Pingtwitter - oled va explicar: com funciona, per què és bo i si és adequat per a vosaltres\nOLED va explicar: com funciona, per què és bo i si és adequat per a vosaltres\nActualment hi ha tantes tecnologies de televisió de so semblant (LED, OLED, QLED i altres) que és difícil saber què és què. OLED és una de les tecnologies més populars per amillors televisors, i escoltarà que parlen molt els revisors com nosaltres i el personal de la botiga, però en realitatsignificapoques vegades es discuteix: estem aquí per dir-vos exactament què és l'OLED i per què val la pena prestar atenció.\nOLED significa 'díode emissor de llum orgànic'. La part LED que probablement ja coneixeu: les llums LED són petites bombetes. En un panell de televisor OLED, cadascun dels seus píxels és una col·lecció de LEDs per a adolescents.\nEmeten la seva pròpia llum i, quan no emeten llum, són tan negres com ho farien si s’apagés la pantalla, cosa que altres tipus de televisors no poden aconseguir. Això els permet oferir un contrast gegantí (la diferència entre la foscor que pot tenir una pantalla i la llum que pot tenir), i aquest és el seu gran punt de venda, ja que crea imatges que s’assemblen molt més a com es van capturar a la pel·lícula (i a què ull veu).\nConeix els millors televisors OLED\nOLED vs QLED: les dues millors tecnologies de televisió comparades\nLes millors barres de so: actualitzeu el televisor amb aquests altaveus\nOLED va explicar: Com funciona\nTemps bàsic de ciència: un LED és una llum petita i eficient en energia que s’il·lumina quan els electrons passen d’un material ric en electrons a un altre amb deficiència d’electrons.\nUna sola cèl·lula OLED és essencialment la mateixa cosa. La part 'orgànica' del nom fa referència al material utilitzat per fer realitat la màgia: els OLED utilitzen petites molècules o polímers a base de carboni, que difereixen dels productes químics inorgànics utilitzats en els LED tradicionals.\nAquests materials orgànics més senzills que produeixen llum són més lleugers, més flexibles i més econòmics que els conductors inorgànics i fan que els dissenys de pantalles més complexes siguin més fàcils d’obtenir, necessaris si voleu empaquetar-los en milions de píxels.\nPer descobrir com una pantalla OLED crea color, tornarem a l’escola. La llum blanca és una barreja de vermell, verd i blau i cada tipus de pantalla utilitza un mètode diferent per distingir la llum blanca en aquells colors components (o una barreja d’ells), ja que és el que cal veure.\nEls televisors LCD fan ús de filtres per tallar selectivament una retroiluminació blanca en cada color, bloquejant el vermell i el verd perquè només vegeu el blau, per exemple.\nOLED fa les coses de manera lleugerament diferent. Un LED només pot emetre un sol color a la vegada, de manera que els panells OLED de LG (tots els fabricants de televisors utilitzen panells fabricats per LG, de manera que això s'apliqui independentment del fabricant de televisió que compreu) utilitzen un sandvitx de dues capes de materials que produeixen blau i , curiosament, groc.\nPer què? El groc, en termes de barreja lleugera, és una combinació de verd i vermell. Barregeu-ho amb blau i obtindreu blanc, i l'ús de dues capes de colors en lloc de tres redueix la complexitat i el gruix potencial del tauler. Una màscara de color sobre la part superior de cada filtre de píxels il·lumina el color que es requereix.\nEn poques paraules: en un televisor LCD, els píxels no poden generar la seva pròpia llum; una llum darrere del panell ho ha de fer, que brilla a través dels píxels per arribar als vostres ulls.\nEn un panell OLED, els mateixos píxels generen la llum, és a dir, el panell pot ser més prim i la llum es pot controlar més.\nOLED va explicar: quins avantatges hi ha?\nCom hem esmentat, les capacitats de contrast d’OLED són absolutament inigualables. Si un píxel es torna negre, està totalment apagat. Als televisors LCD (que inclouen televisors LED i QLED), és molt difícil que els televisors es tornin completament negres, ja que utilitzen una retroiluminació brillant darrere dels píxels per generar llum i no és fàcil bloquejar-la totalment (tendeix a els negres es veuen grisos o poden transmetre a zones fosques des de zones més clares).\nA OLED, això no és cap problema, ja que cada píxel es pot ajustar al nivell exacte de brillantor al color exacte que ha de ser. Això fa que els televisors OLED siguin reconeguts per la seva precisió respecte a la visió i el matís originals d’una pel·lícula; sobretot per a les coses malhumorades, la subtilesa de les imatges dels televisors OLED són fantàstiques.\nTambé vol dir que una zona lluminosa pot estar just al costat d’una zona molt fosca, sense que hi hagi cap sortida de sang des de la zona clara que contamina la foscor; hi ha un realisme que no s’adona que falta el televisor actual fins que no el veu.\nAixò fa que l’OLED sigui excel·lent per al vídeo d’alta gamma dinàmica (HDR), que registra una gamma més gran de contrast i colors més amplis que el vídeo estàndard; realment, OLED pot treure tot el que s’ha gravat.\nLa reproducció de color OLED és generalment la més precisa, ja que cada píxel (i, específicament, la seva brillantor) és adreçable individualment, tot i que això depèn de la qualitat del processador del televisor.\nEls televisors OLED també tenen una visibilitat excel·lent des d’angles diferents de la recta, tot i que els colors canvien en alguns aparells antics quan es veuen des d’un angle, en els aparells moderns és molt fiable.\nLa naturalesa flexible d’OLED significa que les pantalles no es limiten a cap proporció, resolució o estil concret, i el fet que produeixi il·luminació i color a partir dels mateixos píxels significa que es poden fer increïblement primes, ja que el televisor de fons de pantalla de LG de 4 mm més prim exemple.\nTambé poden ser literalment flexibles (LG, de nou, ho ha demostrat amb el Signature R enrotllable) i fins i tot poden ser transparents; hi ha hagut molts prototips de televisors que poden desaparèixer quan estan apagats. Actualment, això sol ser molt car, però sí que funciona.\nOLED va explicar: quins són els inconvenients?\nTot i que OLED és capaç d’obtenir una qualitat impressionant en les seves imatges, no és perfecte. L’inconvenient més evident quan es compara paral·lelament amb els panells LCD de preus similars és la brillantor.\nSens dubte, trobareu una brillantor molt millor als panells QLED, especialment: si esteu en una habitació amb molta llum ambiental o llum solar, les pantalles OLED apareixeran més rentades i la imatge tindrà problemes. En una habitació fosca i controlada, l’OLED és el seu element, però quan diem que els televisors LCD poden ser més brillants, ens referim a aixòmoltmés brillant: al voltant del 50% més brillant per als conjunts de gamma mitjana i diverses vegades més brillant a l'extrem superior. Això fa que els OLED siguin menys versàtils que els bons televisors LCD de moltes sales d’estar, tot i que els televisors OLED encara són molt més brillants que els televisors LCD barats.\nI, tot i que l’OLED sovint és més precís amb els seus colors, tampoc no és tan vibrant com el QLED, que tendeix a esclatar la seva imatge molt saturada directament a la retina. Això és en part una cosa preferent, però a molta gent li agrada molt la vibrància d’un conjunt QLED en comparació amb el model OLED (tot i que Philips fabrica televisors OLED amb colors especialment intensos, de manera que no és tan OLEDno potaconseguir-ho, sobretotno ho fa).\nTradicionalment, OLED ha tendit cap al final més car del mercat i, tot i que això millora, significa que OLED només acaba d’arribar al preu inferior als 1.000 € / 1.000 €. Les mides de pantalla disponibles també solen ser més limitades que les de la pantalla LCD, ja que la pantalla LCD és molt més fàcil d’escalar.\nTambé hi ha problemes de retenció d’imatges als televisors OLED. És extremadament rar en els nous equips, però si deixeu un canal de notícies bàsicament les 24 hores, el logotip es convertiria en un fantasma a la cantonada. Hauríeu d’arribar als extrems perquè això passés a la pràctica, però és possible.\nOLED ha explicat: és adequat per a vostè?\nLa nostra guia anterior us ajudarà a saber què esteu veient quan veieu un televisor OLED en una botiga i us ajudarà amb els pros i els contres de la tecnologia OLED a la pràctica. Però aquí teniu un resum breu del que heu de pensar a l’hora de triar si voleu anar amb un televisor OLED o no:\nOLED ÉS BON PER:\n• Contrast ric i profund que sembla realista\n• Precisió dels colors\n• Excel·lents angles de visió per a persones assegudes fora del centre\n• Aquests dissenys es poden muntar a la paret discretament\n• Apte per a habitacions amb poc sol o habitacions dedicades a la visualització\nOLED ÉS DÉBIL PER:\n• Brillantor: lluita per superar especialment la llum solar\n• Possible retenció d’imatges: si voleu deixar un canal nou tot el temps, és un risc\n• Colors en negreta: si voleu que siguin atractius i atractius en lloc de precisos\n• I els jocs comencen a partir de quatre figures, de manera que no són especialment adequades per a la cartera\nAra aneu al nostrellista dels millors televisorsi escolliu entre els televisors OLED (o LCD) que tenim, en diversos pressupostos.\nEls millors televisors de 55 polzades- Entren els televisors OLED de mida més petita (actualment)\nEls millors televisors de 65 polzades- l'altra mida comuna per a l'OLED\nLes 10 millors funcions de Google Chrome que encara no utilitzeu\nPer què esperar el Black Friday? Ring Video Doorbell Pro té un 22% de descompte en aquest moment\nWindows 10 esbufegarà i bloquejarà els jocs pirates i el maquinari no autoritzat\nrevisió de thrustmaster t-gt\nquant de temps té el contracte de Sony amb la convocatòria del deure\ndata de llançament de oneplus 6t als EUA\nquè és un minut actiu a fitbit\nAconseguiu aquest Nintendo Switch Lite Animal Crossing: New Horizons Bundle per robar\nRevisió de l’Oppo Reno 4 Pro 5G: un guardià de primera qualitat amb un cop de puny


"Hem tingut més pressió, però de la pandèmia hem aprés a veure les coses amb més calma" - Levante-EMV\n"Hem tingut més pressió, però de la pandèmia hem aprés a veure les coses amb més calma"\nEstudiants de l’IES Juan de Garay de València expliquen com la semipresencialitat ha marcat les classes i l’experiència d’abordar transicions entre etapes educatives en el context de la covid-19\nAlumnat de l’IES Juan de Garay de València es despedix del curs 2020-21 al pati del centre. francisco calabuig | FIRMA FOTÓGRAFO\nEl 2020-21 és possiblement el curs del qual més s’ha parlat abans que s’iniciara i, segurament, també serà ben recordat en un futur. Amb una planificació acuradíssima i una normativa mai vista anteriorment, escoles i instituts es van preparar durant l’estiu «postconfinament» per a fer front a un repte gegant: acollir, amb total seguretat, a la immensa comunitat educativa valenciana, després d’una quarantena que es va allargar quasi tres mesos i va tancar en casa població de tot el món.\nNo obstant això i malgrat la pandèmia, la determinació era clara i així ho van manifestar les autoritats educatives, tant des del ministeri com des de la conselleria, amb el suport de directors i directores: els centres educatius havien de reobrir al setembre, per a garantir el dret fonamental a l’educació i, també, revertir les escletxes socials que s’han ampliat amb la crisi sanitària. I és que, a més de la ingent tasca formativa, les escoles són el primer lloc de referència per als infants més enllà de la llar, i l’espai més segur durant unes hores al dia per als xiquets i xiquetes que creixen en entorns desfavorables.\nAixí, amb la plantilla docent més gran de la història i una inversió «extra» de més de 200 milions d’euros a la Comunitat Valenciana, les aules van tornar a acollir a l’alumnat i el professorat —entre immensa emoció— mig any després que tothom escoltara per primera vegada l’aleshores desconeguda paraula «covid-19».\nEl coronavirus ha fet del que finalitza hui per a tots els nivells educatius, un curs atípic i difícil i, per això mateix, ple de reptes i aprenentatges, tot i que alguns hagen sigut forçosos. Per a este últim número d’Aula del 2020-21, Levante-EMV dona bona part del protagonisme a l’alumnat, que no sol centrar els debats: estudiants de diferents cursos d’ESO, Batxillerat i Formació Professional de l’IES Juan de Garay de València compten com han viscut els últims mesos. En línies generals, censuren els comportaments irresponsables de la gent de la seua generació, però també consideren que la societat en general podia haver sigut més responsable.\nHan acusat, segons afirmen, l’ensenyament semipresencial que el centre va haver d’implantar en la majoria de nivells fins al tercer trimestre, encara que reconeixen la part positiva de tindre més temps a casa per a fer treballs i deures. Això sí, han sentit que la distància social —amb pupitres separats a les classes i amb menys companys per aula per la limitació de les ràtios— ha generat una manera diferent de relacionar-se entre ells i també amb el professorat, amb un ambient atípic.\nJuan Manuel Hernández, acaba de finalitzar 2n de Batxillerat i explica que al setembre sí que hi havia certa sensació de «por» a classe, però ja amb la selectivitat liquidada reconeix que «no ha sigut un mal any». «Sí que hem tingut més pressió perquè no sabíem si en algun moment ens tocaria anar-nos-en a casa per un brot, però per altra banda vèiem que tot anava bé i ens vam acabar acostumant», afirma.\n«L’aprenentatge que hem tret de la pandèmia és a prendre’ns les coses amb més calma», assegura este estudiant que espera que el seu primer curs universitari —tal vegada en Periodisme o Comunicació Audiovisual— siga més «normal».\nA Juan Manuel, la pandèmia l’ha pillat en una important transició entre etapes educatives, igual que a Laura Gómez, Indira Vilar i Sohanny Guerrero, que han cursat 1r de Batxillerat. Estes tres joves van finalitzar l’Educació Secundària Obligatòria durant el confinament i amb teledocència. Expliquen que al primer trimestre de 2020-21 la semipresencialitat fou complicada, però esta organització ha fet l’aprenentatge «més fàcil» que el que es va adoptar forçosament el març de 2020.\nDe fet, Indira afirma que en el professorat també es va notar «la falta de costum de donar classes online»; i Laura reconeix que sí que van començar Batxillerat amb cert temor que la situació del curs passat els haguera fet tindre menys coneixements, però «després te-n’adones que no era tan complicat i que pots fer-ho bé».\nSohanny, per la seua part, explica que el canvi de la nit al matí i del confinament «va ser nou per a tots» i, malgrat les dificultats, diu que «els professors també s’han adaptat i han fet un bon treball».\nAndrés Mocholí, que enguany finalitza un cicle superior de Disseny d’Aplicacions Web reconeix que la tornada a les aules el va sorprendre: «pensava que ens anaven a deixar a casa, ja estava mentalitzat». En el seu cas, la pandèmia el va pillar en 1r d’FP i, este curs li ha dificultat trobar unes pràctiques que al final sí que van arribar.\nA ell, la situació actual li ha fet «reflexionar». «Van ser tres mesos de paró i em van permetre pensar què vull fer amb la meua vida», afirma, mentre que el més jove del grup, Iván Macías, de 2n d’ESO, assegura que ha sigut una «prova» del que pot passar a la vida. «Ha sigut una situació extrema en la qual havíem d’estar molt units i ens hem adonat que no tot és etern», explica, al mateix temps que afegix: «li hem donat valor a coses que abans no ho fèiem, com la importància de la família».\nPer la seua part, Nadia Migaña, de 3r d’ESO, està preocupada perquè per la semipresencialitat tem que ha aprés «els continguts justos» i això podria afectar-li a l’hora d’acabar l’ESO. Creu que als centres s’han respectat més els protocols per «por a les conseqüències, però fora [al carrer] no es complixen a rajatabla», com també pensa Fiorella Campaña, de 4t d’ESO, per a qui el més dur fou el temps de confinament i la por que la seua àvia es contagiara.\nNadia, a més, critica «l’egoisme» adult. «Sembla que, com han viscut més, no els importen algunes coses. Pots pensar el que vulgues, però respecta a la resta; sigues solidari i responsable», defensa en referència al compliment de les mesures. «Ens diuen ‘irresponsables’ però molta gent major també fa el que li dona la gana», critica.\nPer a Sergio Alcívar, de 4t d’ESO, una de les errades va ser transmetre als joves que el virus afectava més a persones majors. «Ens van dir que no ‘anava’ amb nosaltres des del principi...», afirma com a justificació d’algunes conductes.\nPer a ell —que el pròxim curs iniciarà una FP—, el canvi que ha notat a les classes ha sigut la falta de companyonia. «La comunicació s’ha reduït; abans les classes eren més caòtiques, però ens ajudàvem», reconeix. A més, com Nadia, ha vist que hi ha continguts que han «desaparegut».\nL’alumnat dubta que després de la pandèmia hi haja «millors persones» que abans; i reconeixen que tot el viscut ha sigut un shock en molts aspectes. Amb esperança, però, són conscients que «queda molt de camí per a tornar a estar com abans», pel que creuen que s’apropa una nova i lenta desescalada final.


Anar a passejar la tortuga - Blog d'Albert Boix Curós\nLes obligacions també tenen una percepció del temps a cada un de nosaltres. Anar a passejar la tortuga és una feina amb molta paciència. Si anem a passejar un gos o un canari com fan a la Xina, el temps de semi-lleure-obligació és diferent a anar a passejar una tortuga. Encara que anar a passejar una tortuga sigui una cosa inventada. Fa veure el ritme d’una cosa i l’altra.\nTots tenim la percepció del temps diferent. Si tu estàs més mirant cap al futur, el present o passat podem entreveure el ritme que aniràs. Si la teva professió és tranquil·la o estressant com un bibliotecari o un cuiner a hora punta, respectivament. Fa que ens agafem les coses de manera diferent. Potser el bibliotecari anar a passejar la tortuga ho trobarà avorrit o el cuiner ho trobarà relaxant.\nEl fet d’entendre els diferents ritmes de les persones només ho pots saber si ho has viscut tu mateix. També hi ha els que aprenen estudiant-ho de manera tècnica. I recordo que saber i conèixer és diferent. Saber ho has experimentat i conèixer-ho no.\nAnar ràpidament o anar a poc a poc no és una certesa. És només una percepció. Li pots dir a una persona que va lenta o va ràpida, però és una cosa de la seva capacitat i de com se sent, no de com tu la veus.\nEl contrari al ritme que portem diàriament potser és el que busquem. Si anem relaxats busquem una mica de «chispa» i si anem estressats potser busquem relaxar-nos. Si fem coses complicades, potser busquem la simplicitat. Si fem coses que ens semblen fàcils potser busquem una explicació científica complicada. Tot amb permís i seny de la nostra percepció. Encara que relaxat i fàcil és més mengívol.\nPodem experimentar qualsevol acció de la nostra vida fent-la molt més ràpid del normal o molt més lenta del normal. Molt més ràpid al llindar dels límits físics i molt més lenta sense arribar a avorrir-se.


Actualitzat 20/11/2020 10:22\nL'Alberto Feito és un veí de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) que fa més de set mesos que està vivint fora de casa perquè l'asseguradora no li vol pagar els danys ocasionats per uns aiguats el mes d'abril.\nAlberto Feito fa set mesos que no viu a casa seva\nEls inquilins de dos pisos de Banyeres del Penedès, entre els quals es troba l'Alberto, fa set mesos viuen fora de casa perquè l'asseguradora encara no els ha indemnitzat pels danys ocasionats arran d'un aiguat el mes d'abril. Unes obres a mig fer a la teulada de l'edifici van propiciar que s'inundessin els pisos de la tercera planta i que les filtracions fins i tot arribessin a la segona.\nEls inquilins de sis habitatges van haver de marxar de casa i, tot i que la majoria ja han cobrat i han pogut tornar-hi, Alberto Feito i un altre veí encara no han rebut cap indemnització. Segons Feito, el BBVA li ha ofert 2.400 euros per una part dels danys, però ell reclama 7.000 euros. L'Ajuntament amenaça de deixar de treballar amb el BBVA si no resol la situació.\nL'Alberto Feito és un veí de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) que fa més de set mesos que no viu a casa seva per culpa de l'asseguradora / Wikimedia Commons\nL'asseguradora no es fa càrrec dels danys de les pluges\nSegons l'afectat, els pèrits van arribar a afirmar que els danys que tenia als mobles no es devien a les pluges sinó "al desgast habitual de la llar", on porta vivint des de fa quatre dècades. Desesperat, dilluns va començar una vaga de fam, però l'endemà a la tarda la va acabar deixant per motius de salut.\nPer tot plegat, Benach ha garantit que si l'entitat bancària "no respon" impulsaran un decret per tal d'avançar diners als afectats que encara no han pogut retornar a casa seva. A més, ha advertit que si aquesta setmana no resol la situació, l'Ajuntament deixarà de treballar amb el BBVA i traspassarà els diners a un altre banc. "D'entitats així no en volem. Set mesos són una vergonya", ha denunciat l'alcalde.


Els EUA limitaran per primera vegada les emissions de diòxid de carboni | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nObama anunciarà aquest dilluns el seu pla més ambiciós en la lluita contra el canvi climàtic\nWashington 2 AGO 2015 - 19:02\tCEST\nEl nou pla exigirà als Estats una transició a les energies renovables. Jim Cole AP\nEl president dels Estats Units, Barack Obama, revelarà aquest dilluns el seu pla definitiu per reduir les emissions de diòxid de carboni a l'atmosfera. Es tracta de la primera vegada que un mandatari nord-americà imposa límits a les emissions de les plantes energètiques del país, per la qual cosa Obama pot convertir la seva lluita contra el canvi climàtic en una de les claus més importants del seu llegat a la Casa Blanca.\n“El canvi climàtic ja no és un problema de les generacions futures”, va afirmar el president en un vídeo avançat per l'Administració a la seva pàgina de Facebook. En el vídeo, Obama descriu el nou pla com “el pas més gran i més important que hagi fet els EUA en la lluita contra l'escalfament global”.\nLes plantes energètiques dels EUA són responsables d'un terç de totes les emissions de diòxid de carboni i altres gasos contaminants del país. El paquet de mesures, que es signarà aquest dilluns a la Casa Blanca, va més enllà que el plantejament anunciat l'any passat per Obama i cerca tant la reducció d'emissions tòxiques com l'adopció d'energies renovables a una escala més gran.\nL'objectiu més ambiciós del pla suposa la reducció de les emissions de les plantes energètiques en un 32% el 2030 pel que fa als nivells de 2005, malgrat que l'esborrany havia establert el límit en un 30%. Segons fonts del govern consultades per mitjans nord-americans, l'Agència de Protecció del Medi Ambient (EPA, en anglès) també exigirà la utilització de més energies renovables, com la solar o l'eòlica. L'Administració ha eliminat la possibilitat de crear un període de transició per a les plantes emprant recursos com el gas natural, considerat menys contaminant, per accelerar el procés definitivament, i exigeix el salt directe a les renovables.\nLa Casa Blanca s'ha recolzat en les dades científiques més recents per justificar les seves últimes propostes. Les últimes previsions apunten greus conseqüències si la temperatura global puja una mitjana de dos graus i, com alerta Obama en el vídeo publicat aquest diumenge, el seu conjunt de mesures “pot no ser suficient”. Als EUA preocupen especialment les temperatures de les seves regions agrícoles, que farien molt difícil la collita en les properes dècades, la pujada del nivell del mar, l'augment de les catàstrofes naturals i les conseqüències per a la salut dels ciutadans.\nDes de l'anunci de l'esborrany l'estiu passat, la Casa Blanca ha xocat amb nombrosos legisladors del Partit Republicà, que van rebutjar el pla en nom dels Estats les economies dels quals depenen profundament del carbó. Més d'una dotzena d'Estats s'han negat a implementar-lo. Els conservadors van apuntar les greus conseqüències que atribueixen al pla d'Obama, com el tancament complet de plantes energètiques, pèrdua de llocs de treball i falta d'alternatives.\nL'Administració apunta un cost total de 8.800 milions de dòlars anuals fins al 2030, encara que la xifra pot variar una vegada que els Estats facin el seu càlcul final. Obama assegura en la seva presentació inicial del pla que han “escoltat” les veus que van parlar en contra del pla, per la qual cosa ha prorrogat dos anys la data límit per retallar les emissions, fins al 2022. La Casa Blanca establirà objectius específics de retallades per a cada Estat i després seran aquests els qui hagin de dissenyar un pla per aconseguir-los i presentar-lo abans del 2018.\nEl pla que presentarà Obama aquest dilluns també preveu un reforç del sistema conegut com "cap and trade" i que ja va rebre un fort rebuig per part dels republicans. El sistema consisteix en la creació d'un mercat en el qual els Estats poden comprar i vendre llicències per contaminar, a canvi d'interposar límits a les seves emissions. Les noves mesures afegeixen a més l'opció de rebre compensacions fiscals si les retallades comencen el 2020.\nEls legisladors i governadors republicans que s'oposen a aquesta regulació ja han expressat anteriorment la seva intenció de negar-se a adoptar les seves imposicions, que consideren una intromissió del poder federal en l'activitat dels Estats, així com una ofensiva en els tribunals. L'estratègia és similar a l'adoptada contra la reforma sanitària d'Obama, l'altre pilar del seu llegat en política domèstica.\nArguments per a la cita de París\nLes mesures que presentarà Obama aquest dilluns suposen un argument de pes de cara a la Conferència Mundial del Clima que se celebrarà el proper mes de desembre a París i on s'espera la signatura d'un acord global per a la lluita contra el canvi climàtic.\nEl president Obama es va comprometre amb la lluita contra el canvi climàtic des de l'inici de la seva presidència, però un primer xoc amb l'oposició republicana va fer que les seves propostes donessin pas a altres prioritats. La Casa Blanca ha donat el suport més gran a les dades que defensa la comunitat científica en aquests dos últims anys, recolzant-se directament en aquestes xifres per justificar les seves regulacions més ambicioses tant de cara als nord-americans com davant altres nacions.\nEl 2014, els EUA es van comprometre a retallar les emissions de diòxid de carboni fins a un 28% el 2025, en comparació dels nivells de 2005. No obstant això, la nova regulació apunta retallades encara més grans que poden servir als EUA per justificar la seva postura davant altres potències contaminants –com la Xina, l'Índia o el Brasil– i exigir compromisos més grans en la propera cita de Nacions Unides.\nCom a preàmbul per a aquell cita, Obama també va aconseguir el 2014 un acord bilateral amb el govern xinès per reduir les emissions de cadascun dels respectius països i així augmentar la pressió a altres nacions. A través d'aquest pacte, la Xina va accedir per primera vegada en la seva història a aturar l'augment de les seves emissions abans del 2030.


Tossa rebutja congelar l'IBI i acusa CiU de voler arruïnar el municipi - Diari de Girona\nTossa rebutja congelar l'IBI i acusa CiU de voler arruïnar el municipi\nL'increment del tribut es debat en un ple extraordinari amb retrets entre el nou i l'antic equip govern\ntossa de mar | e.b./ddg 13.01.2012 | 01:00\nEl ple monogràfic sobre l´IBI es va celebrar ahir al vespre. carles colomer\nL'augment de l'IBI (Impost de Béns Immobles) al municipi de Tossa de Mar ha centrat l'actualitat municipal les últimes setmanes i ahir va viure el seu punt àlgid amb la celebració d'un ple extraordinari demanat pel grup municipal a l'oposició, Convergència i Unió (CiU).\nAquesta formació política manté un actitud bel·ligerant per l'augment del 54 per cent d'aquest impost als tossencs i que ara amb la reforma del govern de l'estat espanyol s'enfilarà un 69 per cent. El grup de CIU liderat per Immaculada Colom va defensar ahir la seva proposta -a la què donen suport 2.227 ciutadans- de no incrementar aquest impost durant el 2012, que es va aprovar amb les ordenances l'equip de govern de Tossa Unida i el Partit Socialista.\nSegons els convergents, l'augment de l'IBI no servirà "per a res més que per inflar les despeses per damunt del que el poble és capaç de suportar" amb els seus impostos. I també van criticar el model de gestió econòmica de l'equip de govern actual liderat per Gisela Saladich (TU). I afegien en un comunicat, que és el mateix model "de gestió caòtica i irresponsable del mandat funest de Pilar Mundet 2003-2007, que va conduir la hisenda municipal al límit de l'abisme".\nEn canvi des del govern de Tossa, els seus membres van ressaltar que rebutjaven la proposta del grup de l'oposició perquè "no aporta res de nou" i el va acusar de voler "paralitzar l'acció de govern i acabar d'arruïnar l'Ajuntament", segons l'alcaldessa.\nAlhora, el govern tossenc va recordar que està buscant solucions ajustades "a la legalitat" i que permetin reduir la pressió fiscal de l'IBI sobre els ciutadans tossencs, que han vist com la mesura dde Rajoy d0augmentar el 10% el tipus de l'IBI per al 2012 es sumava a l'augment aprovat per l'Ajuntament en les ordenances fiscals. Tot i això la regidora de Promoció Econòmica, Maria Àngels Pujals va criticar CiU dient en un comunciat que "mentre uns creen incertesa i preocupació, nosaltres cerquem solucions".\nPer acabar, malgrat els retrets que es van veure entre les ?formacions de govern i la de l'oposició en el ple l'alcaldessa de Tossa de Mar va recordar que són "conscients que demanem un esforç molt gran als veïns en temps de crisi, però necessari per poder pagar deutes i prestar un mínim de serveis" i que "l'Ajuntament també està fent un esforç per reduir despeses".


Ascó, La Ribera d'Ebre, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nBlanes, La Selva, Girona, Catalunya, Espanya.\nBot, La Terra Alta, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nEl Baix Ebre, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nEl Priorat, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nLa Ribera d'Ebre, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nLa Terra Alta, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nMenorca, Illes Balears, Espanya.\nSanta Bàrbara, El Montsià, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nTivissa, La Ribera d'Ebre, Tarragona, Catalunya, Espanya.\nTortosa, El Baix Ebre, Tarragona, Catalunya, Espanya.


15M: indignats abans del 22MDesafectados\n15M: indignats abans del 22M\n- 19/05/2011 - 21:29 h\nAhir dimecres vaig estar en dues ocasions a la Plaça Catalunya: em vaig acostar al migdia per parlar amb algunes de les persones que estan acampades allà, que em van animar a assistir a l’Assemblea nocturna que celebren cada nit. Com el nom d’aquest bloc indica, la distància entre política i ciutadans s’ha fet gran en els últims temps i no sorprèn que s’estigui gestant un canvi i que sorgeixin moviments com el del 15M.\nLes manifestacions convocades a través de les xarxes socials han tingut un èxit que segur que molts no imaginaven. Les xarxes socials són molt poderoses i en ocasions els poders fàctics no les tenen en compte pel que realment representen: un fòrum en el qual expressar de forma lliure les opinions, on no hi ha ningú que es pugui atorgar el poder de la veritat absoluta perquè ningú té el poder. La plataforma “Democràcia Reial Ya” sembla tenir l’objectiu d’unir inquietuds a favor de trencar amb un sistema polític (i financer) que cada vegada més ciutadans pensen que no els representa.\nDe les converses que vaig mantenir amb diversos participants a Plaça Catalunya i del que vaig observar en el temps que vaig estar allà, em quedo amb diverses conclusions: a) ningú té de moment el protagonisme o el lideratge, b) els temes es decideixen de manera conjunta a les diferents comissions creades i en les assemblees diàries, c) no inciten a l’abstenció ni al vot en blanc, d) congreguen a tot tipus de ciutadans, majoritàriament joves, però també a persones de mitjana edat i gent gran. Avancen en funció del dia a dia, sense tenir un objectiu més definit que el mencionat de que el sistema polític i econòmic ja no els representa i actuen en funció del que passa en el present i d’acord amb el que es decideix en les assemblees . Sembla que comença a gestar la idea que l’acampada s’allargui més enllà del diumenge 22 i tenen molta confiança en que aquest germen que ara comença tindrà repercussions en el futur, tant a Espanya com fora.\nNo vaig poder assistir a l’assemblea d’ahir perquè a les 22:45 no havia començat encara i havia de marxar, suposo que va començar quan la cassolada va acabar. El que sí que pot observar és que les diferents comissions creades (premsa, logística, menjar, xarxes socials, entre altres) funcionen i prenen decisions cada dia. El moviment ofereix, en teoria, cabuda per a tothom, però la realitat que vaig observar en algun moment no era aquesta. Al migdia vaig presenciar crits, acusacions de racisme i postures excloents de qui no defensi un radicalisme d’esquerres, que em van deixar sorpresa. Hi ha persones amb postures molt radicals l’únic objectiu de les quals sembla més estar en contra del sistema, sigui quin sigui, que el bé comú, pel que en vaig tenir la impressió que alguns tindrien la mateixa actitud si estiguessin a Tombuctú en lloc de a Barcelona. Si no aconsegueixen rebutjar postures excloents, extremes o violentes, aviat s’acabarà el que estan gestant.\nMentrestant, encara que sigui per frivolitzar una mica al respecte d’un altre tema, em prenc la llibertat d’establir una classificació dels candidats a l’alcaldia de Barcelona en funció del seu atractiu físic i la seva capacitat de comunicar. Al tanto, que no opino sobre el missatge, sinó sobre com ho transmeten, és a dir, parlant clar, de si coneixen la gramàtica de la seva pròpia llengua i saben utilitzar-la de forma correcta. Pel que fa a l’atractiu és, evidentment, una opinió molt personal. I el rànquing quedaria així: 1) Portabella (és guapo i s’expressa molt bé), 2) Trias (té l’atractiu de la maduresa i s’expressa molt bé), 3) Hereu (no és guapo però s’expressa bastant bé) , 4) Gomà (no és guapo però s’expressa bé), 5) Fernández (ni guapo ni lleig però s’expressa bastant malament). Segur que els resultats del dia 22 no tindran res a veure amb aquesta classificació, però em semblava un exercici divertit fer aquest rànquing diferent de l’habitual.\ndavid 22/05/2011 en 08:02\nLa plataforma “Democràcia Reial Ya” sembla tenir l’objectiu d’unir inquietuds ……\nQuina plataforma és aquesta? Ya o ja?\ndavid 22/05/2011 en 08:42\nde Reial no dic res…..\nInmaculada Ranera 22/05/2011 en 09:39\nDavid, tens tota la raó amb el “ya” I el “reial”. Pretenia deixar el nom com a “Democracia Real Ya” en castellà, però el corrector em va canviar el Real per Reial I jo no vaig parar prou atenció abans de penjar-li.


Els nostres serveis de vidre a tot Barcelona | Barcelona Hipervidre\nA Barcelona Hipervidre som experts en cristalleria quins serveis podem incloure dins d’aquesta catalogació? La veritat és que moltíssims.\nSom experts en el subministrament i tall de tot tipus de vidres a l’instant. També ens encarreguem de la seva manufactura. Entre aquesta gran generalització podem trobar productes com vidres transparents de 2 a 19 mm, laminats des del 3 + 3 a l’antiabala, vidres impresos com carglas, listral de ratlles, quadres, catedral i un llarg etc, també ens encarreguem dels armats per claraboies o de rajoles trepitjables per a terrasses. Així mateix, realitzem treballs concrets per miralls, vidres de sobretaula, prestatges, vidres lacats amb color, vidres de càmeres aïllants i fins i tot mampares de bany. Res se’ns resisteix, per això en el nostre mostrari de productes també pots trobar vidres per a marcs, Gravent o neveres, entre molts altres.\nTotes aquestes possibilitats fan que els nostres serveis siguin aptes tant per a cases particulars com per a negocis, fins i tot per a grans empreses amb necessitats especials, com la cristalleria de seguretat per a bancs, joieries i altres establiments.\nEl servei de tall a l’instant i l’ampli estoc està clar, però és que, a més, disposem d’un servei de reposició de vidres trencats que actua a l’instant. Qualsevol treball urgent podrem realitzar-lo en un termini molt breu de temps. Amb Barcelona Hipervidre no hi ha problema amb els horaris, ja que obrim de 7 a 17 ininterrompudament.\nA més, no podem oblidar que la nostra ubicació ens permet tenir un servei de logística i transport excel·lent, un altre servei extra que no podem deixar de banda. Som més ràpids que la competència, més eficients i transportem els nostres productes amb total cura. Els nostres professionals saben perfectament que l’èxit de la nostra empresa és precisament aquest, oferir un gran servei amb totes les garanties. Actuar ràpid però sense deixar de banda la delicadesa que el món de l’vidre requereix.\nTALL DE VIDRE I URGÈNCIES\nLa nostra empresa Barcelona Hipervidre és especialista en tot el que té a veure amb el vidre. No obstant això, si alguna cosa ens diferencia de la competència…\nEl vidre imprès, també conegut com vidre texturat, és un vidre o cristall que compta amb una peculiaritat; i és que una de les seves cares té un dibuix ..\nEl vidre laminat, o vidre laminat, és el resultat de la unió de diverses làmines de vidre monolític, de qualsevol gruix, per mitjà de…\nTRANSPARENTS DE 2 A 19 MM\nComptem amb vidres monolítics transparents de 2 a 19 mm. Una àmplia varietat de gruixos que ens permeten realitzar gairebé qualsevol treball que exigeixi aquest material…\nEls sòls de vidre trepitjables, o les rajoles trepitjables, són un producte cada vegada més comú. A Barcelona Hipervidre treballem també amb aquests vidres, donant un servei…\nA Barcelona Hipervidre comptem també amb experiència en armats per claraboies. Un cristall o vidre armat, és aquell que es fabrica a partir de el procés de colat de…\nVidres lacats color\nA Barcelona Hipervidre ens dediquem també, entre altres productes, als vidres lacats en color. Aquests cristalls reben un tractament especial a la resta, per això són capaços de tenir un acaba…\nSobretaula i prestatges\nA Barcelona Hipervidre també fabriquem i proveïm vidres de sobretaula. En el nostre mostrari trobaràs els vidres més adequats per col·locar a sobre dels teus mobles, ja sigui per…\nA Barcelona Hipervidre tenim experiència en tot tipus de vidres i vidres. Sí, ens encarreguem dels treballs més especials, però també podem donar altres serveis i productes més habitual…\nA Barcelona Hipervidrio també fabriquem i subministrem mampares de bany. Les mampares de bany són essencials per a aquestes estades, no només com a part estètica, també per…\nVidres de càmeres aïllants\nEl vidre de càmeres aïllants o vidre de cambra és un vidre per vidre que es forma per, al menys, dues peces de vidre que se separen entre si per una cambra d’aire deshidratat. Les peces de vidre…\nTant en una llar com en un negoci podem trobar peces amb vidre o cristall. Des d’un mirall al bany, fins al vidre d’una finestra o el d’una porta. Si bé és cert que el vidre és un material…\nA Barcelona Hipervidrio som especialistes en tot tipus de vidres. Sí, sabem que un vidre pot col·locar-se en moltíssims llocs, no només en finestres, portes o armaris. És més, els…\nA Barcelona Hipervidrio tenim cura a l’màxim la nostra relació amb els clients. Per aquest motiu, la nostra carta de productes és àmplia i d’una qualitat extrema. No obstant això…


ALUMNES I FAMÍLIES – EDUCACIÓ POSTURAL EN EDAT ESCOLAR\nAquest espai servirà per difondre els materials derivats del projecte de recerca. En concret en aquest espai podreu trobar informació sobre els qüestionaris que empraren, així com totes aquella informació que sigui d’interès per vosaltres o els vostres fills.\nPer la participació a l’estudi és necessari que el pares i/o tutors emplenin el qüestionari titulat “qüestionaris per les famílies” que inclou el consentiment informat. Us recordem que aquesta d’investigació té l’aprovació del Comitè d’Ètica de la Recerca (CER) de la Universitat de les Illes Balears (Nº 130CER19). Aquest consentiment informat així com totes les vostres dades compleixen el que disposa la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades Personals i garantia dels drets digitals i el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016.\nQüestionaris per a les famílies Qüestionaris pels nins/es\nUs recordem que el qüestionari per a les famílies l’han de contestar els dos progenitors, dintre d’aquest qüestionari podreu trobar el consentiment informat per aprovar la participació del vostre fill o filla a l’estudi PEPE. Emplenar el qüestionari per a les famílies només us durà 5 minuts.


Desarticulen una fàbrica de tabac il·legal a Constantí\nDesarticulen una banda internacional que tenia una fàbrica de tabac il·legal a Constantí\nDistribuïen tabac de 13 marques diferents a diversos països de la UE | La Policia Nacional ha detingut 22 persones i el frau ascendeix a més de 5 MEUR\ndilluns, 13 de maig 2019 - 11:08h\nDurant els dos anys que va durar la investigació, els agents van comprovar que el líder del grup estava perfectament instal·lat a l'Estat i tenia una xarxa de negocis legals dedicats a la construcció d'habitatges, al transport per carretera de tota mena de mercaderies i a la compra d'empreses a l'estranger. Tenia més de 200 treballadors dedicats a la construcció d'habitatges de luxe a Espanya i a Bulgària, a més de camioners d'empreses nacionals i internacionals de logística.\nEls residus s'emmagatzemaven a Sant Quirze del Vallès. Aquesta nau també guardava material per empaquetar el tabac. El producte es distribuïa en camions que es desplaçaven fins a Galícia, Andalusia, Regne Unit i Alemanya. Feien canvis de remolc en zones despoblades com a mesura de seguretat. La investigació l'ha dirigit el jutjat d'instrucció número 5 de Sabadell.\nUn detingut per la mort d'un home apunyalat al centre de Reus\n"Gran iniciativa mediambiental per recuperar el bosc de ribera del Morell" "URGENT: Un ciclista ferit menys greu en un accident a Constantí"\nConstantí detenció Policia Nacional


Martí Seguí, representant balear al XX Clínic de Formació d'Àrbitres de la FEB (18/07/2017)\nEl menorquí Martí Seguí participa aquesta setmana a Alcobendas (Madrid) al XX Clínic de Formació per a Àrbitres que organitza la Federació Espanyola de Bàsquet. Durant els propers cinc dies, un total de 24 àrbitres assistiran a diferents xerrades i conferències que contribuiran a la seva formació humana i esportiva.\nA l'acte inaugural van assistir: Carlos Peruga, representant arbitral en la Comissió Delegada de la FEB i Pedro Rocío Sánchez, secretari del Comitè Tècnic Arbitral de la Feb.\nCarlos Peruga va aprofitar l'ocasió per donar la benvinguda a tots els participants en el curs i agrair l'assistència a tots els participants. Seguidament, Pedro Rocío va valorar la importància de tenir a tècnics molt rellevants que compartiran els seus coneixements amb els assistents durant aquesta setmana. Va animar a tots a aprofitar l'oportunitat i a divertir-se també amb l'experiència.\nEn aquesta edició es comptarà amb la presència destacada de Carl Jungebrand, Director d'Arbitratge de FIBA; Juan Carlos Mitjana, Coordinador de Programes Arbitrals de FIBA i Alejandro Vaquera, Coordinador Àrea Física del departament arbitral de FIBA. Així mateix també assistiran els àrbitres internacionals Carlos Peruga Embid i Juan Carlos García González. Com en edicions anteriors, la AEBA col·laborarà amb la presència de José Antonio Martín Bertrán.\nLa resta de conferències seran a càrrec dels Tècnics i col·laboradors del Comitè Tècnic d'Àrbitres de la FEB que es desplaçaran per a l'esdeveniment: Pedro Rocío Sánchez, Xavier Amorós Porrini, Miguel Ángel Pérez Niz, Ángel de Lucas de Lucas, Miguel Ángel Palenzuela Pastrana, Ángel Pérez Bergua, Clara Baquero Pecino i Alberto Sánchez Sixto.\nCALENDARI DE PONÈNCIES:\n-CARLOS PERUGA: La imatge de l'àrbitre.\n-JUAN CARLOS MITJANA: La figura de l'àrbitre FIBA.\n-CARL JUNGEBRAND: Canvis de regles, mancades antideportivas i avanç il·legal.\n-ALEJANDRO VAQUERA: La importància de la preparació física.\n-JOSÉ ANTONIO MARTÍN: Control de partit.\n-XAVIER AMORÓS: Anàlisi dels campionats.\n-ÁNGEL DE LUCAS: Control del temps.\n-MIGUEL ÁNGEL PÉREZ NIZ: Arbitrar el joc sense pilota.\n-MIGUEL ÁNGEL PALENZUELA: Control dels bloquejos.\n-ÁNGEL PÉREZ: Analitzant jugades.\n-CLARA BAQUERO: Treball en equip: interaccions durant un partit.\n-JUAN CARLOS GARCÍA: Conviure amb l'error.\n-PEDRO ROCÍO: Organització arbitral i Club de l'Àrbitre com a eina formativa.


Barcelona 4 de Gener 2016.\nDes del Passat més de juny de 2015 tinc la responsabilitat de ser Regidora de Participació i Districtes de l'Ajuntament de Barcelona, en el si del govern del canvi que lidera l'alcaldessa Ada Colau. Dins d'aquestes responsabilitats assumeixo la Secretaria General de l'Observatori Internacional de la Democràcia Participativa (OIDP) i vull garantir que mantindrem i ampliarem el compromís en impulsar la cooperació internacional en matèria de democràcia participativa, transparència, i governs que caminin cap a la coproducció de polítiques públiques.\nEl govern municipal té un ferm compromís amb la participació ciutadana, la transparència i la inclusió social de tots els sectors de la ciutat. La mateixa candidatura que lidera el nou govern local ha estat una confluència d'actors polítics i ciutadans fruits de moviments i lluites socials, que porten l'ADN del treball associatiu i la democràcia participativa. Per tant tenim la voluntat d'innovar en les formes de governar per implicar a tota la ciutadania i utilitzar la intel·ligència col·lectiva de tots els veïns i veïnes. El context polític i social en què ens trobem, en el cicle de les primaveres àrabs, el 15M, els moviments d'occupy, ens obliguen a repensar la forma de fer política per tal d'assolit mètodes de treball de major qualitat democràtica incloent-'hi la veu de la ciutadania\nMés enllà de la voluntat política del nostre govern, vull reflectir el meu compromís personal en aquest projecte, fruit de la meva trajectòria que ha estat lligada al moviment veïnal, al treball per la defensa dels drets i les llibertats a la Xarxa, i la implementació de pràctiques de tecnopolítica i democràcia en línia. D'aquesta manera volem impulsar la democràcia participativa tant a la Ciutat de Barcelona com en l'àmbit internacional a través de l'OIDP.\nResto a la vostra disposició i espero que ens puguem conèixer en persona en les diferents trobades internacionals que coordina i participa l'OIDP per poder intercanviar experiències i punts de vista sobre la democràcia a les nostres ciutats.\nSecretària General de l'OIDP\nRegidora de Participació i Districtes


Aleix Sarri - Reconquerir Barcelona | NacióDigital\n«Els barcelonins ens hem de queixar menys dels turistes i reconquerir espiritualment i materialment la nostra ciutat»\nper Aleix Sarri , 20 de setembre de 2020 a les 20:16 |\nFa mesos que el centre de Barcelona és semidesert. Els locals tanquen. Els turistes no apareixen. L'atur augmenta. Les properes setmanes serem cada cop més conscients de la catàstrofe econòmica i social que ha provocat el virus. Més encara si tornés una situació de confinament amb la segona onada que vivim.\nMentrestant hi ha i hi haurà molts debats sobre el turisme. Sobre quants turistes volem. De quin tipus. Què podem fer perquè tornin. I com reaccionar quan ho facin. La situació és molt dura. I algunes coses no tornaran a ser com abans. Però és hora que siguem els propis barcelonins els qui reaccionem i tornem a mirar la nostra ciutat amb els ulls que tindríem si la miréssim per primer cop. Si no la donéssim per sabuda. Si ens n'adonéssim ni que fos per un mil·lisegon que en realitat no la coneixem com ens creiem. Que caminem pels seus carrers amb la mateixa il·lusió per descobrir coses noves com tindríem passejant per la Roma eterna o la Firenze del Renaixement. Per què, què hi fem anant tan lluny per conèixer noves cultures, ciutats i nacions quan ni tan sols coneixem la nostra?\nRecórrer de nou els carrers del gòtic amb una guia o un bon llibre d'història a la mà. Redescobrir la ciutat a través de la influència del món germànic, italià o jueu, com ens permeten les noves guies que han anat sorgint últimament de Cossetània Edicions. Tenir una "Mirada a la Barcelona medieval des de les finestres gòtiques" com promet una joia de llibre que m'han regalat justament avui.\nTrepitjar el punt més alt del mont Tàber al carrer Paradís, acostar-se al temple d'August o caminar pel carrer Llibreteria recordant que aquest és l'antic cardo màximus dels romans. Passejar pel carrer dels Comtes i observar l'escut que s'hi conserva de la Santa Inquisició, en un edifici molt i molt proper al Palau dels Comtes de Barcelona i a la Catedral. Aturar-s'hi i en el trencall amb el carrer de la pietat, alçar la vista i trobar una gàrgola de fusta en forma d'unicorn. Imaginar la Barcelona medieval i moderna, i com tot el poder es concentrava en aquells escassos 400 metres a la rodona, de la Casa de la Ciutat on hi havia el Consell de Cent fins al Pla de la Seu. Passejar pel carrer del Bisbe (l'antic Decumanus romà!) i mirar encara que sigui des de fora el palau gòtic que avui ocupa Omella, la casa dels Canonges, avui residència del President de la Generalitat i seu de la Conselleria d'Exteriors, però que tantes conspiracions devia haver acollit.\nObservar de nou la façana del Palau de la Diputació del General (la Generalitat) construïda per Pere Blai cap al 1600 i imaginar com n'era d'imponent en una Barcelona en què el carrer Ample es deia així perquè, efectivament, era el més ample (i noble) de la ciutat. Anar a la plaça de Sant Just i Pastor i acostar-se a l'església del mateix nom que fou catedral catòlica durant l'època visigoda. Entrar-hi i anar fins al retaule de Sant Fèlix on durant 1.190 anys (fins al 1991!) i gràcies a un privilegi atorgat per Lluís el Pietós l'any 801, si un barceloní moria fora de les muralles de la ciutat i abans del darrer alè feia testament de viva veu, qui l'hagués escoltat podia recitar-lo de nou davant el retaule i que aquest tingués valor legal.\nBaixar pel carrer del Regomir i trobar-hi a mig camí les antigues muralles romanes dins el pati Llimona (sóc l'únic que no l'ha visitat mai?) o caminar una mica més i a mà esquerra descobrir la casa on va viure Vilana-Perles (mà dreta de l'arxiduc Carles i segurament un dels polítics catalans més influents a la política europea), a l'antic palau dels Gualbes, una joia gòtica del segle XIV (de les poques que ens queden!) que ara estan a punt de convertir en un edifici d'apartaments. Seria així si els propis barcelonins coneguéssim més la nostra ciutat i la nostra història?\nSegueixo caminant mentalment i penso en el Born, en el carreró de la Barra de Ferro, que si fos en qualsevol ciutat italiana, ompliria perfils d'Instagram o en el carrer Montcada, que em té enamorat des que em van regalar el nou llibre de l'Albert Garcia Espuche La gent del carrer Montcada on a través de la història de cada casa i palau s'explica una petita part de la història de Catalunya i on convivien banquers i botiguers, farmacèutics i ciutadans honrats, on Joan Granollacs va estar a punt de ser arrestat i on la branca de la Diputació del General s'allotjava mentre ell resistia 11 mesos a Felip II des de dins de l'actual Palau de la Generalitat. Continuaria i continuaria, i ja em dec estar fent pesat, perquè a la plaça del Born ja hi veig la plaça major de Barcelona i el lloc on es feien justes entre cavallers, i no puc evitar aturar-me al carrer del Rec i els seus magnífics porxos. I res com anar una mica més amunt, al barri de la Ribera i fer una cervesa en alguna terrasseta a la plaça de Sant Pere de les Puelles, just a tocar però tan lluny de l'Arc del Triomf i el final del Passeig de Sant Joan.\nParo, que no acabaria mai. Us parlo sobre el Gòtic i la Barcelona antiga perquè ha estat el meu gran descobriment dels darrers anys. Però molts barcelonins tenim un munt per descobrir a poquíssimes parades de metro. Quants no hem anat mai a la Casa Vicens? O al monestir de Pedralbes? Un amic m'explicava que encara ara (700 anys després de la seva fundació!) les monges clarisses que hi viuen produeixen un mató artesanal que pot comprar tothom que s'hi acosti! Quan fa que no visitem la Sagrada Família, la Pedrera o la Casa Batlló?\nPoc plaers majors hi pot haver que dinar de menú un dia de sol a l'Avinguda Gaudí, de cara a la Sagrada Família, mirant-la de nou com feia temps que no fèiem. Fer-hi un cafè. Tornar a passejar per les Rambles. Visitar aquell monument històric que sempre ens havia fet mandra per les cues. Retrobar-nos amb la nostra ciutat, estimar-la, redescobrir-ne els racons i entendre-la com la zona zero del poder polític i la història de Catalunya durant molts dels més de vint segles des de la seva fundació romana sobre el mont Tàber. Els barcelonins (i catalans en general) ens hem de queixar menys dels turistes, vinguin o no vinguin, i reconquerir espiritualment i materialment la nostra ciutat i capital. Tot un repte, però n'hi ha pocs de més bells.\nPS. Per a qui li interessi el tema, deixo aquí uns articles que he escrit aquí mateix el darrer any sobre alguns dels indrets que cito.\nSobre el Palau de la Generalitat\nSobre el Forn Sant Jordi, situat al carrer Llibreteria i nascut el 1798\nSobre la Catedral i la cerimònia del Toisó d'Or\nLluís Puig lliure; Juan Carlos i la legalidad: a la fuga\nLliçons neerlandeses: de cimeres europees i abjuracions\nCalviño i l'Espanya auto-derrotada\nEns anem a la merda.\nPer Profeta el 21 de setembre de 2020 a les 18:43\nÉs la fi de l'Món, a l'maligne no l'afecta el mandat de l'1 d'octubre. Entre el Virus i els independentistes ........ Pobre Catalunya! ha quedat més, moltíssim més arruïnada del que ja estava. Em sembla que no tindrem independència.


Publicat el: divendres, 26 de jul. de 2013\nPublicat el: dijous, 18 de jul. de 2013\nAquest diumenge, 21 de juliol, jornada solidària en el marc de la campanya Mulla't per l'Esclerosi Múltiple a la piscina. Tallers de cuina, fideuà i moltes piscines de solidaritat\nPublicat el: dilluns, 08 de jul. de 2013\nFira del Vi 2013\nPublicat el: divendres, 31 de maig de 2013\nLa Els dies 8 i 9 de juny, Talarn celebra la 3a edició de la Fira de Vi del Pirineu. Enguany, s'amplien el nombre de bodegues participants fins a un total de 9 vingudes de la pròpia comarca, el Sobirà, Andorra i província de Huesca.\nCom a novetat, s'organitza un sopar a la Plaça de la Vila amb música en directe amb el grup Goov&Sounds per al qual els que hi vulguin participar s'han d'apuntar trucant a l'Ajuntament o a través de correu electrònic turisme@talarn.cat ja que les places són limitades.\nNo esperis fins a l'últim moment i apunta't ja!!\nPublicat el: divendres, 17 de maig de 2013\nPublicat el: dijous, 16 de maig de 2013


Diari del capellà: Concedeix, al teu servent, que tingui enteniment... 1 R, 3, 9 (És el que demanen els governants?)\nConcedeix, al teu servent, que tingui enteniment... 1 R, 3, 9 (És el que demanen els governants?)\ndissabte, 19 / juliol / 2014\nEn Joan i en Ramon porten un gran test per l’església. Fa gairebé un metre i mig d’alçada. Treu una flor rosada semblant a l’hortènsia, però acampanada i no tan apinyada. Algú em diu que se l’anomena “justícia” (o sigui és una justícia brandegeeana o justícia càrnia, una planta tropical de l’agrado dels colibrís; a veure si en veiem algun)\nCap a migdia ve a visitar-me en Josep M. Fisas, el rector de la parròquia del Carme de Sant Joan Despí. Amb uns amics ha fet una part del trajecte del Camí de Sant Jaume, venint de Bàscara i per Vilanna.\nA la tarda, a la capella de Can Bonmatí, celebro el baptisme d’en David. Els padrins són lituans.\nCelebrem la primera missa d’aquest estiu a la capella de Can Bonmatí. És ben fresca. Abans de començar la missa, em regalen el llibre de Mn. Joan Martínez Porcell LLENGUA DE FOC, editat fa poc.\ndiumenge, 20 / juliol / 2014\nCelebro la missa de les 9 amb unes 60 persones. I vaig cap a Sant Martí Sapresa per la missa de 2/4 d’11. Aparco en un lloc ombrívol, a l’absis de l’església, i entro a l’església pel costat contrari. Els que esperen per entrar es sorprenen de veurem sortir per un altre lloc. Els dic que he arribat a peu , i bé que s’ho creuen fins que els aclareixo que, certament, he arribat a peu, però a peu des del cotxe. Com que no el veuen on acostumo a deixar-lo... Volia dir-los que era sota els avellaners. Però he pensat que millor que no continués: en Ramon ja començava a rondinar.\nA la missa hi participen unes 20 persones. Hi ha força feligresos malalts. Quan l’acabo, visito un parell d’ancians i els porto Nostramo. També celebro la missa de les 12 a Anglès (amb unes 40 persones).\nVaig a dinar a Can Valls amb veïns de Sant Martí Sapresa i una bona colla que ho havien estat celebrant la festa petita, santa Anna. Superem els 60 comensals. N’hi ha de tots els pobles de l’entorn: Anglès, Santa Coloma, Brunyola, Montfullà, Bonmatí...\nM’assec al costat de Mn. Rosendo que acostuma a preguntar-me per la mare, la Marina.\nAl davant nostre hi ha un parell de matrimonis que parlen d’alguns rodamóns que hi havia per aquests pobles fa uns 60 anys: en Magí Petit, en Fallo, en Joan Alonso, en Piu Finestres (que també li deien “el Pobre dels Versos”), en Santa Rata (que vivia en algun racó del castell de la Crosa), en Montagut (d’uns 80 anys enrere i només el recorda Mn. Rosendo)... Jo els parlo d’en Cervera de Banyoles... Què se’n devien fer d’aquella gent? No feien mal a ningú, recollien rosegons, generalment eren bonatxassos, feien algun jornal quan la feina s’apilonava a les cases...\nTambé parlem d’altres persones de temps ha: la Patxanga (que es veu vivia a la casa on ara hi viuen en Ramon i la Nati), els Xuieca... I com que hi ha alguna mosca, escolto una dita que havia escoltat d’en Ton Paleta de Sant Jordi, ja fa més de 20 anys: “mates una mosca i en venen 100 a enterro”. Taflic!\nEm comenten que a Cal Sabater sempre estaven al dia dels avanços tecnològics (cotxe, ràdio...), que la Carme, ja de joveneta, anava en moto.\nM’expliquen d’alguna romeria a la Salut, tot caminant, sentint les “granyotes” que raucaven fort i recollint alguna carolina per clavar al portal de la casa i saber si faria bon temps o plouria, segons estigués badada o closa.\nI de moltes altres coses que no recordo o que és millor no dir-ne gaire res.\nQuan sóc al pis, cap a ¼ de 7 de la tarda comença a calamarsejar i a ploure a bots i barrals. La calamarsa aviat s’apaivaga però continua plovent fort fins cap a ¾ de 8. Arriben a caure 30 litres ben generosos. I més tard, encara hi torna.\ndilluns, 21 / juliol / 2014\nAl matí venen tres dels nois de Ca la Remei a repàs amb la Maria Rosa. Quan acaben, m’ensenyen ells a mi a fer powers. I en preparo un per demà.\nEntretant, em va arribant informació d’escultures de l’Enric Monjo. Potser al final m’animi a fer la tesi. Si de cas, quan tingui la nota de la tesina, ho decidiré.\nEl dia es presentà serè. Baixo a comprar manduca pel poble. Preparo la xerrada de la tarda. M’arriben una bona colla de llibres on es publiquen les cartes d’en Pep Frigola. Quan vingui per aquí, en podrà repartir a dojo.\nA quarts de cinc vaig cap a La Cellera. Tinc la xerrada a les Vedruna. Hi participa una trentena de persones. La xerrada dura una horeta. Quedo tot jo xop i amarat de suor. Amb l’ajut del power, surt força bé. M’anima.\nAquesta setmana en Ramon Oller, al convent de la Cellera, hi predica els exercicis espirituals que són oberts a gent del poble. A la tarda hi passem els clergues de l’arxiprestat a parlar d’algun tema que tinguem preparat. Ahir, ho va fer en Jordi Pou parlant del panorama actual de l’església. Demà, parlarà l’Ignasi parlant de la Mare de Déu. Dijous parlarà en Jesús explicant la dimensió missionera de l’església. Jo, avui, els he comentat l’escultura religiosa del segon terç del s. XX a Catalunya a partir del cas de l’Enric Monjo.\ndimecres, 23 / juliol / 2014\nAl matí tinc el despatx obert. Venen els de la Confraria de Leví i també en Joan. Sembla que no cal que regui l’hort.\nCap al migdia vaig a Girona, a Casa Carles. L’Àngel Rodríguez em grava una entrevista feta de preguntes concretes i respostes ràpides. Surt com surt. M’obsequia amb el seu llibre “Festes i tradicions del Calendari”. Entre les il·lustracions hi ha fotografies d’Anglès i de Palafrugell.\nVaig a dinar a Banyoles. Recullo el programa de la Festa del Terme. Fa prou patxoca. No sé si els programes de les festes dels barris són tan florits.\ndijous, 24 / juliol / 2014\nVe el fuster a reparar un finestral de l’església. Feia dies que s’havien esmicolat els vidres i tot plegat estava fet un nyap. Veurem com es paga. També em porta unes lleixes pel despatx. Darrerament ho tenia tot a pilons, com sol passar-me especialment quan estic preparant la redacció d’algun treball. Aprofito per llençar papers que se m’havien acumulat amb la redacció de la tesina.\nAl vespre la Núria em fa arribar les indicacions per preparar la defensa del setembre. I em començo a situar.\nTambé m’arriben fotografies des de Sabadell. Me les fa arribar la Glòria Oriach. Són del sepulcre de la família Figueres (amb la primera escultura religiosa de l’Enric Monjo, un Crist Jacent; i una altra del sepulcre de la família Giralt, amb una Pietat. Les fotos que vaig posar a la tesina no eren pas tan clares. Ja dic que tindré material abundós pel dia de la defensa i, possiblement, com per plantejar-me la tesi.\ndivendres, 25 / juliol / 2014\nVaig de visita pel Baix Empordà. Va plovent pel camí. Vaig a recollir uns encàrrecs que havia fet a una botiga. Tot voltant em trobo i saluda en Sagrera, en Tano Pisano (que em convida a visitar el seu taller a Pietrasanta, a la Toscana, on també hi viu i hi treballa l’escultor Fernando Botero). També em trobo amb en Marc, amb la Victòria i molta altra gent coneguda. Hi ha qui em fa entrar a casa seva i m’obsequia amb un vell cistell de vímet, a l’estil de les nanses i les jambines. Sembla que el va fer un tal Tauler, un pescador de Tamariu.\nTambé m’aturo a La Bisbal. A més de felicitar en Jaume Domènech, recullo el rellotge que m’estava reparant des del 2011. Vaig a dinar a Can Torns de l’Aigüeta. Al costat, a una botiga de la neboda, hi compro una camiseta de pescador amb butxaca. Se’n troben poques. Cap a les 4 ja sóc de nou a casa.\nAl vespre es posa a ploure a bots i a barrals, com si no ho hagués fet de temps. També hi ha temporal de llamps i trons. Algun deu caure ben a prou i el tro em fa fer un bot. “Sant Marc, Santa Creu, Santa Bàrbara no ens deixeu... “\nEntre la pluja del matí i la del vespre han arribat a caure uns 18 litres.\nI el temporal gros és el de les declaracions d’en Jordi Pujol. Ja veig que no anava tan errat aquella vegada que vaig plantar cara a una regidora de CiU enmig del Fraternal encara que les formes no van ser les més diplomàtiques. L’estafada de La Draga queda curta! Però, clar, hi ha tant a aclarir: Palau de la Música, Pretòria, Mercuri, Manga... I tot que es va difuminant en la nebulosa del temps. Quin país! Ja poden ben dir de l’Església!\nEs clar que, a favor de Pujol, hi ha que afirma que els guardava a fora perquè els volia lliurar tots a la Hisenda Catalana.\nPublicat per el mossèn a 20:19


Apolipoproteïna - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEstructura de l'apoe3\nLes apolipoproteïnes són proteïnes que enllacen lípids (substàncies soluble en olis com el greix i el colesterol) per formar lipoproteïnes i transportar els lípids a través del sistema limfàtic i sistema circulatori.\nEls components lípids de les lipoproteïnes no són solubles en aigua; però gràcies a les seves propietats amfipàtiques (com les dels detergents) ells i altres molècules amfipàtiques (com els fosfolípids) poden envoltar els lípids creant una partícula lipoproteica que sí que és soluble en aigua, i així poden ser transportats en la circulació basada en l'aigua (com la de la sang o la limfa).\nLes apolipoproteïnes també serveixen com cofactor enzimàtic receptor lligands, i portadors de transferència de lípids que regulen el metabolisme de lipoproteïnes i la seva captura en els teixits.\n2 Síntesi i regulació\nHi ha dos tipus principals. Les Apolipoproteïnes B formen partícules de LDL ("el colesterol dolent"). Altres apolipoproteïnes formen partícules de HDL ("el colesterol bo").\nSíntesi i regulació[modifica]\nLa síntesi d'apolipoproteïna en l'intestí es regula principalment pel contingut de greix de la dieta.\nLa seva síntesi en el fetge la regulen molts factors, incloent la composició de la dieta, hormones (insulina, glucagon, tiroxina, estrògens, andrògens), ingestió d'alcohol, i diverses drogues (estatines, niacina, i àcid fíbric). Apo B és una apoproteïna integral mentre que les altres són apoproteïnes perifèriques.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Apolipoproteïna&oldid=25408430»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 nov 2020 a les 22:52.


Joan Roma: TEMPS I RAÓ - art. Regió 7\nTEMPS I RAÓ - art. Regió 7\nTEMPS I RAÓ\nEns trobem en el quilòmetre zero del “gran engany”protagonitzat per CiU i ERC , amb la participació d’ICV i la CUP. Les cares de satisfacció per haver aconseguit un acord, just a temps per salvar els pressupostos de 2014, amaguen la dura realitat de constatar que ni les preguntes ni la data, tindran lloc.\nEs convenient ara recordar aquella vella dita tant catalana de “al pa, pa, i al vi , vi”per indicar que sempre és millor parlar clar, que no pas emmascarar les coses amb paraules de doble o triple sentit.\nUna vegada més ha passat l’estratègia per davant de l’essència. Una vegada més s’ha apostat per una sortida immediata, abans que per una opció ambiciosa i de llarg recorregut. Hem entrat, doncs, en “terres ignotes”. Ningú a dia d’avui, és capaç de marcar el camí a seguir per dur a terme el repte iniciat. Cap dels signants té una fulla de ruta que porti a fer possible el referèndum , fora de la legalitat vigent.\nQuan es busquen subterfugis, s’obliden les qüestions essencials, i es donen arguments que no resisteixen el més mínim examen. Es aquí quan envegem altres països, altres estats, en que reptes semblants han tingut comportaments radicalment diferents. Envegem el Canadà, i Quèbec. Un repte entre un Estat, i un dels seus components, resolt per una via racional, profundament democràtica, i exemplar. Igualment envegem Gran Bretanya i Escòcia per tot el que té de repte , dintre de la legalitat, amb acords, explicacions, informes i contrasts entre una via i una altra.\nAquí no. CiU i ERC han llençat un repte, sense pacte, sense acord amb les institucions que han de vetllar pel compliment de la legalitat. Cap informe, cap estudi, cap acord amb l’Estat. La improvisació, s’improvisa, en funció de les necessitats diàries, sense tenir present la “gran frustració “ que provocarà quan, arribat el dia promès, la consulta no tindrà lloc.\nEl lideratge d’un país, d’un poble, es basa en proposar objectius assolibles. Ambiciosos, però factibles. Ara i aquí, el camí endegat no porta a l’objectiu desitjat. I no s’hi val a parlar en nom de tot el poble català. Que les xifres s’ampliin fins extrems exagerats, o que es facin jocs de mans amb els números, els participants, o els representants en el Parlament, no resolt la qüestió, i encara menys, proposant preguntes que tenen vàries interpretacions diferents.\nEn aquest marc de confusió, el PSC rep atacs per totes bandes, exemple clar que la seva posició preocupa a uns i altres. Ni està amb els immobilistes, ni amb els independentistes. Es la soledat de qui actua seguint els passos dels històrics del partit, i de la seva pròpia essència i existència. No enganyar, ni portar els catalans a la “gran frustració”. Parlar clar i defensar la única via alternativa existent. La d’actuar dintre de la legalitat, i proposar un canvi profund de la Constitució per adaptar-la al temps present, no solament en matèria territorial sinó també social i de drets fonamentals. Pere Navarro ha aconseguit modificar plantejament immobilistes del PSOE per anar cap aquest canvi constitucional, que resoldria l’encaix de Catalunya, en aquest nou marc, en el qual llengua, cultura i finançament trobessin protecció i garanties plenes.\nA tots ens dolen pronunciaments, escarnis, atacs a les nostres institucions, a la llengua i cultura catalanes, però uns pocs mals exemples no poden justificar actuacions desaforades, per la nostra part. En política com en tota acció humana, el temps s’ocuparà de donar o treure la raó. El PSC està sol en aquest repte de trobar la via adequada per arribar a bon port. El temps li donarà la raó.


El ple de Tortosa aprova per unanimitat obrir expedient a l’empresa de neteja - Canal 21\nEl ple de l’Ajuntament de Tortosa va reprendre dilluns al vespre el curs polític constatant el fracàs del nou contracte de recollida de residus i neteja, just un any després de la seua entrada en vigor. Tots els grups van aprovar una moció d’Esquerra-Tortosa Sí perquè l’Ajuntament faci complir el contracte a l’empresa concessionària, després dels problemes agreujats durant els mesos d’estiu. El regidor de Serveis, Domingo Tomàs, va admetre les deficiències del servei, i va assegurar que l’empresa Acciona ja ha rebut requeriments per part de l’alcaldessa. Tot i això, Tomàs va fer una crida al civisme i va assegurar que a la tardor es faran campanyes de conscienciació.\nEl republicà Xavier Faura va dir que no es pot responsabilitzar la ciutadania de la situació, i que l’Ajuntament hauria d’iniciar l’obertura d’un procediment sancionador a la concessionària.\nEn canvi, el ple va rebutjar la moció dels republicans que demanava l’inici de converses amb, per ubicar l’Escola de Cuina de les Terres de l’Ebre a l’antic col·legi Sant Josep. La moció intentava desactivar la promesa electoral de Junts per Tortosa de construir un nou pavelló poliesportiu als Josepets. Per això, el vot de qualitat de l’alcaldessa va decantar la balança per l’empat dels deu vots a favor d’Esquerra, Movem i la CUP, i els deu vots en contra de Junts per Tortosa i el PSC, ja que el regidor de Ciutadans s’havia abstingut.\nDe fet, el suport del PSC va permetre que el govern en minoria de Meritxell Roigé no tingués un ple més complicat. Els socialistes van votar al costat de l’equip de govern i de Ciutadans per rebutjar una moció de la CUP sobre la retirada de la simbologia franquista, a excepció del monument de la Batalla de l’Ebre.\nTambé el vot dels socialistes va servir per fer caure la proposta de la CUP per fer una escola bressol municipal a la ciutat de Tortosa. El PSC van justificar-ho assegurant que no es podrien complir els terminis fixats per la moció.\nEn canvi, el ple va aprovar la moció del PSC per a un control més eficient de la mosca negra, i la que reclamava a la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals una millor cobertura informativa de Tortosa i les Terres de l’Ebre. També va tirar endavant, per unanimitat, la moció per Ciutadans per implantar un pla director de manteniment del clavegueram i la neteja immediata dels embornals. A banda, Ciutadans i Movem van consensuar les seues mocions per demanar la correcta gestió de les colònies de gats, que el ple va aprovar per unanimitat.\nEl ple també va aprovar per unanimitat la moció de Movem per impulsar la consolidació i recuperació de l’antic poblat medieval de Fullola. Finalment, es va autoritzar una operació de crèdit a llarg termini per a l’empresa mixta Aigües de Tortosa, per un import de 400.000 euros. // GUSTAU MORENO.\nTags: Baix EbreCiutadansCUPDomingo TomàsEnric RoigERCJordi JordanJunts per TortosaMemòria històricaMeritxell RoigéMiquel AlbacarMovem TortosaNeteja viàriaPDeCATPolíticaTortosaXavier FauraXavier Rodríguez\nPallarès crida a participar amb unitat en la manifestació de la Diada


Memorial Lluís Companys 2017: acte commemoratiu central - Òmnium Cultural\n15 d'octubre de 2017, 9:00 h\nEl Memorial Lluís Companys organitza l’acte central commemoratiu el 15 d’octubre de 2017, a la masia de Can Rull\nUn any més, el Memorial Lluís Companys a Sabadell, col·lectiu del qual Òmnium Sabadell forma part, participa en l’acte institucional d’homenatge al president Companys i a totes les víctimes del franquisme.\nEn aquesta edició, l’acte central del Memorial es farà el dissabte, 15 d’octubre, a les 11 del matí, a la Masia de Can Rull (Parc Catalunya).\nComptarem amb la participació de Miquel Serra, actor que ens llegirà dos textos: un fragment d’un discurs que Lluís Companys va fer en un míting rabassaire, a Martorell, el 24 de febrer de 1924; i un altre fragment, també sobre els rabassaires, procedent de la biografia de Lluís Companys que va escriure el sabadellenc Amadeu Aragay, cap als anys 1941-42.\nTambé tindrem l’acompanyament musical del grup Els Notes.


BLOG DE L'ORIOL MASACHS: de novembre 2010\nDANNY MACASKILL, INSUPERABLE!\nDanny Macaskill, marcant estil propi\nJa tornem a tenir aquí nous vídeos del rider número 1 en la nova modalitat de biketrial-street. Danny Macaskill no ens deixarà de sorprendre'ns un i una altre vegada. Gaudiu dels vídeos!\nPublicat per Oriol a 8:43 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nCUINA PER A TOTHOM\nPep Nogué i els seus joves cuiners presenten CUINA A BON PREU.\nPep Nogué ens presenta el CUINA A BON PREU, un programa familiar on els nens i nenes es vesteixen de cuiners i fan dels seus plats una delícia gastronòmica. Com sempre, la Xarxa de Televisions Locals ens torna a sorprendre amb seu bon criteri televisiu.\nPublicat per Oriol a 2:02 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nVins a Vins, presentat per la Meritxell Falgueres\nTot mirant la TV de l'Hospitalet vaig topar amb aquest programa, VINS A VINS, tot una delícia televisiva on la Meritxell ens parla del vi i del món que l'envolta. Doneu-li una ullada, què us sembla? Pels addictes a la xarxa amiga aquí teniu l'adreça del seu facebook. Apunteu doncs:\nPublicat per Oriol a 1:53 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nI SI NO ENS MIRÉSSIM TAN EL MELIC...\nDe tan en tan val la pena veure'l i tocar més de peus a terra. El món està fet per donar i compartir, lògicament amb esforç!\nTV3 farà la Marató d'aquí poc i en el seu vídeo publicitari ha fet servir unes imatges que, el primer cop que les vaig veure, em van tocar (i a qui no?) És per això que dedico aquest post a reflexionar sobre un parell de coses.\nQueda clar que no hi han límits, aquests els posem nosaltres. Però a part de la superació personal tan..., increïble que té aquest pare, voldria remarcar un altre aspecte. Em refereixo al fet de donar als demés; fer arribar a sentir, olorar, tocar, etc. el que de forma natural fem alguns i la resta, per ignorància o impossibilitat físiques i/mentals, no poden.\nEstaria bé, que a vegades deixéssim de pensar tan en nosaltres i donéssim una mica als demés, tot i que pel mig ens enduguem alguna que altre bufetada. Ho tornem a provar? Ànims!\nPublicat per Oriol a 20:57 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nESCALADA + FRED = PLUMAS\nSector Segon Pis, on acabarem el dia escalant al ras del fred gèlid.\nPer fi podem veure'ns les cares!!! Quedem en Josep i el Jose per una banda, el Martí i la Cati per l'altre, i si això li afegim la "èlit" Jordi, Marc i jo..., diversió assegurada! Collbató és el destí de trobada, el Llençol per ser més concrets. Arribem al sector després de la patejada clàssica i tot i que toca el sol, fa molt d'aire i molt fred!. Mentres Jose i Josep tiben fort en la primera via, un 6b (sí, sí, ho heu llegit bé, aquesta gent comença escalfar amb 6b!!!!), nosaltres escalfem amb uns quintillos a la ombra (molt més patidors pel fred, clar....)\nJosep escalfant amb un 6b al Llençol, normal...\nI si no feia prou fred, Jose, amb pantalons curts...\nFem tots la primera via i ja decidim canviar de sector on estiguem més arressarats de l'aire fresquet que circula, tenim les mans gelades. Anem un sector per sota del Llençol, i de moment la cosa canvia, sol i gens de vent, perfecte! Comencem a escalfar amb un 5c de sortida desplomada on, per arribar a la primera xapa, has de fer un bloqueig d'espatlla més un llançament dinàmic...Vinga fot-li fort amb els cinquillos... Després ens desplacem a una via de 6a que comparteix reunió amb una de 6b+ o 6a+ (encara per aclarir). Molt recomanable, per cert.\nEl figura, sucant el magnesi (segons ell, a l'hivern no en fa servir... per què serà...?)\nEl Mr Martí assegurant-me en el 6a del Segon pis (via més difícil que la de l'esquerra, 6b+...) Jo encara no entenc si és que s'han equivocat a les ressenyes o jo que estic fort com un bouuuu!!! Jejeje!\nAcabem el dia despedint-nos del Martí i la Cati, que esperem veure'ns aviat! Agafem trastos i a prendre quelcom al Bruc on, per casualtitats de la vida, ens trobem amb l'Irenne (companya del curs d'autorrescat en roca). Gràcies a ella, descobrim el bar (bé, ja el coneixíem) on fem un dels millors dinars després d'escalar que hem fet fins ara. Queda clar que a partir d'ara ens hauran d'obrir compte de clients ;)\nDinant amb tota la colla pessigolla (entre elles la crack del món mundial, i no és conya, en escalada en solitari de Big Walls, per bellugar-hi cadires!)\nI com no, macros de petits aràcnids. Increïble, sembla una gominola!\nI del detall de la pedra de la primera i segona foto de l'aràcnid... com m'agrada la meva càmara!\nPublicat per Oriol a 19:54 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nA SIURANA, SENSE POR\nEl grup d'escaladors després d'una dura i llarga jornada a les parets.\nEscalar a Siurana és molt agradable si no tens por a caure. Perquè ho dic això? A veure, per on comencem... Les primeres xapes estan força lluny, tant, que caure implica un risc força elevat per la integritat física. Si això li afegim que la distància entre les altres xapes s'assembla més a una via clàssica que esportiva... buf, apreta mooooolt, sobretot al coco!\nDe camí al sector.\nCinquens molt agradables de pujar, sinó fos per la distància entre xapes!\nAnna i Eli tibant fort.\nAra bé, aquesta crítica també té una doble lectura, per exemple, l'última via del dia. Fer-la em va suposar molts moments d'inseguretat i a la vegada de satisfacció. Fer una via on, repeteixo, la distància entre xapes és força considerable i, on la via tomba cap enrera, fa que l'acabis amb un sentiment de superació important.\nEn fi, si hagués d'acabar aquest article amb una frase, aquesta seria: Siurana, terra prohibida als porucs. Molt bé valents!\nCompanys de cordada en les vies del costat (6a+ molt estètic)\nQuè millor que acabar un agradable cap de setmana d'escalada i orientació amb aquestes vistes.\nPublicat per Oriol a 20:50 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCADA COP MILLOR\nMapa de la cursa en terres del Montsant\nDesprés d'escalar dissabte a Siurana el diumenge pintava molt bé: cursa d'orientació en terres del Montsant. Tenia la pressió de l'última cursa (segona posició en categoria H21B), va ser sort...? Doncs sembla que no! Aquest cop, encara que amb una posició no gaire dolenta (nº12) he vist que començo a orientar-me millor.\nTemps finals i parcials, cada cop més ràpid i més precís.\nMe n'adono que cada vegada puc córrer més en les curses sense perdre de vista el mapa; a la vegada que, sense mirar gaire la simbologia, trobo amb força rapidesa les fites marcades.\nJa vaig comentar-ho en l'últim article d'orientació, estic fent curses amb l'instint per davant de l'analisi exaustiu, i sembla que em va força bé! Ara us explico la segona part... Si per trobar la fita nº11 no m'hagués despistat tant, tot reduïnt el temps a la meitat (és a dir, uns 4 minuts) el temps final m'hagués situat entre els 5 primers! Si això li afegim entrenar una miqueta la cursa per muntanya..., els resultats podrien ser molt millors! A veure si m'aplico i avanço posicions...\nPer cert, felicitar a l'Eli i el Xavi, que també han millorat temps en aquesta última cursa. Felicitats!\nPublicat per Oriol a 20:30 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nÉS PER AIXÒ QUE CONTINUO TREBALLANT\nPublicat per Oriol a 23:52 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: educació i cultura, Reflexions\nENCADENANT NOVES VIES\nVídeo-resum de les vies al roco Gaia de Montornès.\nAquests últims dies he tirat més de rocòdrom, suposo que tot va una mica a tongades. Aquest cop m'he centrat en un parell de vies de sostre per agafar força a les espatlles i aguantar més còmodament els bloqueigs. No sé si el 6c de la desdentegada és el fruït d'aquest entrenament però fa il.lusió veure que de tan en tan es veuen progressos. Aquí us deixo, doncs, un vídeo-resum de la primera via en el rocòdrom Gaia de Montornès i, una segona, oberta pel Sergi (un futur escalador...?) ;)\nPublicat per Oriol a 22:29 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Escalada en bloc, Vídeos\nFINALMENT, HA CAIGUT!\nJosep provant el 6b, i el Jose assegurant-lo... ehem... assegurant-lo? ;)\nJa uns 2 anys que estava desitjant provar aquesta via. Tenim un 6a+ a l'esquerra, un 6b al mig i un 6c al costat dret, totes amb una longitutd considerable (uns 25-3om). Les dues primeres ja les havia provat, però em quedava l'espina del 6c... Finalment, després d'escalfar amb el 6a+ he atacat la via amb molta calma i me l'he treta! Tot s'ha de dir que és un tipus de via feta pel meu tipus d'escalada: paret fina, de presa petita i de molt d'equilibri sense gaire desplom.\nAra sí, Jose assegurant com cal.\nJose provant el 6c del nou sectoret, res que veure amb el primer, oi?\nAcabat aquest sector ens hem dirigit més cap a l'esquerra dels clàssics cinquens de la desdentegada, ja molt sovats. Trobem noves vies equipades amb químics, un parell de 6c i un 7a. Com sempre en Josep se les treu en un tres i no res. Per la resta de mortals, Jose i jo, anem de 2n i tibant entre crits i dolor als dits. Si és que en Josep està fort, recoi... ;)\nI pels cracks, 7a. Mira, mira Josep que això puja!\nPublicat per Oriol a 16:23 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nDoncs sí, mirant mirant el facebook trobo aquest link del Pau Boet, tota una tesi sobre la paraula COLLONS... Quins collons! :)\nPublicat per Oriol a 21:00 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Altres, Reflexions\nVA DE CASTANYES\nLa colla pessigolla en una nit de poooooor...\nAquest any la castanyada no s'ha celebrat en terres Badalonines, Vallgorguina ha pres el relleu. 7 hem estat els escollits, llàstima que aquest any no hem pogut coincidir tots. Buscar bolets, excursions pel corredor, ruta amb bicicleta, fabricar panellets i molta imaginació han fet d'aquests dos dies una sortida molt especial. Aquest any, va de castanyes.\nD'excursió al dòlmen\nEls pastissers. Molt bons els panellets!\nLa tònica d'aquests dies, menjar, dormir, menjar, dormir, menjar...\nEl nou grup de caçador de bolets\nLa llar de foc, una amiga sempre present en aquests dies\nEn Mixo, gat de la masia que ens va acompanyar durant tota l'excursió en la recerca dels bolets misteriosos...\nPublicat per Oriol a 21:41 1 comentari: Enllaços a aquest missatge


Niriides Studios and Apartments Paralia Katerinis Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKiou 13, Paralia Katerinis, Paralia Katerinis, Grècia - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Niriides Studios and Apartments és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Paralia Katerinis. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nNiriides Studios and Apartments ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Niriides Studios and Apartments és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Paralia Katerinis.\nTots els tipus de viatgers (123) Parelles (46) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (28) Famílies amb infants grans (30) Grups (12)


Marala Trio canta a cau d’orella un repertori – Castellvilarenc.info\nFotos i Vídeo : Gemma Aleman\nEl conjunt ha ofert una proposta original i íntima a la Fira Mediterrània de Manresa\nMarala Trio ha assolit l’èxit aquest divendres 11 d’octubre a la tarda a la Fira Mediterrània de Manresa. El trio, format per Selma Bruna, Sandra Monfort i Clara Fiol -aquesta última no ha actuat i ho ha fet en el seu lloc Anna Ferrer–, ha aconseguit exhaurir les entrades del passi que han ofert aquesta tarda en un dels pisos de l’emblemàtic edifici de Ca La Buresa.\nLa seva innovadora proposta ha permès al públic assistent gaudir, a cau d’orella, d’un repertori propi però inspirat en la música tradicional dels països catalans.\nMarala Trio són una catalana, una valenciana i una mallorquina. Amb un micròfon binaural, han copsat el so tal com ho fa l’oïda humana, en 360 graus i amb moltíssima precisió. El públic, amb auriculars, ha pogut escoltar les seves veus com un xiuxiueig mòbil i a cau d’orella. Tenien la mateixa percepció que com si es trobessin al centre de la sala, al mateix lloc on hi ha el micròfon, a tocar de la música que estava sonant. “Aquesta eina tecnològica ens permet fer alguna cosa més humana i carnal”, ha explicat Fiol.\nEls assistents amb els auriculars durant l’actuació de Marala Trio.\nComposicions pròpies però que recorden a la música d’arrel\nMarala Trio provenen de Catalunya, les Illes Balears i el País Valencià. Aquesta barreja, l’essència del conjunt segons elles mateixes, es nota també en les seves cançons. El repertori ha estat pràcticament temes de composició pròpia que s’han anat intercalant amb versos de poetesses actuals, cants de batre, tonades sefardites o laments de guerra. “No són cançons tradicionals, però a totes ens interessa la nostra arrel i per això ho recorden”, ha explicat Monfort.\nL’espectacle, de tres quarts d’hora de duració, va esgotar les entrades fa prop d’una setmana.\nL’actuació de Marala Trio s’emmarca en l’aposta que fa la Fira Mediterrània de Manresa aquest 2019 per donar a conèixer artistes emergents que han centrat el seu treball creatiu en l’arrel tradicional. A banda de Marala Trio, es podrà veure propostes com la d’Arnau Obiols, amb un projecte musical personal i íntim, que transporta els oients al Pirineu més ancestral, aquest dissabte; o la guanyadora de l’XI edició del Concurs Sons de la Mediterrània, la barcelonina Clàudia Cabero, que presentarà el seu nou disc aquest diumenge, un repertori que combina música d’autor amb una visió personalíssima de la música d’arrel.


Beques 2021-2022 - Santa Margarida i els Monjos\nPortada > Serveis > Serveis Socials > Serveis Socials > Beques 2021-2022\nAjuts per arranjaments a les llars i ajudes tècniques destinats a persones grans i persones discapacitades\nConvocatòria de beques municipals per llibres escolars (inclosos continguts digitals), ordinadors d’ús escolar, colònies escolars, llars d’infants, menjador llar infants i activitats extraescolars. Curs 2021 – 2022.\nUn any més l'Ajuntament de Santa Margarida i els Monjos ha aprovat la convocatòria de beques escolars. Aquestes beques estan dirigides a l'alumnat que es trobi en una especial situació familiar amb necessitats socials i/o econòmiques, que estigui empadronat al municipi de Santa Margarida i els Monjos i matriculat en els centres educatius del municipi i que estiguin fent algun curs des de la Llar d’Infants fins a 4t d'ESO durant el curs 2021 -2022.\nPer demanar les beques caldrà emplenar el formulari que trobareu en aquesta mateixa pàgina i adjuntar-lo a una instància (junt amb els documents indicats per acreditar la situació familiar i econòmica).\nPer aquells casos que vulguin presentar la sol·licitud de manera presencial, caldrà que demanin cita prèvia a Serveis Socials al telèfon 93 898 08 71 a partir del 25 de març. Com a dates orientatives, la presentació de sol·licituds i documentació es farà entre el 6 d'abril i el 4 de maig.\nBases beques escolars 2021-2022 (PDF, 211 kB)\nBases beques escolars 2021-2022\nsol·licitud beques curs 2021-2022 (PDF, 357 kB)\nsol·licitud beques curs 2021-2022\nInformació beques 2021-2022 (PDF, 218 kB)\nInformació beques 2021-2022


Invictus | Valencia Extra\nEl Llevant cerca mantenir la imbatibilitat del Ciutat de València en l’últim partit de la Lliga1|2|3\nEl Ciutat de València baixa el teló de la Lliga1|2|3 amb l’esperança de no tornar a pujar-ho en esta categoria en molts anys. El Huesca serà l’últim convidat en el feu d’Orriols en la present temporada on el Llevant ha aconseguit cadascun dels objectius que s’ha marcat. El conjunt granota arriba a esta última jornada amb el seu camp invicte pel qual eixirà amb les ganes aconseguir que ningú haja aconseguit traure els tres punts del Ciutat de València. “Els objectius estan tots aconseguits. L’ascens era prioritari i es va aconseguir bé i a bon ritme. Volíem quedar primers i també ho aconseguim. Ara volem acabar l’any de la millor manera possible davant la nostra afició i competint”, assenyalava Juan Ramón López Muñiz en la prèvia del partit i afegia que “volem quedar invictes i acabar l’any sense derrotes a casa”.\nA més de la imbatibilitat, als jugadors del conjunt granota també els queda aconseguir que el seu porter, Raúl Fernández, s’alce amb el Trofeu Zamora doncs, de moment, lidera la classificació. La veritat és que tot pot dependre que jugue o no este últim partit o que el seu màxim competidor per este títol, Édgar Badía, no jugue o reba algun gol en el seu partit davant l’Almeria. A causa de la seua lesió, Roger ja no pot lluitar pel Pichichi doncs no estarà present en l’últim partit de la temporada a fi que es recupere en condicions de cara a la pròxima campanya en Primera Divisió.\nPer la seua banda, l’Osca arriba a València amb l’objectiu de morir en l’intent de ser els primers a portar-se d’Orriols els tres punts doncs la victòria és important per a ells i en eixos termes s’expressava el seu entrenador en la prèvia. “Solament ens val guanyar. O morim o ja no tindrem una segona oportunitat. Ens queda donar un últim pas per a culminar la temporada de la millor manera possible però, si no ho aconseguim, ens anirem amb el cap bastant alt”, explicava Juan Antonio Anquela.


"Muntañola, l’art de riure" a Vic\nel dia 23.7.07\nL’Obra Social Caixa Sabadell i el Museu de l’Art de la Pell presenten del 20 de juliol al 26 d’agost a Vic (al mateix museu) “Muntañola. L’art de viure, l’art de riure”. Aquesta exposició antològica mostra un recorregut per la vida i l’obra del genial dibuixant amb més de 200 il•lustracions –una quarantena de les quals, originals–, acudits, anuncis, reproduccions de pàgines i la projecció del curt d’animació “El fakir González” (1942). L’exposició es podrà veure de dimarts a dissabte d’11.00 a 14.00 i de 17.00 a 20.00 i els diumenges i els festius d’11.00 a 14.00.\n[bio] Joaquim Muntañola (Barcelona, 1914), conegut popularment per “Muntañola”, nom amb què acostuma a signar, és nebot de l’editor i dibuixant Antoni Muntanyola “Amyc”. Va començar la seva carrera en revistes catalanes com Xut!, L’Esquitx, En Patufet i El be negre. Tot i que la major part de l’activitat de Muntañola es va dur a terme en plena vigència de la censura, el dibuixant va saber fer subtilment la seva crítica implacable. L’enginy inesgotable de Muntañola ha fabricat centenars de milers d’acudits i la seva personalitat inquieta els ha distribuït en diverses disciplines: vinyetes a la premsa, contes, novel•les, obres de teatre, guions de ràdio, de teatre, de cinema, entre d’altres. Sempre amb un toc fresc i desimbolt, és un home que ha dedicat la seva vida a fer riure els altres.\nEls seus dibuixos són vius i amables, el traç és directe i ràpid i els acudits són senzills però efectius. Aquesta és una característica que ha permès que els seu acudits resisteixin molt bé el pas del temps i continuïn la recerca del contrast, la incongruència i de posar el dit a l’ull a les hipocresies quotidianes. Al 1943 va editar el seu primer llibre “160 chistes ilustrados”, un recull d’acudits publicats a la revista Atalaya. Durant aquell any va dibuixar una vinyeta gegant cada dia en una tanca de la Plaça de Catalunya que publicitava Caldo Potax. A partir dels anys 40 va crear per a TBO personatges com Angelina y Cristóbal, doña Exagerancia i Josechu el Vasco. Entre els anys 40 i 50 comença a col•laborar en publicacions com El Correo Catalán, Tele-Estel, Dicen, Mundo Deportivo i Vida Deportiva, entre d’altres.\nD’altra banda també és autor de novel•les humorístiques com “Han arribat dos homes” i de vuit comèdies teatrals entre les quals destaquen “El Baldiri de la Costa”, “Ja tenim 600”, “Ronyons de Recanvi” o “Futbol de nit”. També ha estat cartellista i crític cinematogràfic. L’any 2000 va ser distingit amb la Creu de Sant Jordi que atorga la Generalitat de Catalunya i va començar la seva col•laboració setmanal al programa “El món s’acaba” de Catalunya Ràdio./Osona.com\nEXPOSICIÓ: “Muntañola. L’art de viure, l’art de riure”\nORGANITZA: Obra Social Caixa Sabadell i Museu de l’Art de la Pell\nLLOC: Museu de l’Art de la Pell (Arquebisbe Alemany, 5. Vic)\nDATES: del 20 de juliol al 26 d’agost del 2007\nHORARI: de dimarts a dissabte d’11.00 a 14.00 i de 17.00 a 20.00 i els diumenges i els festius d’11.00 a 14.00


Boles de vidre per al 2017 | Crèdit Andorrà Financial Group Research\nBoles de vidre per al 2017\nDeia Woody Allen que li interessava molt el futur perquè tenia pensat passar-hi la resta de la vida. Com que en això dels mercats financers, a més, s’hi poden guanyar molts diners –si les boles de vidre funcionen–, cada any els experts ens entestem a fer pronòstics. Malauradament, endevinar el futur és d’allò més complicat: encertar no només què passarà, sinó també com s’ho prendran els inversors. I per acabar-ho d’adobar, els inversors no es comporten de manera racional bona part del temps; és a dir, són extremament imprevisibles.\nL’espècie humana no està ben preparada per invertir. Els homo sapiens, que ens vam organitzar en quelcom similar a una cultura ara fa vora de setanta mil anys, hem passat la majoria d’aquest temps intentant que no se’ns cruspís algun animal, no pas decidint si calia comprar o vendre accions –l’S&P500 no fa ni cent cinquanta anys que funciona, per exemple–. Aleshores sobrevivia qui era més instintiu, qui quan sentia un soroll arrencava a córrer, no qui es dedicava a meditar si el soroll era pel vent o per un lleó. I nosaltres hem heretat el cervell dels supervivents, estem programats per reaccionar (massa) de pressa als esdeveniments, sovint en la direcció incorrecta (venem quan hi ha oportunitats de compra, per por de no perdre diners; comprem quan hauríem de ser prudents, per por de deixar-ne de guanyar).\nCal ser valents, sí, però també prudents. El contrari seria ser temeraris\nHonestament, penso que cal centrar els esforços a entendre l’entorn en què ens toca invertir molt més que no a predir-lo. Amb la perspectiva correcta i amb la convicció suficient, adquirida a base d’hores de lectura i reflexió, sabrem gestionar els nostres instints i comprar o vendre quan realment sigui el millor per a les carteres. I saber que no en sabem, de predir el futur, pot ser una benedicció també. Ens ajuda a posicionar les carteres per tractar d’aprofitar-nos del moment però sense perdre de vista que el futur –incert per definició– ens pot portar alguna sorpresa davant la qual hem de poder reaccionar. Cal ser valents, sí, però també prudents. El contrari seria ser temeraris.\nQuin és, doncs, aquest entorn en el qual ens toca invertir aquest 2017? Creiem que podríem començar molt bé. Volen creure els inversors que, davant l’esgotament de la política monetària, l’expansionisme fiscal que Donald Trump pregona li prendrà el relleu. El cert és que la promesa arriba en bon moment. L’economia americana s’apropa a la plena ocupació, i els salaris i la inflació sembla que repunten tímidament. Estats Units és el motor del planeta, amb el permís de la Xina, per la qual cosa són bones notícies per a tothom. De fet, del costat emergent, la Xina sosté el PIB a cop de decret, mentre que el Brasil i Rússia recuperen l’alè. A Europa hi ha una mica més d’optimisme, i per més que l’agenda política es presenta carregada, no pensem que cap de les eleccions previstes hagin d’acabar trasbalsant el Vell Continent aquest 2017. Així doncs, el terreny sembla adobat perquè els inversors abandonin el pessimisme previ i siguin una mica més amables amb la renda variable.\nTrump promet estímuls que poden ajudar, però ja veurem com s’ho fa. I a Europa, per més que hi hagi millor to, l’economia millora massa tímidament\nÉs l’anterior un repàs de la situació prou engrescador. Però seguim convençuts que cal ser molt prudents. El punt de partida no és el millor, agafant més perspectiva. El veritable problema és que el món segueix nedant en un mar de deute; aigües pantanoses en les quals és difícil avançar. Cal no oblidar que va ser fins fa poc un dels motors de creixement (les empreses i els ciutadans s’endeutaven per invertir o consumir); els excessos previs es paguen, i ara n’ha esdevingut fre. Hi ha més punts que aconsellen cautela: l’economia americana fa vuit anys que està en expansió –res no és etern, però, i els cicles econòmics no deixaran mai d’existir–. Trump promet estímuls que poden ajudar, però ja veurem com s’ho fa per convèncer els companys de partit per finançar-los (els republicans promulguen abstinència governamental i no deixaran que el dèficit es dispari). A Europa, per més que hi hagi millor to, l’economia millora massa tímidament. I si calculem malament i s’accelera l’economia mundial, amb tant de deute acumulat vindria acompanyada d’un rebot dels tipus a llarg termini que la frenarien un altre cop. Més val no pensar en ensurts, tampoc. Els bancs centrals ja han fet tantíssim que difícilment podrien contenir els nervis en cas que alguna cosa sortís del guió.\nAixí doncs, per resumir, creiem que hi ha motius per ser optimista, almenys d’inici, aquest 2017. Encara hi ha molt escepticisme entre els inversors, que no acaben de creure’s que finalment les borses ens portin bons rendiments i es podrien veure obligats a comprar si es consumen bones notícies. Ens haurem de començar a preocupar quan predomini l’alegria. Fugin de l’entusiasme col·lectiu. Recordin que en això d’invertir, ensumem massa tard els lleons.\nLa Tribuna, "Diari d'Andorra", 5 de febrero de 2017