La millor llibreria de tot el món | Jaume Vidal | Barcelona | Còmic | El Punt Avui\nLa millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món + La millor llibreria de tot el món E-mail\nBarcelona - 24 juliol 2018 2.00 h\nLa millor llibreria de tot el món\nLa botiga especialitzada en tebeos Norma Comics obté el Will Eisner Spirit of Comics Retailer Award Recipient\nÒscar Valiente, director de Norma Comics a la llibreria N.C..\nLa millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món La millor llibreria de tot el món E-mail\nLes llibreries especialitzades van néixer quan el quiosc feia fora productes més sofisticats\nA l’inici, les botigues de còmic feien el paper que ara tenen les xarxes socials\nTradicionalment, el quiosc havia estat el lloc de venda dels tebeos. Però, a partir dels anys setanta, l’edició es va sofisticar, els gèneres d’aventura i de superherois també es van editar en publicacions de luxe, en tapa dura. Un format que no encaixava en els quioscos. També va propiciar l’aparició de les botigues especialitzades el fet que les llibreries generalistes no admetien còmics perquè el mitjà encara es considerava exclusiu del públic més menut, i els únics que es trobaven eren els destinats al públic infantil com Astèrix o Tintín. Tampoc hi encaixaven les publicacions de còmic undergraund. En aquest context neixen les llibreries especialitzades de còmic com Norma Comics, que en la passada edició de la Comic Con de San Diego, celebrada als Estats Units aquest darrer cap de setmana, va ser escollida com la millor llibreria especialitzada en còmics del món. Aquest distinció és la que dona el fet de rebre el Will Eisner Spirit of Comics Retailer Award Recipient. Per entendre’ns, l’Oscar o la copa del món de les llibreries de còmic.\nNorma Comics va ser creada l’any 1983 per l’editor Rafa Martínez, que va situar l’establiment al passeig de Sant Joan de Barcelona, prop de l’Arc de Triomf. Una zona que aleshores no tenia la vitalitat comercial d’ara, però amb el temps va aglutinar altres establiments dedicats a l’univers frikie: botigues de jocs de rol, llibreries de fantasy, de marxandatge. D’un parell d’empleats, Norma Comics ha passat als quinze de l’actualitat, amb mil metres quadrats de botiga repartits en dues plantes. Per Òscar Valiente, director de Norma Comics: “Les llibreries de còmic van representar un salt endavant en el desenvolupament del còmic en un moment en què no existia la novel·la gràfica, que ha estat una de les maneres que han tingut els tebeos d’entrar a les llibreries generalistes.” I pel que fa al moment actual, encara creu que són fonamentals per al mitjà. “Ara moltes de les vendes es fan per internet. Nosaltres mateixos potenciem la venda on line, però l’espai físic encara és necessari. És una manera de classificar la gran producció que es fa i de potenciar els fons editorials, que a internet aviat queda relegat.” Valiente destaca també el paper d’orientació i assessorament que ofereix un establiment especialitzat. “El nostre equip dos cops a l’any assisteix a sessions de treball en què s’ensenya tècniques de venda i de com tractar els clients. No es tracta de vendre més, el que volem és que el públic que entri surti satisfet, perquè no només cal saber molt de còmics per assessorar bé.”\nPer a l’obtenció del guardó, Norma Comics ha competit amb llibreries de tot el món que han hagut de demostrar la seva excel·lència en molts aspectes, “no només calia ser una llibreria maca, sinó també demostrar la implicació en la comunitat. Nosaltres organitzem trobades dels lectors amb els autors, fem presentacions i lectures i altres activitats.” D’una primera selecció de vint es va passar a cinc llibreries finalistes. Barcelona competia amb països de gran tradició amb la historieta com ara Portugal, els Estats Units, Irlanda i el Regne Unit. La decisió del jurat es va prendre a la Comic Con de San Diego, la convenció d’historieta més important del món, on a més de presentació de novetats de còmic, les grans productores cinematogràfiques avancen les estrenes de films relacionats amb el món de la fantasia.\nA Norma Comics a més de tebeos es pot adquirir material de marxandatge, però Valiente diu que volen guanyar més espai per al paper. “Hi va haver un moment que semblava que els tebeos deixarien de ser els protagonistes de les llibreries i tot seria productes derivats. Nosaltres volem canviar aquesta tendència.” El director de Norma Comics creu que en els darreres anys la seva botiga s’ha convertit en un establiment de referència, també per als aficionats estrangers. “En aquest sentit estem preparant un espai en què tindrem obres de gent de casa que publiquin en altres llengües. Així el lector foraster podrà comprar en la seva llengua autors d’aquí. Serà una manera de lligar el còmic en el seu context immediat.” També es vol potenciar la creació de nous espais específics, com els racons que ja hi ha ara dedicats a Star Wars i Harry Potter. Fins fa poc, Norma Comics disposava d’una cafeteria, “però hem volgut donar més espai al paper. I el barri ha canviat molt; ja no necessita més restauració”. A més de la llibreria del passeig de Sant Joan, hi ha altres llibreries de Norma Comics a ciutats com Castelló i Sabadell. Són la rèmora d’una època en què es va crear una xarxa de franquícies. “Ara el lligam és un altre, però fa uns anys vam creure que calia donar una empenta a la creació d’establiments d’aquesta mena.”\nUns espais que van canviar el futur del mitjà\nUna de les primeres llibreries especialitzades en còmics a Barcelona va ser Zap Comics, situada al barri de la Ribera i impulsada per Jaume Fargas, personatge important del moviment underground de l’època. Es tractava d’una llibreria doblement especialitzada: en còmic i en còmic alternatiu. Eren els principis dels setanta, i molts lectors d’historieta que es feien grans descobrien que podien deixar els seus mortadel·los als germans petits i gaudir de les aventures contraculturals de fumetes com els Freak Brothers. Amb aquest mateix esperit va néixer, a la mateixa època, la llibreria Makoki, al capdavant de la qual hi havia Felipe Borallo, un dels més emblemàtics llibreters de còmic. L’establiment primer estava situat al carrer de la Nau i després va passar a ocupar el local de la plaça Sant Josep Oriol, on havia estat situada una altra de les llibreries precursores: Totem. Aquest establiment també va anar bé per fer la transició generacional: els que deixaven el Tintín per passar al Corto Maltès.\nAl barri de Gràcia va fundar-se Antifaz i a Ciutat Vella, promoguda per Joan Navarro i Albert Mestres, Continuarà. Primer estava situada al carrer dels Templers, a darrere de l’ajuntament de Barcelona, per passar a l’actual emplaçament de Via Laietana, a tocar de la catedral. A més de Norma, va aparèixer la Universal, al barri de Sant Antoni, i Newton, a Ciutat Vella, on encara es troben peces descatalogades que permeten al lector col·leccionista completar les seves col·leccions., funció que també complien al mateix barri Can Còmic i Sánchez. Tots aquests espais van donar un gran impuls al còmic, donat que van esdevenir espai de trobada dels aficionats, que es reunien setmanalment per comentar les novetats i per mantenir el tradicional enfrontament entre els seguidors dels superherois de la Marvel i els de la DC. Alguns d’aquest establiments de ben segur no passarien ara el tall dels vint darrers seleccionats pel Will Eisner Spirit of Comics Retailer Award Recipient, però van contribuir a donar dinamisme a una expressió que hi va haver un moment que semblava que moriria amb el segle XX.\nEl Punt Avui. Girona 24-07-2018, Pàgina 42\nEl Punt Avui. Nacional 24-07-2018, Pàgina 30


La quarta edició del Festival Internacional de Novel·la Criminal en català de l’Espluga, ¿Què és El Vi fa Sang? – Blog de la ruta literària de la novel·la "L'Escanyapobres".\nrutadelescanyapobres\tUncategorized\t mayo 6, 2018 1 minuto\nLa novel·la negra, entesa com a narració que va més enllà de l’esquema del crim i la seva investigació i sovint se centra en altres motius literaris associats, com ara el submón del delicte, les característiques personals del detectiu o del criminal, una visió crítica de la societat, etc.\nL’altra originalitat del Festival EL VI FA SANG resulta del fet de maridar literatura de gènere amb bon vi. De fet, la combinació de llibres amb vi no és cap novetat. Les biblioteques públiques de Catalunya, incloses les de la Conca de Barberà, ja fa temps que ho fan amb el programa Biblioteques amb DO. Així doncs, aquest festival també combina la promoció de la novel·la criminal amb la promoció dels vins de la Denominació d’Origen Conca de Barberà.\nFins ara, entre els festivals i trobades d’aquesta mena en el nostre àmbit lingüístic, només n’hi havia dos de dedicats al la novel·la criminal catalana. Es tracta d’Andorra Negra i Tiana Negra, que han celebrar les seves primera i tercera edició, respectivament.\nPublicado por rutadelescanyapobres\nVer todas las entradas de rutadelescanyapobres\nPublicado mayo 6, 2018\nPrevious Post Oficis que surten a L’escanyapobres\nNext Post Vídeo sobre la ruta literària de L’Escanyapobres


Pis De Nova Construcció Alaior (Menorca) - Fincas Cardona\nInici > Venda > Pis De Nova Construcció Alaior\nPis De Nova Construcció Alaior\nFantàstic pis de nova construcció en un edifici de només sis veïns.\nSituat a la segona planta està distribuït en tres habitacions, totes amb armaris de paret, dos banys, un d'ells en suite i un gran saló menjador amb cuina integrada i una agradable terrassa amb vistes clares.\nLa propietat disposa de calefacció i refrigeració per aerotèrmica.\nEl pis disposa de plaça de pàrquing privada exterior i traster d'uns 40m².\nL´edifici compta amb ascensor i porter automàtic.\nHem de destacar la lluminositat del mateix, ideal com a primera residència o escapada de vacances.


Els promotors del llibre de senderisme cultural fan ènfasi en els mites fundacionals de la nació\ncomunicacio - 17/11/2010 - 15:42 - 1 comentari\n... d'establiments. També ens pots escriure al pas@elcami.org o trucar el 93 844 45 53. Els distintius visibles als ... Per adherir-vos com ajuntament, poseu-vos en contacte amb el Pas ( pas@elcami.org ; 93 844 4553). Associació Pas-Amics del ...\nCerquem col·laboradors per fer fotografies per la Guia de Barcelona\n... en contacte amb el Pas el més aviat possible ... 844 4553 o pas@elcami.org ) Data activitat: ...\n... Patrimoni arquitectònic i museus Font: pas El Pas de la Casa és un poble que encara no té 100 anys d’història . A ...\nIntercanvis culturals entre Municipis\n... Intercanvis culturals entre Municipis Des del Pas oferim un servei d’inici i gestió d’intercanvis socioculturals entre ... amb el suport de l’ajuntament, o amb el suport tècnic del Pas. L’intercanvi pot ser cada any amb entitats i activitats diferents. ...\npas - 02/11/2011 - 12:53\nActivem el Camí a l'Empordà: trobada divendres 20 a Viladamat\n... Confirmeu la vostra assistència amb un correu a pas@elcami.org Organitzen: vetlladors i amics del Camí de l'Empordà i l'associació Pas. Data activitat: Divendres, 20 abril, ...\ncomunicacio - 28/01/2016 - 12:15\n... del AS Mas Guinardó, vam anar amb les responsables del PAS de El Camí a senyalitzar el tram que va des de la Plaça Mireia ... d'Escoltes Marins Vells Llops de Mar Fotos del PAS Data activitat: Dissabte, 10 maig, 2014 ...\nvells llops de mar - 17/11/2016 - 11:18\nContacte Associació Pas: elpas@elcami.org Telèfon de la seu de coordinació nacional: 93 844 4553 Seus del Pas ...\ncomunicacio - 09/03/2012 - 18:39\n... Lluïsa Mascaró (PSM), havia encarregat a l'associació Pas s'havien pagat sense que al Consell hi constés cap document de les feines ... aquest suposat fet a la circumstància que el tècnic del Pas d'aleshores s'havia presentat a la llista municipal del seu municipi a Sa ...\ncomunicacio - 11/02/2015 - 17:19 - 1 comentari


Apartment Toni Zagreb Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAl visitar Zagreb, vosté es sentirà com a casa a Apartment Toni, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Zagreb. Transport hotel/aeroport, ascensor, servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Toni sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment Toni.


SISTEMES DE TELECOMUNICACIÓ I INFORMÀTICS – IES INSTITUTO\nInicio / OFERTA EDUCATIVA / CICLE FORMATIU DE GRAU SUPERIOR / SISTEMES DE TELECOMUNICACIÓ I INFORMÀTICS\nEls alumnes hauran d’estar en possessió del títol de Batxillerat\nEstar en possessió d’un títol de grau mitjà.\nSuperar la prova d’accès al grau superio\nSupervisor del muntatge d’instal·lacions de telecomunicacions per a habitatges i edificis.\nTècnic en supervisió, instal·lació, verificació i control d’equips de sistemes de ràdio i televisió en estudis de producció i sistemes de producció audiovisual.\nTècnic en supervisió, instal·lació, manteniment, verificació i control d’equips de sistemes de radiodifusió.\nTècnic en supervisió, instal·lació, manteniment, verificació i control d’equips de sistemes de seguretat electrònica i circuits tancats de televisió.\nTècnic en supervisió, instal·lació, manteniment, verificació i control en xarxes locals i sistemes telemàtics.


JUGAR PER APRENDRE | Escola Els Pins Castelldefels\nCal donar als nostres infants les eines i estratègies perquè es puguin moure en aquest període de la infància de la forma més respectuosa i integrada possible per tal que puguin desenvolupar al màxim les seves capacitats.\nLa forma predominant d’aprenentatge en la infància es el joc lliure. Joc que implica descobriment, experimentació i imitació. Els nostres infants imiten els adults en el joc quotidià i ens fan de mirall.\nA l’Escola Els Pins donem espai a aquest joc lliure i simbòlic oferint possibilitats de joc variades en les que els nens i nenes desenvolupen múltiples capacitats:\n-Comunicació: afavorint l’expressió oral, corporal i artística.\n– Relació: afavorint l’expressió dels propis sentiments i emocions i regulant-les.\n-Descobriment i experimentació amb els materials i joguines , amb els fets que s’interpreten en el joc…\nJugar per aprendre, per descobrir, per expressar, per gaudir… el joc és una gran oportunitat d’aprenentatge.\nDes de l’Equip d’Educació Infantil de l’Escola us engresquem a que jugueu amb els vostres nens/es i torneu a gaudir d’aquelles sensacions que es tenen en aquesta etapa tan important i crucial de la infància.\nSalutacions, L’Equip d’Infantil de l’Escola Els Pins.


juny de 2020 – Generació 2012 CEIP Punta de n'Amer\nGeneració 2012 CEIP Punta de n'Amer\nCites Recollida d’informes de 2n- 23 de juny\nPublicat el juny 22, 2020 juny 22, 2020 per CEIP Punta de n'Amer\nGisela Fernández Del Río 08:30\nGael anaya conde 08:45\nGisela Fernández Del Río 09:00\nAlejandro Jose Noriega Herrera 09:15\nMiquel Ángel Pons Blanes 09:30\nSara ortega gonzalez 09:45\nAlejandro ibars acevedo 10:00\nMarina Cañada Fernández 10:15\nValentina González Palomo 10:30\nAitor Gutiérrez martin 10:45\nIzan Roman Abril 11:00\nmaryam ortiz giraldo 11:15\nJOEL MARTINEZ ABELLAN 11:45\nCaterina Dorado Puigserver 13:00\nDaniel Carrión Schmidt 14:00\nDANIEL CARRION SCHMIDT 14:15\nAlejandro García Iglesias 08:45\nAlejandro García Iglesias 09:00\nLLUCIA CELA NEBOT 09:15\nMarc Oliver Sanso 09:30\nCAMILA SERVETTO 09:45\nCarla Cañada Fernández 10:15\nHera Gutiérrez martin 10:30\nMiquel González Pieras 10:45\nCarlos Alonso Mesa 11:00\nIker ramirez perez 11:15\nDaniel Cebolla Torrecillas 11:30\nPau Amer Ballester 12:15\nPAULA FERNANDEZ ISLA 14:15\nCaldrà portar mascareta( Segons la normativa vigent).\nNo mostrar simptomes de COVID-19.\nHaurà de venir el mínim de persones possibles.\nS’ha d’estar el mínim temps a les instal·lacions del centre.\nEns agradaria recordar el nostre posicionament en quant a regals als docents. Trobam que hi ha raons fonamentals per abandonar aquest costum habitual amb les famílies del nostre centre.\nEns omple de satisfacció quan els infants ens regalen detalls simbòlics, realitzats per ells mateixos però ens sentim incòmodes davant un obsequi de valor econòmic per agrair-nos la feina, ja que fer la feina ben feta no mereix cap recompensa extra.\nEl millor regal que poden fer als i a les mestres és la col·laboració, confiança i comprensió.\nAtentament, l’equip educatiu\nPublicat el juny 17, 2020 per Centre\nHola nins i nines 🙋\nÉS PER VOSALTRES.odt\nPublicat el juny 16, 2020 juny 16, 2020 per Centre\nInformació: Com ja sabeu al mes d’abril havíem d’anar d’acampada al Burotell i malhauradament no hi hem pogut anar. Des d’allà ens han dit que a partir de setembre es posaran en contacte amb els centres escolars, per tornar a les famílies els doblers que ja havíen ingressat, ja què ara, el Burotell està tancat.\nFamílies que tengueu un bon cap de setmana!.\nCita prèvia pel lliurament dels informes finals 2n\nPublicat el juny 15, 2020 juny 16, 2020 per CEIP Punta de n'Amer\nBona nit famílies. Aquest any ens hem vist obligats a organitzar el lliurament dels informes finals d’una altra manera. Aquesta vegada s’haurà de sol·licitar cita prèvia mitjançant el formulari pertinent aquí enllaçat.\nEl proper dilluns dia 22 pel matí publicarem les llistes amb els noms i hores finals per la recollida d’informes.\nPodeu omplir el formulari fins el diumenge dia 21 a la nit.\nEls dies de lliurament de notes seran:\n23 de juny pels grups de 1r, 2n i 3r.\n24 de juny pels grups d’Educació Infantil, 4t, 5è i 6è.\nAlumnat de 2nA- Tutora Maria del Mar Bennàssar\nAlumnat de 2nB- Tutora Maria Rosselló\n– Caldrà portar mascareta( Segons la normativa vigent).\n– No mostrar simptomes de COVID-19.\n– Haurà de venir el mínim de persones possibles.\nNo és imprescindible venir al centre a recollir els informes finals i recordam que hi teniu accés des del GESTIB de les famílies. No obstant des del centre hem trobat oportú facilitar aquesta entrega d’informes finals a aquelles famílies que ho desitgin.\nIMAGINACIÓ I CREATIVITAT AL PODER!\nPublicat el juny 12, 2020 per Centre\n12 June, 2020 07:01\nBon dia a tots i totes!!Avui és un dia especial i estrany a la vegada. Però ens adaptarem bé als nous canvis.\nAvui vos proposam treure la vostra part més artística. Per això vos proposam dues feinetes de plàstica, triau la que més vos agradi. Estan relacionades amb l’estiu.\n1. Triau una de les mandales que veureu a continuació per pintar.\n2. Feis una portada per les fulles i feinetes que heu fet i acumulau. Teniu unes idees per aquí, però podeu fer volar la vostra imaginació.\nLa intenció final, com veis, és utilitzar el mandala o el dibuix com a portada.\nQue tengueu un bon cap de setmana.\nTasques d’Educació Física\nAvui us deixaré la darrera tasca d’Educació Física. Es tracta de fer 7 reptes que han pensat altres companys.\nUs volia donar les gràcies a tots i a totes per la feina que heu realitzat i per tots els vídeos i fotos que m’heu enviat. Heu fet que el confinament hagi estat més fàcil.\nAquí us deix l’enllaç: https://sites.google.com/ceippuntadenamer.org/educaciofisicaacasa/reptes\nCorreu: m.sastre @ ceippuntadenamer . org\nTelegram: @MASastre o https://t.me/MASastre\n11 June, 2020 06:00\nPublicat el juny 11, 2020 per Centre\nDijous, 11 de juny de 2020.\nJa s’apropa la darrera setmana de feina!!!\nPer avui, una lectura i comprensió i unes fitxes-joc.\nÀnims que ja acabam!!!\nuna escola flotant.pdf\ndesarrollo de la inteligencias-1.pdf\ndesarrollo de la inteligencias-3.pdf\ndesarrollo de la inteligencias-2.pdf\nPublicat el juny 10, 2020 per Centre\nAquesta setmana us penjaré els darrers reptes dels vostres companys, ja que consider que la feina realitzada per tots vosaltres s’ha de veure reflectida.\nPer això, avui us he penjat un vídeo de 6 reptes més i el divendres en penjaré un altre. Heu estat molts el que heu participat durant aquests dies de confinament i m’agradaria que almenys poguéssiu veure la bona feina que heu fet. He respectat a aquells nins i nines que no volien sortir, així que no us penseu que només han fet la feina els que surten al vídeo, sinó que són molts més.\nPodeu realitzar els reptes que més ganes us facin, encara que estaria millor que els realitzeu tots, no trobau?\n10 June, 2020 07:01


Eva Juncosa - Feedback RH\nEts aquí:Inici»Què faig?»Eva Juncosa\nM’apassiona conèixer i comprendre el comportament de les persones i dels grups. Sóc curiosa, m’encanta aprendre i oferir als altres el que aprenc (la meva motxilla de recursos) per a facilitar un desenvolupament efectiu i complet.\nAprendre i acompanyar els altres en el seu aprenentatge per a una bona vida és la meva raó de ser.\nCrec en l’immens potencial d’aprenentatge de l’ésser humà i el meu compromís és convidar i acompanyar els altres perquè ho desenvolupin i aconsegueixin la seva millor versió. Per a mi l’ésser humà és un tresor ple de possibilitats. Solament necessita que algú l’acompanyi per a descobrir-les.\nEl meu afany de superació em porta a buscar la millor forma de fer les coses i de contagiar aquesta actitud als altres.\nAcompanyar persones i equips d’empreses de diferents sectors i grandàries és un procés d’enriquiment mutu, divertit, productiu i reptador.\nPerò també m’agrada construir un món millor d’una altra forma.\nCom a orgullosa mare de dos fills, després d’un llarg recorregut professional al món d’empresa, em vaig preguntar:\nCom puc aplicar tot el que sé i he après en el món de les organitzacions, per a desenvolupar el talent de les futures generacions?\nAixí vaig començar un nou camí com a voluntària del Programa FEAC per acompanyar pares i professors en la recerca de millors formes d’educar als fills i alumnes. Aquesta experiència va ser tan reveladora per a mi que em vaig dir a mi mateixa: vull més d’això en la meva vida!\nVaig iniciar el meu compromís amb les futures generacions i amb el fascinant món de l’educació. Per aquest motiu, actualment compatibilitzo projectes empresarials amb projectes en el sector educatiu (escoles de pares, formació de joves i de professors etc.).\nEm vaig llicenciar en Psicologia Clínica i Industrial en 1989. El meu primer contacte amb el món de desenvolupament va ser com a docent en un curs de formació ocupacional. Aprendre i mostrar allò après va ser revelador per a mi. Ja no havia tornada enrere …\nDes de 1992 sóc soci Consultor a Feedback Desarrollo Humano y Organizacional. Des de la meva passió i vocació en el desenvolupament de les persones, fa 20 anys que gaudeixo d’acompanyar persones, equips i organitzacions perquè aconsegueixin la seva millor versió, mitjançant el coaching, el coaching d’equips i la formació.\nLes meves principals funcions són el disseny, la direcció, l’execució i avaluació de processos de desenvolupament del potencial en empreses de diferents sectors i grandàries (multinacionals, PIMES, empreses familiars).\nVaig començar amb el desenvolupament d’habilitats d’orientació al client (tele màrqueting, tècniques de venda, reclamacions, …) i a poc a poc vaig centrar la meva atenció en l’entrenament de comandaments intermedis i llocs directius (habilitats de coaching per a desenvolupar el potencial de l’equip, gestió òptima de l’equip de treball, gestió del temps, direcció de reunions, …).\nL’any 2000 vaig estudiar Programació Neurolingüística. Aquesta formació i el meu interès per realitzar processos de desenvolupament individuals més enllà de la formació en grup em van portar al coaching. En el 2005 vaig obtenir la certificació de coach ontològic.\nEl coaching complementa la meva formació i em permet donar resposta a demandes dels meus clients per a generar aprenentatges individuals i de major profunditat. L’any 2009 vaig aconseguir la certificació de coach d’equips.


Converses amb els deu aspirants a l'alcaldia de Manresa | El Pou\nper Redacció, 19 de maig de 2015 a les 18:33 |\nEnraonar (de raó): “Parlar alternativament dues o més persones entre elles. Discutir, examinar, etc., alguna cosa en conversa”. Enraonar, o parlar, és la facultat que ens diferencia de la resta d’éssers vius. Una eina socialitzadora que, generalment, ens condueix a arribar a un acord per conviure en comunitat, com a éssers socials que som. Per aquest motiu, El Pou ha volgut que els números 1 de les llistes electorals per a les eleccions municipals enraonessin amb altres ciutadans i ciutadanes. Per sentir, en veu alta i potser deixant a banda les instruccions del programa electoral, què pensen i quines idees tenen per a Manresa.\nPosteriorment, els votants hauran d’escollir qui la governa i, al saló de sessions, caldrà debatre molt, arribar a acords i, en últim terme, prendre decisions. Com al 2011, deu llistes concorreran als comicis. La sensació general és que hi ha massa candidatures per a un marge de maniobra —el municipal— que, amb l’actual conjuntura i els pressupostos que es gestionen, és massa reduït. Malgrat tot, la democràcia també consisteix en el fet de donar accés a les institucions a qualsevol ciutadà. El consistori resultant de les eleccions a Manresa haurà de treballar de valent per generar grans consensos i encaminar el municipi cap al futur si és que la crisi econòmica afluixa i, per fi, hi ha recursos per rentar-li la cara, solucionar-ne els conflictes històrics i projectar-la com a centre neuràlgic del país.\nLa Font dels Capellans, la plaça de Catalunya, un restaurant del carrer Vilanova o l’Ateneu les Bases han estat alguns dels llocs de trobada per conversar amb els deu caps de llista. Esquemàticament, s’albiren temes força comuns. Preocupacions recurrents: la degradació i crisi comercial del centre històric i la manca de participació ciutadana. Xacres del passat que encara belluguen: la plaça de la Reforma i la connexió ferroviària amb Barcelona. O emergències: la mortalitat irresoluble de la C-55 i la necessitat imperiosa de donar resposta a la pobresa facilitant el suport i els recursos a les entitats socials. Aprofundim-hi.\n«Portem tants anys de baixa autoestima que ens costa molt creure en el nostre potencial com a ciutat»\nJoan Cirera conversa amb Valentí Junyent (CiU)\nL’alcalde coneix l’exquiosquer, actor i actualment guia turístic Joan Cirera “de tota la vida”. Tots dos van créixer enmig d’un negoci familiar amb pocs dies de festa: l’un en un forn de pa a Castellbell i l’altre a cavall entre Sant Domènec i els domicilis dels centenars de subscriptors de La Vanguardia per tots els racons de Manresa.\nAlcalde, em faig farts d’ensenyar el centre històric als forasters. Com els explico què està passant al carrer de Sant Miquel?\nLa degradació, especialment en aquest punt, és evident i en aquest mandat no hem pogut ajudar gaire. En tot cas, la solució no depèn únicament de l’Ajuntament. La gent ha de tornar a creure en el Barri Antic. Creure-hi, donar-hi valor i establir-hi vincles. Però no és senzill. Necessitem més flux de gent per fer funcionar la xarxa comercial i portar-hi l’activitat derivada del funcionament d’alguns equipaments públics.\nDe tota manera, Manresa sorprèn els visitants... No saps quanta gent, després de veure el patrimoni que tenim, em diu: ‘I per què no dieu que ho teniu tot això?!’\nTornem al mateix. Hem de creure’ns-ho. Cal crear marca i explotar el nostre potencial turístic. Portem tants anys de poca autoestima que és difícil fer un tomb.\nPerò en llocs com el carrer del Balç ara hi ha activitats interessants...\nSí, es fan força coses i són més que dignes. Tu mateix fas teatralitzacions amb molt coneixement del terreny. Però potser no se sap prou que es fan i necessitem aglutinar-les i difondre-les. I, sobretot, entendre que el turisme implica activitat, regeneració econòmica i llocs de treball. I, és clar, fer el ple en un cap de setmana com el de la Fira de l’Aixada és relativament fàcil, cada municipi té la seva gran mostra o certamen multitudinari. El que costa és tenir moviment tot l’any per donar vida a comerços, establiments i serveis.\nEl 2022 serà una bona oportunitat per arreglar moltes coses?\nHo ha de ser i hi estem treballant. Els mateixos manresans encara hem de descobrir moltes coses del pas de sant Ignasi per la ciutat. I, a partir d’aquí, captar tot tipus de turisme ja sigui amb una motivació històrica, religiosa o espiritual. El debat no ha de ser sobre l’etiqueta, sinó sobre les idees per fer-nos atractius per al màxim de gent possible.\nAra l’entrada pel Pont Vell és de postal! Però encara no m’explico qui va dissenyar i aprovar certes actuacions urbanístiques com a la Reforma...\nPodem consensuar que hi ha intervencions dels últims anys que no agraden a ningú. Els espais urbans han de fer sentir còmodes els ciutadans i, si no els satisfan, és que el projecte no era l’adequat. De tota manera, crec que, en el passat més recent, es van fer projectes molt interessants i importants per a Manresa, com l’endreça de la façana sud, l’obertura de l’avinguda dels Dolors o la creació d’espais com el contigu als nous jutjats. Els va promoure l’anterior govern i nosaltres els hem acabat de pagar.\nEn comparació amb la meva joventut en ple franquisme, no creus que hi ha menys consciència ciutadana? Estem d’acord que les iniciatives han d’anar de baix cap a dalt, oi?\nIndiscutiblement. I ara, amb els mitjans de comunicació i les xarxes socials, és ben fàcil conèixer què preocupa la gent. En aquest sentit, escoltar i saber què vol és més senzill. El cas de la consulta del Conservatori n’és un exemple paradigmàtic. Una altra cosa és, des la l’Ajuntament, establir què és prioritari. Malauradament, la ciutat s’ha empobrit. Gastem menys de 1.000 euros per ciutadà cada any i, segurament, els teus 1.000 els gastaries en intervencions ben diferents que les d’un veí de la Balconada, per exemple.\nTambé em sembla que molts estaven massa acostumats a rebre subvencions i ajudes per a tot.\nHi havia la idea que el papa ajuntament, govern, estat, etc. vetllaria per tot el que necessitéssim. I, certament, hi hem fiat massa coses. Ara no hi ha diners per a tot.\nPerò, encara que no hi hagi recursos, escolteu a la gent?\nLes associacions de veïns o les entitats les conformen les persones i generen sinergies i activitats imprescindibles. Escoltar les seves idees i donar-hi suport no sempre implica diners i, com a mínim, en els últims quatre anys, hem procurat ser receptius.\n«Sense entitats del tercer sector ni moviments socials ara seríem el Bronx»\nBerni Sorinas revela què pensa Felip González (PSC)\nL’alcaldable socialista coneix el Bernat —membre actiu de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca i el Capitalisme (PAHC) i fill de Josep Sorinas, l’amo del Cal Manel— des que no aixecava ni un pam de terra. Podrien molt ben ser pare i fill. La trobada, òbviament, es fa al primer pis del negoci familiar on el Berni, inquiet i socialment compromès per naturalesa, ha atès tantes i tantes vegades el cap de llista del PSC, que, precisament, té la seu a escassos metres de l’establiment.\nEl teu eslògan és ‘Passió per Manresa’. Què sents quan hi arribes?\nÉs, sens dubte, la meva ciutat. Té, com tot, els seus defectes i les seves virtuts, però no en tinc cap altra. Quan entro a Manresa em sento com a casa.\nI si hi entres per la plaça de la Reforma?\nNo em sento enganyat. Vam presentar una maqueta que va poder veure tota la ciutat, va rebre tot tipus de suport i era exactament com es va acabar realitzant. Però és una obra carregada de prejudicis. M’agradaria que els que la critiquen amb interessos polítics em diguessin quina era la manera més idònia de resoldre una obra amb tant desnivell i tanta complexitat tècnica. Encara n’espero la resposta.\nA la gent, al ciutadà vull dir, no li agrada, Felip...\nEt seré honrat i no et negaré que hi va haver problemes, com la gestió que se’n va fer i l’eternització de les obres. Hem de reconèixer que, tècnicament, s’haurien d’haver detectat abans tots els inconvenients que van sorgir i que van disparar-ne el pressupost.\nL’Ateneu les Bases, calia?\nRotundament, sí. És una nova zona residencial en què hi viuen moltes famílies i uneix dos barris que històricament havien estat mancats d’inversió municipal. Ara hi tenen una biblioteca, una piscina i un gimnàs de primer nivell, que ha donat vida al barri i té un grau d’acceptació enorme. Vaig molt sovint allà a fer el cafè i em sento orgullós que la ciutat tingui un equipament com aquest.\nPerò ha generat un deute considerable...\nCal contextualitzar-ho. El Kursaal, l’obra pública a la qual ha dedicat més diners l’Ajuntament històricament, també es va pagar a terminis, com tota inversió potent que es fa en una ciutat important. No hi ha cap altra fórmula. Quan es va recuperar el teatre ningú no va oposar-s’hi perquè era una aposta de consens. Però la crisi urbanística del 2008 canvia del tots els esquemes.\nQuè en penses del sou d’Adolf Todó?\nI del de Josep Camprubí, l'exalcalde socialista, a Caixa Manresa?\nA dia d’avui, després de la crisi, no em sembla massa correcte. Tot i això, cal reconèixer que no podia fer altra cosa, perquè el mercat era el mercat. Tots els sous de tots els bancs i caixes eren pornogràfics. Jo em comprometo a estar només als organismes que pertanyen només al càrrec d’alcalde.\nQuè és el millor que ha fet el govern de CiU els darrers quatre anys?\nEl millor de tot: quadrar els números. No tenien alternativa, els ho ha manat la llei, però cal valorar els esforços fets i reconèixer-ho al final d’aquesta trista etapa. Però CiU va ser molt crítica amb la gestió de la crisi que va fer el tripartit, que, crec, no va tenir res a veure amb la caiguda de Lehmann Brothers el 2008. Valentí Junyent arriba tres anys després, el 2011, quan les retallades més dures ja s’havien fet.\nQuan, en la seva campanya, Junyent diu que vol un Ajuntament valent està reconeixent que, fins ara, no ho ha estat. Han sobreviscut al dia a dia, però no han traçat un model de ciutat pròsper per als propers anys. Amb l’excusa que no hi havia diners, no s’ha fet absolutament res. Així és molt difícil equivocar-se, però, per altra banda, no s’il·lusiona ningú.\nQuè seria el primer que faries com a alcalde?\nEstem en una emergència social i es pot replantejar tot. Ara, sense entitats del tercer sector (Càritas, Creu Roja, Banc d’Aliments...) ni moviments socials seríem el Bronx. Aquestes entitats demanen un lideratge fort. El primer dia reuniria tots els assistents socials i els diria que, en cas de dubte legal sobre una situació, jo mateix firmaria per ajudar un ciutadà de Manresa.\n«La participació és clau. Com més informació es tingui, més voldrà participar la gent»\nEnric Martí queda amb Pere Cullell (ERC)\nEl reconegut cirurgià especialitzat en mama, encara mig convalescent d’una intervenció, i el president de la Federació d’Associacions de Veïns queden en un racó cèntric i allunyat alhora del paisatge urbà. Un carrer que, en la Manresa imaginada per l'alcaldable d'Esquerra, hauria d'estar ple de vida i atreure manresans i visitants.\nA Manresa hi ha molts altres carrers i edificis per endreçar i la deixadesa municipal ve de lluny.\nHi estic del tot d’acord, però no és un problema d'incúria, sinó d'estretors econòmiques i d'emergències socials. És la crisi pitjor que jo he vist en els últims seixanta anys. Tota una vida.\nCullel parla en una plaça Major gairebé deserta, travessada només per un cop de vent que sembla haver atiat les campanes de la Seu, que sonen embravides i implacables\nPerò s’ha de fer alguna cosa des de l’administració local...\nEls ajuntaments han de plantar cara a les necessitats socials creixents de tants ciutadans amb uns recursos cada vegada més escassos. En la nova República catalana els governs locals hauran de tenir capacitat per resoldre els problemes de la gent.\nSi això s'ha d'aconseguir fent pagar més impostos, ja podem plegar! És injust que s’hagin incrementat els impostos de contribució urbana davant la pèrdua de la capacitat adquisitiva de la població.\nLa contribució és la taxa més redistributiva de totes. Cal que tothom pagui el mateix pel mateix tipus de servei. Una altra cosa és que, paral·lelament, existeixin unes tarifacions socials adaptades a les necessitats de cadascú. Per sort, Manresa compta amb moltes associacions que, des del voluntariat, ajuden a pal·liar la misèria i la fam.\nI, amb aquesta situació, què trobes que hauria de fer l’Ajuntament?\nTrobo a faltar el lideratge a l'hora de coordinar les ajudes. Tens raó, hi podem fer més.\nTambé falta lideratge en la defensa del desdoblament de la C-55 i l'alliberament de la C-16, o en el mal funcionament de la comunicació ferroviària.\nEl desdoblament fins a Castellbell, no tinc clar que sigui la millor solució. Potser caldria apostar per la gratuïtat de la C-16. En qualsevol cas, estic d'acord amb tu que cal una acció decidida i ferma del govern de la ciutat, amb el suport de tots els grups polítics i la ciutadania. Qui pot no estar d'acord a fer evitables més accidents mortals?\nEn rotllana, al mig de la plaça, ara uns nens fan gabiejar un gos, que lladra, enjogassat.\nSi governéssiu, faríeu més cas al món veïnal?\nLa participació ciutadana és clau. Com més informació es tingui, més voldrà participar la gent. Cal aprofundir en participació i informació. Els barris han de poder dir més la seva i l'Ajuntament ha de poder treballar-hi colze amb colze, amb una comunicació fluïda i amb el retorn corresponent. En les informacions, cal ser més diligents, transparents i àgils.\nI tant! Les associacions de veïns creiem que hauria de ser així.\nTothom s'ha de sentir implicat i còmplice. Aquest és el nou model de fer política que reclamo.\nAbans no tornin a sonar les campanes, Culell i Martí coincideixen a afirmar que millorar Manresa és cosa de tots. El gos que abans jugava ara alça la pota i remulla el peu d'un dels porxos de la Casa Gran, sense deixar d'ensumar l'aire.\n«Som una ciutat trista perquè no hi ha llocs de trobada»\nJosep Camprubí fa tertúlia amb Domingo Beltrán (PP)\nA la Plana de l’Om, el candidat popular i l’activista Josep Camprubí i Casas es citen per mantenir una amena conversa política. Acaben fent-la petar al Mesón del carrer Vilanova, on la propietària els explica que “la prohibició de vendre tabac i els problemes d’aparcament, generats per l’Ajuntament” els han dut a una greu crisi que fa perillar la continuïtat del negoci. Precisament la política municipal i la crítica als diferents governs centra el discurs de Beltrán, nascut a Vilanova, veí del Xup i que fa un esforç per expressar-se en tot moment en català.\nDomingo, què està passant al Barri Antic?\nNi el PIRNA del govern tripartit ni la dinamització del centre històric impulsada per CiU no han solucionat res. Manresa continua sense resoldre temes greus com el preu de la zona blava, la desocupació d’uns pàrquings caríssims o la dificultat perquè el ciutadà hi passegi, hi vagi a comprar o, senzillament, hi vingui a viure.\nCaram, quin panorama...\nÉs un barri deprimit, on els preus de l’habitatge baixen i cada vegada hi viu més gent de fora. Manquen serveis atractius per a la gent i tampoc no s’ha ofert espai als empresaris que s’hi vulguin establir. Si el cadastre ha baixat, l’IBI també ho hauria de fer a poc a poc.\nI pel que fa a llocs com el Xup, on vius tu?\nS’ha descuidat molt la perifèria: El Xup és un barri deixat de la mà de Déu des que va néixer als anys seixanta. La Balconada és un barri destrossat, o Miralpeix, on encara hi ha una pèssima comunicació amb el centre. Som una ciutat trista perquè no hi ha llocs de trobada.\nEl PP no ha passat mai dels tres regidors ni dels 2.600 vots. Et semblen pocs?\nSí, a Catalunya som un partit petit, però a les eleccions al Congrés doblem els resultats perquè hi ha molt vot ocult. El PP de Catalunya té una imatge diferent al de la resta d’Espanya. Això dificulta obtenir bons resultats. En els darrers 30 anys, també ha canviat la visió de Catalunya des d’altres llocs de l’estat. En tenen un concepte completament fals. L’altre dia, a Burgos, un client li recriminava a un altre que es mengés un Donut, que és un producte català. Jo li vaig respondre: “Vostè sap d’on surt la farina i el sucre?”. Tot forma part d’un engranatge en què tots depenem de tots.\nVeus viable una reforma de la Constitució espanyola?\nÉs difícil, però factible, sempre que els grans es posin d’acord.\nQuè et sembla la competència que us ha sorgit amb Ciutadans?\nTant poden ser competidors com aliats, perquè la política crea matrimonis molt estranys. Són nacionalistes espanyols, Albert Rivera havia militat a les Noves Generacions del PP, tot i que en els estatuts es defineixen com de centreesquerra, com la majoria dels militants que el partit té a Manresa.\nA la consulta del 9-N a Manresa van votar 27.200 persones. 24.000 a favor del Sí-sí. Jo era un d’ells. Com ho interpretes?\nAixò demostra que hi ha un terç d’independentistes a la ciutat. Però crec que junts, Catalunya i Espanya, anirem millor. Ens uneixen més coses que no pas ens separen. Sobretot, vincles familiars i de cultura. Tot i així, cal respectar més la identitat catalana i aconseguir un finançament just. El pacte fiscal actual és molt dolent.\nL’important, en política, és poder parlar de tot, oi?\nAquesta conversa, per exemple, n’és un exemple. Ha estat molt agradable: una tertúlia més que una entrevista. Hi ha hagut respecte per damunt de tot. El dia que no pugui parlar sobre qualsevol d’aquests temes, deixaré la política. Aquesta experiència amb tu ha estat una gran oportunitat, m’ha agradat moltíssim.\n«Manresa ha de ser un referent de la construcció nacional i dels drets socials»\nAntoni Daura intercanvia impressions amb\nJordi Masdeu (CUP)\nEl llibreter i el candidat independentista es troben a la cafeteria de l’Ateneu de les Bases. Dos homes de lletres —Masdeu és llicenciat en Humanitats— reunits a l’equipament cultural més lluent de la ciutat. Precisament per això l’ha triat Masdeu, per qüestionar-ne el model de gestió i el cost “inassumible, quan hi ha necessitats socials més importants”. “Fer l’Ateneu va costar 12 milions d’euros, i n’acabarem pagant gairebé 45 a causa d'un model de construcció i explotació externalitzat. Com que l'Ajuntament no tenia diners, els privats els hi van deixar i ara ho hem de pagar amb escreix. Com en tantes coses, es privatitza el benefici i es socialitza el deute, i això és excessiu”.\nHi estic d’acord (diu Daura). D’altra banda, també ens han costat molts diners els casos d’expropiació a la plaça Bages o a les Saleses. Si governéssiu, què canviaríeu?\nCal depurar responsabilitats perquè els errors no es repeteixin. Però el problema gros el tenim en un sistema judicial que defensa la propietat per damunt de l’interès general i premia els especuladors. Per això són importants eines com el nou POUM, que limita les expropiacions.\nA propòsit del nou pla urbanístic, com veus el conflicte amb la Sala Ciutat?\nSi un col·lectiu decideix ocupar la sala, cosa ben legítima, doncs que presenti el projecte per autogestionar-la i busqui suport. Mentrestant, el govern de Junyent vol que el procés es dilueixi per si mateix, però això no passarà. És evident que cal diàleg entre les dues parts, i que ambdues haurien de fer un esforç.\nEn canvi, amb el Conservatori es va fer un referèndum, tot i que només va participar-hi un 10% dels manresans. Com aconseguiríeu més compromís ciutadà en la política municipal?\nLa gent no creu en la política perquè estan acostumats que no se’ls faci cas o que hi participin de manera no vinculant. Per això creiem que cal posar els mecanismes per a un empoderament ciutadà a llarg termini. Uns pressupostos participatius, per exemple, en què la gent indiqui les prioritats.\nSobre el desencant amb la política, com veieu les formacions que assenyalen la ‘casta’ com a boc expiatori?\nPer nosaltres, tot és política, hauríem de reivindicar fer-ne més. Amb Podem coincidirem moltíssim, però no anem junts perquè ens separen diferències importants.\nFa vint anys que la CUP va entrar a l’Ajuntament. Et veus amb responsabilitats de govern al proper mandat?\nPer primer cop, tindrem coses a dir. Preveig un resultat fraccionat que ens donarà influència per fer govern. CiU no ho tindrà tan fàcil. A més, en aquesta legislatura ja hem fet molta feina.\nTeniu un pla per posicionar Manresa a nivell de país?\nCreiem que hauria de ser un referent en la construcció nacional i en els drets socials. No té sentit, per exemple, la revitalització del Barri Antic sense que els veïns hi tinguin una vida digna. El comerç ha de viure de la gent del barri.\n«El problema de la immigració és culpa del capitalisme i la política catalanes»\nSor Lucía Caram interpel·la Sebastià Llort (PxC) a la plaça dels Ànecs\nLa conversa entre la flamant Catalana de l'Any 2014, sor Lucía Caram, i el candidat a l'alcaldia de Plataforma per Catalunya, Sebastià Llort, treballador del sector de la metal·lúrgia, es produeix en un dels bancs del carrer de Carrasco i Formiguera. La monja dominica, amb voluntat de mostrar una realitat ben normal a la nostra ciutat, li havia proposat de fer-la a la mesquita, però Llort ho va rebutjar perquè no volia “barrejar la religió amb la política”. Malgrat la franca discòrdia ideològica, la cordialitat es manté al llarg del diàleg. Segurament tot ha estat possible perquè Llort no confessa que és periquitofins al final de la conversa.\nQuè faries en cas que haguessis d'assumir els serveis socials a Manresa?\nEl problema de la immigració s'ha de solucionar en els països d'origen i no pas aquí. Per mi, tots els manresans són manresans. La culpa és del capital i la política catalanes, no dels immigrants.\nQuè fem amb els immigrants, que han fugit perquè han estat maltractats en el seu lloc d’origen, deixant-ho tot? Els condemnem a viure en la misèria? Els deportem com ho fan a la tanca de Melilla? Els neguem la dignitat?\nHi ha una frase molt ben dita: has de donar una canya abans que el peix perquè, si ho fas al revés, la gent ja no agafa la canya i espera que piqui el peix. El primer és fer polítiques que no es fan. Sempre s'enraona, la demagògia política... La gent ha de ser cívica. Els de fora i els d'aquí, però més els de fora.\nQue faríeu si manéssiu a l’Ajuntament?\nPxC proposa, com a objectiu, retornar a la Manresa de fa 30 o 40 anys. Una ciutat senyorial, amb moltes empreses de gent d'aquí. No com ara al carrer Guimerà, que tot són multinacionals. Desgraciadament, s'ha perdut molta feina de petites i mitjanes empreses. Si no hi ha aquest teixit empresarialja podem plegar. La gent necessita una nòmina a final de mes. I una nòmina digna. Per què? Perquè retribueix gastant a la ciutat i la comarca.\nManresa, a vegades s'ha dit que no és veritat, però jo sí que ho veig: és una ciutat fosca, una ciutat trista.\nLa majoria de gent que veus pel carrer fa una cara deprimida. I això no ho vull per a la meva ciutat. Jo vull veure-la contenta. Que sàpigua que té uns diners per gastar-se'ls com abans. Veig la gent amb desgana. Cal estar al costat de la gent.\nEncara que no tinguin papers?\nSí. Encara que no en tinguin s'ha de solucionar el problema. Però si tu, per exemple, no tens les condicions per tenir fills aquí, imagina't al país d’origen. S'ha de solucionar el problema allà perquè no vingui cap aquí. No estem preparats per afrontar-lo.\nNo és un discurs fàcil el de criminalitzar-los perquè són els intrusos, els que tenen fills, que vénen de fora i que ens vénen a robar la poca feina que hi ha? Només se'ls veu com una amenaça o com una oportunitat d'enriquiment?\nM'acaba de treure la paraula de la boca. Al capitalisme li interessa una persona que no sàpiga què són els drets, els sindicats, que no sàpiga què és ajudar els treballadors... I aquestes persones que freguen pisos o cases? La majoria són dones marroquines. Abans els sous que es cobraven eren de set o vuit euros l'hora. Ara, quatre. Per què? Perquè a la classe mitjana i alta de Manresa i Catalunya l'interessa perquè paga menys i no està assegurada enlloc.\nQuin és el problema més greu que té Manresa?\nEl primer, l'atur, que fa que res no rutlli. Però, sobretot, vull posar èmfasi en una cosa: la cultura i el civisme. Molta gent no té l'educació que caldria. La brutícia al carrer... No és un problema de l'Ajuntament. Si la persona no és neta, l'Ajuntament pot tenir 400 màquines netejant tot el dia. Als immigrants se'ls diu que poden deixar els matalassos i mobles al carrer i que trucant al 010 t'ho vénen a recollir abans de les nou. Mira que fàcil és. Doncs no hi ha manera.\nEls representants de la mesquita diuen que teniu poca voluntat de parlar-hi. Exigim que s'integrin i no fem res per acostar-nos-hi. És una contradicció que, d'una banda, us queixeu que les musulmanes sense gaires recursos es quedin embarassades, i de l'altra, que prometeu ajudes a la natalitat. Les ajudes serien només per a les dones d'aquí?\nNo, per a totes les dones. Vaig entrar a PxC perquè creia que s’han de respectar les dones. A Occident, gràcies a Déu, en els últims 50 anys s’ha avançat molt en temes d’igualtat. M'agradaria que a tot el món passés el mateix. Que la dona tingués un pes específic i no hagués d’amagar-se darrere de l'home. Nosaltres som els únics que hem plantejat això de manera clara. Se’ns ha acusat de fer-ho de manera radical, però hi ha altres partits que també fan plantejaments radicals i no se’ls qüestiona.\n“És necessari crear una regidoria de dones, de bracet amb l’alcaldia”\nEnric Oller manté una llarga xerrada amb Lluís Cano (ICV)\nA les cinc de la tarda, entrevistador i entrevistat es troben davant del CAP de la Sagrada Família, un punt de trobada que ha escollit l’alcaldable per reafirmar que el partit està al costat dels treballadors del CAP, que demanen el retorn de la part del sou que se’ls va prendre. No es coneixen de manera directa, però s’han informat de qui era cadascú. Se saluden amistosament i comencen a parlar com si d’una trobada d’amics es tractés. La primera pregunta del periodista Enric Oller està relacionada amb la feina de Cano, director de l’escola La Font.\nCom pugen les noves generacions?\nMés preparades que les anteriors. Hi ha una imatge errònia i ens l’hem de començar a treure de sobre. La joventut que actualment tenim a Catalunya és la més preparada que hem tingut mai. A l’escola on sóc jo, n’hi ha que pugen amb cinc llengües! Si això no és potencial, a mi que algú m’ho expliqui. Una altra cosa és que tinguin l’oportunitat de desenvolupar la seva capacitat.\nL’Ajuntament és prou sensible amb les necessitats de la població?\nL’Ajuntament té dues parts. Una, el cos tècnic, que és facilitador i dialogant. L’altra, la dificultat pressupostària. A l’escola vam voler potenciar els patis i ens van posar facilitats per plantar sis tipus d’arbres. Factible perquè no tenia un cost econòmic. Quan hem demanat alguna cosa de manteniment que per nosaltres era prioritària però per a ells no, com que costava diners, la resposta ha estat no. La política d’aquest Ajuntament ha estat menystenir l’escola pública amb la nova zonificació que va plantejar.\nDepenent del lloc de vivenda es té un nombre d’escoles públiques concret per proximitat. Així pot passar que vivint a la Parada em pot arribar a tocar tant l’escola que tinc davant de casa com la Serra i Húnter de la Balconada. Això genera un tema de mobilitat molt greu. I també de cohesió social: com a pare vull que el meu fill, a l’escola, es trobi amb el veí del costat.\nAquí, com a tot arreu, tenim un degoteig d’immigració. Com veus que estem acceptant aquests nouvinguts?\nHi ha persones que entenen que no només s’han d’incorporar en una societat, sinó que sembla com que s’hi hagin de diluir i, per tant, deixar que la seva cultura prèvia desaparegui. Però també n’hi ha que volen reafirmar la seva cultura. A la societat autòctona hi ha un problema d’acceptació dels nouvinguts.\nS’estan afavorint els guetos? Tenim l’exemple del Barri Antic...\nSí que s’ha potenciat que certs perfils vagin a parar a cert espai de la ciutat. No es pot obviar que tothom busca l’igual. A mi, que gent que tingui similituds s’apropin, no em resulta un problema. Que s’ha potenciat el gueto de la pobresa en un nucli concret? Sí. Que no ho hem fet tots? També.\nSi la vostra formació arriba al govern, què fareu per intentar reconduir aquesta situació?\nHem d’intentar revitalitzar perquè els qui hi viuen surtin del pou. Tan bon punt deixin de ser pobres, deixaran de ser un problema. No és el mateix un immigrat ric que un immigrat pobre. El ric no molesta; el pobre, sí. Hem de facilitar que desenvolupin el seu projecte de vida o no ens en sortirem mai.\nA Vic és admirable com tenen el centre històric. Aquí és lamentable... Què hem de fer per recuperar aquest espai tan nostre i tan enyorat?\nEl primer que hem de fer és creure’ns-ho tots. Hi ha un 1%, que són aquells que tenen diners, que això no s’ho creuen. La diferència entre Manresa i Vic és que allà les persones s’ho van creure, però els que tenien diners, també. M’agradaria saber com estaria si no s’hagués fet un pla integral d’una despesa brutal en aquest entorn. Potser caldria desenvolupar-ne un altre. Cal que comerç, associacions de veïns i moviments s’asseguin i desenvolupin un projecte per a aquesta causa. Hem de tenir clar que l’ajuntament tot sol no podrà.\nTenim prou zones verdes?\nDes dels vuitanta fins al 2000, la ciutat va créixer considerablement en aquest aspecte. Ara falta relligar-les. Això l’Ajuntament tampoc no ho pot fer sol, però, per sort, tenim una xarxa d’entitats que han treballat molt aquest tema. Meandre ha fet propostes al consistori que són completament viables i que resolen aquesta problemàtica. De fet, el nostre programa es basa en dos eixos transversals prioritaris: ecologisme i feminisme.\nQuè us diferencia de la resta de partits en el tema del feminisme?\nEns preguntem si la ciutadania pot viure d’esquena al 51% de la població, que és el que està fent ara. És necessari crear una regidoria de les dones, de bracet a l’alcaldia, per tenir a cada departament una persona que faci de vincle.\nCatalunya està vivint un procés important a nivell polític i el vostre encaix no és del tot còmode. Com ho veus?\nEl 9-N vaig votar Sí i Sí, i vaig recollir signatures per reclamar a la UE un referèndum vinculant per canviar-ho tot. I m’agrada insistir en aquest tot perquè jo no només em vull cenyir a dir si Catalunya és o no una nació, que no ho dubto pas. A mi em fa gràcia quan es diu que s’estan creant estructures d’estat. Però si ja en teníem unes de creades i les estem destruint!\n«Hem de desvetllar el Barri Antic i promoure el nostre patrimoni"\nAnna Vilajosana i Rosa M. Hernández\n(Millor Manresa), en primera persona\nEs coneixen un dilluns al migdia sota un sol més estiuenc que primaveral, al mig de la plaça de Catalunya. És un escenari que a la Rosa Maria li evoca records feliços de la seva infantesa i de la dels seus fills. Quan era nena, i la plaça era un descampat, va viure-hi revetlles de Sant Joan i castells de focs. Quan va ser mare, hi anava cada dia per dur els seus fills —ara de 19 i 15 anys— a la llar d'infants l'Espurna. Té 48 anys i es nota de seguida que és empàtica i de riure franc.\nAl final, a Manresa, es presentaran deu candidatures. No són massa?\nSi hi són és perquè fan falta.\nPer què has entrat en política?\nNo he militat mai enlloc, però sempre he estat independentista i independent. El gener del 2014 em vaig donar d'alta a l'ANC i vaig ser vocal de la sectorial Veïns per la independència. La gent de la candidatura l'he coneguda dins l'Assemblea. Va sorgir la idea de fer un grup i ens entenem molt bé!\nEts l'única dona alcaldable...\nSí! Espero que la gent no em voti perquè sóc dona ni que em tracti diferent per això.\nQuè em diries per convèncer-me que et voti?\nA banda de la independència, que és clau, proposem augmentar les ajudes socials, millorar el centre històric i potenciar l'economia. Volem fer uns pressupostos participatius i apropar la política als ciutadans.\nQuina solució proposes per a la C-55?\nQuins actius té Manresa?\n(Pensa). M'agrada el parc de l'Agulla. No m'agrada la plaça de la Reforma, es podrien millorar els parcs de Puigterrà i de Puigberenguer. Cal tornar a activar la ciutat. Jo li veig futur. Hem de desvetllar el Barri Antic i promoure el nostre patrimoni.\nEts optimista sobre els resultats?\nEstic molt il·lusionada, però m'ho miro amb respecte. Intentarem fer-ho el millor que puguem i després, passi el que passi, continuaré treballant.\n“A mi i a molta gent ens sobra l’estelada als edificis públics”\nJoan Morros dialoga amb\nAntonio Espinosa (Ciutadans)\nNascut a Villamayor de Calatrava (Ciudad Real) el 1959, Antonio Espinosa es va instal·lar a Manresa el 1987, a les Bases de Manresa, quan només hi havia la Politècnica i algun bloc de pisos. El 1971 la família s’havia traslladat a Monistrol de Montserrat. El seu pare era pagès i volia que els seus dos fills anessin a la Universitat; i entre les opcions de Barcelona i Madrid, va triar la primera. Ha treballat a Correus, al Centre de Càlcul de la UPC i actualment és assessor parlamentari i secretari d’Acció Política de Ciutadans. Es troben amb Joan Morros, professor jubilat i gestor cultural, al bar Cibus de les Bases, davant mateix d’on tots dos van treballar pràcticament de costat, l’un a l’institut Lacetània i l’altre, a la UPC.\nQuè prioritzaríeu en l’àmbit de la cultura?\nS’han d’obrir espais culturals no independentistes. Per exemple, Xàldiga i altres entitats culturals estan massa polititzades. Nosaltres entendrem la cultura de manera més oberta i lliure. Abans de tot això, les meves filles havien anat als Tirallongues, i avui no les hi portaria. Ara l’independentisme s’ha apoderat de les institucions, a tot arreu hi ha estelades. I això exclou que més gent pugui participar de la cultura.\nCom ho faries, si fossis el regidor de Cultura?\nLes institucions i els polítics haurien de tenir una actitud més oberta. Fins i tot el tema de subvencions està enfocat perquè hagis de combregar amb una determinada ideologia... I ara gent d’algunes entitats ens diu que no es vol posar amb nosaltres per no perdre la subvenció. Jo faria que es visualitzés una altra manera de fer les coses.\nI en temes d’educació, què en penseu en l’àmbit municipal?\nPosaríem més llars d’infants. L’escola pública de 0 a 3 anys s’ha de potenciar. Està demostrat que els infants com més aviat arriben a l’escola més èxit social tenen. També mantindríem els menjadors escolars, perquè s’ha de garantir un àpat diari als infants.\nSi en pactes postelectorals us pertoqués la regidoria d’Educació, què faríeu?\nD’entrada, no entrarem al govern si no som majoria (cosa molt difícil). Farem oposició constructiva, sense cap sectarisme. Valorarem les propostes sense pensar de qui vénen, sinó per la seva qualitat.\nEn Urbanisme, què canviaríeu?\nCal millorar els accessos a Manresa. També en rehabilitació s’ha de polir. El centre també ha de ser més per a les persones i caldria restringir-hi més els automòbils i fomentar el carril bici. També caldria facilitar l’aparcament al centre.\nTot el tema del procés, està inflat per les institucions?\nCreiem que sí. No neguem que hi ha persones que participen en el procés, però també hi ha una part important que no ho vol. El discurs ha estat hegemònic, la presència als mitjans… I crec que, socialment, aquesta majoria no és real.\nAmb un referèndum sabríem si són molts o pocs. L’acceptaríeu?\nSi vols comptar, hi ha maneres. És qüestió de plantejar bé la pregunta. “Vols modificar la constitució perquè hi tingui cabuda el dret a l’autodeterminació?”. Aquesta cap en l’arquitectura constitucional...\nPerquè la ciutat ha d’estar més oberta… A mi i a molta gent ens sobra l’estelada als pals de les banderes públics. El símbol català no és l’estelada, sinó la senyera. I si hi ha res transversal que comparteixen gairebé tots els catalans, és anar contra la corrupció i fomentar la transparència. Volem un Ajuntament amb parets de vidre i ho farem avançant en el tema de la contractació electrònica, la nostra proposta estrella. A Europa hauria d’entrar en vigor el 2016. Això vol dir que els polítics no participaran directament de les adjudicacions, i amb aquest sistema desapareix el clientelisme polític i pots tenir a l’abast la proposta més econòmica.\n«No sóc independentista ni unionista. No crec en les fronteres»\nIgnasi Cebrian enraona amb\nDídac Escolà (Democràcia Municipal)\nDídac Escolà, de 36 anys, funcionari del centre penitenciari Lledoners, establert fa tres anys a Manresa, és el candidat de la marca manresana de Podem, inicialment batejada com a Canviem i que finalment es presentarà com a Democràcia Municipal, la marca blanca de Pirates de Catalunya. Es troben amb Ignasi Cebrian, president de l’entitat ecologista Meandre, al bar de la Trini, a la Font dels Capellans, “el barri on vaig viure els primers temps a Manresa i on penso tornar perquè m’encanta. També on vam fer la primera assemblea itinerant. Venim dels barris. Aquí al bar es parla de futbol però també s’hi fa política”.\nHi ha un tema que obsessiona Meandre: la sostenibilitat. Com l’enfocareu?\nCreiem que, ni en això ni en qualsevol altre tema, l’Ajuntament ha de ser l’esquelet i els moviments socials, els músculs. Portem al programa el nom de Movem, expert en el tema. Difícilment cap integrant del nostre cercle arribarà al vostre nivell. Per tant, els moviments no s’han d’integrar a una administració que burocratitza, però en habitatge: la PAHC; en Sostenibilitat: Meandre; i així en tot. Heu de tenir la veu cantant per dictar les polítiques.\nQuè opineu que s’hagi recuperat la torre Lluvià i quins usos ha de tenir?\nÉs un element patrimonial valuós, en un entorn preciós. S’ha de cuidar, omplir-lo de contingut, dinamitzar l’indret i tota l’Anella Verda i connectar-la bé amb la ciutat. Com dieu vosaltres, “Si ho coneixes ho estimes. Si ho estimes, ho defenses”.\nTema C-55. Què cal fer?\nTenim un debat. Jo defenso potenciar l’ample europeu en transport ferroviari de mercaderies, fer evolucionar el transport de passatgers en tren, alliberament immediat del peatge a la C-16 i reforçament de la seguretat da la C-55.\nQuè opineu del POUM? Aportacions?\nEl coneixem relativament, perquè s’ha portat amb opacitat. Em fa riure sentir partits com CiU i PP parlar de participació. Té clarobscurs. Coses bones i dolentes. Però no és una bíblia, és una declaració d’intencions. Un tema concret que proposem: busos llançadora cap al centre, a partir de grans pàrquings al Congost i Palau Firal, que passaria pel carril bus resultant d’eliminar zona blava a la carretera de Vic i Cardona.\nProcés sobiranista. Parlem-ne.\nEl que fan CiU i ERC és canviar perquè res no canviï. La CUP la respecto molt, busca la transformació social. La diferència amb nosaltres és de discurs i de com fer les coses. La CUP és difícil que vingui a la Font, perquè aquí es prioritza el tema social, no el nacional. A nosaltres ens és igual a les assemblees parlar en català o castellà. Hi ha qui creu que Podem és unionista. Doncs no. Hi ha gent de tot. Jo no sóc independentista, però tampoc unionista. No crec en les fronteres sinó en les persones. I tots defensem el dret de l’autodeterminació. Però veure gent amb comptes a Suïssa o que s’està venent la sanitat parlar d’independència...\nPerò la força no ve de la base? I l’ANC?\nPerò hi ha una part d’indignació pel moment. Nosaltres fem municipalisme i el que creiem és el que l’endemà d’una hipotètica independència, la gent que té sort de tenir feina anirà a treballar, i els aturats seguiran. Hem de fer una ciutat més amable. Quan em trobo una placa que diu Municipi per la Independència, m’estimaria més que fos municipi contra els desnonaments, o per la sostenibilitat.\nHi ha qui diu que Podemos i Ciutadans són els germans petits de PSOE i PP.\nCal separar-ho. Ciutadans per mi és una aberració política, que ja sorgeix amb corrupció interna: Cañas, Nart... Podemos, de moment, només té 5 escons del Parlament Europeu i fa una tasca correcta. Faltarà veure quan entrin a ajuntaments i parlaments.\nAquest reportatge ha estat elaborat per: Carles Claret, Aina Font, Jordi Sardans, Ferran Sardans, Sílvia Berengueras, Jordi Estrada, Ramon Aran, Rosa Clarena, Anna Vilajosana i Joan Piqué\nPolítica, cup, psc, ciu, ajuntament, política, bages, manresa, municipals, eleccions, erc, pp, icv


El dret col·laboratiu, la via on tots guanyen - ⭐ Castell Martinez Abogados\nEl dret col·laboratiu, la via on tots guanyen\nEn el moment que sorgeix un conflicte, generalment es tendeix a pensar que aquest s’ha de resoldre via judicial. Però actualment, a causa de la pandèmia, els tribunals es troben cada cop més saturats i és complicat trobar solucions ràpides. És per aquest motiu que s’ha posat de manifest una via de resolució extrajudicial de conflictes: El dret col·laboratiu.\nEl Dret col·laboratiu és una via a la cerca del conflicte on totes dues parts guanyen. Escollint aquest camí, les advocades de totes dues parts intervenen al conflicte orientant, assessorant i donant suport als seus clients. A més, podran assistir-se de terceres persones (neutrals).\nNo obstant això, no podem oblidar que l’advocada ha de tindre una sòlida preparació. A Castell Martinez estem formant-nos constantment i és per això que totes les advocades comptem amb formació en dret col·laboratiu, expedit per l’Associació Catalana de Dret Col·laboratiu.\nNous reptes per les advocades\nLes advocades deuen interioritzar una mentalitat col·laborativa i es troben amb problemes que no estan previstos als codis legislatius, ja que deuen aconseguir per al seu client els millors resultats en l’àmbit legal i també emocionalment.\nLa lletrada ha de formar-se per ser una experta en negociació estructurada, ha de tindre la capacitat d’afrontar una negociació tècnica i eficaç i ha d’aprendre a col·laborar, en primer lloc, amb el client al qual ha d’assistir. La negociació ha d’anar enfocada no solament a resoldre uns determinats problemes actuals, sinó també a prevenir i aconseguir acords eficients i que deixen les portes obertes a la solució de les futures crisis que puguin sorgir.


Aquest dissabte, dia inaugural de Temps de Flors, vaig ser a les 11 del matí a la plaça de la Catedral per escoltar les digníssimes autoritats€ No vaig poder esperar la intervenció del pregoner, ja que la primera dama en parlar, ja em va posar dels nervis, i per «prescripció facultativa» vaig marxar de l´indret. Llegeixo que la regidora de Ciutadans, la qual no tinc el gust de conèixer, va fer el mateix que jo; bé, ella va aguantar suposo l´alcaldessa «parcial» dels gironins, no oblidem que una gran part del seus conciutadans se senten catalans-espanyols. Jo mateix he dit moltíssimes vegades que soc català perquè soc espanyol.\nEls representants de Cs i del PP sempre estan exigint al parlament un president que governi per a tot els catalans, però així que sona l´himne del país callen i miren al terra. Mentre em pregunto si, en cas que governessin ells, ho farien per a tots els catalans (no només per als espanyols) em ve al cap el següent sil·logisme:\n1a: Si, quan sona l´himne d´un país no el cantes (i això que el nostre té lletra), significa que no sents l´himne com a teu.\n2a: Si no sents com a teu l´himne és que no et sents d´aquest país, o creus que no et representa.\nConclusió: Si no et sents d´aquest país, no pots exigir ni demanar res al Govern del país, i menys amb amenaces, car no el sents teu ( ni el país, ni el govern).\nAra, que potser m´equivoco...\nPolítics sense privilegis\nA Suècia, la monarquia ha perdut els seus poders. Qui decideix el rumb del país és la classe política. Els diputats, que fins fa pocs anys dormien en un sofà llit en el seu propi despatx, no tenen cap dret a luxe ni a privilegis. Actualment, durant la setmana viuen en departaments de 40 m2 en un sol espai. La bugaderia es comunitària i han d´apuntar-se a una llista per rentar-se la roba. Inclús hi ha diputats que viuen en apartaments de 18 m2 amb cuina comunitària. Per descomptat no tenen dret a servei domèstic. Actualment el primer ministre viu en un pis de 300 m2, sense empleats, sense dret a cotxe ni a xofer. Utilitzen el transport públic per anar a la feina.\nEm temo que amb aquestes condicions, la classe política d´aquest país patiria minvaria fortament. Valdria la pena prendre´n exemple.\nPassatge Rafael Estela, Llançà\nbernardo alonso azuara llançà\nObres de millora iniciades per l´Ajuntament aturades per l´oposició d´una veïna. El passatge de la vergonya.\nÉs una vergonya per als llançanencs que a l´any 2018 encara tinguem el passatge del C/Rafael Estela en aquest mal estat de conservació.\nVeïns i comerciants del carrer Rafael Estela ja vàrem demanar fa molt de temps que l´Ajuntament realitzés millores en aquest passatge, eliminant canvis de nivell entre l´aparcament i el carrer.\nInstància entrada a l´Ajuntament signada per tots els comerciants del carrer.\nAquest passatge es d´ús freqüent per als veïns, comerciants i els seus clients; s´ha de mantenir i facilitar-ne l´accés.\nQuan per fi l´Ajuntament es decideix a iniciar les millores; l´opinió d´un veí /veïna es capaç d´aturar aquestes millores.\nL´Ajuntament no és capaç d´imposar el seu criteri?\nL´opinió d´un determinat veí /veïna es més important que la de la resta de veïns i comerciants?\nSr. Alcalde, membres del govern, oposició, i nous caps de llista: Passeu per aquest passatge amb els vostres fills/filles i amb la gent gran de la vostra família i després decidiu si s´ha de millorar aquest passatge.\nEls llançanencs ens ho mereixem.


La Bella no podia baixar del sofà com abans. Necessitava aixecar-la suaument i col·locar-la a terra sempre que volgués aigua, menjar o simplement volgués explorar-la. Bella havia desenvolupat displàsia de maluc al llarg dels anys, cosa que ens van dir que era habitual als Yorkshire Terriers.\nBella és l’estimada Yorkie de la meva mare i vaig passar els meus primers anys d’edat adulta vivint amb ella, veient-la córrer i jugar com un cadell juvenil, i tot i que ara estic fora de casa, encara em fa greu veure com ha disminuït la seva mobilitat.\nSé quant significa Bella per a la meva mare i la meva família, així que volia fer alguna cosa per ajudar-vos. Vaig comprar uns quants suplements articulars diferents per a gossos, però un va destacar per sobre de la resta. La següent és la meva experiència i revisió d’aquest suplement.\nConsulteu algunes ressenyes més aquí:\nEl suplement per a articulacions de Cosequin es presenta com un regal masticable. Les delícies es componen d’una barreja pròpia d’ingredients que se suposa que ajudaran a la salut de les articulacions del vostre gos. Alguns d’aquests ingredients inclouen metilsulfonilmetà (MSM), condroitina i glucosamina.\nI si alguns d’aquests ingredients us semblen familiars, no és cap error. Els HSH, la condroitina i la glucosamina són ingredients provats que han demostrat que milloren la salut de les articulacions humanes. Si pren suplements articulars, aquests mateixos ingredients són més que probables en ells.\nTenim les delícies del sabor del pollastre per a Bella i ella no té problemes per menjar-les. La meva mare en dóna un cada dia després del sopar i hem vist una millora notable en els seus moviments.\nJa no camina amb un problema al seu pas, és capaç de fer passejades més llargues i pot baixar-se del sofà.\nEl que ens agrada del suplement per a conjunts Cosequin\nEn primer lloc, ens agrada que els mateixos ingredients que s’utilitzen en els suplements d’articulacions humans estiguin presents al suplement d’articulacions de Cosequin. Ens agrada la idea de donar a Bella el mateix tipus de cura que ens prestaríem a nosaltres mateixos.\nTambé hi ha lípids marins que es troben a la fórmula del suplement articular Cosequin, que són una font rica d’àcids grassos omega-3. Els omega-3 probablement no són suficients per curar les molèsties articulars per si soles, però són un bon ingredient de recanvi. A més, els Omega-3 també milloren la brillantor i la salut de l’abric de Bella.\nPerò potser el que més ens agrada a la meva mare i a mi del suplement per a articulacions Cosequin és que Bella és fàcil de prendre. Vam provar suplements en forma de càpsula per a ella en el passat i era gairebé impossible aconseguir que els prengués.\nAixí, tot i que aquells suplements de càpsula eren prometedors, al final no va significar res quan el nostre gos ni tan sols els ingeriria.\nEl que no ens agrada del suplement per a articulacions Cosequin\nUna de les coses que no ens agrada del suplement per a articulacions de Cosequin és que conté alguns ingredients no naturals com la cel·lulosa i altres components aromatitzants. Tot i que això sembla que no molesti en absolut a Bella, sí que ens preocupa.\nFàcils de mastegar llaminadures\nIngredients d’alta qualitat\nConté condroitina que es troba naturalment en el fluid de les articulacions del genoll\nTambé ajuda amb la capa i les ungles\nVaig veure una millora marcada en només 3 setmanes\nVine també en forma de càpsula\nAlguns ingredients no naturals\nNo és beneficiós per a problemes articulars avançats\nÉs possible que al vostre gos no li agradi el sabor\nPot causar irritació intestinal a alguns gossos\nPet NC Natural Care\nUna altra delícia per a gossos de maluc i articulacions que conté condroitina, glucosamina i HSH.\nMasticacions conjuntes actives K-9\nSi al vostre gos li agrada el sabor de la cansalada, segur que devorarà aquestes delícies. Tenen sabor a cansalada i es diu que també ajuden a la salut òssia.\nZesty Paws Multivitamínic\nAquests productes complementaris contenen ingredients per a la salut de les articulacions, la salut digestiva i les immunitats.\nCada gos és diferent. És possible que un suplement conjunt que funcioni per a un no funcioni per a un altre. Bella és un gos petit (al voltant de 10 lliures) i Cosequin Joint Supplement ha treballat per millorar el maluc. Potser per a les races més grans, necessitareu alguna cosa més fort.\nPerò per a Bella, Cosequin Joint Supplement ha funcionat increïblement. És un suplement assequible que és fàcil de donar al nostre gos. Sens dubte, el recomanem per al vostre gos de raça petita i probablement també seria un bon punt de partida per al vostre gos gran. Prova-ho!


12 D'OCTUBRE, RES A CELEBRAR | 12 D\_'OCTUBRE, RES A CELEBRAR\nDeneguen als treballadors de l'Ajuntament de Salt, poder anar a treballar el dia 12 d'octubre.\nDesprés de l'11 de setembre d'enguany han canviat moltes coses i una d'aquestes és la determinació de la ciutadania a realitzar accions decidides per a la defensa de la cultura i nació catalanes.\nEn aquest sentit hi ha hagut aquests dies multitud d'escoles, ajuntaments i fins hi tot empreses i comerços que han mostrat la seva intenció de treballar el dia 12 d'octubre perquè aquesta no és una festivitat amb la qual s'identifiquin ni tampoc els fa sentir orgullosos de pertànyer a l'estat espanyol. El 12 d'octubre és conegut per el "Día de la Hispanidat", per la "Fiesta Nacional de España" o pel "Día de la Raza". Una festa que commemora el "descobriment d'Amèrica" o la invasió d'un territori, el seu saqueig i la pràctica liquidació de les cultures existents, segons es miri.\nÉs per aquests mateixos motius que una cinquantena de treballadors de l'Ajuntament de Salt van acordar el dia 28 de setembre proposar a l'equip de govern de canviar les festivitats del 12 d'octubre i del 6 de desembre (dia de la constitució espanyola) per altres festivitats més relacionades amb la cultura catalanes com per exemple la diada de Sant Jordi.\nPerò l'equip de govern, representat pel regidor d'economia i serveis generals, en data 9 d'octubre va denegar als treballadors poder assistir als seus llocs de treball aquests dos dies, al·legant que no es poden planificar els dies festius "a la carta".\nDes d'Independents per Salt hem estat des del primer moment al costat de la reivindicació d'aquests treballadors i lamentem molt que el consistori no hagi volgut buscar una solució per donar resposta a aquesta petició. Alguns dels treballadors fins hi tot estaven disposats a anar als seus llocs de treball sense cap compensació.\nCom que al nostre entendre aquestes dues dates no representen el poble català, seguirem lluitant perquè cada dia siguem una mica més lliures i menys còmplices d'esdeveniments i legislacions vergonyants que justifiquen l'ús de les armes per imposar, encara a dia d'avui, unes estructures d'estat per sobre del sentiment i el desig de llibertat dels pobles.


Lletres - Oberta la convocatòria al XI Premi de narrativa fantàstica i de terror dʼEncamp - Agenda.ad\nEl termini dʼadmissió dels treballs finalitza el 18 de novembre\nLa convocatòria del XI Premi de narrativa fantàstica i de terror ja és oberta i hi podran participar els residents al Principat dʼAndorra i a les comarques de la Cerdanya i lʼAlt Urgell. Les persones interessades a participar en el certamen tenen fins al 18 de novembre per presentar les seves obres.\nLes narracions sʼhan de presentar en un sobre tancat amb el títol del treball, que al seu torn contindrà un sobre més petit amb les dades personals de lʼautor (nom i cognoms, edat, adreça i parròquia, telèfon i correu electrònic). Els treballs sʼhauran dʼentregar al Departament de Cultura, al carrer de la Valireta número 2; a la Biblioteca Comunal dʼEncamp, al passeig de lʼAlguer s/n; a la Biblioteca Comunal del Pas de la Casa, a lʼavinguda del Consell General s/n, o bé per correu electrònic a biblioteca@encamp.ad, adjuntant dos arxius, un amb lʼarxiu del treball, i l'altre amb les dades del participant (nom i cognoms, edat, adreça i parròquia, telèfon i correu electrònic). No sʼadmetran arxius que no es presentin en format PDF.\nEl lliurament de premis tindrà lloc el 10 de desembre, a les 18 hores, a la Biblioteca Comunal dʼEncamp.\nDimecres 3 de febrer del 2021


Lloguer espais – Casa Rius\nTwitter Instagram Facebook Youtube Linkedin Tiktok\nEspai rius, el cor de casa rius\nUna sala gairebé diàfana d’estil modernista, que conserva l’atractiu d’unes parets on s’han deixat parts de pedra vista per aconseguir generar una atmosfera realment especial.\nLa sala fa 500 metres quadrats, es troba annexa a un servei de lavabos i des d’ella es pot accedir a una part d’espai gastronòmic. Es pot llogar sola o contractant –si no està ocupat- l’espai d’arts escèniques per utilitzar-lo com a sala vip, sala de descans, estudi de maquillatge en cas de filmacions, etc...\nEspai riusr, el cor de casa rius\nLA RESTA DE LA CASA…\nL’HAURÀS DE VENIR\nEl 23 d’abril obrirem el conjunt de CASA RIUS, mentrestant mantenim en “secret” la resta dels espais, dels quals us mostrem un petit tast. Part d’aquests espais ja estan disponibles per a accions puntuals.\nSi voleu consultar les nostres tarifes o conèixer la resta de la CASA o llogar un espai per a usos culturals o esdeveniments envieu-nos un correu a info@casarius.cat o ompliu el següent formulari.\nEspai Art Lúdic\nEspai Art Visual\nEspai Art Escèniques\nHe llegit i accepto la política de privacitat de Casa Rius.\nDesitjo rebre informació periòdica dels actes organitzats a Casa Rius i/o espais similar.\nLes teves dades són recollides només per enviar-te informació de la programació cultural, comercial i social de Casa Rius i també per informar-te sobre les modalitats existents per fer-te soci d’aquest espai o d’altres que formem part de l’Associació de Cases d’Innovació Art i Cultura de Catalunya (ACICAC). Les teves dades no seran compartides amb tercers.\nel cor de casa rius\nLa sala fa 500 metres quadrats, es troba annexa a un servei de lavabos i des d’ella es pot accedir a una part d’espai gastronòmic. Es pot llogar sola o contractant –si no està ocupat- l’espai d’arts escèniques per utilitzar-lo com a sala vip, sala de descans, estudi de maquillatge en cas de filmacions, etc…\nCarrer d’Enric Granados, 97


La Diputació porta En la Orilla al Teatre Principal - EU Diputació de València\nLa Diputació porta En la Orilla al Teatre Principal\nby admin | maig 24, 2017 | diputació de valència, teatres | 0 comments\n“Des de la Diputació teníem molt clar que una de les nostres línies d’actuació fonamentals era, a més d’una major exhibició, més producció teatral”, afirma Rosa Pérez Garijo\nL’adaptació de l’escriptor valencià Rafael Chirbes s’estrena aquest divendres 26 de maig, continua el cap de setmana i de l’1 al 4 de juny\nLa Diputació de València ha presentat aquest matí l’adaptació teatral de la novel·la En la Orilla, de l’escriptor valencià Rafael Chirbes. La responsable de l’àrea de Teatres, Rosa Pérez Garijo, ha introduït aquesta “història tràgica d’Espanya”, coproducció juntament amb el Centre Dramàtic Nacional, K Produccions, La Pavana i Emilia Yagüe Produccions.\n“Des de la Diputació teníem molt clar que una de les nostres línies d’actuació fonamentals era, a més d’una major exhibició, més producció teatral”, ha manifestat Pérez Garijo. La diputada ha expressat la seua satisfacció en presentar l’obra adaptada de l’escriptor de Tavernes de la Valldigna, que constitueix la tercera coproducció des que va accedir al càrrec, a més a més de les produccions pròpies del Teatre Escalante.\nA l’acte han acudit el director de l’obra, Adolfo Fernández; l’actor de l’obra i membre de la Pavana, Rafael Calatayud; i l’actriu Sonia Almarcha, qui suma amb aquesta dues produccions representant a personatges de Chirbes.\nPer la seua banda, el director de En la Orilla ha agraït la generositat de la Diputació, “la fe en Chirbes i la fe en nosaltres”. La Corporació provincial ha injectat un total de 30.000 euros per a l’adaptació teatral, el 20 % del seu pressupost, en un exercici de promoció del sector teatral valencià i la qualitat en les arts escèniques. “Rafael Chirbes ja no està amb nosaltres, però la seua qualitat literària i el seu geni són els causants del ple durant cinc setmanes en el Centre Dramàtic Nacional de Madrid, i que ara arriben a València”, ha manifestat Fernández. En paraules del director, “ha sigut dolorós però hem eixit ben parats. Hem fet un espectacle que commou, que regira i que no deixa descansar al públic”.\nEn obres anteriors com Crematorio, l’autor denuncia la corrupció de les elits. No obstant açò, En la Orilla dissecciona l’especulació immobiliària i el poder dels diners des del costumbrisme d’Olba, un poble de xicotets empresaris. “Chirbes posa un espill davant del públic i el públic es reconeix en ell”, ha manifestat Rafael Calatayud.\nL’obra tracta la corrupció moral a la qual “tots estem exposats, independentment de si som empresaris o no. Què llèpols són els diners perquè tots siguem vulnerables”, ha declarat Sonia Almarcha. L’actriu alacantina ha tingut “la sort” d’haver treballat en dues adaptacions de Chirbes, la televisiva Crematorio i En la Orilla, en la qual representa fins a tres personatges. “Chirbes té la facultat de posar en paraules el que tots estem pensant”, ha afegit.\nLa diputada de Teatres ha tancat amb la distribuïdora de l’espectacle un calendari d’exhibicions que comença aquest divendres en el Teatre Principal, continua el cap de setmana del 27 i 28 de maig i de l’1 al 4 de juny.\nUna novel·la aclamada\nPublicada en 2014, En la Orilla va ser guanyadora de nombrosos premis, com el Nacional de Narrativa, els de la Crítica i la Crítica Valenciana, el Francisco Umbral i el ICON al Pensament, a més de ser seleccionada com a millor novel·la de l’any pels suplements culturals d’El Mundo, El País i ABC.\nRafael Chirbes (Tavernes de la Valldigna, 1949 – 2015) va radiografiar les conseqüències del model econòmic desenvolupat sobre l’especulació i la bambolla immobiliària que ha caracteritzat al país en els últims anys. Segons el propi escriptor, mentre en Crematorio (2007) hi havia modernitat, agitació, riquesa, rajola i costa, en En la Orilla (2014) apareix el món abandonat, “el pati de darrere on tot es podreix”.


Ressenya - 'Quan anàvem a l’estraperlo', de Víctor Labrado - Diari La Veu\nEscriba el número 395821\nRessenya - 'Quan anàvem a l’estraperlo', de Víctor Labrado\nAmb tan sols veure el títol d’aquest llibre vaig saber que l’havia de llegir. De vegades els llibres t’entren pel títol, en altres ocasions pel tema en veure la sinopsi, en altres situacions en llegir la primera pàgina o en descobrir a l’índex un possible tresor en alguns dels seus capítols o fragments, sovint també per l’aroma en passar les pàgines o fins i tot pel tacte en tocar la textura del paper i la coberta. Com molt bé explica Laura Borràs, llegir és una experiència multisensorial i sinestèsica, també en la lectura analògica i més si cap en la lectura digital, en el cas d’aquesta obra amb el títol en vaig tindre prou.\nPotser siga perquè de seguida em recordà les veus d’aquelles històries contades per ma mare i ma tia d’aquells que havien fet estraperlo, potser fora perquè tenia deler per sentir-les de nou. En llegir "Quan anàvem a l’estraperlo" he aconseguit sentir una altra veu, descobrir la història de vida de Vicent. En cada paràgraf, des del principi al final, Víctor Labrado aconsegueix traslladar la sensació de tindre’l davant explicant-te totes i cadascuna de les aventures que hagué de viure el protagonista d’aquest relat biogràfic i verídic.\nEn ma casa les històries de l’estraperlo eren contades de portes endins, sempre parlàvem d’aquells que havien pogut fer fortuna durant el temps de la guerra i la postguerra. Tenien allò de misteri i incertesa per no conèixer els detalls, però sempre hi havia la sensació que aquells que havien obrat sense seguir les normes havien assolit un privilegi que per als altres no havia estat possible, fer fortuna des del no res, el seu risc i perill els havia comportat. A la fi eren històries de llegenda que s’estenen fins i tot a l’origen de la paraula estraperlo com trobareu en fer una mica de recerca per la xarxa.\nPortada del llibre de Victo Labrado\nAra, amb el llibre de Victor Labrado, he vist una altra realitat, la misèria i les penúries que patia la gent més humil dels pobles per a poder sobreviure i tindre un bocí de pa que dur-se a la boca són contades de forma senzilla i directa, explicant situacions que et duien a la ratlla de la mort, com anècdotes de vida que han quedat en el passat, marcant el caràcter i la personalitat dels que les protagonitzaren com arrugues en la pell, com sols en la terra.\nUna lectura que tots i totes hauríem de fer per a reconèixer el passat dels nostres majors. Tots en major o menor mesura estraperlaven una mica de la collita per a poder fer avant la casa en l’època del racionament. Els més humils ho havien de fer per a poder sobreviure. Com en aquesta relat, els que podien ho feien a major escala també, però pot ser tenien més facilitat per trobar la complicitat de l’autoritat i no endur-se una multa, una pallissa, dos trets que duien el teu nom o deixar-se la vida.\nUn obra molt recomanable que retrata a la perfecció i fins i tot de manera simpàtica en ocasions una època ben dura. Et mostra el reflex d'aquells anys emprant un llenguatge ple d’expressions casolanes alhora que trobes referències als nostres costums sense deixar d’acostar-te a la que fou en el meu cas la infància dels meus pares, la dels que passaren la guerra sent xiquets i xiquetes, una infància ben difícil que hem de conèixer per a entendre’ls.\nEscriba el número 100468


Competicions Archives - Club Falcons Sabadell - Tennis Taula\nTORNEIG ZONAL A REUS\nMes de vint participants sabadellencs copen l’expedició que aquest cap de setmana anirà a Reus a la recerca d’una plaça per al Torneig Estatal que es disputarà a principis de l’any que ve a Valladolid. En categoria d’edats destaca el Falcons Sabadell A.E. amb la presència de 9 jugadors i el TT Sabadell 2016 amb 3 jugadors. Per part falconista estaran presents els Sub-23 Miquel Muñoz i Adrià Úbeda, els Infantils Alejandro Cruz, Carlos Allisis, Ferran Ortuño, Abril Salanova i Carla Navarro, l’alevina Mariona Martí i la benjamina Núria Macià. Per part del TT Sabadell 2016 estaran Marc Ferruz, Màrius Menéndez i Luca Khidasheli. A més d’ells també prendran part en la prova Sub-23 Femenina les ex-falconistes Maria Ballester (Santa Eulária) i Sara Ballester (Tramuntana Figueres). En aquestes categories els jugadors que compten amb opcions de classificació són les 2 Sub-23 femenines, els 2 sub-23 masculins i la benjamina Núria Macià.\nEn les categories Sèniors el Falcons Sabadell tindrà un únic representant en Sènior masculí que serà Roger Minguell. Per la seva banda la SCR El Ciervo tindrà una àmplia representació en les categories de veterans on son tot un referent amb la presència de 7 palistes. En +40 Xavi Villoro, en +50 Joan Antoni Ametllers i Vicenç Blasco, en +60 Rafael Agea i Francesc Castells, en +65 Ricard Palau i en +70 Pepe Pretel. D’ells molts compten amb possibilitats de classificar-se per al Torneig Estatal.\nNOVA VICTÒRIA DEL FALCONS SBD – SMATSA AGORA GRUP\nNOVA VICTÒRIA DEL FALCONS SBD – SMATASA AGORA GRUP\nEl segon equip falconista , el Falcons SBD – Smatsa Àgora Grup, va aconseguir una nova victòria a domicili enfront del CTT Ateneu 1882 de Sant Joan Despí. Els pupils de Joan Nogueras van realitzar un bon partit i només van deixar escapar els punts enfront del veterà Juan Díaz, jugador amb molta experiència i que ha jugat els últims anys a primera nacional. Enfront de Díaz van cedir Alex Sayago per 3-1 i Iván Ruiz per 3-0. En canvi els joves jugadors falconistes van aconseguir superar als locals Juan Díaz Jr i a Víctor Vinuesa Jr. Albert Farrés després d’un partit infaust la jornada passada va aconseguir els 2 punts derrotant a Víctor Vinuesa per 3-2 i a Juan Díaz per 3-0 en l’últim punt. Els altres 2 punts els van aconseguir Iván Ruiz que va superar a Díaz també per 3-0 i Alex Sayago que va superar a Víctor Vinuesa per 3-1 en el punt clau del partit. Amb aquesta victòria els falconistes se situen tercers en la classificació per darrere dels imbatuts Lluïsos de Gracia i Gimnàstic de Tarragona. El proper partit serà el dia 12 de Novembre a casa enfront del Titus Badalona.\nEl Falcons SBD – Smatsa Àgora Grup es desplaça a Sant Joan Despí\nPosted on 22 d'Octubre de 2016 22 d'Octubre de 2016\nNova jornada de Lliga Nacional aquest cap de setmana i novament torna a jugar només el Falcons SBD – Smatsa Àgora Grup de Segona Nacional que rendeix visita al Ateneu 1882 de Sant Joan Despí. L’equip sabadellenc espera confirmar el bon començament de temporada que ha realitzat que els ha portat a guanyar els 2 primers partits i fer patir en la darrera jornada al líder de la categoria. Els de La Creu Alta jugaran amb la seva tripleta titular formada per Iván Ruiz, Alex Sayago i Albert Farrés. Els de el Baix Llobregat compten amb un bloc molt experiementat on destaquen els veterans Juan Díaz i David Saiz acompanyats de Joan Díaz, Víctor Vinuesa i Christian Salvador. Un partit a priori molt igualat on la presència de David Saiz a l’alineació local pot decantar el partit a favor dels locals. Tots dos equips es troben a la zona noble de la taula classificatòria amb 2 victòries i 1 derrota darrera dels 2 líders, el LLuïsos de Gràcia i el Gimnàstic de Tarragona que són els únics equips imbatuts de la categoria.\nDoble partit de Nacional a la Sala Tennis Taula\nPosted on 14 d'Octubre de 2016 14 d'Octubre de 2016\nDoble compromís pel Falcons Sbd – Smatsa Àgora Grup en Lliga Nacional a la Sala Tennis Taula Ca Balsach. El primer equip falconista intentarà rescabalar-se del mal començament de temporada on en un mal primer partit va cedir per 1-5 en el debut de lliga enfront del Sosmatic Badalona on només Miquel Muñoz va poder donar el do de pit aconseguint el punt sobre Angel Carrión per 3-1 i cedint per 2-3 i 11-9 en el cinquè set enfront del jugador del CAR Adrià Fernández en un partit on va arribar a dominar per 9-8 el definitiu set. Els seus 2 companys, Adrià Úbeda i Adrià López no van estar al nivell i van cedir els seus 2 punts amb bastant claredat jugant a un nivell per sota de les seves possibilitats. En la segona jornada va tocar descansar i per tant aquest dissabte a partir de les 18 hores disputen la seva segona trobada enfront del CTT Esparreguera. Per part dels locals jugaran amb el mateix trident format per Muñoz, Úbeda i López. Els de el Baix Llobregat compten amb un dels grans jugadors de la categoria, Alexandre Vidal acompanyat per Francesc Masip i l’actual campió d’Espanya Aleví, Arnau Pons. Un partit que es preveu igualat on els punts sobre Masip i Pons són claus per aconseguir la victòria.\nDUEL EN EL CIM EN SEGONA NACIONAL\nPer la seva banda el Falcons SBD – Smatsa Àgora Grup de Segona Nacional compte per victòries els seus partits en la categoria. En un gran debut a casa es va imposar per 4-2 amb 2 punts d’Albert Farres i altres 2 d’Iván Ruiz. Va completar l’equip Alex Sayago. En la jornada passada es van enfrontar al ATT Premià al que també van aconseguir derrotar per 4-2. Amb el mateix trident Iván Ruiz va aconseguir 2 punts , Albert Farrés 1 i un altre d’Alex Sayago sobre l’ex-falconista Dani Castro per certificar la victòria dels pupils de Joan Nogueras. Aquesta setmana el partit és molt mes complicat ja que visita la Sala Tennis Taula Ca Balsach el líder de la categoria i gran favorit a l’ascens, el Lluïsos de Gracia. Els de la capital compten amb la presència de l’ex-falconista Martí Folch, Xavi Casadevall, Francesc Castillo i Ferran Cano. Un partit amb clar color visitant on els locals canviaran el seu trident titular a causa de la baixa d’Albert Farrés i seran de la partida amb Iván Ruiz, Alex Sayago i el debutant Roger Minguell.\nNúria Macià subcampiona Open Benjamí de Cassà\nPosted on 9 de Setembre de 2016 9 de Setembre de 2016\nEl cap de setmana passat s’ha disputat a Cassà de la Selva una nova edició del prestigiós Open Benjamí de Cassà de la Selva, primer torneig de la temporada pels més petits, amb participació i grans resultats de dues noies de la pedrera falconista, Mariona Martí i Núria Macià. Mariona Martí va mostrar una gran progressió respecte a la temporada anterior, quedant setena finalment, després d’una trevalladíssima victòria final contra Mariona Bach del CTT Badalona. La Núria Macià va demostrar una vegada més el seu nivell i que és una de les promeses catalanes de la categoria en el seu últim any de benjamí. Va quedar segona del torneig cedint només davant la intractable Silvia Coll del Vic TT, actual campiona d’Espanya benjamí. La resta de partits Núria els va guanyar amb molta autoritat demostrant la gran progressió que porta en els darrers mesos. En resum bon campionat, que dóna moral respecte a la temporada que s’acaba d’iniciar.\nEL FALCONS SABADELL 3er EN LA CATEGORIA SUB-23 FEMENÍ\nPosted on 27 de Juny de 2016 27 de Juny de 2016\nMEDALLA DE BRONZE EN SUB-23 FEMENÍ\nEl Falcons Sabadell s’ha penjat la medalla de bronze en la competició sub-23 femení. La dupla formada per les germanes María i Sara Ballester han aconseguit pujar al podium lluitant amb les millors. Pocs dies després de penjar-se també el bronze en els dobles absoluts, van acabar terceres en la seva categoria. En els últims dies de competició va destacar la benjamí Nuria Macià, arribant als vuitens de final individuals i fent bon tandem amb Mariona Martí. Per a uns el premi, el merescut premi ja era el de poder participar i jugar el seu primer Campionat d’Espanya, el primer de molts si segueixen entrenant i treballant amb la mateixa il·lusió i les mateixes ganes que l’última temporada. Per a uns altres era la confirmació de la seva gran evolució en els últims mesos. I això es va veure reflectit a Blanes on van aconseguir victòries de gran mèrit com la d’Ivan Ruíz contra el jugador de Divisió d’Honor Jordi Latorre (Borges). Sigui com fos cal destacar als 20 palistes del Falcons que van estar a Blanes. Saber on aquestes i el que es pot fer en el futur només depèn d’un mateix. Els protagonistes sabadellenses i del Falcons han estat Nuria Macià, Mariona Martí, Martina Li Polo, Carla Navarro, Abril Salanova, Laura Oliveras, Marc Ferruz, Adrià Weisz, Genís Ruíz, Xavier Garcia, Jordi Yu, Oscar Rodríguez, Màrius Menéndez, Jordi Weisz, Ivan Ruíz, Alex Sayago, Albert Farrés, Daniel Castro, Miquel Muñoz, Joan Alcaraz, Martí Folch i Maria i Sara Ballester. I per molts anys més, per molts Campionats d’Espanya més.\nLA PEDRERA DEL FALCONS SABADELL DEMOSTRA A BLANES QUE TÉ FUTUR\nPosted on 27 de Juny de 2016 21 de Gener de 2017\nDes de benjamins fins a sub-23, els falconistas han competit en la gran cita anual\n10 dias de gran tennis de taula a Blanes amb la disputa dels Campionats d’Espanya de tennis de taula en categoria benjamí, aleví, infantil, juvenil i sub-23. La competició sub-23 es disputa aquest cap de setmana i serà la que tancarà la competició. Es tracta d’una competició destacadísima al calendari que ha comptat amb presència del Falcons Sabadell en totes les categories. La representació falconista en categories d’edats ha estat formada per Nuria Macià, Mariona Martí, Martina Li Polo, Carla Navarro, Abril Salanova, Laura Oliveras, Marc Ferruz, Adrià Weisz, Genís Ruíz, Xavier Garcia, Jordi Yu, Oscar Rodríguez, Màrius Menéndez, Jordi Weisz, Ivan Ruíz, Alex Sayago, Albert Farrés, Daniel Castro, Miquel Muñoz, Joan Alcaraz, Martí Folch i Maria i Sara Ballester. Un nombre important de palistes que ha estat a Blanes amb l’entrenador Joan Nogueras al capdavant i que ha pogut competir en aquesta gran cita anual. Al costat de Nogueras han estat com a entrenadors Pere Weisz, Richard García i Ignasi Weisz. Per a alguns ha estat el seu primer Campionat d’Espanya i tota una gran experiència de cara al futur. I futur en la pedrera del Falcons Sabadell hi ha i per a molts anys.\nL CAMPIONAT DE SABADELL DE TENNIS DE TAULA\nPosted on 22 de Juny de 2016 25 d'Agost de 2016\nFeu click aquí per fer la inscripció als DOBLES\nFeu click aquí per fer la inscripció a les altres categories