple, a un mitjà de comunicació, no haurà d’abonar l’IVA. En canvi, si factura a una empresa intermediària, estarà subjecte al pagament de l’IVA.\nDeclaració paral·lela d’Hisenda, en què consisteix?\nInspeccions d’Hisenda online, què són i com es fan?\nEncara no has fet la Declaració de la Renda? Pistes per presentar-la


Eleccions locals 2019 en la Comunitat Valenciana\nConsulta açi els resultats de la teva localitat\nTensió entre Compromís i PSOE a València\nEncara no ha començat a conformar-se el nou govern a l'Ajuntament de València però ja s'han produït les primeres tensions, a col·lació de les reunions que es produeixen entre els líders de les formacions. El ‘encontronazo’ s'ha produï...\nAquests són els resultats més sorprenents que ha deixat el 26-M en la Comunitat\nLes eleccions en la Comunitat Valenciana han deixat en la majoria de municipis uns resultats similars entre si que no han sorprés després dels comicis del 28 d'abril: el PSOE és la força més votada; el PP conserva el lideratge de l'oposició; Ciutadans i C...\nRibó i Catalá mantenen una trobada “amable” i se citen per a una pròxima reunió amb la resta de grups la setmana vinent\nL'alcalde en funcions, Joan Ribó, i la candidata a l'alcaldia del Partit Popular, María José Catalá, han mantingut aquest matí una reunió a l'Ajuntament de València en el marc del cicle de reunions que està mantenint en edil de Comprom&iacut...\nCompromís creix en tots els barris de València i es mostra com l’opció “progressita més transversal”\nCompromís per València s'ha convertit en la primera força al Cap i Casal en les eleccions municipals d'este passat diumenge, amb un total de 106.395 vots i un 27,6% dels sufragis emesos en favor del projecte de Joan Ribó. A més, ha crescut en els 86 barris de la...\nGiner: "Ribó no pot governar només per a alguns, li exigim que governe per a tots els valencians"\n“Hem passat de 222 a 313 regidors en la Comunitat Valenciana”, ha declarat el Síndic de Cs en Les Corts, Toni Cantó, sobre els resultats de les eleccions municipals en la Comunitat Valenciana. “Estem optimistes i amb ganes de continuar treballant”, ha...\nQuin partit ha guanyat en cada barri de València?\nLa web de l'Oficina Municipal d'Estadística recull els resultats electorals obtinguts pels diferents partits polítics a la ciutat de València, corresponents als comicis locals i europeus celebrats el diumenge 26 de maig. La ciutadania pot consultar ja tots els detalls de la c...\nQuins escenaris es plantegen a València després de les eleccions municipals?\nFi de la carrera electoral fins a l'Ajuntament de València. Ara s'obri un nou termini de joc que, pese sorpresa, conclourà el pròxim 15 de juny amb un nou Pacte de la Nau conformat per Compromís i PSPV-PSOE, recaient l'alcaldia en el primer edil Joan Ribó. ...\nMajoria d'esquerres a la província de València\nAmb el 100% del vot escrutat de les eleccions municipals a la província de València, mancant confirmació oficial del recompte, la suma dels sufragis obtinguts per cadascuna de les formacions polítiques que han presentat candidatura en els 266 municipis de la prov&iacut...\nEl PSOE de Safont podria governar en solitari o buscar suport en Compromís o Ciutadans\nEl ‘pactòmetre’ s'ha posat en marxa a Burriana. El PSOE de María Josep Safont -actual alcaldessa- s'ha quedat a tan sols un regidor de governar en solitari en aconseguir onze dels 21 edils que componen el ple municipal. Per darrere s'ha quedat el Partit Popular, amb sis ...\nAmparo Marco aconsegueix majoria socialista a Castelló\nEl PSPV-PSOE ha sigut el partit més votat a Castelló, ciutat en la qual Amparo Marco revalidarà l'alcaldia amb deu edils, tres més que en les passades eleccions. Un total de sis formacions entraran a l'Ajuntament de la capital de la Plana: PPCV, que perd un regidor res...\nEl PSPV recupera la Diputació de Castelló després de 24 anys\nEl PSPV recupera la Diputació de Castelló després de 24 anys a les mans del PP. Durant tota la nit es van viure moments de tensió entre els dos partits i el resultat no va estar confirmat fins a l'últim minut. De fet, el PSPV aconseguirà el lideratge de l...\nEl Partit Socialista d'Alcalà de Xivert i Alcossebre va presentar dues denúncies diumenge passat davant la Guàrdia Civil per presumptes delictes electorals que podrien haver comés persones que tenien la intenció de beneficiar al Partit Popular. En un del...\nCastelló confia al PP més del 60% de les majories absolutes de la província\nEls veïns de la província de Castelló han donat al PP més del 60% de les majories absolutes de la província. Les bones idees del Partit Popular tornen a collir el recolzament majoritari de l'electorat amb 63 alcaldies absolutes enfront de les 37 del PSOE i les 4 d...\nÚltim ple de la Diputació de Castelló després de 24 anys governada pel PP\nDoble comiat en el Ple de la Diputació celebrada aquest dimarts: ha sigut l'última sessió de Javier Moliner com a president de la institució i ha sigut el comiat del Partit Popular, que deixarà de presidir la institució després de 24 anys. Passar&a...\n26-M | Coneix el resultat de les eleccions municipals 2019 en la teua localitat\n3.646.471 persones en la Comunitat Valenciana estan cridades aquest diumenge a participar en les eleccions municipals. Elperiodic.com oferirà una cobertura informativa especial aquest diumenge 26-M per a acostar-vos, en directe, els result...\nAlacant serà governada pel Partit Popular\nLuis Barcala revalida amb el 29,34% dels vots l'alcaldia de la ciutat d'Alacant i ho fa aconseguint 1 escó més que en les anteriors eleccions municipals de 2015, quan va aconseguir huit llocs. Nou regidors que li donen al Partit Popular la clau de la ciutat però amb la premis...\nDivisió interna en Vox: Ex alts càrrecs d'Alacant signen un manifest contra la direcció nacional del partit\nCreixen les tensions internes en Vox, on els ex afiliats es compten ja per desenes. Ara aquests, al costat d'importants càrrecs de la província d'Alacant contraris a la direcció nacional, han signat un manifest sota el nom #*ConVozsinVox. En ell denuncien especialment la supr...\nCompromís treballarà per a obtindre el reconeixement de la Unicef com a Ciutat de la Infància\nSonia Tirado, candidata de Compromís a l'Ajuntament d'Alacant, s'ha compromés a treballar pel reconeixement de la Unicef com a Ciutat de la Infància i ha reiterat el compromís de la coalició amb l'educació i amb el dret a ser una Ciutat Educadora. ...\nEl bipartidisme es reafirma com l'opció preferida en una Comunitat tenyida de roig i blau\nEl bipartidisme es reafirma després del 26-M en una Comunitat Valenciana que ha quedat tenyida una vegada més de roig i blau. Però especialment de roig. I és que per primera vegada després de 28 anys, el PSPV s'ha erigit com el guanyador indiscutible en el terri...


Comunicats de baixa i confirmació en processos d'IT de treballadors. - Newsletter - Gestoria Mongay\nComunicats de baixa i confirmació en processos d'IT de treballadors.\nA partir del dia 1 de desembre de 2015, s'estableixen noves obligacions tant per a empreses com per a treballadors a l'hora de tramitar els comunicats de baixa i confirmació en cas de processos d'incapacitat temporal (IT).\nEn concret, es classifiquen les baixes per IT en quatre grups, en funció de la durada estimada de la baixa, i s'estableixen els terminis dins dels que caldrà emetre en cada cas els comunicats de confirmació.\nDestaquem l'obligació dels treballadors de lliurar els comunicats de confirmació a l'empresa en el termini màxim de 3 dies des de la data de la seva emissió, i l'obligació de l'empresa de trametre aquests comunicats a l'INSS i a les mútues laborals en el termini màxim de 3 dies des de la seva recepció. La falta de remissió a l'INSS dels comunicats en el termini establert és sancionable amb multa de 60 € a 625 €.\nPer tant, en cas de baixa d'un treballador, cal que ens feu arribar els comunicats rebuts el més aviat possible, a fi de realitzar les comunicacions necessàries.\nPer a més informació sobre el procés complet de tramitació de baixes en processos d'IT, adjuntem per a la seva consulta informe executiu sobre el procés d'incapacitat temporal (primers 365 dies).


Sol·licitud individual d’un volant de residència actual o històric (padró) | EMD Valldoreix\nInici Tràmits Sol·licitud individual d’un volant de residència actual o històric (padró)\nDescripció Quan es pot demanar? (Termini) Qui el pot demanar? Documentació que cal aportar Com es pot demanar? Preu / Taxa Unitat tramitadora Termini màxim de resolució Normativa Protecció de dades Preguntes Freqüents\nSol.licitud de justificant que acredita l’empadronament d’una persona, tal i com consta actualment en el padró municipal d’habitants de Sant Cugat del Vallès.\nQualsevol habitant major d’edat i inscrit al padró d’habitants.\nPrèvia presentació del document d’identitat del sol.licitant.\nElectrònicament mitjançant una instancia genérica. AQUÍ\nPresencialment al Servei d’Atenció a la Ciutadania de dilluns a divendres de 8 a 14h. (no cal cita prèvia).\nESPECIFICAR SI EL VOLANT QUE NECESSITEU ÉS ACTUAL O HISTÒRIC\nEl termini màxim de resolució és de tres mesos amb caràcter general.\nRD 1690/1986, d’11 de juliol, Reglament de Població i Demarcació territorial de les Entitats Locals, i RD 2612/1996, de 20 de desembre que modifica l’anterior (BOE, de 16 de gener de 1997).\nResolució d’1 d’abril de 1997, instruccions tècniques als ajuntaments sobre la gestió i revisió del padró municipal (BOE núm. 87, 11 d’abril de 1997)\nResolució de 4 de juliol de 1997, instruccions tècniques als ajuntaments sobre l’actualització del padró municipal (BOE núm. 117, de 25 de juliol)\nLlei orgànica 5/1992 de 29 d’octubre de regulació de tractament automatitzat de les dades de caràcter personal (BOE núm. 262, de 31 d’octubre).\nRDECRET 244/2007, de 6 de novembre, pel qual es regula la constitució i la demarcació territorial dels municipis, de les entitats municipals descentralitzades i de les mancomunitats de Catalunya.\nLlei Orgànica 5/1985, de 19 de juny del Règim Electoral General (BOE núm. 147 de 20 de juliol)\nReial Decret 994/99 d’11 de juny, reglament de seguretat dels fitxers automatitzats (BOE núm. 151 de 25 de juny)


Beques per assistir a l'ESOF2014\nUna oportunitat per als membres de l'ACCC\nL'European Union of Science Journalist's Association (EUSJA), entitat de la qual forma part l'ACCC, ofereix tres beques de 500 euros a joves periodistes per assistir al Euroscience Open Forum (ESOF) de 2014 que tindrà lloc a Copenhaguen del 21 al 26 de juny d'enguany.\nL'ESOF és un dels esdeveniments científics biennals més importants d'Europa sobre recerca i innovació. Un fòrum que tracta els temes més nous i actuals de la ciència i on es troben investigadors, empresaris, emprenedors, innovadors, responsables polítics, líders de la ciència i tecnologia i el públic en general de tot el món. A l'ESOF els assistents s'assabenten dels nous descobriments i reptes científics i poden participar en debats sobre la direcció que està prenent la recerca en la ciència, les humanitats i les ciències socials.\nAquestes beques està dirigides a joves periodistes que treballin en un mitjà de comunicació o que siguin freelancers i, a més, és imprescindible que siguin membres d'alguna de les entitats que conformen l'EUSJA, com és el cas de l'ACCC.\nSi hi esteu interessats, envieu un correu abans del 28 d'abril a secretaria-tecnica@accc.cat amb còpia a mpiqueras@microbios.org.\nHaureu d'indicar (en anglès allà on escaigui):\n- CV molt breu (només unes poques línies)\n- què us motiva per assistir a l'ESOF\nL'EUSJA informarà el resultat de la convocatòria el 5 de maig perquè les persones seleccionades tinguin prou temps per preparar el viatge. Trobareu informació sobre l'ESOF2014 en el seu web.\nRambla de Catalunya, 10 1er - 08007 Barcelona - Tel: 933171920 - info880942136@399857825accc.cat


El brot d'Arinsal augmenta a 39 casos\nL'hospital baixa de 21 a 16 ingressats per Covid i només tres pacients amb ventilació mecànica\nTMA a un preu de 40 euros per als turistes francesos\nUna sanitària a l''stop lab' de Prat de la Creu.\nActualitzada 08/03/2021 a les 17:15\nEl ministeri de Salut ha notificat avui 27 positius nous de Covid detectats des d'ahir i ha anunciat que el brot d'Arinsal registra quatre afectats més i el total de contagis per aquest focus ascendeix ja a 39. La secretària d'Estat de Salut, Helena Mas, ha manifestat que s'està seguint l'evolució del brot "i encara podrien avançar més casos" derivats de les relacions socials i familiars dels infectats. I ha precisat que el brot del Tarter suma ha tingut un nou malalt i que amb els 32 diagnosticats ja "pensem que està en fase d'estabilització".\nLa pandèmia deixa ja 11.069 afectats per coronavirus al país amb 296 casos actius avui, vuit menys que diumenge i 10.661 recuperats amb 35 altes en les últimes hores. L'hospital tenia al migdia 21 ingressats quan ha comparegut Mas que després han baixat a 16 per les altes que s'han donat a cinc malalts. El centre baixa a 9 afectats a planta i a l'UCI queden set afectats, un menys que ahir, i tres pacients amb ventilació mecànica, quatre menys que en el balanç de diumenge.\nMés classes en vigilància\nL'afectació de la Covid al sistema educatiu s'ha incrementant lleugerament després del cap de setmana. Salut manté tancades amb tots els alumnes a casa dues aules, una menys que ahir, i una desena de grups tenen part dels escolars confinats pels positius diagnosticats a la classe, dos més que els notificats en l'actualització de diumenge. Les unitats escolars en vigilància passiva augmenten de 22 ahir a 30 avui dilluns.


Quins reptes afronten les ciutats al segle XXI?\nMichael Kimmelman és el crític d’arquitectura del New York Times, i el dilluns passat va ser al CCCB parlant de “Les ciutats que necessitem”. Malgrat que havia dirigit la secció d’art del diari, últimament Kimmelman no escriu sobre les línies sinuoses de la darrera construcció de Frank Gehry, o no només, sinó sobre urbanisme, habitatge i espai públic. Les seves preocupacions sobre quins edificis construïm, quin disseny tenen els nostres carrers i per a què serveix una zona verda, són eminentment polítiques. Quan Kimmelman explica una història sobre l’auge i caiguda de la ciutat, busca les causes dels problemes i les possibles solucions en les arrels culturals i humanes més que no pas en les tecnològiques o econòmiques. La seva gran pregunta: “en quin punt decidim, com a societat, que no tothom hauria de tenir el dret a viure on i com vulgui?”.\nEn la visió de Kimmelman, el cotxe és a un extrem de la cultura i les places plenes de gent xerrant, a l’altre. Com a nord-americà, entén millor que ningú que hi ha un conflicte entre la llibertat individual sense restriccions i el bé comú i que, durant bona part del segle XX, aquesta lluita l’ha guanyat la llibertat mal entesa. Res millor que la ubiqüitat de l’automòbil per exemplificar-ho. Per il·lustrar la magnitud de la derrota, Kimmelman ens va mostrar una foto de postal d’un carrer de Nova York, que a primera vista semblava idíl·lic. “Però el que sembla bonic és, en realitat, un desastre”. Analitzant el carrer, que en termes barcelonins remetria a un paisatge dels barris de Sarrià o Pedralbes, el crític va fer que ens adonéssim com la pràctica totalitat de l’espai, en teoria públic, estava ocupada o pensada per cotxes, amb prou feines hi havia lloc per a una persona a cada vorera i, malgrat tot, ens seguia semblant preciós. “Això no és un espai bonic per a les persones. Com hem arribat fins al punt que ningú no se n’adona?”. Heus aquí un segrest cultural.\nCom que la xerrada de Kimmelman tenia una perspectiva global, és bo acudir a la saviesa de David Bravo, arquitecte barceloní que lidera la campanya contra el cotxe a la capital catalana. Dades: l’àrea metropolitana de Barcelona és la més compacta d’Europa, vivim a la segona ciutat més contaminada del continent –després de Torí–, i cada any moren prematurament fins a 700 barcelonins per culpa de malalties relacionades amb aquesta pol·lució. Bravo explica com la densitat urbana de Barcelona no hauria d’implicar cap maledicció, sinó tot el contrari, ja que, en una urbs compacta, els desplaçaments a peu són molt més fàcils i la xarxa de transport públic molt més eficient, només cal eliminar el cotxe de l’equació per fer la vida molt més sostenible i agradable. La idea clau és la de justícia espacial: a Barcelona, el cotxe ocupa el 60% de l’espai públic i només s’utilitza en el 20% dels desplaçaments, de manera que tots aquells que no tenen vehicle privat o no el poden utilitzar –nens, gent gran, joves precaris-, estan pagant el preu de l’hegemonia cultural del cotxe. “Sembla que, comprant un cotxe, sentim que hem comprat el dret a tenir una parcel·la de l’espai públic per a nosaltres sols”, em deia Bravo en una entrevista per a betevé. Tant Bravo com Kimmelman somien amb una ciutat pacificada, definint l’oasi urbà com un espai “informal, divers, democràtic i fet a escala humana”. Això hauria de ser la norma i no l’excepció, “si deixem de construir les ciutats pensant en els cotxes”.\nPerò el cotxe és només un dels problemes. El canvi climàtic i el caos geopolític, que s’han de veure com dues cares d’una mateixa moneda perquè els problemes ecològics exacerben els problemes socials i viceversa, han fet que avui cada cop hi hagi més refugiats i més emigració cap a les ciutats. S’ha convertit en un clixé de l’urbanisme dir que pels volts del 2050 el 75% de la població viurà en ciutats, però, com explica Kimmelman, no es diu que més d’un terç d’aquests ho farà en barris marginals. Però el que s’està estenent arreu del món no és el model de Nova York o Barcelona, sinó el de Houston: dispersió urbana, trànsit i barris privats. I, esclar, l’anomenat “model Barcelona” desencadena la seva pròpia lògica autodestructiva per culpa del turisme: quan l’espai urbà està ben dissenyat per a satisfer les necessitats humanes, arriba la prosperitat, fins que aquesta mateixa prosperitat acaba amenaçant les condicions que l’han fet possible per culpa de la gentrificació.\nPer a Kimmelman, la solució és un pacte social que, gradualment, permeti superar la cultura de l’individualisme radical que representa el cotxe en favor d’una cultura del bé comú que encarnen les places i els carrils bici. Kimmelman fa servir el terme “resiliència social”, basat en “la convicció que els espais que creem són socials i que una comunitat expressa la seva visió del que hauria de ser la ciutat a través d’aquests espais”. El projecte consisteix a teixir una consciència col·lectiva perquè el grup sigui capaç de resistir i combatre els embats del clima, l’especulació o els problemes geopolítics, en comptes d’atomitzar-se i cedir als interessos dels poders fàctics.\nDurant el torn de preguntes, una professora de filosofia del públic va preguntar si, vistos els problemes de les ciutats, no seria molt més lògic retornar gradualment a la vida al camp. Kimmelman va donar dues respostes: una d’econòmica, explicant que no hi ha diners perquè tothom pugui viure al camp sense un retrocés en les condicions materials de tots, i una altra de política, “Crec que l’experiment de la ciutat representa la civilització de la humanitat, és el desafiament més gran que tenim al davant, és el significat mateix de la democràcia”. En altres paraules, la ciutat és la idea de que, malgrat tot, només traurem el millor de nosaltres si aprenem a viure junts.


CAPÇALS archivos - Don Relax\nUna peça fantàstica per donar un toc particular al teu llit. Els nostres capçals tenen diferents acabats perquè puguis triar el que més s’adapti a la teva estada.\nDUBTES FREQÜENTS SOBRE ELS CAPÇALS\nCom triar un capçal de llit?\nEl dormitori és una habitació que cal decorar amb compte i atenció, perquè és una de les estances de la casa on passem més temps. Una habitació ben decorada és també una habitació on et sents bé i on és probable que descansis eficaçment. Per tant, no cal descuidar ni deixar res a l’atzar a una habitació com el dormitori.\nEl capçal, per exemple, s’ha de triar de manera que encaixi realment amb la resta de la decoració del dormitori, però també cal anar amb compte d’escollir-lo d’un material adequat.\nUn llit sense capçal sol donar un aspecte inacabat a la roba de llit, però també a la resta de la decoració del dormitori en general. Per tant, no cal descurar aquesta part del llit, ja que el capçal és en realitat una gran eina per decorar un dormitori.\nQuina mida he de triar per a un capçal?\nPer obtenir el màxim confort, el capçal ha de sobresortir almenys 40 cm del matalàs, ja que en cas contrari la vora superior s’enfonsarà directament als omòplats.\nTambé és important pensar en l’amplada del capçal. L’ideal és tenir-ne un que s’estengui 5 cm més enllà de cada costat del matalàs.\nPerò ho has d’ajustar a la mida del teu dormitori. Si tens la sort de tenir una habitació gran, considera un estil de grans dimensions. Si teniu una habitació més petita, considereu un estil més elegant per evitar que l’habitació sembli massa desordenada i, per tant, més petita.\nQuin estil de capçal triar?\nÉs important tenir en compte l’estil de casa teva i del teu dormitori a l’hora d’escollir el color, la textura i la forma del teu capçal. Et recomanem que triïs un estil que combini amb la roba de llit.\nEls capçals entapissats són l’exemple de la comoditat i l’elegància. Són ideals si t’agrada seure al llit per llegir o veure la televisió, ja que proporcionen aïllament de la paret freda. Pots trobar tots els estils de capçals entapissats: disseny rectangular simple, corbes, inspiració barroca, tela entapissada, etc.\nPer a un estil més senzill, podeu triar materials naturals com el cuir, la fusta o el rotang.\nTambé és possible trobar capçaleres amb prestatges o unitats demmagatzematge.\nQuina tela escollir pel meu capçal?\nÉs possible trobar capçaleres a tots els materials. Així, podràs triar el teixit en funció de l’estil del teu dormitori: el luxe i la suavitat del vellut, la sobrietat texturitzada del lli, el boutis provençal per a un toc retro, etc.\nPer als llits dels nens, és popular el capçal de feltre de llana: suau i resistent.\nSi el teu capçal està exposat a molta llum, considera la possibilitat d’escollir un material resistent en un color que no s’esvaeixi.\nDe quin color ha de ser el meu capçal?\nEl capçal és un element visual important en un dormitori, així que escull un color que combini amb els elements ja presents. Es recomana no tenir més de 3 colors diferents en un dormitori per mantenir una atmosfera relaxant.\nUna aposta segura és triar una combinació de colors neutres i afegir color i dibuixos amb llençols, fundes nòrdiques, coixins, quadres escocesos i coixins. Però cada cop més gent escull un capçal de colors vius.\nCom es fixa un capçal?\nDepenent de l’estil que triïs, un capçal pot fixar-se directament al llit amb un sistema de rails, fixar-se a la paret o fins i tot col·locar-se a terra, subjectat pel pes del llit.\nComoditat dels capçals\nEls capçals també tenen un paper important en la comoditat dels dorments. Eviten que els coixins caiguin darrere del llit i, alhora, aïllen el cap del dorment de la paret. No cal subestimar aquest aspecte, ja que una paret freda o un envà humit a prop del cap a l’hivern poden resultar ràpidament desagradables o fins i tot incòmodes.\nPer tant, per protegir-te d’aquests inconvenients, has de triar un capçal prou alt per sentir-te segur.\nEls materials utilitzats també s’han de triar amb intel·ligència. Un capçal de fusta farà molt bé a aïllar els dorments i també anirà bé amb un estil clàssic, retro, vintage o fins i tot campestre.


«M'omple d'orgull que l'entitat visqui vint-i-cinc anys després» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nFill de Climent Roca, futbolista del Sabadell abans de la guerra civil, Joaquim Roca, de 80 anys, ha practicat esquí, tennis, futbol, handbol i hoquei patins i, a més del BC Manresa, és cofundador del Manresa Esquí Club (MAN).\nLa passió pel beisbol dels seus fills i nebots el va impulsar a fundar el Beisbol Club Manresa.\nAquella generació de jugadors havia començat a practicar el beisbol a final dels anys setanta a l'escola Badia Solé. Més d'una dècada després, crear un club que els aixoplugués era una necessitat imperativa. Sí, la implicació dels meus dos fills, Quim i David, així com dels meus dos nebots, Xavi i Carles, va ser determinant per impulsar-nos a fer el pas. En realitat, tots els membres de la primera junta directiva eren familiars directes dels jugadors.\nQuan algú inicia un projecte, albira els èxits esportius del futur, espera que arribi a les noces d'argent?\nNo, de cap manera! Ens empenyia la il·lusió i la vocació de vehicular les inquietuds esportives d'aquells joves, però no pensàvem fins on podria arribar l'entitat ni que es podrien assolir els èxits que es van aconseguir durant la primera dècada. Però estic molt orgullós que l'entitat continui viva 25 anys després de la fundació.\nHa practicat molts esports, però no ha jugat a beisbol.\nQuan vam començar no en tenia ni idea de beisbol! Amb el temps, en vam aprendre. He estat al peu del canó fins fa vuit anys, ara segueixo el dia a dia des de la distància. Però li veig futur al beisbol a Manresa, pel treball amb el planter i per l'entusiasme dels jugadors llatinoamericans.


Agonia socialista | El Pou\nper Carles Claret , 14 de juny de 2014 a les 19:16 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 14 de juny de 2014 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nAniré a pams per no prendre mal. Va per endavant que no he votat mai el PSC ni hi he simpatitzat mai gaire políticament. Entre molts altres detalls que no vénen al cas, perquè les ambigüitats discursives m’enerven. Unes ambigüitats, tot sigui dit, inherents a tots els partits majoritaris que aspiren a guanyar eleccions i, estratègicament, abasten un espectre ampli de votants. Ara bé, a Catalunya, en els últims mesos, l’inevitable pressió per alinear-se nacionalment ha soterrat el possibilisme dels discursos polítics a banda i banda del bipartidisme català d’antany.\nÒbviament, doncs, el PSC entra en una crisi profunda quan, per força, s’ha de posicionar en l’eix ideològic que va de l’espanyolisme unionista més caspós a l’independentisme sense complexos. De la mateixa manera, CiU —i especialment Unió— comença a trontollar quan Mas posa la directa cap a un escenari de plena sobirania i deixa enrere anys i panys de peix al cove. Tot i patir una davallada, la federació aguanta l’embat a les urnes, però, en el cas del PSC-PSOE, a la pressió nacionalista se suma el desgast de dècades de poltrones a les institucions; la manca de relleus i nous lideratges amb discursos i idees noves, i els casos de corrupció arreu que fan pensar que a can socialista no n’hi ha un pam de net.\nArran de la renúncia de Pere Navarro, l’amic Felip González, home fort del PSC a Manresa i futur alcaldable, va dir a Regió7 que, a Catalunya, tot va massa ràpid i, per això, el partit no és capaç d’adaptar-se. És cert. Fa quatre o cinc anys, molt pocs ens imaginàvem que el pols independentista acabaria posant contra les cordes l’estat espanyol. La història ens demostra que les revolucions i els canvis socials o de paradigma afloren després d’un caldo de cultiu més o menys llarg. Tan cert com que, quan irrompen, ho fan tan ràpid que enganxen a més d’un amb els pixats al ventre.\nDe fet, els fets que canvien l’esdevenir de la història se succeeixen tan ràpid com necessiten aquells que els protagonitzen. I, sortosament, el dia a dia ens continua demostrant que la realitat és sempre molt tossuda. El mateix Felip González, assidu a les accions de la PAHC, sap que, encara que la llei ho posi massa fàcil per desnonar, la resistència i el diàleg poden tirar enrere documents i contractes que, a priori, són legalment irrefutables. Les lleis i les normes regulen les relacions entre les persones físiques i jurídiques, però, quan cal, es poden esmenar o canviar si es convé que són injustes o inhumanes.\nAquest principi democràtic tan evident —i, en el cas dels triomfs de la PAHC, tan bellament èpic— és ben equiparable a la reivindicació de sobirania de molts catalans i catalanes. Cal seguir recordant als socialistes que, si realment tots som demòcrates, hem d’acceptar que la legislació vigent no és immutable. I més, quan els drets i les llibertats d’individus i col·lectius es veuen directament o indirectament vulnerats. Per tant, els catalans tenim dret a decidir el nostre futur —tot i els aferraments madrilenys a la sagrada Costitutción—, de la mateixa manera que els ciutadans espanyols tenen dret a ser tractats de manera igual davant la llei —malgrat haver-hi aforats per donar i per vendre— i a viure en un habitatge digne —encara que les lleis hipotecàries, aprovades per PP i PSOE, no només desnonen, sinó que condemnen famílies de per vida.\nL’aforament de la família reial i els desnonaments són legals des del sentit més estricte: del tot. Però són justes? Sembla que els socialistes creuen que sí i, esclar, així els va a Espanya. Paral·lelament, a Catalunya, fins ara, la direcció del partit tampoc ha volgut donar suport a la celebració de la consulta prevista el 9N. El mateix argument per desentendre-se’n: no és legal. Així els va anar a les eleccions europees i així ha acabat Pere Navarro, a qui els dinosaures del cinturón rojo han fet fer el paper de la trista figura mentre, a comarques, molts han abandonat el barco o han estripat el carnet.\nDes de fa mesos, el debat sobre la paternitat del partit i el projecte polític que cal seguir davant de l’escenari actual són sobre la taula. Des de fora, es visualitzem com mai les dues ànimes dels socialistes catalans. Aquelles ambigüitats de les quals parlava a la capçalera de l’article i que, recurrentment, han anat planant en la trajectòria de la formació des de la mort del dictador i que ja van desembocar en diverses pugnes a finals dels setanta. Quan Joaquim Nadal va ser el cap de llista a la Generalitat, tot i la gran tirada que tenia a Girona on era un alcalde indiscutible —com ho és ara el crític Àngel Ros a Lleida—, el futur Conseller d’Obres Públiques mai va ser considerat un candidat prou apte des de l’òptica de l’àrea metropolitana, on ja remenaven les cireres les figures de Corbacho, Montilla i Zaragoza.\nTot i els bons resultats electorals a Catalunya en les successives eleccions espanyoles, els socialistes no van aconseguir governar des de la Generalitat fins que, esgotada l’etapa Pujol, la figura de Pasqual Maragall va saber aglutinar totes les faccions del partit i sumar al cinturón rojo les sensibilitats territorials de caire més catalanista agrupats a plataformes com Ciutadans pel Canvi. Un corrent definit en el seu dia com a progressista, federal i republicanista. Tres pedres angulars que, vista la deriva actual dels socialistes a Barcelona i a Madrid, han passat a ser velles i caduques aspiracions anorreades pel discurs erràtic dels d’uns dirigents que donen suport a polítiques de dretes, només parlen de federalisme en clau catalana i aproven la successió per la patilla de Joan Carles I.\nLa justificació de tanta incongruència ha estat l’amnèsia de tòtems socialistes com l’admirat i homònim de l’amic Felipe. González va tenir la barra de dir que el PSOE no va ser mai republicà. Ni marxista! Ni federalista! Ni va advocar mai per dir no a la OTAN. Que no som tan rucs! Tot va anar quedant enrere en nom de l’eixamplament de la majoria i la captació del màxim nombre de votants. I, esclar, la negació de les arrels i l’incompliment sistemàtic de promeses electorals han acabat passant factura.\nParal·lelament, i deixant a banda l’eclosió independentista a Catalunya de manera interessada, a la meseta, un escut per justificar el daltabaix electoral és el debat ideològic en clau continental i l’enèsima crisi de la socialdemocràcia europea davant de l’onada neoconservadora i els interessos de l’anomenada troica. Ja vam veure els resultats dels socialdemòcrates a les eleccions al Parlament Europeu i l’escàs efecte de primeres espases com l’alemany Martin Schulz o el primer ministre francès d’arrel catalana, Manuel Valls, al míting socialista de Barcelona. Comptat i debatut, i lluny d’obrir una nova etapa com la tercera via implantada per Tony Blair al Regne Unit coincident amb el tombant del segle, el cap de llista dels socialistes europeus, Martin Schulz, ja va avançar que no posaran traves a la investidura a Brussel·les de l’executiva encapçalada pel conservador luxemburguès Jean-Paul Juncker. En resum, més austeritat i menys solucions per pal·liar el patiment de la ciutadania com s’esperaria d’una formació socialdemòcrata clàssica.\nAcabo aquestes ratlles mentre veig al canal 324 com, a Madrid, hi comença a haver moviment per fer entrar aire fresc al partit i, a casa nostra, Núria Parlon diu que afronta el repte de cohesionar una formació que, ara més que mai, es debat entre el sucursalisme d’un PSOE decadent o el ressorgiment d’unes sigles cohesionadores en el passat i sempre associades a una estratègia política més o ments propera a les necessitats dels diferents moments històrics del país: des de la Transició fins a la sentència contra l’Estatut del 2010.\nOpinió, socialistes, psc, psoe, socialista


Riberaonline: S'estabilitzen les emissions de CO2 a Catalunya després d'un període de descens\nL'últim informe de progrés dels objectius de reducció d'emissions de gasos amb efecte d'hivernacle (GEH) de l'Oficina Catalana del Canvi Climàtic (OCCC), corresponent a les dades de l'any 2015, assenyala que les emissions s'han estabilitzat. Concretament han sofert un lleuger augment del 0,8%, amb un increment de 0,3 milions de tones en relació al 2014. Des del 1990, les emissions totals de GEH han seguit una evolució creixent fins al 2005, any que va marcar un pic històric d'emissions i a partir del qual es va iniciar un canvi de tendència a la baixa que es va mantenir fins el 2013. Els anys 2014 i 2015 es va produir un molt lleuger ascens de les emissions, provocat principalment per l'increment en dos sectors, el processament de l'energia i l'agricultura. Les emissions de GEH durant el 2015 són un 12% superiors a les de 1990.\nLes emissions de Catalunya van representar un 13% de les de l'Estat espanyol –que les ha augmentat un 3,5% respecte l'any anterior– i l'1% de les de la UE-28.\nLes emissions difuses, corresponents a les activitats no incloses en el règim del comerç de drets d'emissió –com el transport, els residus, l'agricultura, els serveis, l'energia o la indústria no regulada–, que representen un 67% del total –29 milions de tones de CO2–, han descendit gairebé un 2% l'últim any avaluat, amb 547 milers de tones menys que l'any precedent. Aquesta dada situa Catalunya dins els objectius de reducció marcats de cara a l'any 2020.\nEl motiu de la baixada de les emissions difuses es basa, en bona part, en la caiguda d'un 18% –equivalent a 1 milió de tones de CO2– en l'àmbit industrial no regulat, degut a la reducció dels gasos fluorats. Aquest ha estat un efecte directe de l'aplicació de l'impost sobre aquests gasos que ha provocat que el sector de la refrigeració i de l'aire condicionat hagi dut a terme inversions en altres alternatives.\nTot i aquesta reducció global en els sectors no regulats, les emissions en l'àmbit de transport han sofert un increment del 4%, que caldrà veure si es manté en els propers anys.\nLes emissions provinents de les instal·lacions sotmeses a la Directiva de comerç de drets d'emissió van suposar el 2015 el 32% del total, amb 14,1 milions de tones de CO2. Cal tenir en compte, però, que ja es disposa de les dades de les emissions de la Directiva de l'any 2016, que decreixen un lleuger 0,2% respecte l'any anterior, manifestant una certa estabilitat de les instal·lacions regulades.\nLa resta d'emissions, l'1% (0,4 milions de tones de CO2) correspon a l'aviació.\nLes emissions de GEH per habitant han anat disminuint des de 1990 tant a Catalunya com a Espanya i al conjunt d'Europa. L'any 2015 les emissions per PIB a Catalunya van ser de 202 grams de CO2, per sota dels 312 de l'Estat espanyol i dels 293 d'Europa. Les emissions per càpita van ser de 5,9 tones de CO2 a Catalunya, molt inferiors als valors del conjunt de l'Estat, que eren de 7,2 i als d'Europa, que van arribar al 8,5. Les emissions per càpita a Catalunya són un 9% inferiors a les que hi havia el 1990.


Aconseguit el primer repte econòmic de la campanya a Goteo - UAB Barcelona\n18.03.2015 Programes Socials - La nova i important col·laboració del Grup EDO de la UAB, sumada a les aportacions de persones individuals compromeses amb el CROMA, ha fet possible l'assoliment del mínim econòmic necessari perquè els infants vinguin a la UAB el pròxim 14 de maig. Gràcies a tothom. Ja podem passar a la segona ronda!\nEl projecte que vam engegar des de la FAS el passat 12 de febrer "Els nens i nenes del CROMA vénen a la UAB - 14 de maig de 2015" a través de la plataforma Gote.org ha arribat a la quantitat mínima econòmica per a fer possible l'activitat. El salt diferencial l'ha aportat El Grup EDO, de la UAB, que col·laborarà amb el projecte facilitant el transport escolar dels nens i nenes de diferents municipis fins a la UAB amb un import de 2.100 euros. Aquesta col·laboració, sumada a l'import aconseguit fins al moment amb les aportacions de persones individuals, farà possible l'activitat i també que el projecte passi a la segona ronda de la campanya.\nLa participació del Grup EDO es realitza en el marc del projecte que lidera "ACCEDES: L'accés i l'èxit acadèmic de col·lectius vulnerables en entorns de risc a Llatinoamèrica". El projecte proposa ajudar a millorar l'accés a l'educació superior dels grups més vulnerables, mitjançant la reforma i la modernització de les institucions des de la perspectiva de la inclusió i establir una estructura en xarxa entre organismes, institucions i altres actors rellevants en el desenvolupament de l'educació superior entre Amèrica Llatina i la Unió Europea.\nEn la mateixa línia de treball, l'objectiu de la campanya impulsada per la FAS a través de Goteo és aconseguir el finançament necessari per a costejar el transport i les samarretes perquè els 520 infants que avui participen als tallers del Programa CROMA de la FAS puguin visitar la UAB el pròxim 14 de maig i s'acostin a la universitat amb l'objectiu que la considerin com una opció de futur.\nD'aquí a 7 dies començarà oficialment la segona ronda, objectiu de la qual és aconseguir 2.000 euros per a finançar les samarretes que identificaran els infants i els voluntaris i voluntàries. Començarà així un nou repte, possible gràcies a les aportacions de tothom que ha col·laborat amb la campanya. Gràcies i seguim treballant!\nPer a més informació sobre la campanya, consulteu aquest enllaç.


Les novetats d’assaig del Sant Jordi 2018 | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nLes novetats d’assaig del Sant Jordi 2018\nÉs probable que aviat, en comptes de manifestar-se contra els governs o el capitalisme, s’hagi de fer contra els algoritmes\n'Dona llegint el diari', de Ricard Opisso. mnac\nÉs molt probable que aviat, en comptes de manifestar-se contra els governs o els immorals dirigents del turbocapitalisme, s’hagi de fer contra els algoritmes. Són aquestes màgiques pocions matemàtiques les que estan decidint l’avenir de les vides humanes. I cada vegada més, ho decideixen no pas per a bé. Perquè aquests models numèrics “no són una força neutral i inevitable”, defensa precisament la matemàtica Cathy O’Neil, que fins i tot li ha posat nom a la cosa: “armes de destrucció matemàtica”. Parla amb coneixement de causa: provinent de Harvard, després d’haver estat professora va treballar com a analista de riscos per a fons de cobertura i bancs, i després per a una start-up de comerç electrònic.\nNomés ha hagut de seguir el fil de la seva vida per adonar-se, per exemple, de com les universitats estan sent víctimes dels paràmetres dels rànquings de prestigi, on envien dades falses per millorar posicions, mentre contracten empreses consultores per fitxar temporalment professors adjunts (amb els seus treballs, que, farcits de cites, computen per als rànquings: cercle tancat). Als bancs, es filtren les trucades segons la potencialitat de ser bons clients (per procedència geogràfica i altres dades socioeconòmiques), a les presons es pregunta als reclusos (entre d’altres temes d’un llarg qüestionari) si són reincidents, sobre el barri on han nascut, família, amics, estudis... Les dades són classificades, i en estats com Idaho o Colorado els jutges les utilitzen per decidir condemnes. Cosa semblant fan les assegurances de salut. I com en els supermercats (on l’anàlisi d’hàbits mostra qui és comprador indecís o fàcilment infidel a una marca s’hi ha descomptes), hi ha empreses que segmenten l’electorat que pot tenir políticament un comportament semblant.\nA banda del “problema moral de quines dades s’agafen”, com diu O’Neil, de l’opacitat (qui les tria i d’on) i el dany que fan, el drama és l’escala de les conseqüències: els informes d’un poden provocar un efecte dominó que l’afectarà com a estudiant, treballador, amant o ciutadà.\nMenys pessimista i més teoritzador de l’impacte en la cultura és Ed Finn, director del centre per la Ciència i la Imaginació de la Universitat d’Arizona, que veu en la maquinària algorítmica “la possibilitat de crear noves formes de debat, coneixement i enteniment possibles”. Sorgeixen, diu, “formes inesperades d’organització del món real”. Neix i creix, doncs, un gran potencial per a noves formes de treball crític que van a les bastides computacionals per ampliar l’espai de coneixement humà, tot i que pot sonar utòpic”. S’obre un nou paisatge cultural.\nPer il·lustrar-ho, se’n va a mirar els casos del bitcoin, la famosa Siri (l’assistent personal intel·ligent d’Apple que respon preguntes) i, sobretot, Netflix. Serien els exemples del que anomena “màquines culturals: complexes ensambladures d’abstraccions, processos i persones”. Qui sap, ve a dir, si és la culminació de l’Enciclopèdia de Diderot, el sistema de coneixement universal de la Il·lustració.\nEn el discurs de Finn es filtra, però, una idea del crític en cultura digital i dissenyador de videojocs Ian Bogost: cada cop més, tenim amb el software una relació mitològica, hem caigut en una “teocràcia computacional” on Déu ha estat reemplaçat per un algoritme. Pot ser veritat?\nPrimers títols que aborden el que serà un dels grans debats del segle XXI: la incidència en les vides humanes de la manipulació del big data.\nO’Neil no fa teoria: farceix la seva tesi amb un fotimer d’exemples de casos reals, que van des de l’ensenyament fins a la sanitat, la justícia o la política.\nGoogle, Spotify o Netflix ja estan creant cultura a partir d’aquest canvi de paradigma. I Ed Finn valora si això és (o no) una nova Il·lustració.\nLa clau de la punyent vivisecció que realitza sempre en els seus textos aquest escriptor gironí (Begur, 1974) rau en el fet que, a banda de privilegiat observador, és antropòleg de titulació. Si s’hi afegeix una de les proses de més perícia verbal de les lletres catalanes dels darrers temps, no ha de sorprendre l’agilitat amb què el lector passarà un any passejant pels carrers de la capital catalana amb aquesta irrepetible guia d’humor corrosiu. Escrit inicialment per a la revista L’Avenç, el fris-dietari que esculpeix l’autor de La carpeta blava (que ja s’havia encarat amb la ciutat a la novel·la Picadura de Barcelona) és deliciosament demolidor. La tesi és: “Tu furgues per posar al descobert la flaca de la barcelonalla. No pas la tara”. I així surten cupaires de l’Eixample, assambleistes que entronaren Ada Colau, xinesos de bar que ofereixen “cafè amb llet que té color de malaltia infecciosa”...\nTraducció d’A. Murcia i K. Moloniewicz\nDespietada? Jo també vaig començar amb poemes i relats dolents. I sé que això que et tirin un gerro d’aigua freda al cap té efectes terapèutics”. Així es defensà la brillantíssima Nobel polonesa quan li van comentar l’acidesa i la ironia que feia servir en respondre en un consultori d’escriptors que hi havia a la revista Vida literària. Sí, hi ha càrregues de profunditat d’una acidesa terrible (“El meu nòvio diu que soc massa guapa per escriure bona poesia, ¿què en pensen?” “Creiem que és vostè, efectivament, una noia molt guapa”; “Poemets infantils escrits per algunes senyores horroroses. Desitja vostè unir-se al grup. No podem prohibir-l’hi, però pel que més vulgui, tingui pietat dels nostres fills”), però també és dels pocs llocs on se la sent reflexionar sobre el fet poètic (“Escoles? el que decideix és la genètica”; “Deixin a banda la realitat i no podran mai més equivocar un poema”). Exquisit.\nEl turista és la paròdia de la indiferència”, escriu la filòsofa barcelonina, formada, diu aquí, a partir de les experiències dels zapatistes, el moviment okupa, l’antiglobalització o, fins i tot, els hackers. “Inquieta i desorientada” a partir del 15-M, va anar escrivint per crear “una xarxa per no caure, una petita brúixola de butxaca amb la qual trobar camins possibles entre l’impossible i el necessari”. Així ha sorgit el volum, amb 32 textos en primera persona, que són assaig de pensament, però també crònica d’una ciutat que l’autora de Nova il·lustració radical ha trepitjat fort, des de la seva participació el 1996 en el desallotjament del Cine Princesa. Una Barcelona que “potser ha estat cadena de transmissió de les polítiques especulatives del capitalisme global”, diu, entre cites i lectures de Held, Beck o Habermas. “Els revolucionaris es transformen en infermers del món”, diu. Ella és metgessa.\nDe les últimes sis conteses electorals, només en una la força més votada ha estat un dels partits dominants de l’escena política dels darrers 30 anys: CiU a les municipals de 2015. És una de les constatacions del “cataclisme”, del moviment de plaques sociopolítiques que s’està donant a Catalunya i que, entre les primeres conseqüències, està fent de l’excepcionalitat la norma. Així ho veu el doctor en Ciències Polítiques de la UAB en aquest intens estudi, la primera premissa del qual és que no tot s’explica per la crisi econòmica. Entre els elements per a la reflexió, indicis de reculada de valors lligats a la cultura política democràtica o l’aparició d’una nova generació d’electors, volubles, que trien segons l’aquí i l’ara, com una moda. I atenció al 2030: la generació de la democràcia dominarà i la sorgida després de la crisi de 2007 serà la segona, per sobre la del desarrollo (nascuts de 1960 a 1975).\nTeoria King Kong / Teoría King Kong\nTraduccions de M. Espasa / P. Preciado\nL’Altra Editorial / Literatura RH\n13,90 / @8,99 euros\nTal com és el món econòmic avui, és a dir, una guerra freda i sense compassió, prohibir l’exercici de la prostitució en un marc legal adequat és prohibir específicament a la classe femenina enriquir-se, treure profit de la seva estigmatització”. És una de les desafiants bombes que llança la novel·lista (Baise-moi; Vernon Subutex) i directora de cinema francesa. Haver estat cantant d’un grup de rap i prostituta (“La prostitució ocasional no és res d’extraordinari; el que fa excepcional el meu cas és que jo en parlo”) ajuda, des de l’experiència viscuda, a la contundència d’aquest demolidor manifest feminista, ara en català. Com que no es mossega la llengua, en surten esquitxats,vestigis masclistes a banda, personatges com Paris Hilton: “És de la seva classe social, abans que del seu sexe (...) L’única manera de fer saltar pels aires el ritual sacrificial del gènere X serà portar-hi les noies de bona família”, conclou. Brutal.


Mentre Tamara Carrasco, veïna de la població de Viladecans i membre d'un CDR (Comitè de Defensa de la República), s'enfrontava aquest 12 d'abril a l'Audiència Espanyola, acusada inicialment pels delictes de sedició, rebel·lió i terrorisme; al Jutjat d'Instrucció número 2 de Sabadell es citava per un delicte de desobediència a Cristina Manresa, comissària dels Mossos d'Esquadra, per l'actuació d'aquest cos durant l'1 d'octubre, quan es va dur a terme el referèndum independentista considerat il·legal. O el cas de la Intendenta dels Mossos Teresa Laplana que fou cridada a l'Audiència Nacional. I encara el cessament pel 155 d'Annabel Marcos, Directora de l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya.\nAl mateix temps aquest mateix dijous, 12 d'abril, a Escòcia, el Tribunal d'Edimburg ha decidir obtenir més informació per pronunciar-se sobre l'euroordre presentada per Espanya demanant l'extradició de la consellera Clara Ponsatí. La justícia espanyola ha rebut diverses garrotades internacionals a causa de les negatives de diversos països (Bèlgica, Suïssa, Escòcia i Alemanya) a accedir a l'extradició immediata de membres del govern català destituït després de l'aplicació de l'article 155 de la Constitució.\nPonsatí, al costat de Carme Forcadell, Dolors Bassa, Meritxell Serret, Anna Gabriel i Marta Rovira, detingudes o en l'exili, van ser el centre d'un acte reivindicatiu realitzat la setmana passada per, segons l'entitat organitzadora, visibilitzar a les dones que estan sent represaliades per la seva acció política i que no mereixen, pel que sembla, la mateixa atenció mediàtica que els seus companys detinguts o que estan fora del país.\nImatge de Mireia Boya i Tamara Carrasco.\nEn el sentit de visibilitzar a aquestes dones, l'exdiputada de la CUP, Mireia Boya (també processada, però en llibertat, com ho està també Meritxell Borràs) en una carta pública adreçada a Carrasco assenyala el següent: "Tamara Carrasco, dignitat del Baix Llobregat més combatiu, lluitadora per els drets i les llibertats de totes en cada lletra del teu nom. Que ningú intenti invisibilizar-te ni deshumanizar-te amagant el teu nom i reduint-te a un titular anònim. Que els carronyers no facin sang amb el teu sofriment. Tu ets nosaltres i nosaltres, des d'aquí fora, som tu, perquè tots som CDR".\nEls delictes pels quals s' acusa a Carrasco han estat molt criticats des de diferents sectors i organitzacions socials, ja que consideren que el fet de bloquejar carreteres durant una protesta no pot ser considerat un acte de sedició, molt menys de terrorisme ni de rebel·lió. Després d'estar 48 hores sota custòdia de la Guàrdia Civil, el jutge Diego de Egea l'ha deixat en llibertat amb càrrecs i n'ha reduït els càrrecs a "desordres públics".\nCristina Manresa i Josep Lluís Trapero.\nD'altra banda, el Jutjat d'Instrucció número 2 de Sabadell investiga les responsabilitats de l'acció dels Mossos durant l'1 d'octubre i ha citat pel delicte de desobediència a la comissària Cristina Manresa i l'intendent i número 2 de la regió Metropolitana Nord, Xavier Creus. Les persones de més càrrec en aquesta força policial catalana estan sent acusades i, en general, tampoc reben una visibilització mediàtica important, tal és el cas de qui va ser Major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, que va ser degradat i està sent processat.\nMés informació a La Independent:\nCatalunya: 23 de març de 2018. Presó o exili: "No defallirem"\nTenemos 564 personas visitantes en linea\nMostrar contenido por clics : 14091379


L'Hugo Boss és un veterà de la Barcelona World Race. És l'únic equip que ha participat en totes tres cites de la competició, encara que la seva màxima figura, Alex Thomson, no va poder prendre la sortida de la passada edició per una apendicitis en l'últim moment; el britànic va planejar incorporar-se a la regata després de recuperar-se de la intervenció, però va acabar renunciant a la volta al món quan els metges van diagnosticar un problema cardíac al seu fill nounat.\nEn aquesta ocasió Alex ha escollit com a company d'aventures l'alacantí Pepe Ribes, un dels navegants oceànics espanyols més experimentats. Ha participat en quatre Volvo Ocean Race i en la Barcelona World Race 2010/11 es va classificar en el quart lloc al costat d'Àlex Pella a bord de l'Estrella Damm. Amb el mateix Alex Pella i Stan Schreyer, Pepe ostenta l'actual New York - Barcelona Transoceanic Sailing Record.\nAlex afrontava aquesta Barcelona World Race després del seu brillant tercer lloc en l'última Vendée Globe. El navegant britànic, que amb 25 anys va ser el regatista més jove a guanyar una volta al món (la Clipper Race), va pujar al segon calaix del podi en la Barcelona World Race 2007/08, navegant amb Andrew Cape. Ha aconseguit a més diversos rècords del món de navegació.\nEl nou duo era un dels favorits a lluitar pel triomf en la volta al món a dos i sense escales, condició que va mantenir liderant la flota des dels primers dies de la competició. Va trencar el rècord de Barcelona a Gibraltar i el del pas de l'equador, i el 14 de gener de 2015, quan navegava al sud-est de Salvador de Badia, es dirigia cap al Gran Sud amb unes 60 milles d'avantatge sobre els seus perseguidors. Però aquella nit el pal de l’Hugo Boss es va venir abaix, pel trencament del tambor de l'enrotllador del floc, i es va trencar. Thomson i Ribes es van haver de retirar. Dels vuit vaixells participants a la Barcelona World Race 2014/15, ha estat l’únic que no ha pogut acabar la regata.\nLloc i data de naixement: Bangor, North Wales (Regne Unit), 18 d'abril de 1974\nResidència: Gosport, Hampshire (Regne Unit)\nEstat familiar: casat, dos fills\nEdat en la sortida: 40\nParticipació en passades Barcelona Wold Race: sí, en l'edició 2007/08\nPàgina web: www.alexthomsonracing.com\nBarcelona World Race 2014/15 (retirat), amb Pepe Ribes, amb l'Hugo Boss (IMOCA 60) a dos\nVendée Globe 2012/13 (3r) amb l'Hugo Boss en solitari\nVendée Globe 2008/09 (retirat) amb l'Hugo Boss en solitari\nBarcelona World Race 2007/08 (2n), amb Andrew Cape, amb l'Hugo Boss a dos\nVelux 5 Oceans Race 2006/07 (retirat) en solitari\nVendée Globe 2004/05 (retirat) en solitari\nClipper Race 1998/99 (1r)\nRècord de la travessia atlàntica d'oest a est 2012, en 8d 22h 8m\nTransat B to B 2011 (4t) en solitari\nTransat Jacques Vabre 2011 (2n) amb Guillermo Altadill a dos\nRolex Fastnet Race 2013 (3r) amb l'Hugo Boss\nRolex Sydney Hobart Yacht Race 2011 (5è en temps real) a cinc\nLloc i data de naixement: Benissa, Alacant, 19 de juny de 1971\nEstat familiar: casat i un fill\nEdat en la sortida: 43\nBarcelona World Race 2014/15 (retirat), amb Alex Thomson, amb l'Hugo Boss (IMOCA 60) a dos\nVolvo Ocean Race 2011/12 (4t) amb el Team Telefónica en tripulació\nBarcelona World Race 2010/11 (4t), amb Àlex Pella, amb l'Estrella Damm a dos\nVolvo Ocean Race 2008/09 (3r) amb el Telefónica Azul en tripulació\nVolvo Ocean Race 2005/06 (6è) amb el Movistar en tripulació\nVolvo Ocean Race 2001/02 (3r) amb el Nautor Challenge/ Amer Sports One\nIMOCA Ocean Masters New York to Barcelona Race 2014 (1r), amb Ryan Breymaier, amb l'Hugo Boss a dos\nRuta del Descubrimiento-Desafío Mapfre 2013: rècord sobre la Ruta del Descobriment de Cristòfor Colom en 11d 7h 38m 40s, de Palos de la Frontera a San Salvador (Bahamas), amb el VO70 Mapfre en tripulació\nTransat Jacques Vabre 2009 (5è), amb Àlex Pella, amb el W Hotels a dos\nNY-BCN Transoceanic Sailing Record: rècord entre Nova York i Barcelona establert en 12 dies, 6 hores, 3 minuts i 48 segons, amb Àlex Pella i Stan Schreyer, amb l'Estrella Damm\nIstanbul Europa Race 2009 (5è), amb Jean Pierre-Dick, amb el Paprec-Virbac 2 a cinc\nVolta a Espanya a Vela 2010 (3r) amb l'Estrella Damm a cinc\nTres participacions en l'America’s Cup: 1999, 2004 i 2007\nCircuit Breitling MedCup 2005 i 2006, amb el Bribón (TP52)\nCampionat d'Espanya IMS\nCampionat Europeu d'IMS Punta Ala\nCinc participacions en la Sardinia Cup: 2000, 2002, 2004, 2005 i 2006\nL'Hugo Boss amb què Alex Thomson i Pepe Ribes han participat a la Barcelona World Race 2014/15 és l'antic Virbac Paprec 3, vencedor de la passada edició de la regata, i destacable també per les seves innovacions tècniques. Sota els comandaments de Jean-Pierre Dick, el vaixell es va classificar al quart lloc de la Vendée Globe 2012/13, malgrat navegar sense quilla durant les últimes 2.650 milles. L'equip Alex Thomson Racing va comprar el vaixell i va dur a terme un complet refit, que va incloure la instal·lació d'una nova quilla. L'IMOCA 60 va tornar a tocar l'aigua a l'abril de 2014 i de camí a Amèrica per prendre part en la seva primera regata, la IMOCA Ocean Masters New York to Barcelona Race, va perdre el pal. Després de la reparació, el nou Hugo Boss es va estrenar amb una victòria en aquesta prova, tripulat per Pepe Ribes i Ryan Breymaier (qui va substituir Alex perquè la regata coincidia amb el naixement del seu segon fill).\nDisenyador: VPLP / Verdier\nConstructor: Cookson Boats (Nova Zelanda)\nAvarada: maig 2010\nNoms anteriors: Virbac Paprec 3\nMànega: 5,70 m.\nDesplaçament: 7.500 kg.\nOrses: 2 corbades\nMaterial del bulb: plomo\nTipus d'aparell: pal fix amb 2 pisos de creuetes i un únic backstay\nSuperfície vèlica amb portants: 590 m2\nPales de timó: elevables\nNombre de pilots automàtics a bord: 2\nFont d'energia a bord: hidrogenerador


Hotel Monastero Valledacqua Acquasanta Terme Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 8 allotjaments a Acquasanta Terme.\nLocalita Valledacqua 18, Acquasanta Terme, Acquasanta Terme, Itàlia, 63095 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Roccafluvione, Hotel Monastero Valledacqua és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Monastero Valledacqua, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Monastero Valledacqua sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Hotel Monastero Valledacqua és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Roccafluvione.\nTots els tipus de viatgers (11) Parelles (6) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (3)


Manolo García obre Porta Ferrada - Diari de Girona\nManolo García obre Porta Ferrada\nredacció 13.07.2019 | 23:26\nEl cantautor Manolo García, durant la seva actuació al festival de Sant Feliu de Guíxols. pere carreras\nEl cantautor Manolo García, durant la seva actuació al festival de Sant Feliu de Guíxols.\nManolo García ha estat l'encarregat d'inaugurar el festival de la Porta Ferrada (Sant Feliu de Guíxols) amb un doble concert a l'Espai Port divendres i ahir dissabte. De fet, el cantautor i exmembre d'El Último de la Fila ja és un habitual del festival i va haver de programar un segon concert després d'haver esgotat ràpidament les entrades del primer.\nGarcía ha demostrat la seva fidelitat al festival presentant-hi tots els seus nous projectes des de l'any 1993. Enguany, a més, també exhibeix les seves pintures, escultures i dibuixos en una mostra al monestir que es podrà veure fins al mes d'agost. Es tracta d'una exposició que porta per títol Poetes desafectes, excèntrics remers i que mostra una de les altres grans passions de García, a banda de la música.\nTant el cantant barceloní com el seu públic han demostrat aquest cap de setmana que es troben en bona forma. La cita ha estat especial perquè García ha portat a Sant Feliu la primera gira acústica de tota la seva carrera, acompanyat d'una banda amb guitarres acústiques, pianos i violins que han donat una nova sonoritat a les seves cançons habituals. I és que al llarg dels dos concerts s'han pogut escoltar alguns dels temes més emblemàtics dels seus àlbums en solitari, com Arena en los bolsillos, Para que no se duerman los sentidos o Geometría del Rayo, publicat l'any passat.\nDesprés de la prèvia que va suposar el festival Singlot, la setmana passada, i el tret de sortida de García aquest cap de setmana, el següent que trepitjarà l'escenari guixolenc serà l'islandès Ólafur Arnalds, que tocarà el proper divendres, 19 de juliol. Més endavant també hi ha programats noms tan coneguts com Joan Baez (27 de juliol), Patti Smith (7 d'agost) o New Order (12 d'agost), entre d'altres.


Club Atletisme Gavà: 10a edició Nits de la Lluna Plena\n10a edició Nits de la Lluna Plena\n«Inscriu-te a un event diferent, solidari, caminant o corrent al costat de la lluna. ¡Comparteix un moment molt especial amb gent com tu!»\nAquest és l'esperit de la Cursa Nits de Lluna Plena que aquest dissabte 22 de juny arriba ja a la 10a edició i de nou amb gran exit de participació.\nLa participació d'aquest any, tant en la versió «caminant» com en la versió «runner» ha estat espectacular. I com sempre l'organització simplement perfecta.\nUna cita anual que gràcies a la combinació perfecta diversió-esport-solidari (aquest any amb la recollida d'aliments destinat a la acció Viladecans Solidària) creix any a any, fent-la ja un fix en el calendari del Baix Llobregat.\nPer un recorregut de gairebé 10km es donen dues sortides. Per els que la realitzen caminant surten una hora i quart abans que els corredors, que tenen la sortida a les 21:30 hores.\nAquest any, con es ja tradició, els BOMBERS DE SANT CLIMENT ens esperaven a mig camí per «remullar els ànims».\nCom és una cursa lúdica i no competitiva, durant el recorregut, i per motius de seguretat, es realitzen diverses parades amb la finalitat de reagrupar al grup i no perdre a ningú.\nI algun més que no surt a la foto, és que l'enquadrament era molt fotut.\nNOTA A PEU DE PÀGINA: Esment a part els «bocates» de l'A.E.i.G. Garbí, a preu popular, simplement espectaculars. Semblaven que no entrarien al cos però... pim pam.\nSito sábado, 06 julio, 2013\nMoltes gracies per venir , esperem estar a la vostra alçada.!! Fins aviat


Ballart critica que el govern central destini 5.000 euros per finalitzar les obres del Quart Cinturó - Terrassa Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Política » Ballart critica que el govern central destini 5.000 euros per finalitzar les obres del Quart Cinturó\n4 Novembre 2013 a 15:30\nEl PSC de Terrassa ha impulsat unes esmenes que es debatran al Congrés\nDesprés de l’inici del debat dels Pressupostos Generals de l’Estat pel 2014, el grup municipal del PSC de Terrassa han presentat una proposta per tal que el govern central incrementi la partida destinada al Quart Cinturó. L’Alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, ha lamentat que “actualment només es contempla una partida de 5 mil euros per aquesta infraestructura, cosa que entenem que és clarament insuficient quan estem parlant d’una via que és vital per la nostra ciutat, tan a nivell econòmic com de mobilitat”.\nEls socialistes locals han presentat una esmena perquè el govern que destini una partida al projecte de la Línia Orbital Ferroviària, per enllaçar Terrassa i Martorell, i una segona esmena per destinar una altra partida a finalitzar la connexió entre la A2 i la AP7 a l’alçada de Castellbisbal. L’Alcalde de Terrassa ha comentat que “tenim un tram de la B-40 completament finalitzat i l’altre a mitges, això és inconcebible i aquests pressupostos tornen a ser una oportunitat perduda per millorar la competitivitat del nostre territori”.\nBallart ha lamentat el descuit que es té cap a Catalunya i ha assenyalat que el govern central “torna a incomplir els seus compromisos amb la ciutat de Terrassa” i ha afegit que “l’executiu central incompleix sistemàticament els acords recollits en la Disposició Addicional Tercera, no podem permetre que l’Estat destini en infraestructures la meitat del que li correspondria a Catalunya pel seu pes al PIB espanyol”. L’alcalde també ha fet referència al govern de la Generalitat dient que fa dos anys que no es reuneix la comissió bilateral, “desatenent així les inversions que necessita Catalunya”.\nLes esmenes que presenta el PSC pretenen que es destinin 958 milions d’euros més per a Catalunya, la majoria per infraestructures. D’entre les esmenes, destaquen la que demana finalitzar les obres pendents com el corredor mediterrani, l’autopista A2 o l’accés de la xarxa de Rodalies a la Terminal 1 de l’Aeroport del Prat.\n#Ballart #política #PSC #quart cinturó


Estratègic | Coworking\nVoleu crear un coworking i no sabeu per on començar? Des d’Estratègic.cat us podem ajudar en totes les fases de creació i dinamització d’un espai, per tal de garantir una acurada definició del model d’espai i una adequada posada en marxa i funcionament.\nAmpli coneixement de l’entorn coworking i de la innovació social digital. Coordinador i cap d’estratègia del projecte Cowocat_Rural, que integra una xarxa de més de 25 espais de coworking de l’entorn rural català. Es tracta d’un projecte que ha reconegut nombrosos reconeixements a nivell europeu.\nCoordinació del projecte Cowocat_Rural (coworking en entorns rurals)\nCOWORKING / DINAMITZACIÓ ECONÒMICA / GESTIÓ DE PROJECTES\nWebinars i formacions sobre coworking\nCOWORKING / DINAMITZACIÓ ECONÒMICA\nElaboració de la “Rural Coworking Guide”\nProjecte de suport i acompanyament en la conceptualització, posada en marxa i evolució d’un espai de coworking a Salou\nPla per a la Promoció del Teletreball des de les Terres de l’Ebre\nALTRES / COWORKING / DINAMITZACIÓ ECONÒMICA


Junts Per Vilafranca vol convertir la Vila en la capital del vi i de la cultura penedesenca - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n29 abril, 2019, 16:31\nJunts Per Vilafranca vol convertir la Vila en la capital del vi i de la cultura penedesenca\nJunts Per Vilafranca ha anunciat aquest dilluns els principals punts del seu programa electoral per les eleccions municipals del 26 de maig. L’alcaldable del partit, Pere Regull, ha explicat que “hem centrat els punts del nostre programa en 6 àmbits diferents, després d’haver recollit les primeres impressions de les 1.236 participacions en l’enquesta de més de 100 preguntes que vam llançar fa unes setmanes”. Regull ha aprofitat per agrair la bona acollida de l'enquesta i ha explicat que ha assolit el seu repte d'aconseguir 1.000 respostes.\nUn dels objectius del partit és convertir Vilafranca en la capital cultural del Penedès, un objectiu que segons Regull ja fa temps que treballen, però cal “seguir donant força a les entitats del municipi que són les que donen ànima a la Vila”. D’altra banda, Junts Per Vilafranca també vol que el municipi sigui la “capital del vi” perquè “el sector vitivinícola és l’essència de la nostra comarca i hem de seguir apostant pels esdeveniments que envolten el sector del vi com el Vijazz, el Most, els premis Vinari o l’escola d’enoturisme” ha afegit Regull.\nEl programa de Junts Per Vilafranca també recollirà objectius com millorar el manteniment, la seguretat i la mobilitat de la Vila; es continuarà apostant pel comerç local i s’intentarà atraure empreses perquè s’instal·lin a la Vila, ampliar l’oferta formativa i intentar comptar amb estudis universitaris al municipi, així com continuar oferint serveis per a tothom.


Vivienda en el Centro de Elche Elx Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nElx Centre, Elx, Espanya - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Vivienda en el Centro de Elche\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Vivienda en el Centro de Elche és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Elx. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Vivienda en el Centro de Elche, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Vivienda en el Centro de Elche.


La Mariola des de Bocairent – Camins de secà\nLa Mariola des de Bocairent\nI al fons —allargassat, empetitit per la distància— Agres.\nCom altres racons del barri de la Vila de Bocairent, la part que mira sobre la llera del riu Clarià està sent agençada, amb una mica més de parsimònia de la que alguns ens estimaríem, per part de l’administració autonòmica. Com que sembla que en la direcció de les obres estan —o han estat— implicats els arquitectes Miguel del Rey i Antonio Gallud, no és d’estranyar que les rehabilitacions es distingeixen per la seua qualitat i sensibilitat respecte del material sobre el que es treballava.\nFruit d’aquestes intervencions són una sèrie d’espais oberts sobre el riu i la vall, que fan l’ofici de miradors ben agradosos, i des d’alguns dels quals es dominen perspectives que, en allò essencial, no han canviat molt als darrers segles: l’accés a la ciutat pel pont de Darrere la Vila, i l’antic camí d’Ontinyent i València, són encara els mateixos que es feien servir ja al segle XV, si nó abans. En aquest sentit, l’entrada a Bocairent per aquest camí, i el propi barri de la Vila, ens mostren de forma insuperable com es feien les coses en matèria edilícia i d’obra pública en uns temps no massa llunyans.\nAl nostre temps, l’enorme, desmesurat desenvolupament de l’enginyeria ha ocasionat no només un escurçament de les distàncies: també l’espai ha perdut relleu, a mida que l’augment de la capacitat tècnica (i de la disponibilitat de diners necessària per a fer front a infrastructures de més en més dispendioses) feia possible vèncer obstacles físics més i més grans. Les modernes carreteres o vies fèrries discorren indiferents a accidents naturals que, durant segles, havien suposat barreres difícils de franquejar. Però tot això no ha sigut debades: en vèncer els límits geogràfics, el nostre és ara un món més pla i més banal. Cal un exercici voluntari de la imaginació per fer-se càrrec del que, fins fa no tant, suposava un viatge, del que volien dir les distàncies, i de com d’important era triar el lloc millor i més adient per a bastir un mas, traçar un camí o fundar un poble o una ciutat. Això es veu encara en molts indrets del nostre país: el barri de la Vila de Bocairent n’és un dels més afortunats. Es podria veure en més, és clar, si la multiplicació tumoral de la urbanització i de les carreteres no hagués alterat de forma irreversible la forma de tants dels nostres pobles i ciutats, i obliterat trames viàries perfectament funcionals. Però d’això ja en parlarem en altre moment.\n30 Desembre 2013 by pitxiri | Imatge | Deixa un comentari\n← Bocairent: finestra cantonera\nEcosistemes culturals →


El mercat immobiliari logístic toca sostre a Barcelona i es planteja consolidar espais propers a Tarragona, Girona o Manresa | Notícies | Indicador d'Economia\nLa directora de logística de Savills Aguirre Newman Barcelona creu que una solució per aconseguir més sòl logístic és explorar zones a 100 km de la capital\nEl centre logístic del Corte Inglés a la Bisbal del Penedès. FOTO: CEDIDA.\nDecathlon i Lidl s'han unit en els últims dies a gegants econòmics com Amazon i Mercadona en anunciar que ubicaran els seus centres de distribució a Barcelona, tancant un 2018 de rècord pel mercat immobiliari logístic català. Ara bé, els experts alerten que el potencial logístic de l'àrea metropolitana ha tocat sostre i que Barcelona tindrà problemes per donar resposta a les peticions de grans operacions logístiques en el futur. I és que a la capital només hi ha un 1,5% de solars disponibles. Per això, experts plantegen ampliar la cerca de grans espais logístics més enllà de Barcelona.\nConsultores immobiliàries i actors econòmics adverteixen que Catalunya podria perdre l'oportunitat de consolidar-se com un centre de distribució al sud d'Europa si no s'habilita més sòl d'ús logístic: "Amb el potencial no n'hi ha prou", alerten des de la Cambra de Comerç de Barcelona.\nLa Zona d'Activitat Logística (ZAL) del Port de Barcelona no tindrà més espai disponible el 2020 després dels anuncis de Lidl i de Decathlon d'instal·lar-hi centres de distribució de 61.000 metres quadrats i 96.000 metres quadrats, respectivament. Aquestes operacions confirmen el bon moment que viu de la logística a Catalunya, després d'un 2018 de contractació rècord, amb 665.000 metres quadrats, un 44% més que l'any anterior.\nLa Zona d'Activitat Logística (ZAL) del Port de Barcelona no tindrà més espai disponible el 2020 després dels anuncis de Lidl i de Decathlon d'instal·lar-s’hi\nA causa del dinamisme del sector, la primera corona de Barcelona està completament plena, amb només un 1,5% d'espai disponible, segons la consultora immobiliària Savills Aguirre Newman. La seva directora de logística, Glòria Valverde, ha explicat a l'ACN que la projecció de Barcelona fa que grans operadors contemplin establir-se també la segona i tercera corona, fins a un màxim de 100 quilòmetres de la capital.\nSegons Valverde, en un mercat cada vegada més global "les distàncies es fan més curtes" i el que "avui és tercera corona, encara que costa de consolidar en alguns projectes, ben aviat estarà perfectament consolidada". En aquesta zona, entrarien, ja, espais logístics propers a Tarragona, Girona o Manresa.\nLa projecció de Barcelona fa que grans operadors contemplin establir-se també la segona i tercera corona\nPerò la distància que hauran de recórrer els operadors per accedir a l'aeroport o al port des d'aquests punts fa que altres experts no contemplin aquesta opció fins més endavant. És el cas del director del departament d'industrial-logística de la consultora immobiliària Forcadell, Gerard Plana, i del director d'estudis d'infraestructures de la Cambra de Comerç de Barcelona, Cristian Bardagí, que veuen "poc probable" que grans empreses s'ubiquin en zones més allunyades de la primera corona. "Els grans operadors no es miraran la tercera corona fins que no estiguin segurs que no hi ha enlloc d'Europa equiparable a Barcelona amb espai a la primera corona", ha afirmat Bardagí.\nL'alternativa de Gerard Plana passa per l'enderroc de naus velles: "Hem de pensar a destruir naus que ja existeixen per fer-ne de noves i canviar el model industrial", ha assegurat. "Si volem ser un centre logístic pel sud d'Europa hem de tenir les infraestructures, no només el port i l'aeroport sinó les naus, els carrers, l'existència de parcs logístics que puguin servir a la logística sud-europea", ha defensat.\nLa Cambra de Comerç de Barceloba apunta que el reciclatge de naus en entorns densos és una "opció", però no és la seva aposta. "És un procés lent, costós, s'han de posar d'acord moltes parts petites", argumenta el seu director d'estudis d'infraestructures. Així, Bardagí proposa habilitar més sòl d'ús logístic a l'àrea metropolitana, posant com a exemple la promoció d'Aena d'un pla immobiliari que inclourà 300.000 metres quadrats de sòl de vocació logística.\nEls operadors necessiten situar-se en centres de grans dimensions propers als nuclis urbans, amb bones comunicacions i infraestructures\nI una de les raons que motiva el creixement exponencial del sector és la consolidació d'un model logístic que està pensat per poder distribuir el més ràpid possible, vinculat a l'auge del comerç electrònic. Per això, els operadors necessiten ara situar-se en centres de grans dimensions propers als nuclis urbans, amb bones comunicacions i infraestructures, tres característiques que la capital catalana compleix.\nEls nous patrons del mercat logístic han motivat que les parcel·les que es comercialitzin siguin cada cop més grans, entre 50.000 i 100.000 metres quadrats, com les naus d'Amazon a Barberà del Vallès o de Mercadona a la Zona Franca i a Ripollet. Però segons el director d'estudis d'infraestructures de la Cambra de Comerç de Barcelona, Cristian Bardagí, d'ara endavant la ciutat tindrà problemes per donar resposta a aquestes peticions "en un temps raonable".\nA més, els experts reclamen als ajuntaments que canviïn la "percepció" envers el sector de la logística i no ho vegin com una "molèstia" causada pel moviment de camions i poca creació de llocs de treball. Segons el director del departament industrial i logística de la consultora Forcadell, Gerard Plana, aquest posicionament contrasta amb la bona acollida que té la instal·lació de nous grans magatzems entre les administracions estatal i autonòmica.


Nom: RESTES DE CASA SENTÍS I DE LA CAPELLA DE LA IMMACULADA\nAdreça: Carrer Major, 39\nOriginal Part d'estructura o d'edifici Porta\nActual Part d'estructura o d'edifici Porta\nNúm. Registre / Catàleg: 1861-I\nSegles: XVII - XVI\nOcupant el portal núm. 39 del carrer major hi ha un arc de mig punt amb grans dovelles, avui cec, forma part d'un mur (amb porta al núm. 37) que tanca el solar que antigament ocupà la casa pairal dels Sentís, actualment despareguda. Només en resta aquest arc.\nDavant per davant d'aquest trobem l'entrada del pati de Blasco, un arc de mig punt amb grans dovelles. Era l'accés a l'interiorde la capella del bisbe Sentís, dedicada a la Immaculada. De l'antic interior encara en resta un dels murs laterals de mamposteria amb una fornícula.\nEl primer arc és la resta del que fou la casa pairal del bisbe de Barcelona del 1620 a 1632. En Joan Sentís, fill de Xerta, fou a més, virrei de Catalunya des del 1622.\nLa Immaculada fou l'oratori del biisbe Sentís que, segons F. Aliern, fou construït durant la visita que féu durant un mes a Xerta el 1628. Aleshores era virrei de Catalunya i fou el principal mitjancer per tal d'aconseguir la segregació de Xerta del municipi de Tortosa. S'aconsegueix el 1525 però no es fa oficial fins el 1628, quan consagra l'església, recentement ampliada (maig 1628).


Les Deux Pignons Coulonges-sur-l'Autize França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLe Haut Plessis, Le Busseau, Coulonges-sur-l'Autize, França, 79240 - Veure al mapa\nMés informació sobre Les Deux Pignons\nConvenientment situat a Le Busseau, Les Deux Pignons és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Les Deux Pignons és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen servei de cangur, restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Les Deux Pignons.


10 negres que cada noia hauria de fer almenys una vegada | CAT.MichaelrMccartySpalmBeach.com\nSi vols experimentar la major quantitat del que la vida té per oferir com sigui possible, a continuació, haurà de sortir de la seva zona de confort i ser audaç de tant en tant. Si no ho fa, es trobarà que lamenta que, més tard a la vida, així que segueix llegint, i trobar deu coses audaços que cada noia ha de fer, almenys, una vegada:\n1. Anoteu els seus somnis\nNo ha de tenir por a tenir somnis i aspiracions, de manera que ser audaç i fa una llista dels seus. A continuació, pot començar a planificar per al seu futur i establir els seus objectius i d'aquesta manera, vostè té alguna cosa d'aspirar.\n2. Viatge algun lloc exòtic\nFes les maletes i viatjar a llocs lluny. El aconseguir fora dels camins i visitar alguns llocs que tenen cultures completament diferents és una gran manera d'ampliar la seva ment i li ensenyi més sobre el món que està al seu voltant.\n3. Feu front a les seves pors\nL'única manera de vèncer les seves pors és enfrontar-se a ells. Tothom ha de tractar, almenys una vegada, per desafiar les seves pròpies pors, així que si tens por a les altures, tractar d'escalada en roca o, si no us agrada serps, anar a un zoològic i una abraçada!\n4. Fes el primer moviment\nDeixeu de perdre temps esperant que aquest tipus de convidar-te a sortir, pujar i demanar-li una data al seu lloc. Vostè no ha d'esperar més per la tradició, la noia pot ser la persona que fa el primer moviment i, de tota manera, què és el pitjor que podria passar?\n5. Fer alguna cosa extrema\nEls esports extrems estan a disposició de tot el món ara, a què estàs esperant? Rappel per un penya-segat, saltar d'un avió o fer un salt bungee són només algunes de les coses boges que tothom hauria de donar-li una oportunitat en algun moment.\n6. Digues no!\nDeixa de ser complaure a la gent i si us plau vostè mateix per a un canvi. Prendre la valenta decisió de dir 'no' a algú: 'No, no puc assumir aquest treball extra' o 'no, no vull sortir aquesta nit'. No és ser egoista per prendre el control sobre la seva pròpia vida.\n7. Anar per aquest treball que vostè no creu que obtindrà\nPer tant, no es té tota l'experiència que estan demanant, o potser simplement no tenen la confiança en si mateix per provar. No hi ha mal en empènyer a si mateix per aconseguir el millor treball que es pot, perquè si no ho intentes, mai se sap.\n8. Segueix al teu cor\nDe vegades, el seu cor sap millor, per tal de tirar una aventura, de tant en tant, i només ha d'anar amb ell. De vegades es pot sobre-analitzar les coses i el primer pressentiment que tenia era la correcta, després de tot.\n9. Anar de vacances pel seu compte\nEl aconseguir un temps tot sol pot ser una cosa que molta gent no pot fer. Per què no s'ha de prendre un descans de cap de setmana a soles? Se li donarà l'oportunitat de pensar i l'oportunitat de gaudir de la seva pròpia empresa, per variar.\n10. Canviar la seva aparença\nSi estàs avorrit amb el mateix pentinat o fer servir el mateix estil de roba, després canviar-los. Experiment amb la seva mirada, sempre es pot tornar a canviar-ho si no t'agrada el nou i recorda que, un canvi és tan bo com un descans.


promoció Archivos - Page 5 of 6 - Diari Millars, informació local en valencià.\nLa marca turística provincial aprofita la transcendència mediàtica del FIB, amb més de 3.200 milions d'impactes informatius.\nLa Diputació confia a trencar les barreres històriques del turisme a la província\nL'estratègia de promoció turística empresa pel Govern Provincial i empresaris propicia un augment del 8% en viatgers.\nBenicàssim aposta per la promoció de joves ballarins\nPatricia Vázquez i Ruth Maroto són les professionals que impartiran alguns dels tallers a un total de 26 alumnes semiprofessionals dels conservatoris ...\n‘Show cooking’ en la platja d’Almassora per a promocionar la hidratació a l’estiu\nPreparació de sucs i begudes granissades hidratants per a esportistes i per a tota la família\nOnda promociona els seus polígons industrials a través de l’IVACE\nL'equip de govern treballa perquè el municipi siga considerat com a 'Zona industrial prioritària'.\nEl Govern Provincial potencia l’esport com a recurs turístic en la costa amb el I Trofeu Aigües Obertes Diputació\nEste diumenge comença a Vinaròs la primera de les vuit proves que integren este circuit que recorrerà tot el litoral provincial.\nOnda sol·licita a la Conselleria una subvenció major per a la promoció de l’ús del valencià\nL'àrea de Dinamització Lingüística, que lidera el tinent d'alcalde Lluís Pastor, sol·licitarà a la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esp...\nL’Ajuntament d’Onda s’adscriurà al circuit cultural de CulturArts\nOnda pot aconseguir una subvenció de fins a 12.500 euros de la Generalitat Valenciana per a invertir en projectes culturals.\nLa Diputació promociona la creació de societats laborals en la província\nEl Govern Provincial impulsa accions formatives al costat de FEVES per a incentivar l'economia social entre els emprenedors .\nEls esportistes provincials avalen l’aposta de la Diputació per la promoció d’esdeveniments esportius\nMartínez: "L'esport s'ha convertit en un pilar econòmic per a la província però, sobretot, per al món rural castellonenc"