La identificació, mesura i anàlisi de la informació economicofinancera amb l’objectiu d’elaborar informació d’interès per a possibles usuaris és l’objecte de la comptabilitat. Fins ara s’ha estudiat la situació patrimonial de l’empresa des d’un punt de vista estàtic. En aquesta unitat s’aborda l’estudi del patrimoni empresarial des d’un punt de vista dinàmic, és a dir, considerant la incidència en el patrimoni de l’activitat empresarial.\nHi ha tres fases des d’un punt de vista comptable per a l’anàlisi dinàmica del patrimoni:\nIdentificació dels fets econòmics amb incidència en el patrimoni\nRegistre de la incidència sobre el patrimoni que poden tenir aquests fets\nElaboració dels estats comptables que proporcionen la informació als possibles usuaris de la comptabilitat\nEl compte serveix per representar i mesurar els elements que integren el patrimoni empresarial, però també per registrar les possibles variacions que l’activitat empresarial produeix sobre el valor de l’element que representa. El conjunt de tots els comptes mostra en cada moment la situació patrimonial de l’empresa.\nGràficament la manera més habitual de representar els comptes és en forma de T. Aquesta grafia permet visualitzar les dues parts en què està dividit cada compte: el deure, a l’esquerra, i l’haver a la dreta (vegeu figura).\nFigura Representació gràfica del compte\nFins ara s’han associat els comptes únicament a elements integrants del patrimoni empresarial, però també s’utilitzen comptes per representar els fluxos econòmics d’ingressos i despeses generats en l’activitat empresarial.\nEls comptes es classifiquen de la manera següent:\nEls comptes patrimonials també s’anomenen de balanç, ja que s’utilitzen per elaborar el balanç de situació. Amb els comptes de gestió s’obté, per diferència entre ingressos i despeses, el resultat de l’empresa en un període de temps.\nComptes patrimonials o de balanç: representen elements patrimonials. Aquest grup se subdivideix en comptes corresponents a les tres principals masses patrimonials.\nComptes d’actiu, que representen elements patrimonials corresponents a béns i drets.\nComptes de patrimoni net, que representen elements patrimonials corresponents a les aportacions fetes pels propietaris de l’empresa i als recursos generats per la mateixa empresa.\nComptes de passiu, que representen elements patrimonials corresponents a obligacions amb tercers.\nComptes de gestió: representen els fluxos econòmics d’ingressos i despeses.\nComptes de despeses\nEls comptes, a més de representar el valor dels elements patrimonials, han de servir també per registrar la variació econòmica que l’activitat empresarial té sobre aquests elements. Cal formular un sistema de funcionament dels comptes.\nEl primer pas a tenir en compte és que el sistema per al funcionament dels comptes ha de formular-se de tal manera que després de fer qualsevol anotació en un o més comptes sempre es mantingui l’equació de fonaments de la comptabilitat.\nTenint present l’obligatorietat de respectar sempre la igualtat de l’equació fonamental, és possible formular el sistema de funcionament dels comptes.\nEn els comptes d’actiu s’anota el valor inicial de l’element patrimonial al deure del compte. Les posteriors variacions que el bé pugui tenir s’anoten de la manera següent:\nSi el valor de l’element patrimonial incrementa, l’anotació va al deure.\nSi el valor de l’element patrimonial disminueix, l’anotació va a l’haver.\nGràficament el funcionament dels comptes d’actiu es representa de la manera següent (vegeu figura).\nFigura Funcionament de comptes d’actiu\nAi és el valor inicial de l’element patrimonial d’actiu.\n+valor representa l’increment de valor de l’element patrimonail d’actiu.\n-valor representa la disminució de valor de l’element patrimonial d’actiu.\nExemple de funcionament de comptes d'actiu\nUna empresa obre un compte corrent imposant 2.500 EUR. Posteriorment fa les operacions següents:\nIngrés per import de 700 EUR\nRetirada en efectiu de 850 EUR\nPagament per transferència d’una factura de 550 EUR\nIngrés d’un xec per import de 940 EUR\nLes anotacions al compte de “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” serien les següents (vegeu figura).\nFigura Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros\nComptes de patrimoni net i de passiu\nEn els comptes de patrimoni net i els comptes de passiu s’anota el valor inicial de l’element patrimonial a l’haver del compte. Les posteriors variacions que el bé pugui tenir s’anoten de la manera següent:\nSi el valor de l’element patrimonial incrementa, l’anotació va a l’haver.\nSi el valor de l’element patrimonial disminueix, l’anotació va al deure.\nGràficament el funcionament dels comptes de patrimoni net i passiu es representa de la manera següent (vegeu figura).\nFigura Funcionament comptes de patrimoni net i de passiu\nPNi és el valor inicial de l’element patrimonial de patrimoni net.\nPi és el valor inicial de l’element patrimonial de passiu.\n+valor representa l’increment de valor de l’element patrimonial de patrimoni net o de passiu.\n-valor representa la disminució de valor de l’element patrimonial de patrimoni net o de passiu.\nExemple de funcionament de comptes de patrimoni net o passiu\nUna empresa fa una compra a crèdit de mercaderies a un proveïdor per import de 3.000 EUR. Posteriorment les operacions entre l’empresa i el proveïdor són les següents:\nL’empresa retorna mercaderies al proveïdor per import de 300 EUR.\nL’empresa lliura un xec bancari al proveïdor per import de 1.200 EUR per liquidar part del deute pendent.\nL’empresa realitza una nova compra al proveïdor per import de 640 EUR.\nLes anotacions al compte de “Proveïdors” són les següents (vegeu figura):\nEls comptes de despesa funcionen igual que els comptes d’actiu, és a dir, en el moment de registrar la despesa s’anota al deure. Els posteriors increments en l’import de la despesa s’anoten al deure, mentre que les disminucions en l’import de la despesa s’anoten a l’haver (vegeu figura).\nFigura Funcionament de comptes de despesa\nDi és el valor inicial de la despesa.\n+valor representa l’increment de valor de la despesa.\n-valor representa la disminució de valor de la despesa.\nEls comptes d’ingrés funcionen igual que els comptes de patrimoni net i passiu. En el moment de registrar l’ingrés s’anota a l’haver. Els posteriors increments s’anoten a l’haver i les disminucions, al deure (vegeu figura).\nFigura Funcionament de comptes d’ingrés\nIi és el valor inicial de l’ingrés.\n+valor representa l’increment de valor de l’ingrés.\n-valor representa la disminució de valor de l’ingrés.\nVist el funcionament bàsic dels comptes, cal conèixer les operacions que s’hi poden dur a terme.\nObrir un compte és registrar la primera anotació. Normalment per a l’obertura d’un compte es fa l’anotació al deure o a l’haver en funció de la seva naturalesa. Els comptes d’actiu i de despesa s’obren anotant el seu valor inicial al deure, i els comptes de patrimoni net, de passiu i d’ingressos s’obren anotant el seu valor inicial a l’haver.\nCarregar un compte és anotar a deure (vegeu figura).\nFigura Import carregat\nAbonar un compte és anotar a haver (vegeu figura).\nFigura Import abonat\nEl saldo d’un compte és la diferència existent entre el total d’imports carregats menys el total d’imports abonats fins al moment del càlcul del seu saldo. Els comptes poden tenir saldo deutor o saldo creditor.\nUn compte té saldo deutor si el total d’imports del deure és superior al total d’imports de l’haver. El saldo deutor s’indica habitualment amb l’expressió Sd.\nUn compte té saldo creditor si el total d’imports del deure són inferiors al totals d’imports de l’haver. El saldo creditor s’indica habitualment amb l’expressió Sh.\nConegut el saldo del compte, es poden efectuar les operacions següents:\nA l’inici de cada període es reobren tots els comptes carregats o abonats per l’import del seu saldo a data de tancament del període anterior.\nLiquidar un compte: fer les operacions necessàries per conèixer el seu saldo.\nExemple de liquidació d'un compte\nA partir del compte de “Bancs i institucions de crèdit c/c vista”, s’efectuen les operacions necessàries per liquidar el compte (vegeu figura).\nFigura Liquidar compte\nSaldar un compte: anotar el saldo del compte de tal manera que la suma del deure i l’haver sigui igual.\nExemple de saldar un compte\nA partir de la liquidació del compte de “Bancs i institucions de crèdit c/c vista”, s’abona l’import del saldo calculat perquè el total d’imports carregats sigui igual al total d’imports abonats (vegeu figura).\nFigura Saldar compte\nTancar un compte: una vegada saldat el compte, sumar el total d’imports del deure i el total d’imports de l’haver.\nExemple d'operació de tancament d'un compte\nAmb el saldo del compte “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” abonat, quan se sumen tots els imports carregats i tots els imports abonats el compte està saldat (vegeu figura).\nFigura Tancament d’un compte\nReobrir un compte: anotar l’import del saldo amb el qual es va saldar el compte abans del seu tancament en el deure, si el saldo era deutor, o en l’haver, si el saldo era creditor.\nExemple de reobertura d'un compte\nPer reobrir el compte “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” es carrega el seu saldo deutor (vegeu figura).\nFigura Reobertura d’un compte\nAquests esdeveniments economicofinancers identificats i analitzats han de ser registrats comptablement. Els fets comptables poden tenir incidència sobre qualsevol de les tres entitats de l’equació fonamental de la comptabilitat: actiu, patrimoni net o passiu.\nUn fet comptable és qualsevol acte o transacció amb efectes, o que pugui tenir efectes en un futur, sobre els elements patrimonials de l’empresa.\nTot fet comptable afecta almenys dos elements patrimonials, ja que qualsevol fet comptable pot interpretar-se des de dues parts. Un fet comptable és un fet simple si únicament afecta dos elements patrimonials, mentre que si el fet comptable afecta més de dos elements patrimonials és un fet compost.\nIdentificació de fets comptables simples i compostos\nLa compra de mercaderies al comptat mitjançant diners en efectiu és un fet simple que afecta elements patrimonials de mercaderies i caixa. Aquests dos elements patrimonials són, en aquest cas, d’actiu. Com que són de signe contrari, no alteren l’equació fonamental de la comptabilitat.\nSi la compra de les mercaderies fos a crèdit, encara seria un fet simple. Els elements patrimonials afectats en aquest segon cas serien les mercaderies (element d’actiu) i els proveïdors (element de passiu). En aquest cas, els dos suposen un augment del seu valor d’igual import i l’equilibri patrimonial es manté.\nSi la mateixa operació d’adquisició de mercaderies fos part en diners en efectiu i part a crèdit, seria un fet compost. Tres elements patrimonials es veurien afectats: mercaderies, caixa i proveïdors. Els elements de mercaderies i caixa són d’actiu: mentre el primer incrementa el seu valor, el segon disminueix en la quantia pagada al comptat. Proveïdors és un element de passiu que augmenta el seu valor per la part de la compra no pagada. Es manté inalterat l’equilibri patrimonial, ja que l’increment de valor de les mercaderies menys la disminució de valor de caixa és igual a l’increment de valor dels proveïdors.\nL’efecte dels fets comptables sobre el patrimoni és dual, és a dir, l’increment o la disminució de valor dels elements patrimonials es compensen entre si per mantenir inalterable el patrimoni empresarial. No obstant, hi ha fets comptables que no encaixen en aquest esquema. Hi ha fets comptables que, a més d’afectar elements patrimonials, suposen la variació de valor del patrimoni net. L’equació fonamental és manté, però varia quantitativament incrementant o disminuint el valor del patrimoni net.\nEls fets comptables es classifiquen en funció de la incidència sobre el patrimoni net:\nFets permutatius: fets que no alteren el valor del patrimoni net. L’alteració d’una o de les dues parts de l’equació fonamental de la comptabilitat no suposa variació quantitativa del patrimoni net. L’alteració és únicament qualitativa.\nExemple de fet permutatiu\nUna empresa de transport adquireix un nou camió per al transport de mercaderies. L’adquisició del camió suposa, d’una banda, un increment d’un element patrimonial d’actiu, el camió. D’altra banda, suposa una disminució pel mateix import d’un altre element d’actiu si es paga la compra al comptat o d’un increment pel mateix import d’un element de passiu, si deixem a deure el camió, que serà el deute pendent de liquidar amb el proveïdor de l’immobilitzat.\nEn els dos supòsits es tracta d’un fet permutatiu, ja que el valor del patrimoni net no s’ha modificat.\nFets modificatius: fets comptables que alteren el valor del patrimoni net. L’alteració d’una o de les dues parts de l’equació fonamental de la comptabilitat suposa la variació quantitativa del patrimoni net.\nExemple de fet modificatiu\nUna empresa contracta una campanya de publicitat amb la finalitat de promocionar el llançament d’un nou producte. Aquest fet suposa un increment de passiu a l’haver de reconèixer un deute amb l’empresa de publicitat.\nCom que no hi ha cap altre element d’actiu que s’incrementi pel mateix import ni cap altre element patrimonial de passiu que disminueixi el seu valor pel mateix import, es tracta d’un fet modificatiu del patrimoni net necessari per mantenir l’equilibri patrimonial que mostra l’equació fonamental de la comptabilitat.\nFets mixtos: fets que, a més de suposar una modificació qualitativa d’un o els dos termes de la equació fonamental de la comptabilitat, suposen una modificació quantitativa del patrimoni net.\nExemple de fet mixt\nL’empresa de transport que havia adquirit el vehicle per al transport de mercaderies decideix, passat un temps, vendre el camió. El ven al comptat per un preu inferior del que li va costar.\nEn aquest cas, l’element patrimonial d’actiu que representa el camió disminueix el seu valor, però, per altra banda, hi ha un increment d’un altre element patrimonial d’actiu per l’entrada dels diners de la venda. Fins aquí es tracta d’un fet permutatiu. Ara bé, com que la venda és per un import inferior al d’adquisició, s’ha de reconèixer una pèrdua per mantenir l’equilibri patrimonial. És també un fet modificatiu, d’aquí que es classifiqui aquest fet comptable com a fet mixt.\nTots els fets comptables, independentment que siguin permutatius, modificatius o mixtos, sempre suposen almenys l’afectació de dos elements patrimonials.\nTot fet comptable es caracteritza per ajustar-se al principi de partida doble, que suposa que en cada fet comptable almenys hi ha dos elements patrimonials de la mateixa magnitud que varien en igual import però amb signe contrari o de magnituds diferents que varien en igual import i signe.\nEl principi de partida doble assegura que tot fet comptable compleix l’equació fonamental de la comptabilitat. Per fer-ho cal que es complexin els requisits següents:\nL’origen del principi de partida doble es remunta a l’any 1494, amb la publicació de l’obra Summa de arithmetica, geometria, proportioni et proportionalita, de Luca Pacioli.\nNo hi ha deutor sense creditor. En tot fet comptable sempre hi ha per al mateix import un deutor, o deutors, i un creditor, o creditors.\nLa persona que rep és deutora i la que lliura és creditora. L’import del que es rep s’ha de carregar i l’import del que es lliura s’abona.\nEn tot fet comptable el total del que es carrega a un o més elements patrimonials ha de ser igual al total del que s’abona a un o altres elements patrimonials.\nConsiderant en el seu conjunt tots els fets comptables, han de complir que en tot moment el total de la suma dels imports carregats sigui igual al total dels imports abonats.\nAtenent el principi de partida doble, es du a terme l’anàlisi dels fets comptables. Per ajudar a l’anàlisi, vegeu aquest quadre d’anàlisi bàsica (vegeu taula):\nTaula: Quadre d’anàlisi bàsica dels fets comptables\nEl procés a seguir utilitza les columnes de la taula d’anàlisi bàsica de la manera següent:\nNúm. d’operació: indica de manera ordenada, de menor a major, les operacions a analitzar.\nElements patrimonials: indica tots els elements patrimonials afectats per l’operació.\nMassa patrimonial: identifica la massa patrimonial corresponent a cada element patrimonial (actiu A, passiu P, Patrimoni net PN) o, en el seu cas, si s’ha de reconèixer una despesa (D) o un ingrés (I).\n+/-: indica per a cada element patrimonial si el seu valor augmenta (+) o disminueix (-).\nD/H: en funció de la massa patrimonial corresponent a cada element i de si el seu valor augmenta o disminueix, indica si l’element patrimonial s’ha de carregar (D de deure) o abonar (H d’haver).\nImport: indica l’import de la variació de l’element patrimonial.\nExemple d'anàlisi de fets comptables\nUna empresa du a terme les operacions següents:\nRetirada de 1.000 EUR del compte corrent per disposar de diners en efectiu.\nAdquisició d’un ordinador per import de 2.500 EUR per a la gestió de l’empresa. Un 25% del valor de compra es paga en diners en efectiu i la resta queda pendent a 15 dies.\nRecepció de factura de 250 EUR corresponent al consum elèctric de l’últim més.\n1. Anàlisi de la primera operació:\nElements patrimonials: “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” i “Caixa, euros”\nMassa patrimonial: dos elements d’actiu\n+/-: del compte corrent surten diners. “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” disminueix el seu valor (-) mentre que “Caixa, euros” l’incrementa (+).\nD/H: “Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros” és un element d’actiu que disminueix el seu valor. L’anotació va al seu haver (H), és a dir, s’abona. “Caixa, euros” és un element d’actiu que incrementa el seu valor. L’anotació va al seu deure (D), és a dir, es carrega.\nImport: l’import a registrar en els dos elements és de 1.000 EUR.\nQuadre d'anàlisi bàsica:\nTaula: Quadre d’anàlisi bàsica\n1 Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros A - H 1.000\n1 Caixa, euros A + D 1.000\n2. Anàlisi de la segona operació:\nElements patrimonials: “Equips per al procés de la informació”, “Caixa, euros” i “Proveïdors d’immobilizat a c/t”\nMassa patrimonial: “Equips per al procés de la informació” i “Caixa, euros” són elements d’actiu i “Proveïdors d’immobilizat a c/t” és un element patrimonial de passiu.\n+/-: l’ordinador s’està incorporant i, per tant, s’incrementa el seu valor (+). Per la part pagada en efectiu s’està disminuint el valor de “Caixa, euros” (-) mentre que per la part que queda pendent de pagar s’ha de reconèixer un deute major (+).\nD/H: “Equips per al procés de la informació” és un element d’actiu que augmenta el seu valor. Per tant, l’anotació va al seu deure (D), és a dir, es carrega. “Caixa, euros” és un element d’actiu que disminueix el seu valor i ,per tant, l’anotació va al seu haver (H), és a dir, s’abona. “Proveïdors d’immobilizat a c/t” és un element de passiu que augmenta el seu valor i, per tant, l’anotació va a l’haver, s’abona.\nImport: l’import de l’ordinador és el seu valor d’adquisició, 2.500 EUR. Els diners lliurats en efectiu són el 25% del preu d’adquisició, 625 EUR. El deute pendent de liquidar és el 75% restant, 1.875 EUR.\n2 Equips per al procés de la informació A + D 2.500\n2 Caixa, euros A - H 625\n2 Proveïdors d’immobilizat a c/t P + H 1.875\n3. Anàlisi de la tercera operació:\nElements patrimonials: “Subministraments” i “Creditors per prestacions de serveis”\nMassa patrimonial: el consum d’electricitat és una despesa (D), el deute pendent de liquidar pel consum és una obligació i, per tant, un element de passiu (P).\n+/-: el consum s’incrementa (+) i el deute pendent també augmenta (+).\nD/H: “Subministraments” és un compte de despesa que incrementa el seu valor, l’anotació s’ha de fer al seu deure (D) perquè es carrega. “Creditors per prestacions de serveis” és un element de passiu que augmenta el seu valor, l’anotació va a l’haver perquè s’abona.\nImport: l’import a registrar en els dos elements és de 250 EUR facturats.\n3 Subministraments D + D 250\n3 Creditors per prestacions de serveis P + H 250\nEl total d’imports carregats és igual al total d’imports abonats. Per tant, no s’altera l’equilibri patrimonial.\nLa informació proporcionada pel sistema comptable d’una empresa és rellevant per a diferents grups d’interès. Metre que els usuaris interns utilitzen la informació comptable principalment per a la presa de decisions, les necessitats respecte d’aquesta informació que tenen els usuaris externs és diferent.\nPer als usuaris externs és primordial poder comparar la informació economicofinancera de diferents empreses. Si cada empresa utilitza un sistema comptable diferent, la informació disponible de cada una difícilment pot ser comparable. D’aquesta necessitat de poder comparar la situació economicofinancera de diferents empreses surt la necessitat de disposar d’un marc comú a l’hora d’establir el sistema de gestió comptable de les empreses.\nLa normalització comptable pretén establir un marc normatiu que permeti establir sistemes de gestió comptable mitjançant els quals obtenir informació economicofinancera de manera objectiva. La normalització comptable és una eina per poder disposar d’informació homogènia i comparable de qualsevol empresa independentment les seves característiques, activitat i ubicació.\nLa normalització comptable històricament ha estat d’àmbit nacional, ja que cada país establia les seves normes de referència. A partir de l’adopció per part de la Unió Europea de les normes internacionals de comptabilitat (NIC) i les normes internacionals d’informació financera (NIIF) emeses per la Internacional Accounting Standards Board (IASB), sorgeix la necessitat d’establir un marc normatiu europeu comú.\nLes directives són disposicions normatives de dret comunitari que vinculen els estats de la Unió o, si escau, l’estat destinatari de la normativa emesa. És competència de cada estat membre formular les seves pròpies lleis per determinar l’aplicació d’aquestes normes.\nEn 1978 s’inicia el procés d’harmonització europea amb l’aprovació de la primera regulació sobre la formulació de comptes anuals a nivell comunitari mitjançant l’aprovació de la Directiva 78/660/ CEE relativa als comptes anuals. Aquesta normativa, coneguda com a IV directiva, presenta tres objectius fonamentals:\nProtecció de propietaris de les societats mercantils.\nCoordinació d’una normativa a nivell europeu perquè els comptes anuals de les empreses siguin comparables.\nObjectiu que els comptes anuals expressin la imatge fidel del patrimoni, la situació financera i els resultats de la societat.\nA l’Estat espanyol la culminació del procés d’adaptació de la normativa comptable espanyola a les NIIF, dins del marc de les directives comunitàries, es porta a terme amb l’aprovació de la Llei 16/2007, de 4 de juliol, de reforma mercantil en matèria comptable per a la seva harmonització internacional d’acord amb la normativa de la Unió Europea. Aquesta llei culmina el procés d’harmonització en l’àmbit espanyol i suposa la modificació del Codi de comerç, el text refós de la Llei de societats anònimes i la Llei de societats de responsabilitat limitada.\nEls antecedents de l‘actual PGC de 2007 són el PGC de 1973, primer pla aprovat a Espanya, i el PGC de 1990, que el va substituir.\nLa Llei 16/2007, de 4 de juliol, suposa l’origen de l’aprovació al 2007 de dos reials decrets:\nReial decret 1514/2007, de 16 de novembre, pel qual s’aprova el Pla General de Comptabilitat (PGC).\nReial decret 1515/2007, de 16 de novembre, pel qual s’aprova el Pla General de Comptabilitat de petites i mitjanes empreses (PGC PIMES) i els criteris comptables específics per a microempreses.\nEl Pla General de Comptabilitat és l’instrument bàsic de normalització comptable a Espanya, pel qual s’acomoden a la normativa espanyola les diverses directives de la Unió Europea.\nL’article 2 del Reial decret 1514/2007, de 16 de novembre, estableix l’obligatorietat del PGC quan diu que “serà d’aplicació obligatòria per a totes les empreses, qualsevol que sigui la seva forma jurídica, individual o societària, sense perjudici d’aquelles empreses que puguin aplicar el Pla General de Comptabilitat de PIMES”.\nPer la seva banda, l’article 2 del Reial decret 1515/2007, de 16 de novembre, pel qual s’aprova el PGC PIMES estableix que aquest pla podrà ser d’aplicació a totes les empreses, sigui quina sigui la seva forma jurídica, individual o societària, que durant dos exercicis consecutius reuneixin, a la data de tancament de cadascun, i al com va ampliar el Reial Decret 602/2016, de 2 de desembre, almenys dues de les circumstàncies següents:\nQue el total de les partides de l’actiu no superi els 4.000.000 EUR.\nQue l’import net de la seva xifra anual de negocis no superi els 8.000.000 EUR.\nEn el mateix article 2 s’indica que les empreses perden la facultat d’aplicar el PGC PIMES si deixen de reunir durant dos exercicis consecutius, a la data de tancament de cadascun, dues de les circumstàncies que donen dret a la seva aplicació. Ara bé, en cap cas poden aplicar aquest Pla General de Comptabilitat per a PIMES, independentment del volum del seu actiu, de la seva xifra de negocis i del seu nombre mitjà de treballadors, les empreses que es trobin en alguna de les següents circumstàncies:\nEmpreses que han emès valors admesos a negociació en mercats regulats o sistemes multilaterals de negociació de qualsevol estat membre de la UE.\nEmpreses que formen part d’un grup de societats que formuli o hagi de formular comptes anuals consolidats.\nEmpreses que operen amb una moneda funcional diferent de l’euro.\nEntitats financeres que capten fons del públic assumint obligacions respecte a aquests fons i entitats que assumeixen la gestió de les anteriors.\nLes empreses que opten per l’aplicació del PGC PIMES han de mantenir-lo de manera continuada, com a mínim durant tres anys. Durant aquests tres anys l’empresa ha de complir els requisits per poder aplicar el PGC PIMES.\nTambé és importat assenyalar que l’empresa que opta per aplicar el PGC PIMES ha d’aplicar-lo de forma completa. És a dir, una vegada presa l’opció d’aplicar aquest pla comptable, no hi ha la possibilitat d’eludir part de la seva normativa i aplicar en el seu lloc la normativa del PGC. Ara bé, el PGC actua com a pla supletori en cas que l’empresa que opti al PGC PIMES faci una operació el tractament comptable de la qual no estigui contemplat en el PGC PIMES.\nEl PGC PIMES inclou criteris específics per a les microempreses referents als acords d’arrendament financers i altres de naturalesa similar i referents a l’impost sobre beneficis. Aquests criteris específics s’han d’aplicar de manera conjunta, no hi ha la possibilitat d’aplicar-los només en part. Poden ser aplicats per totes les empreses que, havent optat per aplicar el PGC PIMES, durant dos exercicis consecutius reuneixin, a la data de tancament de cadascun, almenys dues de les següents circumstàncies:\nEl total de les partides de l’actiu no superi l’1.000.000 d’euros.\nL’import net de la seva xifra anual de negocis no superi els 2.000.000 d’euros.\nEl nombre mitjà de treballadors empleats durant l’exercici no sigui superior a 10.\nIgual que ocorre amb l’aplicació del PGC PIMES, quan una microempresa opta a aplicar els criteris específics ha de mantenir-los de manera continuada, com a mínim durant tres exercicis, sempre que durant aquests tres anys l’empresa compleixi els requisits per poder aplicar els criteris específics.\nA l’apartat “Annexos” teniu disponibles el PGC i el PGC PIMES.\nEl marc conceptual de la comptabilitat és el conjunt de fonaments, principis i conceptes bàsics el compliment dels quals condueix al reconeixement i la valoració dels elements dels comptes anuals, independentment de la mida de l’empresa, amb una estructura idèntica i un contingut similar.\nL’objectiu fonamental d’aquesta primera part del PGC és establir les bases perquè la informació comptable mostri la imatge fidel del patrimoni, la situació economicofinancera i els resultats de l’empresa.\nEl marc conceptual està estructurat en 7 apartats:\nComptes anuals. Imatge fidel\nRequisits de la informació dels comptes anuals\nElements dels comptes anuals\nCriteris de registre o reconeixement comptable dels elements dels comptes anuals\nEls principis comptables inclosos en el tercer apartat del marc conceptual són:\nPrincipi d’empresa en funcionament. Es considera, excepte prova en contrari, que la gestió de l’empresa continua en un futur previsible, per la qual cosa l’aplicació de principis i criteris comptables no té el propòsit de determinar el valor del patrimoni net a l’efecte de la seva transmissió global o parcial, ni l’import resultant en cas de liquidació.\nExemple d'aplicació del principi d'empresa en funcionament\nEn el moment de fer l’inventari s’ha de tenir en compte que la valoració dels elements es fa considerant que l’empresa continua la seva activitat, és a dir, no es fa considerant la possibilitat de la venda total o parcial del negoci.\nPrincipi de meritació. La imputació d’ingressos i despeses ha de fer-se en funció del corrent real de béns i serveis que representen i amb independència del moment en el qual es produeixi el corrent monetari o financer derivat.\nExemple d'aplicació del principi de meritació\nEls rebuts que es poden rebre a finals de desembre (per exemple, gas, l’electricitat i d’altres), final de l’exercici comptable, corresponen a consums de l’exerici vigent. Per tant, s’han d’enregistrar com a despesa de l’any en què s’han meritat, malgrat que puguin pagar-se el mes de gener de l’exerici posterior.\nPrincipi d’uniformitat. Un cop adoptat un criteri dins de les alternatives permeses, si escau, ha de mantenir-se en el temps i aplicar-se de manera uniforme per a transaccions, altres esdeveniments i condicions similars, en tant que no s’alterin els supòsits que han motivat la seva elecció. D’alterar-se aquests supòsits, es pot modificar el criteri adoptat en el seu moment i, en tal cas, aquestes circumstàncies s’han de fer constar en la memòria, indicant la incidència quantitativa i qualitativa de la variació sobre els comptes anuals.\nExemple d'aplicació del principi d'uniformitat\nSi una empresa decideix valorar les existències pel mètode del PMP, ha d’utilitzar sempre aquest mètode de valoració per a totes les existències amb les mateixes característiques. En cas de canviar-lo, s’ha d’anotar a la memòria justificant el canvi de criteri.\nPrincipi de prudència. Cal ser prudent en les estimacions i valoracions en condicions d’incertesa. La prudència no justifica que la valoració dels elements patrimonials no respongui a la imatge fidel que han de reflectir els comptes anuals.\nSuposant que l’empresa té un immobilitzat valorat en 150.000 EUR i el seu preu de venda actual és de 200.000 EUR, l’empresa no pot actualizar directament el bé per a la possible revalorització en cas de vendre’l. Només pot comptabilitzar el benefici quan s’ha materialitzat la venda.\nPrincipi de no compensació. Tret que una norma disposi de forma expressa el contrari, no poden compensar-se les partides de l’actiu i el passiu o les de despeses i ingressos. Els elements integrants dels comptes anuals es valoren separadament.\nExemple d'aplicació del principi de no compensació\nSuposant que una empresa compra un immobilitzat i en ven un altre, si per a la compra del primer té una pèrdua i per a la venda del segon obté un benefici, s’ha de comptabilitzar la pèrdua en el compte de despeses corresponent i el benefici en el compte d’ingressos corresponent. No es pot compensar la pèrdua amb el benefici.\nPrincipi d’importància relativa. S’admet la no aplicació estricta d’alguns dels principis i criteris comptables quan la importància relativa en termes quantitatius o qualitatius de la variació produïda és escassament significativa i, en conseqüència, no altera l’expressió de la imatge fidel. Les partides o els imports la importància relativa dels quals sigui escassament significativa poden aparèixer agrupats amb d’altres de similar naturalesa o funció.\nExemple d'aplicació del principi d'importància relativa\nSi una empresa pateix un robatori de part de les seves existències, ha de registrar la pèrdua produïda. Ara bé, la pèrdua d’un drap del personal de la neteja és poc significativa i, per tant, no registrar la pèrdua està justificat.\nEn els casos de conflicte entre principis comptables, preval el principi que millor condueix al fet que els comptes anuals expressin la imatge fidel del patrimoni, la situació financera i els resultats de l’empresa.\nEls criteris de valoració es ressenyen en unitats posteriors conforme resulten necessaris per al registre de les operacions comptables.\nEls criteris de valoració s’apliquen en el moment d’assignar un valor monetari a cada un dels elements integrants dels comptes anuals. Els criteris inclosos en el sisè apartat del marc conceptual són:\nCost històric o cost. Fa referència al cost d’adquisició o de producció d’un actiu afegint-hi, si és el cas, el valor raonable d’altres possibles contraprestacions derivades de l’adquisició i que siguin necessàries per a l’operativitat de l’actiu.\nValor raonable. És l’import pel qual pot ser intercanviat un actiu o liquidat un passiu entre parts degudament informades que facin la transacció en condicions d’independència mútua, sense pressions. Pot ser un valor fiable de mercat o producte de determinades tècniques reconegudes de valoració.\nValor net realitzable. És l’import que es pot obtenir al mercat una vegada deduïts tots els costos d’adquisició, producció o comercialització. En el cas de les primeres matèries o dels productes en curs incorpora els costos necessaris per a la seva producció, construcció o fabricació.\nValor actual. És l’import dels fluxos d’efectiu a rebre o pagar en el curs normal d’un negoci actualitzats amb un tipus de descompte adequat i raonable.\nValor en ús. És el valor actual dels fluxos d’efectiu esperats, mitjançant la seva utilització en el curs normal del negoci, actualitzats a un tipus de descompte adequat ajustat als riscos específics.\nCostos de venda. Són les despeses directament atribuïbles a la venda d’un actiu en què l’empresa no hauria incorregut si no hagués venut l’actiu en qüestió, excepte les despeses financeres, els impostos sobre beneficis i els que ha tingut per estudis o anàlisis previs. S’inclouen les despeses legals necessàries per transferir la propietat de l’actiu i les comissions de venda.\nCost amortitzat. El cost amortitzat d’un instrument financer és el saldo pendent en un moment donat. És el que resta pendent una vegada fets els reemborsaments.\nCostos de transició atribuïbles a un actiu o passiu financer. Són les despeses incrementals atribuïbles a la despesa o alienacions d’un actiu financer o a l’emissió o assumpció d’un passiu financer. Són despeses en què no s’hauria incorregut si l’empresa no hagués fet la transacció. S’inclouen les comissions a intermediaris, corretatges a fedataris públics i altres.\nValor comptable en llibres. És l’import net pel qual un actiu o un passiu es troba registrat en el balanç una vegada deduïda, en el cas dels actius, la seva amortització acumulada i qualsevol correcció valorativa per deterioració acumulada que s’hagi registrat.\nValor residual. És el valor pel qual l’empresa espera transmetre un actiu finalitzada la seva vida útil.\nRespecte de l’últim apartat del marc conceptual, cal assenyalar que es consideren principis i normes de comptabilitat generalment acceptats els establerts en els següents documents:\nCodi de comerç i resta de legislació mercantil\nPla General de Comptabilitat i les seves adaptacions sectorials\nNormes de desenvolupament en matèria comptable establertes, en el seu cas, per l’Institut de Comptabilitat i Auditoria de Comptes (ICAC).\nResta de legislació espanyola específicament aplicable\nLes normes de registre i valoració contingudes en la segona part del PGC desenvolupen els principis comptables i altres disposicions contingudes en la primera part del PGC. S’inclouen criteris i regles aplicables a diferents tipus de transaccions o fets econòmics, així com a diversos elements patrimonials.\nLes normes de valoració es desenvolupen als continguts a mesura que s’estudien les diferents operacions comptables.\nLes normes de registre i valoració incloses en aquesta segona part del pla fan referència, entre d’altres, a:\nArrendaments financers i altres operacions de naturalesa simular\nImpost sobre el valor afegit (IVA), impost general indirecte canari (IGIC) i altres impostos indirectes\nImpost sobre el benefici\nOperacions entre empreses del grup\nCanvis de criteris comptables, errades i estimacions comptables\nFets posteriors al tancament comptable\nEn el PGC PIMES s’han eliminat d’aquesta segona part del pla algunes de les normes incloses al PGC relatives a operacions considerades d’escassa realització per a petites i mitjanes empreses.\nEn la tercera part del PGC i del PGC PIMES, d’aplicació obligatòria, hi ha les normes per a l’elaboració dels comptes anuals així com els seus models oficials, tant en el seu format normal com en el seu format abreujat.\nA l’apartat d’“Annexos” hi ha disponibles models de comptes anuals.\nBalanç. Comprèn, amb la deguda separació, l’actiu, el passiu i el patrimoni net de l’empresa.\nCompte de pèrdues i guanys. Recull el resultat de l’exercici format pels ingressos i les despeses, excepte quan escaigui la seva imputació directa al patrimoni net d’acord amb el previst en les normes de registre i valoració.\nEstat de canvis en el patrimoni net. Informa de tots els canvis produïts durant l’exercici en el patrimoni net, així com dels motius que han causat tal variació.\nEstat de fluxos d’efectiu. Informa sobre la utilització dels actius monetaris representatius d’efectiu i altres actius líquids equivalents classificant els moviments per activitats i indicant la variació neta d’aquesta magnitud en l’exercici.\nMemòria. Completa, amplia i comenta la informació continguda en els altres documents que integren els comptes anuals.\nAquests documents formen una unitat i han de ser redactats de conformitat amb el previst en el Codi de comerç, en el text refós de la Llei de societats anònimes, en la Llei de societats de responsabilitat limitada i en el Pla General de Comptabilitat, amb la finalitat de mostrar la imatge fidel del patrimoni, la situació financera i els resultats de l’empresa.\nEl quadre de comptes s’ubica en la quarta part dels plans generals de comptabilitat. El quadre de comptes és un llistat dels comptes comptables representatius de tots el elements patrimonials que poden formar el patrimoni empresarial de les empreses: actius, passius i patrimoni net, així com els comptes comptables representatius d’ingressos i despeses.\nEl quadre de comptes està estructurat per grups de comptes:\nEl PGC PIMES prescindeix dels grups 8 i 9. Per tant, està integrat únicament pels primers 7 grups de comptes del PGC.\nGrup 1: Finançament bàsic. Patrimoni net i finançament aliè a llarg termini de l’empresa destinats, en general, a finançar l’actiu no corrent i a cobrir un marge raonable del corrent. Inclou també situacions transitòries de finançament.\nGrup 2: Actiu no corrent. Actius destinats a servir de forma duradora en les activitats de l’empresa, incloses les inversions financeres el venciment, l’alienació o la realització de les quals ha de produir-se en un termini superior a un any.\nGrup 3: Existències. Actius posseïts per ser venuts en el curs normal de l’explotació, en procés de producció o en forma de materials o subministraments per ser consumits en el procés de producció o en la prestació de serveis.\nGrup 4: Creditors i deutors per operacions de tràfic. Instruments financers i comptes amb l’origen en el tràfic de l’empresa, així com els comptes amb les administracions públiques, fins i tot les que corresponguin a saldos amb venciment superior a un any. Per a aquestes últimes, i a l’efecte de la seva classificació, es poden utilitzar els subgrups 42 i 45 o procedir a aquesta reclassificació en els mateixos comptes.\nGrup 5: Comptes financers. Instruments financers per a operacions no comercials, és a dir, operacions alienes al tràfic el venciment, l’alienació o la realització de les quals ha de produir-se en un termini no superior a un any i mitjans líquids disponibles.\nGrup 6: Compres i despeses. Aprovisionaments de mercaderies i altres béns adquirits per l’empresa per revendre’ls, bé sigui sense alterar la seva forma i substància o prèvia submissió a processos industrials d’adaptació, transformació o construcció. Comprèn també totes les despeses de l’exercici, incloses les adquisicions de serveis i de materials consumibles, la variació d’existències adquirides i altres despeses i pèrdues de l’exercici.\nGrup 7: Vendes i ingressos. Alienació de béns i prestació de serveis objecte del tràfic de l’empresa. Comprèn també altres ingressos, variació d’existències i beneficis de l’exercici.\nGrup 8: Despeses imputades al patrimoni net\nEls comptes dels grups 8 i 9 són utilitzats per les empreses que apliquen el PGC, no per aquelles que utilitzen el PGC PIMES. Són comptes que fonamentalment serveixen per registrar operacions relacionades amb instruments financers.\nA l’apartat d’“Annexos” teniu disponible el quadre de comptes.\nL’estructura del quadre de comptes és de classificació decimal (vegeu figura. Cada grup se subdivideix en subgrups, com a màxim 10 subgrups, que s’identifiquen amb dos dígits. A la vegada, cada subgrup se subdivideix en comptes comptables (de nou, com a molt 10 per subgrup) que s’identifiquen amb tres dígits. Cada compte se subdivideix en subcomptes (com a màxim, 10 subcomptes per compte comptable) identificats amb 4 dígits. Aquest procés de subdivisió es pot allargar tant com sigui necessari fins obtenir el desglossament que s’adapti a les necessitats de cada empresa.\nFigura Estructura decimal del quadre de comptes\nSigla corresponent a International Bank Account Number. Codi alfanumèric únic que serveix per identificar un compte bancari d’una entitat financera en qualsevol lloc del món.\nEl quadre comptes és obert i flexible, ja que existeixen alguns buits creats a propòsit perquè les empreses puguin cobrir-los definint nous comptes, si és necessari. Cada empresa disposa del seu propi quadre de comptes on al nivell de subcomptes que necessiti desglossar disposa de subcomptes amb els quals registrar les seves operacions.\nA mode d’exemple, vegeu la figura. Es tracta del desglossament del compte 572 d’una empresa que tingués oberts tres comptes corrents en tres entitats diferents. En aquest exemple s’observa com al nivell de subcompte de 7 dígits l’empresa identifica cadascun d’aquests comptes corrents amb el nom de l’entitat financera i els últims tres dígits de l’IBAN del compte.\nFigura Desglossament compte comptable 572\nEls comptes dels grups 1 a 5 es denominen comptes de balanç, ja que són comptes representatius d’elements patrimonials amb els saldos del quals s’elabora el balanç de situació. Els comptes dels grups 6 i 7 són comptes de gestió, ja que representen despeses i ingressos amb els saldos dels quals s’elabora el compte de pèrdues i guanys per obtenir el resultat del període.\nLa cinquena i última part del PGC, que no és obligatòria, inclou les definicions dels diferents grups, subgrups i comptes. En aquestes definicions es recullen el contingut i les característiques de les principals operacions i fets comptables. També s’inclouen les relacions comptables que indiquen per a cada compte els motius més habituals per al seu càrrec i abonament. A l’hora de registrar qualsevol operació s’han d’utilitzar els comptes seguint els criteris establerts per a cadascun.\nDefinició i relacions comptables del compte 400. Proveïdors\nDeutes amb subministradors de mercaderies i dels altres béns definits en el grup 3\nEn aquest compte s’inclouran els deutes amb subministradors de serveis utilitzats en el procés productiu. Figurarà en el passiu corrent del balanç.\nEl seu moviment és:\na1. Per la recepció a conformitat de les remeses dels proveïdors, amb càrrec a comptes del subgrup 60.\na2. Per envasos i embalatges carregats en factura pels proveïdors amb facultat de la seva devolució, amb càrrec al compte 406.\na3. Si escau, per la despesa financera reportada, amb càrrec, generalment, al compte 662.\nb. Es carregarà:\nb1. Per la formalització del deute en efectes de gir acceptats, amb abonament al compte 401.\nb2. Per la cancel·lació total o parcial dels deutes de l’empresa amb els proveïdors, amb abonament a comptes del subgrup 57.\nb3. Pels ràpels que corresponguin a l’empresa, concedits pels proveïdors, amb abonament al compte 609.\nb4. Pels descomptes, no inclosos en factura, que li concedeixin a l’empresa per ràpid pagament els seus proveïdors, amb abonament al compte 606.\nb5. Per les devolucions de compres efectuades, amb abonament al compte 608.\nb6. Per envasos i embalatges retornats a proveïdors carregats en factura per aquests i rebuts amb facultat de devolució, amb abonament al compte 406.\nTant en la legislació mercantil com en la legislació fiscal hi ha els preceptes legals de l’exigibilitat de diferents llibres. Uns són els llibres comptables. Les societats mercantils, empresaris individuals i professionals estan obligats portar-los al dia.\nLa legislació mercantil fa referència bàsicament a:\nLleis reguladores de les societats anònimes i de responsabilitat limitada\nLa legislació fiscal fa referència principalment a:\nObligatorietat de llibres comptables\nA partir de la legislació mercantil i fiscal esmentada, s’estableix l’obligatorietat dels llibres comptables en funció de les característiques de l’empresa.\nL’article 25.1 del Codi de comerç estableix que “tot empresari ha de portar una comptabilitat ordenada, adequada a l’activitat de la seva empresa que permeti un seguiment cronològic de totes les seves operacions, així com l’elaboració periòdica de balanços i inventaris. Ha de portar necessàriament, sense perjudici de l’establert en les lleis o disposicions especials, un llibre d’inventaris i comptes anuals i un altre de diari”.\nRespecte de l’article 25.1 és important destacar dues coses. La primera és que parla d’empresaris. Per tant, els professionals, excepte que estiguin constituïts en una societat, queden fora d’aquesta obligatorietat, sense perjudici que tinguin obligacions derivades de la legislació fiscal. El segon punt a destacar és que l’article 25.1 diu “sense perjudici de que estableixen les lleis o disposicions especials”. És a dir, es tracta d’una obligació de mínims que es pot veure complementada per altres obligacions exigides en altra normativa legal.\nEn l’article 26.1 del Codi de comerç s’indica que “les societats mercantils també han de portar un llibre o llibres d’actes, en el qual han de constar, almenys, tots els acords presos per les juntes generals i especials i els altres òrgans col·legiats de la societat, amb expressió de les dades relatives a la convocatòria i a la constitució de l’òrgan, un resum dels assumptes debatuts, les intervencions de les quals s’hagi sol·licitat constància, els acords adoptats i els resultats de les votacions”.\nLa legislació fiscal, respecte de l’obligatorietat dels llibres o registres, distingeix entre tres tipus de contribuents: societat, empresaris individuals i professionals.\nRespecte d’empresaris individuals i professionals, l’obligatorietat depèn del règim de tributació: estimació objectiva, estimació directa (normal o simplificada).\nPer a les societats els llibres exigits per la legislació fiscal són:\nLlibre de registre d’accions nominatives en les societats anònimes amb aquest tipus d’accions\nLlibre de registre de socis en les societats limitades\nLlibre de registre de contractes del soci únic en les societats unipersonals\nRegistres d’IVA: registre de factures emeses, registre de factures rebudes, registre de béns d’inversió i registre de determinades operacions intracomunitàries\nPer als empresaris en estimació directa normal la legislació fiscal estableix que estan obligats a portar comptabilitat ajustada al que disposa el Codi de comerç, excepte que l’activitat desenvolupada no tingui caràcter mercantil (agrícoles o ramaderes). En aquests casos les obligacions comptables es limitaran a portar els llibres de registre següents:\nPer a professionals inclosos en el règim d’estimació directa, normal o simplificada, la normativa fiscal estableix l’obligatorietat de portar els llibres de registre següents:\nLlibre de registre de provisions de fons i bestretes\nSi els professionals en règim d’estimació directa porten la comptabilitat segons exigeix el Codi de comerç, no estan obligats a portar els llibres indicats anteriorment.\nRepassada succintament la legislació mercantil i fiscal respecte de l’obligatorietat dels diferents llibres, vegeu els llibres comptables.\nTipus de llibres i presentació\nEls llibres comptables es classifiquen en principals i auxiliars.\nEl llibre d’inventaris i comptes anuals i el llibre diari, a més de llibres principals des del punt de vista comptable, són llibres obligatoris. El llibre major és un llibre principal des del punt de vista comptable, però no és un llibre obligatori.\nAls llibres auxiliars es registren detalladament els valors i la informació registrats en els llibres principals.\nEls llibres auxiliars des del punt de vista comptable no són obligatoris però serveixen per complementar els llibres principals. Per exemple: llibre de caixa, llibre de comptes corrents, llibre de clients, llibre de proveïdors…\nEls llibres comptables obligatoris s’han de presentar per a la seva legalització al registre mercantil provincial corresponent al domicili social de l’empresa. La presentació s’ha de fer efectiva en un termini de quatre mesos a comptar des de la finalització de l’exercici comptable. Per tant, per a les empreses en què coincideix el període comptable amb l’any natural la data límit de presentació dels llibres és el 30 d’abril del l’any següent.\nLa presentació de llibres per a la seva legalització es pot fer de tres maneres diferents: en paper, en suport magnètic i per via telemàtica.\nA l’apartat d’“Annexos” disposeu dels models oficials dels comptes anuals en format normalitzat i abreujat.\nEn paper: requereix l’emplenament i impressió dels models oficials de comptes anuals en format PDF.\nEn suport magnètic: suposa el lliurament d’un CD o DVD que contingui els arxius dels llibres a legalitzar acompanyants de la instància de presentació amb la descripció del contingut del suport.\nPer via telemàtica: s’ha de presentar mitjançant la plataforma del Col·legi de Registradors i és necessari disposar de signatura electrònica que permeti l’enviament telemàtic de documentació.\nRespecte de l’obligatorietat de conservació dels llibres, el Codi de comerç, en l’article 30.1, diu que “els empresaris han de conservar llibres, correspondència, documentació i justificants concernents al seu negoci, degudament ordenats, durant sis anys, a partir de l’últim assentament realitzat en els llibres, llevat del que estableixin disposicions generals o especials”.\nEn l’article 30.2 s’indica que “el cessament de l’empresari en l’exercici de les seves activitats no l’eximeix del deure a què es refereix el paràgraf anterior (art. 30.1) i si ha mort recau sobre els seus hereus. En cas de dissolució de societats, són els seus liquidadors els que estan obligats a complir el que preveu el paràgraf esmentat”.\nEl llibre diari és el registre comptable principal de qualsevol sistema comptable. S’hi registren de forma cronològica els fets econòmics amb incidència en el patrimoni empresarial.\nEl llibre diari és el llibre on es registren dia a dia cronològicament totes les operacions econòmiques d’una empresa amb incidència en el patrimoni empresarial.\nEl registre de les operacions es fa mitjançant assentament dia a dia, malgrat que és vàlida (art. 28.2 del Codi de comerç) l’anotació conjunta dels totals de les operacions per a períodes no superiors al mes, a condició que el seu detall aparegui en altres llibres o registres concordats (llibres auxiliars).\nLa informació que ha d’incloure cada assentament és:\nNúmero d’assentament. La numeració ha de ser correlativa sense deixar buits i es reinicia cada període comptable.\nData de la transacció. La data de registre és la data de meritació de l’operació registrada.\nIdentificació dels comptes que intervenen en l’operació.\nImports en euros associats a cada compte.\nBreu explicació del motiu del registre.\nIndependentment del format utilitzat, el funcionament del llibre diari és el mateix.\nQualsevol tipus de format que contingui la informació esmentada anteriorment és vàlid. Habitualment el llibre diari es troba en dos formats: format americà i format italià (vegeu taula i taula).\nTaula: Format americà de llibre diari\n0 dd/mm/aa/ 00.000,00 (0000) xxxxxxxxxx (0000) 00.000,00\nTaula: Format italià de llibre diari\n0 dd/mm/aa (0000) xxxxxxxxxx xxxxxxxxxx 00.000,00 00.000,00\nLa majoria d’aplicacions informàtiques disponibles en el mercat per a la gestió comptable de l’empresa opten per una presentació del llibre diari en el seu format italià (vegeu figura).\nFigura Llibre diari del programa informàtic ContaSol\nExemple de llibre diari\nLlibre diari de l’empresa COLORSA de la comptabilitat entre l’1 i el 5 de gener de 2019:\nTaula: Llibre diari de l’empresa COLORSA\n1 01/01/19 (572) Bancs, c/c EUR Assentament d’obertura 10.000,00\n1 01/01/19 (100) Capital social Assentament d’obertura 10.000,00\n2 02/05/19 (570) Caixa, EUR Retirada d’efectiu 1.000,00\n2 02/05/19 (572) Bancs, c/c EUR Retirada d’efectiu 1.000,00\n3 03/01/19 (621) Arrendaments i cànons Lloguer d’instal·lacions 01/19 800,00\n3 03/01/19 (472) HP, IVA suportat Lloguer d’instal·lacions 01/19 168,00\n3 03/01/19 (4751) HP, cred. per retencions pract. Lloguer d’instal·lacions 01/19 152,00\n3 03/01/19 (410) Creditors per prest. de serveis Lloguer d’instal·lacions 01/19 816,00\n4 04/01/19 (410) Creditors per prest. de serveis Pagament lloguer d’instal·lacions 01/19 816,00\n4 04/01/19 (572) Bancs, c/c EUR Pagament lloguer d’instal·lacions 01/19 816,00\n5 05/01/19 (600) Compra de mercaderies Proveïdor X s/fra. núm. 003/19 1.000,00\n5 05/01/19 (472) HP, IVA suportat Proveïdor X s/fra. núm. 003/19 121,00\n5 05/01/19 (400) Proveïdors Proveïdor X s/fra. núm. 003/19 1.121,00\nUn dels objectius del sistema comptable és mostrar en cada moment la situació economicofinancera de l’empresa. Es necessita una eina que permeti saber el valor de cada element patrimonial: aquesta eina és el llibre major.\nEl llibre major serveix per registrar cadascuna de les variacions en el valor dels comptes comptables que representen els elements patrimonials de l’empresa.\nDesprés de registrar al llibre diari les operacions que afecten el patrimoni empresarial, cal traslladar la informació al llibre major de cadascun del comptes comptables de l’assentament del llibre diari.\nEl format de llibre major és variat, però independentment del format utilitzat la informació mínima que ha de contenir són els imports carregats i abonats al llibre diari per a l’element patrimonial que representi, així com la identificació del número d’assentament en el qual s’ha realitzat l’anotació.\nEl model més habitual de llibre major es mostra a taula:\nTaula: Format de llibre major d’un compte comptable\n0 dd/mm/aa xxxxxxxxxx 00.000,00 00.000,00 00.000,00\nAquest format de llibre major és l’utilitzat per la majoria de programes informàtics de gestió comptable (vegeu figura).\nFigura Llibre major del programa ContaSol\nAl llibre major que el saldo aparegui amb signe negatiu únicament indica que es tracta d’un saldo creditor, és a dir, que el total d’imports abonats és superior al total de saldos carregats.\nExemple de llibre major compte 572 de l'empresa COLORSA\nLlibre major del compte “572. Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros”, de l’empresa COLORSA entre l’1 i el 5 de gener de 2019:\nTaula: Llibre major: 572. Bancs i institucions de crèdit c/c vista, euros\n1 01/01/19 Assentament d’obertura 10.000,00 10.000,00\n2 02/05/19 Retirada d’efectiu 1.000,00 9.000,00\n4 04/05/19 Pagament de lloguer d’instal·lacions 01/19 816,00 8.184,00\nEl Codi de comerç en el seu article 28 diu que “almenys trimestralment s’han de transcriure amb sumes i saldos els balanços de comprovació”.\nEl balanç de comprovació de sumes i saldos és el document que permet visualitzar el total d’imports carregats i abonats en cada compte comptable i que mostra per diferència entre els dos imports el saldo del compte.\nEs confecciona a partir de la informació continguda en el llibre major de cada compte, i apareixen en el balanç de comprovació tots els comptes que han rebut alguna operació.\nVegeu el model habitual del balanç de sumes i saldos a taula:\nTaula: Format de balanç de sumes i saldos\n(0000) Xxxxxxx 00.000,00 00.000,00 00.000,00\nTotal 00.000,00 00.000,00 0,00\nIgual que succeeix en el llibre major, que en el balanç de sumes i saldos aparegui un saldo amb signe negatiu únicament indica que es tracta d’un compte amb saldo creditor. Al balanç de sumes i saldos els comptes s’ordenen de menor a major en funció del seu número de compte. En qualsevol balanç de comprovació de sumes i saldos, i com a conseqüència de l’aplicació del mètode de partida doble, el total de saldos deutors ha de ser igual al total de saldos creditors. Per tant, la suma del total de la columna de saldo ha de ser sempre zero.\nUn altre model del balanç de comprovació de sumes i saldos àmpliament utilitzat és el que els saldos deutors i creditors s’identifiquen en columnes diferents (vegeu taula). En aquest tipus de format s’ha de complir sempre que el total de la columna “Deure” sigui igual al total de la columna “Haver”, i, d’altra banda, que el total de la columna “SD” sigui igual al total de la columna “SH”.\n(0000) Xxxxxxx 00.000,00 00.000,00 00.000,00 00.000,00\nTotal 00.000,00 00.000,00 0,00 00.000,00\nExemple de balanç de sumes i saldos de l'empresa COLORSA\nBalanç de sumes i saldos de l’empresa COLORSA entre l’1 i el 5 de gener de 2019:\nTaula: Balanç de sumes i saldos de COLORSA\n(100) Capital social 10.000,00 -10.000,00\n(400) Proveïdors 1.121,00 -1.121,00\n(410) Creditors per prest. de serveis 616,00 616,00\n(472) HP, IVA suportat 289,00 289,00\n(4751) HP, cred. per retencions pract. 152,00 -152,00\n(570) Caixa, EUR 1.000,00 1.000,00\n(572) Bancs, c/c EUR 10.000,00 1.816,00 8.184,00\n(600) Compra de mercaderies 1.000,00 1.000,00\n(621) Arrendaments i cànons 800,00 800,00\nTotal 13.705,00 13.705,00 0,00\n(100) Capital social 10.000,00 10.000,00\n(400) Proveïdors 1.121,00 1.121,00\n(4751) HP, cred. per retencions pract. 152,00 152,00\nTotal 13.705,00 13.705,00 11.273,00 11.273,000\nQualsevol fet susceptible de modificar qualitativa o quantitativament el patrimoni empresarial ha de ser registrat als llibres comptables. Per altra banda, el Codi de comerç en el seu article 30 estableix l’obligatorietat de conservar durant 6 anys tota la documentació i els justificants que tinguin incidència en la situació economicofinancera de l’empresa. Per tant, qualsevol anotació comptable ha de comptar amb suport documental que justifiqui el seu registre als llibres comptables.\nQualsevol operació a registrar ha de tenir necessàriament el seu suport documental. Aquest suport documentals pot tenir origen en la pròpia empresa, és a dir, ser documentació i/o justificants elaborats per la pròpia empresa, o pot tenir origen extern a l’empresa. Si no existeix cap tipus de documentació sobre una operació, per petita que sigui, el registre comptable ha de ser justificant mitjançant una ordre signada pel l’empresari o la persona autoritzada, però en cap cas la pot signar el comptable o la persona responsable de la conservació del llibres comptables.\nEl procés per al registre de les operacions se sintetitza en tres passos:\nAnalitzar les operacions a registrar a partir de la documentació suport del fet comptable. El quadre d’anàlisi bàsic serveix d’ajuda.\nPassar la informació del quadre d’anàlisi al llibre diari.\nTraslladar els imports registrats al llibre diari al llibre major de cada compte que s’hagi carregat o abonat. D’aquesta manera, en tot moment el major dels comptes mostra la situació actual del element patrimonial que representa.\nEn unitats posteriors s’estudien amb profunditat les incidències en la comptabilitat.\nPer al registre de les operacions és necessari abordar dues problemàtiques amb incidència en la comptabilitat. La primera és el funcionament dels comptes d’existències (grup 3) i la segona és la incidència de l’IVA en els registres comptables. És necessari realitzar una petita aproximació a la incidència en el registre de les operacions.\nFuncionament dels comptes d'existències\nD’entre els diferents mètodes comptables existents per registrar l’adquisició i venda de les mercaderies, o qualsevol altre tipus d’existències recollides al grup 3, el PGC opta peel mètode de desglossament dels comptes d’existències.\nAquest mètode de desglossament suposa no utilitzar en el procés de registre de les compres i vendes els comptes del grup 3 i reflectir tots els moviments d’entrada i sortida d’existències en comptes del grup 6 i el grup 7. Per tant, els comptes del grup 3 representatius d’elements patrimonials d’existències únicament s’utilitzen per reflectir el valor de les existències inicial, a l’inici del període comptable, i el valor de les existències finals al final del període comptable.\nLa fitxa de magatzem és el document més habitual utilitzat per les empreses per al control del valor de les existències.\nCom a conseqüència de la utilització del mètode de desglossament durant tot el període comptable els comptes d’existències no mostren el saldo real i cal documentació extracomptable per disposar d’aquesta informació.\nLes compres d’existències es carreguen en comptes del grup 6 pel seu preu d’adquisició abonant com a contrapartida el compte 400. Proveïdors.\nExemple del registre de compra d'existències\nL’empresa COLORSA compra mercaderies a l‘empresa VERTAL.\nFactura de l’operació:\nFigura Factura de compra\nAnàlisi de l’operació (vegeu taula):\nTaula: Quadre d’anàlisi de l’operació de compra\n6 Compra de mercaderies D + D 537,21\n6 Proveïdors P + H 537,21\nA partir de l’anàlisi de l’operació, registre al llibre diari:\nTaula: Registre al llibre diari de l’operació de compra\n6 07/01/19 (600) Compra de mercaderies Compra a VERTAL, SA s/fra. núm. 005/19 537,21\n6 07/01/19 (400) Proveïdors Compra a VERTAL, SA s/fra. núm. 005/19 537,21\nLes vendes d’existències s’abonen a comptes del grup 7 pel seu preu de venda i, com a contrapartida, carregant el comptes 430. Clients.\nExemple del registre de venda d'existències\nL’empresa COLORSA ven mercaderies a Joan Mirall.\nFigura Factura de venda\nAnàlisi de l’operació:\nTaula: Quadre d’anàlisi de l’operació de venda\n7 Clients A + D 236,22\n7 Venda de mercaderies I + H 236,22\n7 Caixa, EUR A + D 236,22\n7 Clients A - H 236,22\nA partir de l’anàlisi de l’operació, cal fer el registre al llibre diari. El registre de l’operació es reflecteix en dos assentaments. El primer és corresponent a la factura de venda i el segon per al cobrament, el justificant documental del qual és el tiquet de caixa.\nTaula: Registre al llibre diari de l’operació de venda\n7 10/01/19 (430) Clients Venda a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 236,22\n7 10/01/19 (700) Venda de mercaderies Venda a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 236,22\n8 10/01/19 (570) Caixa, EUR Cobrament a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 236,22\n8 10/01/19 (430) Clients Cobrament a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 236,22\nCom que el moviment d’existències es registra en comptes dels grups 6 i 7, en la finalització del l’exercici comptable s’ha de realitzar un ajust comptable perquè els comptes del grup 3 reflecteixin el valor de les existències finals. Aquest ajust es coneix com a regularització d’existències.\nEl procés per registrar la regularització d’existències tracta d’abonar els comptes d’existències per import del seu saldo, que és el valor de les existències inicials, i posteriorment carregar els comptes per l’import de les existència finals. L’import de les existències finals s’ha d’obtenir per mitjans extracomptables: fitxa de magatzem i recompte físic, bàsicament.\nEls comptes com a contrapartida per recollir la diferència entre saldo inicial i final són dels subgrup 61 o 71 segons el tipus d’existències de les quals es tracti. Aquests comptes dels subgrup 61 i 71 actuen com a ingrés o despesa en funció de la diferència dels imports entre les existències inicials i finals:\nIngrés si l’import de les existències finals és superior a l’import de les existències inicials:\nDespesa si l’import de les existències inicials és superior a l’import de les existències finals:\nExemple de la regularització d'existències\nRespecte del saldo del compte de mercaderies d’una empresa disposem de la informació següent:\nSaldo a 1 de gener de 2019: 12.500 EUR\nSaldo a 31 de desembre de 2019: 15.300 EUR\nEl registre de la regularització d’existències a data de tancament de l’exercici 2019 és:\nTaula: Registre al llibre diari de la regularització d’existències\nn 31/12/19 (610) Variació d’existències de mercaderies Regularització d’existències (Ei) 12.500,00\nn 31/12/19 (300) Mercaderies Regularització d’existències (Ei) 12.500,00\nn+1 31/12/19 (300) Mercaderies Regularització d’existències (Ef) 15.300,00\nn+1 31/12/19 (610) Variació d’existències de mercaderies Regularització d’existències (Ef) 15.300,00\nAmb aquests registres s’aconsegueix que el saldo del compte (300) Mercaderies reflecteixi a data de tancament el valor de les existències finals.\nPer altra banda, es pot observar que al ser superior el valor de les existències finals que el de les existències inicials, el compte (610) Variació d’existències de mercaderies té saldo creditor. Per tant, malgrat ser un compte del grup 6 està actuant com a compte d’ingrés.\nIncidència de l’IVA en els registres comptables\nL’impost sobre el valor afegit (IVA) és un impost indirecte que grava el consum. Els contribuents són els empresaris o professionals, però la càrrega econòmica de l’impost recau sobre el consumidor final.\nAixò suposa que si l’empresa no és el consumidor final del consum, la quota d’IVA no suposa una despesa per a l’empresa i s’ha de registrar de manera diferenciada dels comptes de compres i vendes.\nEls comptes disponibles al PGC i PGC PIMES per al registre del l’IVA són:\n(472) Hisenda Pública, IVA suportat\n(477) Hisenda Pública, IVA repercutit\n(4700) Hisenda Pública, deutora per IVA\n(4750) Hisenda Pública, creditora per IVA\nLa documentació que dona suport físic al registre comptable de la regularització d’IVA és l’autoliquidació realitzada en cada període (model 303).\nPer a les quotes d’IVA suportades en operacions de compra i de les quals l’empresa compleixi amb el requisits per a la seva deducció es carrega el compte (472) Hisenda Pública, IVA suportat. Per a les quotes d’IVA repercutides als seus clients l’empresa abona el compte (477) Hisenda Pública, IVA repercutit.\nAl final de cada període de liquidació d’IVA l’empresa regularitza els comptes (472) i (477) per obtenir el resultat de la liquidació. El procés de regularització consisteix a registrar l’assentament corresponent a la liquidació del període següent:\nAbonar el compte (472) Hisenda Pública, IVA suportat pel seu saldo en data de la liquidació.\nCarregar el compte (477) Hisenda Pública, IVA repercutit pel seu saldo en data de la liquidació.\nSi el total de quotes suportades i deduïbles és superior al total de quotes repercutides, l’empresa té un dret enfront la Hisenda Pública que ha de registrar carregant la diferència al compte (4700) Hisenda Pública, deutora per IVA. Si durant el període de liquidació les quotes d’IVA repercutides són superiors al total de quotes d’IVA suportades i deduïbles, l’empresa té una obligació de pagament a favor de la Hisenda Pública, que ha de registrar abonant la diferència al compte (4750) Hisenda Pública, creditora per IVA.\nExemple del registre d'IVA\nA partir de les dades de la compra i la venda de l’empresa COLORSA dels exemples anteriors, es confecciona de nou l’anàlisi de les dues operacions però tenint en compte l’efecte que l’IVA té sobre el seu registre comptable.\nAnàlisi de les operacions:\nTaula: Quadre d’anàlisi de les operacions de compra i venda\n6 Compra de mercaderies D + D 443,98\n6 HP, IVA suportat A + D 93,23\n7 Venda de mercaderies I + H 195,22\n7 HP, IVA repercutit P + H 41,00\nRegistre comptable al llibre diari d’aquestes dues operacions :\nTaula: Registre al llibre diari de les operacions de compra i venda\n6 07/01/19 (600) Compra de mercaderies Compra a VERTAL, SA s/fra. núm. 005/19 443,98\n6 07/01/19 (472) HP, IVA suportat Compra a VERTAL, SA s/fra. núm. 005/19 93,23\n7 10/01/19 (700) Venda de mercaderies Venda a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 195,22\n7 10/01/19 (472) HP, IVA repercutit Venda a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 41,00\nSuposant que l’empresa COLORSA fa les liquidacions mensual d’IVA, a finals de gener hauria de registrar la regularització d’IVA. El registre comptable al llibre diari s’ha de realitzar en la data de meritació de l’operació, el dia 31.\nTaula: Llibre major: 472. Hisenda Pública, IVA suportat\n6 07/01/19 Compra a VERTAL, SA s/fra. núm. 005/19 93,23 93,23\nTaula: Llibre major: 477. Hisenda Pública, IVA repercutit\n7 10/01/19 Venda a Joan Mirall n/fra. núm. 001/19 41,00 -41,00\nTaula: Quadre d’anàlisi de la regularització d’IVA corresponent al mes de gener\n7 HP, IVA suportat A - H 93,23\n7 HP, IVA repercutit P - D 41,00\n7 HP, deutora per IVA A + D 52,23\nTaula: Registre al llibre diari de la regularització d’IVA corresponent al mes de gener\n9 31/01/19 (477) HP, IVA repercutit Regularització d’IVA gener 41,00\n9 31/01/19 (4700) HP, deutora per IVA Regularització d’IVA gener 52,23\n9 31/01/19 (472) HP, IVA suportat Regularització d’IVA gener 93,23\nSi registrada la regularització d’IVA del mes de gener al llibre diari es trasllada la informació als llibres majors d’IVA, es pot comprovar que els comptes 472 i 477 queden saldats i que el compte 4700 recull un saldo per import del dret de cobrament corresponent a la liquidació.\n9 21/01/19 Regularització d’IVA gener 93,23 0,00\n9 21/01/19 Regularització d’IVA gener 41,00 0,00\nTaula: Llibre major: 4700. Hisenda Pública, deutora per IVA\n9 21/01/19 Regularització d’IVA gener 52,23 52,23\nEl més habitual és que el cicle comptable coincideixi amb l’any natural, però pot haver-hi empreses que per les característiques de la seva activitat empresarial (per exemple l’explotació d’una estació d’esquí) el seu cicle comptable tingui una durada de 12 mesos però que es desenvolupi entre dos anys consecutius.\nEl cicle comptable és el conjunt d’operacions realitzades per l’empresa durant un exercici econòmic, el qual té una duració d’un any.\nLa durada del cicle comptable està establerta en un any a conseqüència, d’una banda, de la legislació tant fiscal, ja que és necessari liquidar amb l’Administració pública l’impost sobre el benefici de manera anual i, de l’altra, de la legislació mercantil, ja que obliga a l’elaboració i presentació al Registre mercantil dels comptes anuals.\nD’altra banda, la conveniència de disposar d’informació referent a la situació economicofinancera de l’empresa per poder prendre decisions encaminades a la correcció de possibles desviacions detectades obliga a realitzar almenys anualment un anàlisi de la situació patrimonial de l’empresa.\nL’assentament d’obertura de l’exercici és l’invers de l’assentament de tancament de l’exercici precedent.\nEl cicle comptable, representat esquemàticament a figura, s’inicia amb l’inventari inicial que mostra la relació detallada i valorada dels elements patrimonials que integren el balanç inicial. Aquest balanç inicial correspon al balanç de situació final de l’exercici comptable precedent, ja que entre tots dos no hi hagut cap modificació de la situació patrimonial de l’empresa.\nFigura Esquema del cicle comptable\nEl llibre diari de l’exercici comptable s’obre amb el registre de l’assentament d’obertura. Aquest assentament suposa traslladar els saldos del balanç de situació inicials al llibre diari. Al traslladar al llibre major de cada compte les anotacions corresponents al llibre diari, de nou els comptes estan oberts, els quals mostraran la mateixa situació que tenien en el tancament de l’exercici comptable precedent.\nLa utilització de programes informàtics per a la gestió comptable automatitza el procés de transferència de la informació dels apunts del llibre diari al llibre major del comptes així com l’elaboració automàtica dels balanços de comprovació.\nDurant tot l’exercici comptable cal anar registrant al llibre diari totes les operacions que tinguin repercussió en la situació patrimonial de l’empresa. Amb el registre de cada operació s’han de traslladar els apunts del llibre diari al llibre major de cada compte perquè en tot moment els comptes comptables mostren la situació economicofinancera de l’empresa.\nA partir de la informació continguda al llibre major, almenys trimestralment s’elabor el balanç de comparació de sumes i saldos. Si a partir de la informació del balanç de comprovació es detecta algun error s’ha de registrar al llibre diari el corresponent assentament d’ajust amb la finalitat que la comptabilitat mostri en tot moment la imatge fidel de la situació economicofinancera de l’empresa.\nQuan s’arriba al final de l’exercici comptable i totes les operacions amb incidència sobre el patrimoni empresarial estan registrades, arriba el moment de la regularització comptable. La finalitzat de la regularització és obtenir el resultat comptable de l’exercici. Previ al càlcul aquest resultat comptable, s’han de realitzar una sèrie dels ajustos comptables necessaris per assegurar que la informació comptable mostra la imatge de la situació economicofinancera de l’empresa. Aquests ajustos suposen el reconeixements de possibles despeses i/o ingressos.\nEls ajustos que cal registrar són:\nTotes les operacions a realitzar en la regularització comptable s’estudien detalladament en unitats posteriors.\nRegularització de comptes patrimonial. Té l’objectiu d’aconseguir que els saldos dels diferents elements patrimonials reflecteixin la realitat.\nRegularització d’existències. Aconsegueix que els saldos dels comptes d’existències reflecteixin el valor de les existències finals.\nValoració a cost amortitzat dels crèdits i dèbits. D’acord amb la NRV 9a Instruments financers, els crèdits i dèbits es valoren pel seu cost amortitzat i els interessos meritats es comptabilitzen en el compte de pèrdues i guanys aplicant el mètode del tipus d’interès efectiu.\nReclassificació de determinats elements patrimonials. Consisteix en la reclassificació de les parts de deutes i crèdits que estan recollides en comptes a llarg termini i que tinguin venciment en els propers 12 mesos.\nActualització dels saldos en moneda estrangera. Atenent a la NRV 11a Moneda estrangera, les partides monetàries al tancament de l’exercici es valoren aplicant el tipus de canvi existent en aquesta data.\nAmortitzacions. Al tancament de l’exercici s’ha de registrar la pèrdua de valor de l’immobilitzat produïda per la depreciació d’aquests elements pel pas del temps, el seu ús i l’obsolescència.\nRegistre del deteriorament del valor de determinats actius. S’han de calcular i registrar els deterioraments de valor que afectin els actius. El deteriorament del valor d’un actiu es produeix quan el valor comptable d’aquest actiu supera l’import recuperable.\nAjustos per periodificacions. A conseqüència de l’aplicació del principi de meritació que estableix que la imputació de les despeses i ingressos, cal registrar-los en el període en el qual es meriten, amb independència del període en el qual es liquidin o es cobrin.\nCàlcul i registre de l’impost de societats. Registrades totes les despeses i els ingressos meritats en l’exercici, s’ha de calcular l’impost sobre el benefici i registrar-lo.\nRegularització d’ingressos i despeses. Per obtenir el resultat comptable, una vegada registrada la meritació de l’impost de societats, s’han d’abonar tots els saldos deutors dels comptes del grups 6 i 7, i carregar tots el saldos creditors dels comptes dels grups 6 i 7, utilitzant com a contrapartida el compte (129) Resultat de l’exercici, el saldo del qual mostra el resultat comptable de l’exercici.\nEls requisits legals per a la seva formulació, la possibilitat de formular els models normalitzats o abreujats, així com les condicions legals per no formular alguns dels documents que integren els comptes anuals, són motiu d’estudi en unitats posteriors.\nEn el moment de registrar el tancament de la comptabilitat del període només hi ha comptes amb saldo dels grups 1 a 5, ja que amb la regularització d’ingressos i despeses els comptes de gestió hauran quedats saldats. L’assentament de tancament consisteix a registrar al llibre diari el balanç de situació que integra els comptes anuals, on s’abonen tos els comptes amb saldo deutor i es carreguen tots els comptes amb saldo creditor. Quan es traslladen al llibre major els apunts corresponents a l’assentament de tancament, tots els comptes queden saldats i, per tant, la comptabilitat de l’empresa queda tancada. L’obertura de la comptabilitat del període següent s’inicia amb l’assentament d’obertura, que serà l’invers de l’assentament de tancament del període precedent.


L'Ajuntament de la Vall d'Uixó obre una bossa d'ocupació complementària a la d'educador/a social - Diari Millars, informació local en valencià.\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó obre una bossa d’ocupació complementària a la d’educador/a social\nLes sol·licituds i la documentació es poden presentar fins al 4 d’octubre en la OAC o per la seu electrònica.\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ha obert la convocatòria pública per a la constitució d’una bossa d’ocupació complementària a la ja vigent d’educador/a social “per a ampliar-la en previsió de cobrir les necessitats temporals i vacants de professionals en aquesta àrea”, tal com ha explicat la regidora de Personal, Zaida Moreno.\nEl sistema d’oposició és el concurs de mèrits i les sol·licituds es poden presentar fins al 4 d’octubre en l’Oficina d’Atenció Ciutadana (planta baixa de l’ajuntament) o a través de la seu electrònica de la web municipal. És necessari aportar DNI, títol, currículum, documentació acreditativa dels mèrits que recullen les bases i justificant de pagament de les taxes.\nLes bases completes es poden consultar en www.lavallduixo.es, entre elles la baremació que contempla fins a 5 punts pels cursos relacionats amb el lloc de treball sempre que siguin oficials i homologats, fins a 2 punts per idiomes comunitaris i fins a 10 punts pels serveis prestats com a educador/a social tant en l’administració pública com en empreses privades.\nLes taxes poden abonar-se en la mateixa Oficina d’Atenció Ciutadana o amb el model d’autoliquidació disponible en la web municipal. El pagament és de 20,20 euros, encara que existeixen bonificacions. Així, les persones amb discapacitat igual o superior al 33% i els aturats de llarga durada abonaran el 50%; i si es compleixen tots dos casos el 25%.\nMoreno ha assenyalat que els processos selectius de l’Ajuntament de la Vall d’Uixó “respecten els principis de mèrit i capacitat” i “se’ls dóna publicitat per tots els mitjans al nostre abast per a garantir la igualtat d’oportunitats i la transparència”.\nPost més nousAccident de trànsit a Vila-real\nPost més vellsOnda anuncia a Llum Casal per al primer dissabte de Fira en un concert solidari i gratuït per als ciutadans d’Onda


Andorra, a la Biennale que s’inaugura el 9 de maig, amb Shangti | Bonart\nAndorra, a la Biennale que s’inaugura el 9 de maig, amb Shangti\nVenècia celebra enguany la 58a edició de la biennal d’art. En aquesta ocasió, Andorra presentarà al seu pavelló un relat plàstic que vol sacsejar la consciència col·lectiva, a càrrec de l’artista Philippe Shangti (Tolosa de Llenguadoc, 1983) i la comissària Eva Martínez Zoe. El projecte, titulat El futur és ara, obre la porta a entrar en l’univers creatiu de Shangti, on la realitat se sotmet a l’anàlisi i la crítica, amb un llenguatge visual hiperestetitzat. Tot i que el pavelló funciona com una instal·lació d’instal·lacions, el recorregut expositiu traçat per Zoe i Shangti juga amb un seguit d’escenes successives pensades per ser analitzades d’una en una per copsar totes les capes de significat de l’obra.\nDe Sant Tropetz a Andorra. Philippe Shangti, abans d’entrar en el món de l’art, va passar una etapa treballant de model, mentre desenvolupava paral·lelament el seu interès per la fotografia. De fet, en la seva obra trobem vestigis de la seva etapa com a mannequin, tant pel que fa al llenguatge visual com a la presència de models en les seves peces. El punt d’inflexió en la carrera de Shangti es va donar en el moment que un adinerat dissenyador establert a Sant Tropetz el va encoratjar a dedicar-se plenament al seu vessant artístic i no abandonar-lo mai. Això va propiciar una estada a la famosa vila de la Costa Blava durant pràcticament una dècada, fins que el 2016 es va traslladar al Principat d’Andorra, a la Massana, on ara està establert.\nDel seu pas pel món del modelatge i de la seva estança al cor de l’opulència de la jet set de la Costa Blava, Shangti es va impregnar de la hiperrealitat que es viu a Sant Tropetz. Iots desproporcionats s’amunteguen al passeig marítim mentre supercotxes que amb prou feines poden girar pels minúsculs carrers de l’antiga vila de pescadors competeixen per veure qui mostra més sumptuositat. Aquesta retòrica de l’excés ha arrelat en el vocabulari de l’artista i, de fet, en moltes de les seves obres empra directament logotips de marques i elements de luxe propis d’aquest context.\nD’Andorra a Venècia. Recentment (fins al 23 d’abril), Shangti ha mostrat a Caldea una exposició titulada Art is my hope”(l’art és la meva esperança), en què sintetitza el seu imaginari visual, que sens dubte l’ha portat fins al projecte que veurem exposat a la cita de l’art italiana. No obstant això, el projecte de la biennal, El futur és ara, té un marcat caràcter reivindicatiu i un elevat component crític (no exempt de sentit de l’humor) vers el sistema en què vivim.\nL’obra de Philippe Shangti es fonamenta en l’ús d’un llenguatge propi del sistema capitalista neoliberal, que va més enllà del que podem considerar com a pop. De la mateixa manera en què les grans empreses publicitàries contracten models i creen dispositius visuals amb el propòsit únic de generar consum, l’artista tolosà treballa amb models i crea l’altra cara de la moneda de la retòrica del consum, la seva antítesi. L’artista troba en el consumisme desbocat un ús pervers de les imatges i el seu efecte en la ment de l’espectador, que, d’una banda, alimenta les pulsions més destructives –tant amb l’entorn com amb la pròpia espècie– de l’ésser humà i, de l’altra, forma part de la maquinària de producció que de mica en mica consumeix l’únic planeta on podem viure.\nAltrament, Philippe Shangti no és aliè a l’entorn visual propi del capitalisme salvatge que critica; les xarxes socials i els mitjans de comunicació de masses han canviat la manera com ens relacionem amb les imatges. El sistema absorbeix pantagruèlicament aquest fet, i l’incorpora a la seva retòrica del consum: ara les imatges ens arriben, llancívoles, com projectils que tenen l’objectiu de generar un impacte que romangui a la ment del receptor perquè, més endavant, aquest consumeixi. L’objectiu de Shangti és invertir el signe de les imatges: que el receptor prengui consciència en lloc de ser anul·lat per l’impuls consumista.\nEl futur serà ara (tard o d’hora). El futur és ara planteja, a més del ja citat metallenguatge de crítica al sistema, reflexions en profunditat sobre el nostre modus vivendi, fins al punt de formular algunes preguntes incòmodes: quin és el preu que estem disposats a pagar pel progrés? El preu que ja estem pagant i que comença a esdevenir una hipoteca és la degradació ecològica del planeta –obres com ara Goddess of Oxygen hi apel·len directament–. També ho paguem amb la deshumanització que comporta la superficialitat de la vida a les xarxes socials, on s’amunteguen les imatges hyper-trash, que tenen una funció narcotitzant dels sentits i de l’esperit crític.\nEl pavelló andorrà pretén presentar-se com “una sorpresa provocadora i alhora glamurosa”, segons la comissària Zoe. A partir d’aquesta sorpresa, que juga amb els límits del kitsch i la hipertròfia del pop, la intenció del conjunt és sacsejar la consciència de l’espectador, que aquest quedi impactat i marcat com queda després d’una bona campanya publicitària. Potser aquest impacte aconseguirà de mica en mica generar la consciència de canvi necessària per redreçar el curs de la humanitat; de moment sabem que des del seu estudi andorrà –amb els seus 15 col·laboradors, la majoria del Principat– Shangti té l’esperança que, tard o d’hora, el món s’adoni que el futur comença ara mateix.\nLa inauguració del pavelló andorrà tindrà lloc el dijous, dia 9 de maig, a les set de la tarda a l’istituto Santa Maria della Pietà.\nA la imatge, Philippe Shangti Goodness of Oxygen– The Future is Now (2018). Fotografia impresa sobre alumini. © Àlex Tena – Government of Andorra. Cedida pel Government of Andorra.\nEtiquetes: Andorra · Biennale de Venècia · Shangti


Colau, Trias i Hereu defensen conjuntament la candidatura de Barcelona per l'Agència Europea del Medicament\nInicio Colau, Trias i Hereu defensen conjuntament la candidatura de Barcelona per l'Agència Europea del Medicament\nA tres dies de la decisió, els tres darrers alcaldes pressionen als líders europeus perquè triïn la ciutat malgrat la situació política\nelplural.cat Viernes, 17 de noviembre de 2017\nAda Colau, Xavier Trias i Jordi Hereu han fet un manifest conjunt divendres en defensa de la candidatura de Barcelona per acollir l'Agència Europea del Medicament (EMA), una decisió que es farà pública dilluns.\nEls tres darrers alcaldes de la capital catalana, informa ACN, han defensat que la ciutat ''està preparada'' i amb una ''magnífica candidatura'' per ser escollida i han recordat que destaca per la qualitat de vida, les bones connexions i l'ecosistema de recerca. ''Barcelona pot oferir molt a l'agència i necessitem que Europa ens ajudi a continuar construint Barcelona'', ha conclòs Colau en nom dels tres alcaldes.\nTots tres, també han coincidit que l'elecció de Barcelona seria molt positiu en el moment polític que es viu a Catalunya i per això han volgut pressionar els líders europeus destacant la unitat institucional en aquest aspecte.\nA només tres dies que la Unió Europea decideixi la nova seu de l'Agència Europea del Medicament (EMA), que ha de deixar Londres després del Brexit, els tres darrers alcaldes de Barcelona han defensat conjuntament la candidatura de Barcelona com la ''millor'' presentada i han volgut pressionar els líders europeus per prendre aquesta decisió malgrat la complexitat del moment política que viu Catalunya.\nL'actual alcaldessa, Ada Colau, ha llegit un manifest en què ha manifestat que ''estem llestos i preparats'' per acollir l'EMA, amb una candidatura, ha afegit amb la que es vol ''continuar ajudant a construir Europa''. La declaració conclou que s'ha construït una ''magnífica candidatura'' que inclou un ''edifici emblemàtic'' i ha fet una crida als líders europeus a escollir Barcelona que surt amb avantatge en quan a qualitat de vida, connexions i ecosistema de recerca. Per Colau, Barcelona ''pot oferir molt a l'agència'' i ha destacat que ''necessitem que Europa ens ajudi a continuar construint Barcelona''.


Gianna Rooms Litochoron Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nGianna RoomsApartamentPavlou Mela 24, Litochoron, Litochoron, Grècia, 60063 - Veure al mapaNotable8,0Basada en23comentarisGianna RoomsVeure més fotos"It was really small but for that price it was perfect."AnonymousCzech RepublicVeure més fotosVeure totes les 25 fotosMolt bona ubicació 7,6Veure al mapa7,6UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Litochoron, Gianna Rooms és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Litochoron. Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Gianna Rooms sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Gianna Rooms és una selecció idònia per a la vostra estada a Litochoron.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatbalcó/terrassaneveraaparell de televisióempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxaMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


El passat 15 de febrer es va obrir al públic a la Tate Britain de Londres la monumental exposició “Picasso & Modern British Art ”, que ressegueix tots els racons que associen Pablo Picasso al món artístic de les illes britàniques. Des de la seva influència en artistes com Duncan Grant i Wyndham Lewis, ja a la primera dècada del segle XX, fins a l’admiració i font d’inspiració que va representar per a figures imprescindibles com Ben Nicholson, Henry Moore o Francis Bacon sobretot en el període d’entreguerres i, ja a la segona meitat de segle, per a Graham Sutherland i David Hockney.\nMalgrat que Picasso havia estat presentat a les Grafton Galleries de Londres en exposicions sobre l’art postimpressionista el 1910 i 1912, la seva repercussió no va ser definitiva fins a l’estada de l’artista malagueny a Londres el 1919 amb motiu de l’estrena d’El Tricorn de Manuel de Falla, per al qual havia fet el disseny del vestuari i els decorats.\nPortada i contraportada del catàleg de l’exposició\nLa Tate presenta obres pertanyents a col·leccions públiques i privades britàniques i vol remarcar la importància dels amics britànics de Picasso, com Douglas Cooper o Roland Penrose. Especial esment mereixen obres rarament exhibides com l’oli Ampolla i llibres del 1910-11, el retrat a llapis de Vladimir Polunin del 1919 o el tram de paret de la casa del company comunista JD Bernal, on Picasso va fer un dibuix al·legòric de la pau quan va viatjar per segona i darrera vegada a Anglaterra el 1950 com a delegat del Tercer Congrés Mundial de la Pau.\nPàgina interior del catàleg de l’exposició amb obres de Henry Moore i Pablo Picasso\nLa mostra reuneix un total de 135 obres i es clou amb la fonamental La dansa del 1925, que Picasso va accedir a vendre a la Tate cinc anys després de la gran retrospectiva que la pròpia Tate li havia organitzat el 1960, que havia atret gairebé mig milió de visitants. En aquesta mostra antològica s’havia mostrat la sèrie completa de Las Meninas, vuit anys abans que Picasso la donés sencera al nostre museu, que es complau a col·laborar-hi mitjançant la cessió de dos olis per a l’àmbit que la recorda.\nLa mostra es podrà veure fins al 15 de juliol, i a més tindrà una segona etapa a la Scottish National Gallery of Modern Art d’Edinburgh del 4 d’agost al 4 de novembre.\nCol·lecció, Exposicions Art, Col·lecció, exposició, Las Meninas, Picasso\tPermalink 0 38615 Visits


Cinquena jornada de networking de la Xarxa Gironina d’Espais d’Allotjament Empresarial a Forallac\nAssistents a la formació networking de Forallac\n06/07/2017. La Xarxa Gironina d’Espais d’Allotjament Empresarial – que impulsada pel departament de Promoció Econòmica de la Diputació, aglutina l’oferta pública dels centres d’allotjament empresarial de la demarcació de Girona- ha presentat la 5a jornada de networking a Forallac.\nAhir dimecres, 5 de juliol, va tenir lloc el «Taller pràctic de networking» al viver Nexes (viver d’empreses i centre de negocis de Forallac, Vulpellac). La sessió va comptar amb 20 assistents, empresaris i emprenedors de la zona, va anar a càrrec de Miquel Oliva, consultor expert en networking, i va tractar temes com la hiperconnectivitat, com captar l’interès dels interlocutors i què es necessita i què es pot oferir com a empresari al públic.\nEl web www.ddgi.cat/vivers de la Xarxa Gironina d’Espais d’Allotjament Empresarial és un portal on els emprenedors poden trobar tot allò que els pot facilitar dur a terme la seva activitat: informació sobre locals i despatxos de lloguer, esdeveniments per a persones emprenedores, subvencions i diferents serveis repartits per la província de Girona. Per promoure el treball conjunt dels emprenedors i empresaris de la demarcació, dins del marc del programa «Co-CREIX», la Diputació dona suport a l’organització d’unes trobades de networking rotatives a cada espai d’allotjament empresarial.\nAquest pla formatiu té una mitjana de trenta-cinc assistents per sessió i està esdevenint un referent a la demarcació de Girona. El mes de juny passat es va fer una sessió sobre franquícies a Celrà i aquesta sessió de Forallac ha estat la darrera abans de la pausa d’estiu. A finals de setembre es reprendrà la formació amb un segon networking cultural-creatiu a Santa Coloma de Farners.\nEl grup de treball de la Xarxa Gironina d’Espais d’Allotjament Empresarial està compost per les següents entitats públiques amb titularitat o encàrrec de gestió d’un viver d’empreses o d’un espai de coworking: ajuntament de Ripoll; Agència de Desenvolupament del Ripollès; ajuntament de Besalú; ajuntament de Calonge - Sant Antoni; ajuntament de Cassà de la Selva; ajuntament de Castelló d'Empúries; ajuntament de Celrà; ajuntament de Les Preses; ajuntament de l'Escala; ajuntament de Salt; ajuntament de Sant Feliu de Guíxols; ajuntament de Sant Hilari Sacalm; ajuntament de Santa Coloma Farners / Consell comarcal de la Selva; ajuntament de Vilablareix; Consell comarcal del Pla de l'Estany; Consorci Salines Bassegoda i Forallac SAM.\nAnunci vivers 2017


EL PRESENTAT EL CIRCUIT CATALÀ DE TENNIS PLATJA – Federació Catalana de Tennis\nAquest divendres 26 d’abril, s’ha presentat en l’espai de la Secretaria General de l’Esport i de l’Activitat Física al Barcelona Open Banc Sabadell, el Circuit Copa Catalunya de Tennis Platja. El Circuit, que compta ja amb 12 proves confirmades, suma dos nous clubs organitzadors al Circuit; el Beach Tennis Torredembarra i el CT Vilanova.\nDurant l’acte, que va comptar amb la presència del Gerard Figueras, Secretari General de l’Esport i de l’Activitat Física, Jordi Tamayo, President de la FCT i Pedro Muños. President del CT Vilanova, es va fer oficial que el CT Vilanova organitzà aquest any 2019 els Campionats de Catalunya Absolut i Sènior el proper mes d’octubre. A més a més, el CT Vilanova acollirà també una prova del Circuit el cap de setmana del 20 i 21 de juliol, tant en categoria federada com amateur.


Quan entren en vigor les noves mesures en el territori valencià?\nLes mesures anunciades pel Govern no entraran encara en vigor en el territori valencià\nLa consellera de Sanitat ha assegurat que la setmana que ve es publicarà una resolució\ndivendres, 14 d’agost 2020 - 15:40h\nEstes mesures entraran en vigor la setmana que ve, quan es publiquen en una nova resolució | EFE\nLes mesures anunciades este divendres pel ministre de Sanitat, Salvador Illa, que afecten especialment a l'oci nocturn, no entraran en vigor de forma immediata en el territori valencià. D'esta manera ho ha assegurat la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública en un comunicat.\nEn este sentit, la Generalitat està estudiant l'entrada en vigor del tancament de l'oci nocturn, la prohibició de fumar en el carrer si no es manté la distància o la reducció d'horaris de bars i restaurants amb totes les garanties jurídiques. Per això, la setmana que ve publicarà una resolució que arreplegue totes estes mesures.\nLa consellera de Sanitat, Ana Barceló, ha assegurat que «algunes de les mesures acordades ja s'estan adoptant en la Comunitat Valenciana» i ha valorat de forma «molt positiva» l'acord, ja que servirà «per a unificar criteris per a que les mesures de control de la pandèmia siguen homogènies en tot el territori i despleguen la seua efectivitat».\nA pesar d'açò, les mesures anunciades dijous per Barceló, que afecten a la ciutat de València, sí que entren en vigor este mateix divendres, després de què hagen sigut publicades en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV).\n"L'alcalde de Sagunt torna a donar positiu en coronavirus" "Urgent: Sanitat proposa noves i dràstiques mesures des de ja per a tota Espanya"