de març 2014 | Pau Miserachs\nciutadania europea per exemple\nla Constitució espanyola, incongruència o error?\nens veuen com tribus territorialitzades\ndiscòrdia en lloc de concòrdia\nLa Constitució, Llei o Dret?\ntransició cap on?\nl'especulació de la gana\nparadoxes de les noves generacions\nprincipis per una democràcia europea\ncontra els models infidels a la democràcia que ens...\nquè fer amb Europa\nproblema social i dignitat humana\nper Europa, quina esquerra ens cal?\nel corc desfà la democràcia\ntot recordant la Populorum Progressio\ncap el soft law per l'indeterminació democràtica\nrebutgen la democràcia\natur i corrupció com a problemes vistos\nacords per un nou espai d'esquerres\nnación contra nació\nno estem contents, però tenim il·lusió\nby Pau Miserachs / dilluns, 31 de març de 2014 / Posted in balanç, càrrecs electes, cedir sobirania, eurodiputats, pressupost\nEl Parlament Europeu disposa de seients per 751 diputats. A les properes eleccions de catalans n'hi hauran uns 6 ó 7, i progressistes uns 3 ó 4. Sembla que en nom de Catalunya poc podran fer aquests diputats. No s'ha passat balanç del que han fet a Europa els anteriors eurodiputats. Però si sabem que Europa disposa d'un pressupost que administren càrrecs no electes. També sabem que aquests eurodiputats poc han fet per frenar el discurs anti Europa en una Europa que està encara en construcció. Poc han parlat els eurodiputats sortints i menys el Govern espanyol dels incompliments del'Estat espanyol referent a les directives comunitàries no transposades a llei interna. l'Euro escepticisme no és el futur, quan Europa acull els nostres joves que hi han marxat per obrir-se camí com a professionals, trobar-hi feina. El futur passa per cedir sobirania a Europa i fer que els dirigents euroipeus siiguin electes, que els Estats manin menys que les institucions europees, que Europa imposi als Estatas les polìtiques de innovació i ciència, preveure resultats per dins de 15 o 20 anys, admetre que la ciutadania europea ha de posar-se al damunt de les institucions, que els ciutadans tenen les coses més clares que els actuals dirigents, que el sentit comú es troba en el poble, no en els despatxos. Mal servei donaran a Europa els diputats que represenytin els espanyols que insulten els catalans tractant-los a crits de "fills de puta". Ahir prop de les 14 hores varem poder escoltar i veure davant l'edifi de la Comissió Europea com a un petit grup de no sabem si turistes de cap de setmana o funcionaris o estudiants cercant feina escridassaven uns joves que portaven estelades i sortien cansats de la manifestació conjunta de escocesos, catalans, flamencs, lombards, gents de la saredenya i altres. Uns policies veien l'espectacle situats al mig dels dos grups. Uns varen anar cap a l'esquerra dels policies belgues i els altres cap a la dreta i tots es van distanciar. Tant distanciats com avui molts espanyols es troben dels catalans seguint la propaganda oficial del règim. Encara veiem com els espanyols moguts per el pensament únic no accepten la diversitat. Espanya una és indubtablement una falacia i la tirania. No són europeus els que no respecten la dignitat dels demés per molt que siguin ciutadans d'un Estat avui membre de la Unió Europea.\nby Pau Miserachs / / Posted in ciutadania, cultures rígides, informació, modernització, principis\nEl concepte de ciutadania europea, sense eliminar les ciutadanies dels diferents Estats membres, va nèixer el 1975 amb la campanya per fer evolucionar la coinsciència europea entre elsa ciutadans dels Estats europeus, però fou amb el Tractat de Maastricht el 1992 que es va introduir realment el concepte de ciutadania europea desenvolupant el sentiment de solidaritat i de participació política. Però els Estats nacionals varen voler posar limits a aquesta nova ciutadania que començava a aixecar el vol. Només podien ser ciutadans europeus els ciutadans dels Estats membres de la Unió. Els drets reconeguts eren els de llibertat de circulació i dret a un domicili fixe n tots els països membres de la Unió, dret de votar i de ser elegit Diputat al Parlament Europeu, dret de protecció jurídica i diplomàtoca en qualsevol país tercer, dret de petició i de adreçarse a l'ombudsman europeu, dret de dirigir-se a les institucions euroipees per escrit en qualsevol llengua oficial de la Unió Europea i de rebre-hi una contestació, dret d'accés a tots els documents de les institucions europees, prohibició de qualsevol discriminaci´`o entre ciutadans europeus, igualtat davant l'administració pública. La política comuna dels Estats no ha sigut suficient per resoldre i armonitzar competències que cada vegada més s'els escapen en benefici de la nova ciutadania. El resultat ha de ser indiscutiblement la creaciò d'una forma política per una ciutadania europea política efectiva. Certes cultures, però rígides i aferrant-se a valors nacionals tradicionals contraris a la dinàmica són un veritable obstacle per a reforçar la ciutadania europea. El llibre blanc de 2002 va definir els principis d'una modernització de la ciutadania europea mitjantçant l'apertura, la responsabilitat i l'eficàcia, la coherència i la informació, a més de promoure la llibertat, la justícia, la solidaritat i l'humanisme. Els estris democràtics han de permetre treballar a la nova ciutadania per defensar aquests principis\nby Pau Miserachs / dissabte, 29 de març de 2014 / Posted in Copa Santa, crisi, poble lliure, progrés, provençal\nEl dia 25 de març ha fet cent anys de la mort de Fredéric Mistral. Home de lletres, Premi Nobel 1904, escriptor en llengua provençal, autor del diccionari francés/provençal, poeta, va conseguir el reconeixement del provençal com llengua de comunicació a set regions de França. Barcelona li ha dedicat dos reconeixements en forma d'estàtua, una a l'Avinguda Fredéric Mistral i l'altra a l'avinguda de les fonts de Montjuic. Un sopar de "mantenenço lenguadò" s'ha celebrat la nit d'ahir amb lectura de poesies i el cant de l'himne "La Coupo". L'Himne ens recorda la Copa Santa d'un vell poble "fièr e libre".L'himne demana que retorni l'esperança i la fe en el futur. La Copa Santa és la Copa de la que hem de veure tots junts el vi pur de la nostra collita. Recordem ara, com deia Francesc Macià que "Nosaltres som ciutadans d'un poble que ha estat lliure i que ho vol tornar a ser". Com la Copa Santa, els drets del pobles són incedibles i no precriuen mai. Ara que hem begut el vi català de la Copa Santa hem de recordar que majoria absoluta no vol dir veritat absoluta, que la ceguera absolutista de l'Estat espanyol i de partits estatals s'equivoca dient que les autonomies són culpables de tot quan els mateixos fets demostren que la desigualtat i la pobresa produïdes a Espanya per una crisi financera i especulativa internacional i la bombolla immobiliaria posen en pèrill la pau social i el progrés.\nby Pau Miserachs / divendres, 28 de març de 2014 / Posted in constitució, democràcia, ser lliures, sobirania\nRecordant l'aplicació que fan a Madrid de la Constitució com a text legal sobre la sobirania que administra l'Estat en nom del poble, mentre la Justícia s'administra en nom del Rei que a la vegada és també el cap de les forces armades, em començo a preguntar si la Constitució que varem votar aquell hivern de 1978 per ser lliures i allunyar-nos de la dictadura fou un error o una incongruència amb la democràcia que voliem i que ens pensavem que permetria desenvolupar la Constitució. Ha resultat una llei fonamental però per a la discòrdia al interpretar-se restrictivament en lloc d'entendre que és una llei oberta i no reglamentarista com les declaracions de principis que incorpora. Es vol enfrontar per part de l'Estat, i en nom de la sobirania nacional, els espanyols contra els catalans que exigeixen votar per decidir si Catalunya s'ha d'independitzar o no d'Espanya. Ara als catalans ja no s'els reconeix com una nació, doncs segons l'interpretació del Govern central i del Tribunal Constitucional som merament nacionalitat històrica, avui una regió més del territori de l'Estat. Quelcom ha canviat amb el desgats dels anys. La Constitució ja no és el que ens havien fet creure. Es ara una incongruència pel futur. Els catalans volem fer possible el que a Madrid ens diuen que és impossible, per començar el diàleg entre Governs de diferentes nacions. No respecten Catalunya com a nació que consideren un ens administratiu més de l'Estat. La incongruència és certa i l'error d'haver recolzat el 1978 el text de la Constitució també. No volen veure que la gent va anar a votar per por a la inestabilitat i a una crisi de dimensions que podrien haver esdevingut salvatges, fou una votació condicionada i el de menys era el text que gairebé ningú havia llegit abans de anar a votar. La gent votava sense saber el que votava, pensant que la paraula Constitució volia dir llibertat, pau i feina. El resultat trenta cinc anys després ja el coneixem, l'engany d'una democràcia ficticia i el cinisme d'invertir les responsabilitats. Ha acabat sent una Constitució per donar aspecte legal a la tirania de l'Estat contra un poble amb una identitat ben definida i una voluntat de ser indestructible.\nby Pau Miserachs / dijous, 27 de març de 2014 / Posted in fraternitat, llibertat, raonaments, supressió provincies\nAra s'ha fet públic que cert Magistrat que integra el Tribunal Constitucional va publicar al diari ABC l'any 2005 un article tractant Catalunya de tribus territorialitzades. No sé ara si fou una expressió dissortada o una manifestació de desagrat del que és i significa ser català. El Ptresident PUjol creia que tot s'arreglava amb la voluntat d'ésser. Creia en la força de les idees i el diàleg. Ara els valors de la llibertat, la fraternitat i la igualtat ja no serveixen per convèncer ningú. Els raonaments no interessen. Són els fets produïts sota control de l'Estat els que tenen valor amb l'aplicació de la llei feta a Espanya. Les tribus rebels han de ser sotmeses i que millor que negar-lis qualsevol possible sobirania. Ens neguen el caràcter i la qualitat de persones amb una especial dignitat com a persones. Ens posen l'Estat per davant per què anem contra l'Estat o l'Estat anirà de bell antuvi contra nosaltres. No volen terme mig. I les tribus resulta que són pacífiques, amants de la pau i tant sols volen exercir el dret de votar per decidir el futur. Ara ens han de tancar el marc legal del que ja és una exigència. La catalanofobia impulsada des de la centralitat espanyola no espanta les tribus perifèriques com les catalanes. La por és una política que no té seguidors a les terres catalanes. Avui en canvi les tribus celebren que a Italia han sigut suprimides les provincies. Per què no suprimeixen també les provincies a Espanya? Han estudiat l'estalvi en càrrecs i diners que suposaria per l'Estat eliminar les provincies com ens de divisió territorial?.Podrien ser amablement considerades més civilitzades les tribus territorialitzades que els defensors de la centralitat catalanofòbica?\nby Pau Miserachs / dimarts, 25 de març de 2014 / Posted in constitució, dret a decidir, nació catalana, principis democràtics, sobirania nacional\n"La concordia fue posible" és l'epitafi de l'ex President Suarez. Però el mateix dia del seu enterrament a la Cate4dral d'Avila s'ha fet pública la sentència del Tribunal Constitucional negant a Catalunya ésser un subjecte polític, com ja va negar fa quatre anys que Catalunya és una nació. Reconeix el Tribunal que són davant un acte polìtic capaç de produir efectes jurídics, la qual cosa no accepten. Defensen en la Sentència que Catalunya no és titular d'un poder sobirà que és exclusiu de la nació espanyola constituida en Estat social i democràtic de Dret, i és en el poble espanyol en el que resideix la sobirania nacional. El poble c atalà no por ser considerat sobirà segons el Tribunal per no estar contemplada aquesta qualitat en la Constitució espanyola per les nacionalitats i regions que integren l'Estat. Les autonomies no són el resultat d'un pacte entre instàncies territorials històriques que coinserven drets anteriors a la Constitució i superiors a ella, la qual cosa impideix convocar un referèndum d'autodeterminació per decidir sobre la integració a Espanya tot i que la realitat socio-històrica catalana és anterior a la Constitució de 1978. Com Entoitat estatal autònoma, CAtalunya està implicada en la assumpció de l'univers jurídic creat per la Constitució que és l'únic segions la Sentència, en la que concebut com una unitat en dret trobarà Catalunya el seu sentit. Els ciutadans de Catalunya no es poden confondre amb el poble sobirà fonament de la Constitució, segons sentència que cita el Tribunal 12/2008. Dit això, reconeixent el dret de les minories a fer propostes i expressarse sobre les de la majoria, admeten els Magistrats una interpretació constitucional del dret a decidir en base a la legitimitat democràtica quan no es vincula a la declaració de sobirania del poble de Catalunya, de manera que és possible la discrepància a travers activitats que no vulnerin els principis democràtics, els drets fonamentals o la resta de mandats constitucionals. De totes les maneres, el resultat clar és que en lloc d'una Sentència per la concòrdia, és una sentència per la discòrdia. La naciò catalana no pot acceptar que se li negui el dret a decidir el seu futur polític com a nació pre-existent a Espanya. La interporetaciò de la Constitució ha sigut restrictiva i no promourà el diàleg entre els respectius governs.\nby Pau Miserachs / / Posted in desastre social, Europa, força estabilitzadora, sobirania\nFa uns cinc anys que el llavors President Sr. Rodríguez Zapatero va dir que la nostra generació veuria la reforma de la Constitució. I va ser veritat, però tant ràpida per donar compliment a les exigències de la Unió Europea que no ens en varem donar gaire compte del que PP i PSOE varen pactar. També deia el President que ens recuperariem sense que en patís la política social. I no va ser veritat res del que va dir. Ara veiem que no es varen fer bé les coses per evitar el desastre econòmic i social que patim els ciutadans. No s'ha resolt en aquests moments de construcció europea si el subjecte de la sobirania a Catalunya ha de ser qui viu i treballa a Catalunya o tot el conjunt del poble espanyol que és el que sembla que defensa el Govern espanyol volen limitar els drets polítics dels catalans com a poble. I amb aquest debat no resolt amb la contradicció constitucional de la extensiò de la sobirania des de'l poder contra les nacionalitats històriques atacant el dret d'autodeterminació, el Govern espanyol segueix sense voler veure ni admetre que la llei no fa el Dret. La llei pot crear un dret reglamentari discutible contrari a l'imperi del dret democràtic, contrari a les possibilitats jurídiques del món actual i a la mateixa lògica, a les limitacions de les normes extrajurídiques que poden modificar el contingut de la llei. Europa avui necessita una profonda transformació política i social corresponsabitzant els ciutadans de la governança, creant una síntesi entre economia lliure i economia col·lectiva, com deia Manuel Cruells, en lloc d'oposar-se ambdues tendències. Europa com Unió d'Estats ha de harmonitzar llibertats i necessitats socials, independència com a col·lectiu d'Estats i pobles que la integren i força estabilitzadora dels conflictes expansionistes aliens. La llei no ha de servir la imposició ni fomentar la discòrdia. En un règim democràtic el que importa és la ètica del poder i la legitimitat democratica per fer lleis al servei del poble i pel benestar de la ciutadania.\nby Pau Miserachs / dilluns, 24 de març de 2014 / Posted in canvis, democràcia, drets humans, qüestió catalana\nRespectem la persona del primer President de l'Espanya Constitucional de 1978 i deixem que els historiadors en facin l'anàlisi corrrecte dins d'un temps. Recordem ara que la transició de l'evolucipo de la dictadura cap un sistema democràtic, un dels mots que existeixen, es va fer amb moltes reserves i desconfiances. Desconfiances que van dur a la renúncia el 1981 del President pilot del canvi que va salvar la Monarquia i al cop d'Estat militar.La democràcia va nèixer vigilada i amb l'obligació de no canviar el sistema que va exigir l'amnistia per el passat i els evassors fiscals. La transició va ser massa suau, poc profonda socialment, adaptada si a la situació mitjana europea en materia civil i de drets, amb l'obligaciò de donar cos legal als drets humans i les llibertats com a condició indispensable per arribar a Europa malgrat l'oposició d'una bona part de la societat instal·lada, els interessos creats i els funcionaris. Però el socialisme que va succeir el pilot ara desaparegut no va donar solució a la qüestió catalana, ni a les greus desigualtats dels ciutadans que passaven gana. La crisi va ser per els treballadoirs com sempre, els que més van lluitar per la democràcia, mentre molts supporters de la UCD es passaven al socialisme per mantenir els seus llocs de confiança i van trair la persona i les idees. Eren polìtics i càrrecs de conveniencia. La transició d'aquesta manera i els canvis posteriors han sigut fugides endavant amb la bombolla immobiliaria, el frau, la corrupció i el clientelisme polític. La transició fou el camí cap el descrèdit del sistema actual i dels polítics que es veuen encorats en el passat ignorant la realitat i la pròpia història, el who is who. Han transformat els partits en marques comercials i tot ho fien al marketing a diferència dels primers lluitadors per les llibertats i la democràcia que ho fiaven tot a la dignitat obrera i la honestedat. Ens manquen homes com Tierno Galván. Cal preguntar-se que n'hem fet de la transició i cap on hem anat. Deixem el passat per la història i contruim el futur d'una vegada.\nby Pau Miserachs / diumenge, 23 de març de 2014 / Posted in aigua, borsa, combustibles fòssils, especulació, mercat, terres cultivables\nEls moments actuals són encara els de l'especulaciò de capitals. Però es prepara el boom de la de l'aigua i la de les terres cultivables. Tothom sap el dia internacional de l'aigua que hi haurà manca d'aigua per una bona part de la població donat que hi ha un procés de canvi climàtic i minven els recursos d'aigua potable per l'augment del consum. A més anem sabent que les potencies emergents adquireixen terres cultivables arreu. No s'ha dit la part de terres d'Ukrania que són en mans de Xina, ni les que Xina està comorant a l'Africa subsahariana i a Brasil o també a l'Argentina pot ser. A Ukrania disposen ja de un 10% de la terra cultivable, o sigui uns 3 milions d'hectàrees. En el món ja han canviat de mans uns 80 milions d'hectàrees en els darrers cinc anys. Cal començar a pereguntar-se per a qui és la terra. La terra és un benefici per a tots o per uns quants? L'augment de població fa pujar el preu i la demanda dels combustribles fòssils. També sabem ara que la borsa de Chicago controla el preu del blat, el blat de moro i la soja amb un ambient d'inversi'o especulativa. No es tracta doncs d-un model per abastir les necessitats de la població sino de donar més seguretat al mercat i aprofitar l'ús intensiu de les terres i tecnologies precindint d'estudis dels impactes en la realitat natural, la bioalimentació i l'ecologia. El mercat de l'agricultura i els combustibles és avui molt més segur que les borses i una inversió amb futur. L'especulació del capitalisme salvatge segueix sense trobar qui la pari. Els ideals contracorrent no existeixen. L'especulació continua guanyant.\nby Pau Miserachs / dissabte, 22 de març de 2014 / Posted in corresponsabilització, democràcia activa, egoísme, implicació ciutadana., por acumulada\nSembla que com més s'informen, comprenen menys. El coneixement de les coses no els fa prendre més consciència ni activa els seus ideals. Les ideologies no tenen interès per el jovent que preferirà decidir en una nit de copes si anirà a votar i si va a votar a qui votarà. Seran estímols de darrera hora. Els eslogans, les denomibnacions dels partits, les sigles, els colors, les músiques tenen poc interès per la gent en crisi que no veu clar el quenli expliquen ni els pronòstics i que menys encara creu en les promeses dels dirigents que més surten per la tele. Tothom està d'acprd que el futur és imprevisible, que la opacitat avança ràpidament. L'únic compromís és el del projecte col·lectiu de mobilitzaciò contra qui governa. La paraula política només és admesa per animar les consciències a lluitar i a mobilitzarse contra l'egoísme i la por acumulada, les exclusions econòmiques de les empreses, les socials dels vinguts a ments, les culturals dels que no poen aguantar la davallada i la pujada dels impostos. Tot segueix pitjor sense diàleg amb els polítics que no obren camins de construcció social. Pertànyer a un sindicat no soluciona res. Els partits polítics no tenen premsa pròpia. Les generaci0ns joves tenen present amb l'atur que els destroça que el present desapareix i el futur serà pitjor. Tant sols la democràcia pot permetre superar la dictadura dels mercats i la diversitat de les cultures exstents en el mío0n globalitzat ofereix una oportunitat per defensar les llibertats, malgrat les tensions de les aglomeracions urbanes incontrolades, la deslocalització i la destrucció de llocs de treball. Un nou compromís polític és necessari per evitar la degeneraciò i destrucció de les forces productives, els valors humans , la solidaritat, l'equilibri ecològic, deixar de ser una societat passiva. Cal abolir els sistemes de simple delegaciò representativa temporal a travers el vot substituient l'actual sistema per una democràcia activa de proximitat, amb l'implicació ciutadana i corresponsabilització activa de la governança. Calen noves fòrmules, nous models de democràcia, deixar peo passat la democràcia convencional que s'ha deixat dominar per el poder dels mercats.\nby Pau Miserachs / divendres, 21 de març de 2014 / Posted in base jurídica, Carta Drets Fonamentals, democràcia supranacional, Europa Unida\nLa idea d'una Europa unida s'ha desenvolupat al llarg dels segles amb plantejaments ben diferents. A la segona meitat del segle XX va començar una construcció europea pacífi8ca, democràtica i representativa que encara es troba en procés de desenvolupament.La Unió Europea fou concebuda com una necessitat per evitar noves guerres entre diferentes nacions. Però no és fins a la Declaraciò Schuman del 9 de maig de 1950 que la idea d'una Europa unida no es transforma en un cos cert que s'ha convertit en la Europa real dels 28 a dia d'avui després de deixar establert a Lisboael 2007 un Tractat establint una Constitució per Europa a la que s'incorpora una Carta de Drets Fonamentals de la Unió i les polítiques i el funcionament de la Unió, conegut com el Tractat de Roma de 2004. Però Europa es composa de diferents concepcions polìtiques. Una d'elles es troba en el Consell d'Europa establert l'any 1949 segu8int la tesi de Churchill de crear una mena de Estats Units d'Europa, l'altra apareix un any després promoguda per França, Alemania, Itàlia i el Benelux amb la creaciò de la Comunitat europea del carbó i de l'acer (CECA). No s'havia fet Europa i calia fer-la sota l'anometat mètode comunitari, fer la pau pel dret, acostant els pobles abans enfrontats per la via del funcionament conjunt, alliberant territoris de les seves fronteres, reconeixent i garantint la lliure circulació de persones, mercaderies i capitals en tots els territoris de la Unió. Hem viscut fins ara entre l'angoixa dels dubtes i la confirmació dels fets que reforcen la unió dels ciutadans al voltant dels grans principis de la democràcia supranacional, superant l'estret marc dels Estats i facilitant l'extensió dels Poders del Parlament Europeu. El funcionament de la nova democràcia europea segons l'article I-46 del Tractat de Lisboa,es fonamenta en la democràcia representativa, contribuint els partits polítics a la formacipo de la consciència política europea i l'expressió de la voluntat dels ciutadans de la Unió. Els ciutadans veuran reconeguts en aquesta nova democràcia un nou nivell de participació amb candidatures que poden ser multinacionals. La Unió Europea es presenta doncs com a institució garant de la democràcia als 28 Estats que la composen actualment, doncs el Tractat de Maastricht i la Carta dels Drets Fonamentals de la Unió feta a Niça el 2000 i incorporada al Tractat de Lisboa Incorporada la Carta al Tractat de Lisboa apareix una nova orientació en la defensa dels drets dels ciutadans europeus amb base jurídica comuna obligatoria per tots els Estats des de la seva aprovació a Roma el 2004.\ncontra els models infidels a la democràcia que ens governen\nby Pau Miserachs / dijous, 20 de març de 2014 / Posted in demòcrates, institucions, llei, llibertats públiques, violència moral\nCada veegada hi ha més gent que posa en dubte certs aspectes de la democràcia representativa que fan que les lleis trobin recolzament en la violència, sigui aquesta moral sigui policial beneïda per el poder judicial. La societat s'ha tornat cruel obligant a molts treballadors a treballar hores i hores sense practicament descans i a rebre salaris inferiors per un mateix treball de fa sis mesos. Aquesta nova esclavitud existeix i es propaga en moltes empreses sense que la societat actual ho vulgui reconèixer. Les lleis no impedeixen la existència de l'esclavitud moderna i els governs no veuen més enllà dels seus palaus. Les lleis s'utilitzen per què molts se sotmetin a la voluntat i desitjos d'uns quans homes. Les lleis són els instruments establerts pels homes que es recolzen en la violència organitzada des de'l poder. É$s finalkment la violència organitzada la que dona el poder de fer lleis i assegurar4-ne la seva execució com deia Lev Tolstoi el 1900 defensant la dignitat moral dels treballadors. El mateix Tolstoi va pronosticar el que avui veiem que passas: Hi ha governs que perverteixen generacions senceres amb l'ensenyament d'un patriotisme manipulat i d'una religió feta a mida, i no volen veure que els ciutadans sotmesos acaben descobrint que ni el govern és absolut ni l'església de fum quelcom de sagrat i sant, perdent el poble tot respecte per les dues institucions que només tenen per finalitat imposar-se al poble enganyosament en benefici d'una quants. Són sens dubte models infidels de la democràcia que s'aprofiten de la feblesa dels temerosos de Déu i respectuosos amb la llei, encara que els hagi sigut imposada. És la pràctica dels drets humans i de les llibertats públiques la que ha de permetre restablir l'equilibri social i acabar amb la infidelitat dels falsos demòcrates.\nby Pau Miserachs / / Posted in armonització, drets humans, horitzó federal europeu, institucions\nNo sabem si Europa és una península occidental del món oriental o si és el resultat d'un pacte de pau per no tornar a fer la guerra entre nacions, i tampoc sabem on acaba el continent. Podem anar des de El Ferrol fins els límits demogràfics que separen la humanitat europea del món àrab i xinès. Però la diferència avui no és la riquesa acumulada per Europa amb el cintrol dels antics territoris colonitzats. Avui Europa es troba en crisi. Des de la manca d'unitat política dels seus 28 Estats a la baixa demografia que representa avui un 12% de la població mondial. Europa semblava un model geogràfic i social amb el millor index de riquesa del món, que cinc anys de crisi financera han portat a la desigualtat social, amb molts països del continent encara fora de la Unió. Europa té al davant els països emergents, els BRIC i uns Estats Units d'Amèrica en plena recuperació econòmica, amb una Xina forta. Europampateix a més la deriva tecnocràtica de les seves institucions allunyades de la vida real dels ciutadans europeus que van fent Europa per ells mateixos amb un missatge de pau i solidaritat inter estatal amb l'horitzó de la federació. Europa necessita canviar de model polític, comptar amb càrrecs electes i gestió política de les sevs institucions, amb el corresponent control parlamentari. El Tractat de Roma va constituir una comunitat econòmica europea i no un Estat federal europeu. Tampoc ha sigut aquest l'objectiu polític dels successius tractats que van anar perfeccionant el sistema tecnocràtic europeu i de delegaciò de poder, de traspàs de sobiranies. No s'ha produït a Europa l'armonització en les diverses constitucions dels Estats dels drets i llibertats dels ciutadans que encara s'han d'adreçar a la Convenció Europea de Drets Humans del Consell d'Europa a la Declaració de Drets fonamentals de la Uniò incorporada al Tractat de Lisboa o a la declaraciò Universal de Drets Humans de les Nacions Unides. Europa, que es troba presonera del poder energètic rus,sembla ara ingovernable i incapaç de reaccionar davant de fets consumats com l'annexiò de Crimea a la nova Rússia. S'intenta construir una armonitzaciò centraklitzadora dels diferents sistemes jurídica. Però les properes eleccions han de permetre decidir si la llei ssrà la de l'austeritat i l'augment de la desigualtat i la pobresa dels europeus o la del creixement amb salaris dignes i porioritat als drets humans. És el poble de cada Estat el mque haurà de decidir què fer amb Europa, quina Europa vol i quin és el millor camí per la unió federal del continent, sense desigualtats ni discriminacions.\nby Pau Miserachs / divendres, 14 de març de 2014 / Posted in drets humans, esquerra, nou model social, oportunitat, pobresa\nAvui deien per radio que s'ha perduit una oportunitat per impulsar la lluita contra la pobresa a Catalunya. Ho diuen els de les entitats socials després de seguir el debat i votació de resolucions al Parlament de Catalunya ahir mentre el Ministre espanyol d'assumptes exteriors es manifestava a gust fent declaracions contra la voluntat independentista de molts catalans. declaracions que la gent política diu que foren banals i un contrasentit admetent finalment el Sr. Ministre que la independència catalana és posible. Tot es queda en dir que s'ha perdut una oportunitat parlamentària en lo social, però no aclareixen les mesures adequades poel triomf en aquesta lluita, si es pot considerar lluita tal com es proposa la dialèctica. Si això vol dir que s'han d'abocar més diners en segons quines tasques socials, vol dir llavors que es tractaria de contractar més personal, afavorir ONG's i deduir despeses. No quedaría aclarit quina part arribaría als afectats, com també passa amb la copoperaciò internacional de la que encara no s'ha fet un estudi de la corrupción que l'afecta. El problema social va més enllà d'un programa oficial d'alimentació i assistència social. És important que se salvi legalment de l'arbitrari el tema energètic i els desnonaments abusius. Però el que s'ha de resoldre és el model de societat poel futur, el model de vida digna que ens marquen els drets humans universalment reconeguts. No s'ha pedut doncs una oportunitat quan no hiu han prou mitjans. S'ha donat un pas més, i més fort i llarg es donarà quan torni a gobernar Catalunya l'esquerra social i política, tot el ventall de les esquerres amb l'objectiu de donar vida a una nova societat solidària, cooperadora, fidel a la idea de progrés social sense discriminacions, on els prersentadors de programes solidaris a televisió no cobrin sous d'escàndol, on el voluntariat sigui reconegut i organitzat per la construcció del nou model digne i solidari. Parlar de la problemática social al Parlament ha sigut un primer pas, només un primer pas. Queda per veure que faran diputats i partits en el futur. El Sr. Ministre ja ha tornat a Madrid on li deu haver arribat la noticia de que creixen les inversions estrangeres a Catalunya contràriament al que ell va anunciar en el seu discurs a Casa Asia a Barcelona, a més de ser Catalunya el primer punt d'arribada de turistes al territori de l'estat espanyol.\nby Pau Miserachs / dijous, 13 de març de 2014 / Posted in antagonismes, comunitat supranacional, crisi, egocentrisme\nHem de començar a parlar d'Europa, dincs a poques setmanes vista de les eleccions europees del 25 de maig no puc entendre que els partits polítics espanyols no parlin d'Europa. O no saben que dir, o esperen amb prudència que els caps de les seves internacionals europees els diguin el que han de dir i fer. Costa creure que haguem de veure la crisi de les societats tradicionals que desintegren les dinàmiques de la modernitat, L'aparició d'egocentrismes, l'aïllament dels individus, les relacions entre l'individu i la col·lectivitat versus la insolidaritat. Un mercat mondialisat amb l'expansió com mai del capitalisme salvatge. Veiem també com a Europa es respira el rebuig de cu8ltures vinculades a l'Islam, la immigració que lluita contra la integració i tampoc acepta la multietnia. Anem creant adversaris i nous antagonismes de tot ordre en lloc d'establis comuns denominadors. Europa a més ha deixat de ser hegemònica al món. La manca d'unitat i de generositat entre les esquerres no ha obert una nova perspectiva per reinventar l'esquerra europea, donar un nou sentit a la democràcia i reforçarla en les societats nouvingudes a la Unió Europea amb poca o sense experiencia democrática. La confluencia de progressismes és possible si som capaços de conèixer i analitzar la nostra propia realitat. Per Catalunya Europa és l'horitzó d'un nou Estat al que volem aportar l'impuls nacional català. Ens caldrà una Esquerra nova i renovada, pensant en el provgrés social en lloc de voler posar Europa al centre del món volent donar lliçons de saviesa a d'altres realitats, sense voler veure que ja no som el centre del món per molt que les estadístiques diguin que som el conglomerat d'Estats més ric del món. Ens cal veure quin és el nou marc europeu i plantejar.nos si anem cap a la descomposició social o cap un canvi de renovació i revitalitzaciò de l'ideal, per lluitar contra la desigualtat social, recuperar la confiança dels europoeus, reinventar Europa, crear una comunitat supranacional sense renegar del passat.\nby Pau Miserachs / dimecres, 12 de març de 2014 / Posted in comunitat internacional, independentisme, pobles units, progr'es\nLa llarga adaptació de l'Estat espanyol a la democràcia no va significar la liquidació dels vicis i defectes del franquisme ni de l'estil autoritari de govern. Seguim vivint una situació permanent de traspàs de règim que ens voldria fer perdre l'esperança del ressorgiment de la nació catalana. Els pobles dits internacionalment espanyols no s'han convertit en una autèntica comunitat internacional de pobles units i integrats com a conseqüència de l'efecte discriminatori del mateix Estat, el voler imposar un senyal d'identitat nacional diferent del propi dels territoris que en formen part. La Sentència del Tribunal Constitucional de 2010 va encendre el foc de l'emprenyamenta generalitzada a una Catalunya que va veure negat el seu carácter nacional per un Tribunal Constitucional constituït ideologicament a mida dels conservadors que givernen l'Estat, i tota l'evolució posterior del debat ha aixecat l'independentisme català com mai haurien somiat els mateixos independentistas d'abans, aquell Estat català que es va integrar a una Esquerra Catalana finalment amb govern autonomista dels anys 30. Viure sota un mateix Estat no ha facultat cap canvi de renuncia al catalanisme i a la defensa dels valors republicans per les noves generacions de catalans. En el concert de nacionalitats que s'anomena Espanya, Catalunya és una nacionalitat histórica amb existencia nacional anterior a la Constitució a la que mai ha renunciat. Acatar la Constituci'o no es pot interpretar com una renuncia al dret a seguir essent naci'o viva. I encara que ens menystinguin i Senyors Ministres del Govern de l-Estat ens diguin paraules no admissibles en un entorn democràtic, seguirem exigint el nostre dret a manifestar la opinió catalana sobre el futur nacional de Catalunya.F uge3n de l'univers de la racionalitat per endintsar-se en el m'on insolidari i oligarquic. Estan amb els que destro\_en el progr'es assolit en temps de l'hmologacio europea i segueixen parlant d'austeritat i augmentar els beneficis de les empreses grans a costa de reduir el benestar social dels treballadors i del conjunt social.\nby Pau Miserachs / dimarts, 11 de març de 2014 / Posted in esperança, països pobres, progres social, solidaritat universal\nEl 27 de març de 1967 el Papa Pau VIé va fer pública una encíclica que volia enllaçar amb la tradició social de la "Rerum Novarum". El Papa va afirmar que és intolerable que el 15% de la humanitat sigue la beneficiaria del 85% de la renda total del món. Les espectatives eren molt fortes als països socialistes per què donava llum sobre els problemas socials. Va atacar el comerç d'armes i va denunciar la manca de remeis per la malaltia, la fam i la misèria. Fou un anunci d'esperança i un crit contra la opulènciademanant a tothom de prendre consciència de la qüestió social. El document estaba dividit en dues parts, La primera dedicada al desenvolupament integral de l¡'home i la segona al desenvolupament solidari de la humanitat.Pau VIé es va adelantar gairebé cinquanta anys en el temps per dir-nos el que està passant avui, doincss el desenvolupament no es reduyeix al sols creixement econòmic com pretèn el Partit Popular. El Papa es va pronunciar contra la separaciò de l'economia de l'home, del desenvolupament de les civilitzacions. El Papa afirmava que hem de construir un món en el que la llibertat no sigui una paraula buida de sentit. No era una Encíclica per les dretes. No la re3corden els pocs que l'hauran llegit. Però el missatge és encara viu i no superat en els nostres diez. Atacava la lliure competencia com a llei suprema de l'economia, és a dir el capitalisme salvatge. Es manifestà contra les oligarquies que viuen amb el rafinament mentre la poblaciò viu privada de gairebé totes les possibilitats.Va denunciar el racisme i els abusos d'algunes empreses multinacionals. Senyalava les injustícies i les seves causes. Va exigir la solidaritat universal com un deure.Va vincular el creixement econòmic al progrés social. Aquesta encíclica va arribar tard respecte del momento de la seva publicació. Però amb suficient antelació per fer reflexionar des de les escoles cristianes, les esglésies i les conferències episcopals la política de la dreta conservadora española tant disposada a generar més pobresa i misèria a l'Estat español, mentre parla de recuperació per les empreses que están baixant encara més els sous dels treballadors. No ens podem creure tant fàcilment que les empreses amb beneficis hagin de reduir sous per tenir més beneficis i pagar menys seguretat social. Els principis morals segueixen dormits i sense ser ensenyats per una direcció religiosa més preocupada per la moralitat estricta dels fidels i la difusió d'un ensenyament catecumenal que oblida parlar de la falsa moral dels rics que no estan disposats a pagar més impostos per què els poders públics intensifiquin el seu esforç pel desenvolupament.Pel Papa cal promoure que que els pobles produexin més i millor per donar als seus ciutadans un nivel de vida veritablement humà i per cointribuir al desenvolupament solidari de la humanitat. La solidaritat universal amb els països pobres, va dir el Papa, és un benefici i un deure. Esperem que algú recordi ara públicament que el missatge de la Populorum Progressió és viu.\nby Pau Miserachs / dilluns, 10 de març de 2014 / Posted in drets, drets contra l'Estat, poder, protecció de l'individu., soft law\nRls moments actuals no són els dels pronunciamientos clàssics ni els de <>. Hem passat de la societat de la informaciò a la societat espectacle i no ens adonem de que la política també ha canviat per la complexitat de les decisions a prendre. perquè ara la major part5 de les dades disponibles a internet les han carregat5 els internautes. Trobem informations de transmissió voluntària i les carregades involuntariament de tot ordre, serioses i banals. Evolucionem cap a la comunicació espectacle mentre busquem la manera de protegir els drets individuals davant les violacions constants. L'Estat del dret constitucional, el que permet protegir els drets des de l'Estat també haurà de preveure la protecció de l'individu contra el ciber estat. Un concepte indeterminat de la democracia permet l'auto institució de la democracia per l'Estat. l'Estat vol absorbir tota la sobirania, inclosa la del poble, com a tendencia de l'exercici del poder. Contra el poder l'exercici de les llibertats en la navegació transnacional. El dret s'haurà d'adaptar a les noves circumstàncies, a les noves necessitats socials que posa en discussió el paper de les lleis i la justicia. l'ingerència de les autoritats publiques en els drets individuals ha de permetre evolucionar el dret cap el soft law i protegir el ciutadà contra l'Estat, limitar el control de l'Estat, establir autoritats de regulació fora de l'estat que prenguin la successió del poder de l'Estat. Cal dissenyar una nova protecció en definitiva dels drets de l'home i del ciutadà, la protecció legal dels drets contra l'Estat. És inadmissible que un Ministre del Govern de l'estat ens digui que si Catalunya s'independitza d'Espanya, l'Estat català vagaría per l'espai sense reconeixement. El joc és clar, doncs el Govern de l'Estat espanyol està decidit a no cedir amb Catalunya com ja va pasar amb tots els territoris de les antigues colonies i provincies d'ultramar. Segueixen considerant-se els amos del poder. No és una demostració de protocol democràtic fer aquestes afirmacions. Més aviat un sensible error i una provocació autoritària i antidemocràtica. Actuen com el president d'una comunitat de propietaris que no vol deixar fer res.Condemnen sense escoltar. Confonen el poble amb els servents que decrivia Delibes amb "els santos inocentes". Ens volen expulsar d'Europa ignorant que la Unió Europea no ho és tot. I Andorra? i Suissa? i Noruega? i la Commonwealth británica? No han pensat els pensadors i assessors d'aquest Ministre d'exteriors a més, tant dur amb Catalunya que Catalunya es podría acollir a la Commonwealth británica pel sol fet de l'antecedent britànic a Menorca? Millor que baixin plantejaments, es deixin de xuleria i pensin que a Europa ens hem de trobar tots. Però mirem-ho bé, no sigui que l'Estat espanyol sigui actualment un tap pels drets humans i la democràcia a Europa, sense sensibilitat pels drets humans i les llibertats col·lectives dels pobles que no parlen castellà. Ja és hora de que comencin a pensar que amb el despreci constant i per Reial Decret no és fan i desfan països ni nacions, drets civils propis, llengües, cultures i tradicions. La democràcia exigeix diàleg i respecte, no cops de porta ni amenaces de força contra la insubmissió.\nby Pau Miserachs / dissabte, 8 de març de 2014 / Posted in desigualtat, drets i llibertats, Estat, República Catalana\nHan tornat a dir que no volen caqp tipus de consulta al territorio català. Diuen que els catalans volem liquidar la sobirania d'Espanya i no hi están disposats. Demanen a la dreta europea suport per mantenir com una sola nació els actuals Estats. No admeten la diversitat. Volen pensament i sentiments únics. Una sola bandera, una sola pàtria, una sola llengua, un sol Déu. NO accepten que els catalans, poble pacífic i democràticament madur, vulguin decidir democràticament el seu futur en unes votacions que permetin aclarar si els catalans volen ser catalans amb un Estat català o catalans com a regió diferenciada i singular dins la nació española i sota la organització de l'estat español. Estan disposats a impedir qualsevol posibilitat de manifestació de la decisió del poble català sobre el seu futur polític, parli o no català. Arribo a la conclusió que el Govern español rebutja la solució democrática per la qüestió catalana i tant sols s'agafa a la autoritària. Mals auguris per la democràcia amb una Espanya en plena involució. Però están tant cabuts en el tema que no volen veure que Europa els mira , una unitat que les minories com la catalana i comença a no veure clar el joc que segueixen. Involucrar la dreta europea en problemas interns de l'Estat español és un greu error i si guanya les eleccions l'esquerra europea, llavors el Govern español s'haurà de preguntar què anirà a explicar. Europa té un destí federal, els Estats Units d'Europa. Es va començar a construir amb Estats, els que hi havien al començament. Però els Estats actuals, com el Regne Unit de la Gran Bretanya, Bélgica, el Regne d'Espanya i la tradicional França jacobina no poden ofegar i fer desaparèixer per Decret la diversitat en nom d'un fals unitarisme i nacions no compartides per el sentimemnt de bona part de la població. Obligar a compartir i venerar el que no se sent és un fracàs a curt termini. Les societats democràtiques exigeixen la igualtat dels ciutadans. Però dir que Espanya és una societat democrática indivisible, amb majoria de ciutadans que poden decidir segons el Govern espanyol el destí dels pobles minoritaris assentats en una part del territori com és el cas de Catalunya amb llengua, cultura, historia, drets i llibertats anteriors a la construcciò d'espanya, les Constitucions i altres Drets de Catalunya, no és altra cosa que l' afirmació de la desigualtat imposada, disposada a instituir la violència contra el poble minoritari que vol alliberar-se del jou legal i polític que acompanya l'Estat en totes les seves decisions, amb una Monarquia que ha decidit unir la seva sort a la de la dreta reaccionària que governa Espanya. Aquesta manifestaciò del Govern revifa la tràgica diferència entre vencedors i vençuts a la Guerra Civil de 1936/39. No pot un Govern sà i honest amb la democràcia exigir que la sort política de Catalunya la decideixin els hereus dels seus antics enemics. Han decidit oposar-se radicalment amb la virulencia de momento verbal necessària a la voluntat manifesta del poble català a construir el seu propi Estat, la República Catalana. La manca de respecte de l'estat i els seus governants a les regles democràtiques europees i el dret modern que exigeixen el respecte a la diversitat i les minories nacionals assentades en qualsevol territori, en el nostre cas històric, es prou evident. Quedà ben palés que Espanya rebutja la democràcia com a forma de vida i de govern. El Consell d'Europa hi haurà de dir alguna cosa. El neofranquisme com a sistema és inadmissible en una democràcia europea. És inadmisible una societat dita democrática que no sigui lliure. No som un poble senil ni estéril. És la llibertat la que ens ajudarà a netejar la democràcia dels vicis del franquisme latent a l'autoritarisme del Govern espanyol.\nby Pau Miserachs / / Posted in animalisme, igualtat social, intolerància, societat racional, violencia\nAvui celebrem el dia internacional de la dona. Les dones i els homes, gays i lesbianes, sortirem al carrer per fer un clam de protesta contra les lleis repressores de la llibertat i per fer una afirmació dels drets de la dona, dels drets a la llibertat individual de decidir sobre el cos propi. Per una cooperacio entre sexes, per una armonia entre persones mereixedores de respecte a la mateixa dignitat de que gaudeixen com a persones. Les actuals societats que parlen de democràcia, sovint obliden quen la democràcia vol dir acceptació, garantia i respecte dels drets humans, entre ells el dret al sexe. LLibertat és el contrari de l'esclavatge. La dona no és la servent de ningú. Les dones continúen essent maltractades, La violència de gènere no baixa fruit de la incultura, l'animalisme i les passions desenfrenades d'una societat que ha perdut el sentit de la igualtat social. Uganda i Nigèria imposen fortes condemnes per homosexualitat, la qual cosa vol dir que la dictadura religiosa i la intolerància els separen de les societats democràtiques. Moviments religiosos volen evitar els matrimonis del mateix sexe negant el caràcter de matrimoni a les obligacions compartides, considerant exclosos de la societat els que no tenen un sexe identificat d'acord amb els criteris religiosos sempre discutibles excepte per els fanàtics i radicals, persones sense pensament ni criteri crític de la realitat. Celebrar el dia internacional de la dona és un record o acte up dating de que la societat en la que vivim és encara imperfecte i no respecte els principis de la Carta Europea de Drets de la dona a la igualtat. Queda molt per fer per assolir una societat racional. El Consell de Municipis i Regions d'Europa va publicar el 2006 la Carta Europea de drets de la dona per la igualtat que exigeix la eliminació de tota mena de barreres socials, discriminacions i promoure la igualtat entre homes i dones per la presa de decisions en el món local, avui ampliable al polític general sota el principi de paritat a les llistes electoral dels partits., és a dir la igualtat. Encara hi som a temps si la gent ho sabés. Cal que la gent ho sàpiga tot.\nby Pau Miserachs / divendres, 7 de març de 2014 / Posted in acomiadaments, delinqüència, retallades, sequera crediticia\nFalses balances fiscals que no lliguen amb la realitat, impostos pendents de pujar en proper Consell de Ministres, deute fiscal amb Catalunya que no s'aclareix per l'Estat, Més rebaixes salarials i acomiadaments per tenir ma d'obra barata per l'estiu. Augment de la delinqüència violenta, presons plenes, centres d'acollida d'estrangers immigrants il·legals plens de gom a gom, manca de serveis per la gent amb dificultats. L'Estat gairebé ja no paga els costos de la llei de dependencia. Cada dia veiem més gent demanant a les cantonades, molts immigrants africans i en ciutats on la mendicitat està prohibida la policía no intervé, com tampoc davant el top manta. Caritas, Creu Roja, Banc dels aliments, Parroquies, ajuden families sense recursos. Es busquen habitatges per gent desnonada per impagament de les seves hipoteques. Els Tribunales són l'últim recurs de l'Estat i les nacions històriques, uns per imposar el seu criteri i paralitzar iniciatives, els altres per intentar defensar el seu autogovern davant la recentralitzaciò endegada per l'Estat. Caldria saber el balanç real de l'actuaciò dels Ministeris. També el per què de estar tant empenyats en fer el corredor ferroviari central i deixar mig penjat el del mediterrani.TAmbé haurien d'explicar per què desinverteixen a Catalunya en lloc de posar els recursos que Catalunya necessita i té compromisos el Ministeri de Foment. Hauriem de saber el per què de tants despropòsits, com el de suprimir jutjats en el món rural i concentrar-los en grans capitals. S'han fet estudis de veritat per reduir els costos de la gestiò dels serveis que ara ataca l'Estat? Es podría fer d'alguna manera diferent per no allunyar els serveis dels ciutadans que els necessiten? Pensen els senyors del Govern español que els ciutadans catalans podrem aguantar sense dir res tantes retallades i reducció de serveis, encariment de tot, més pressió fiscal, discussió constant de competències, manteniment de la sequera crediticia a les empreses?\nby Pau Miserachs / dijous, 6 de març de 2014 / Posted in atur, deute, ética., indignació, saqueig\nEls recorden que els dos problemas més acusats per la societat són l'atur i la corrupció. La gent té por de perdre el poc que té i mostra la seva indignació per el saqueig del diner públic i comissions d'influència de que han fet ostentació molts càrrecs públics o familiars vinculats. Però els`problemes no acaben ací. La gestió política que ens ha descobert una crisi d'Estat, un desmoronament del principi d'autoritat moral dels elegits i la manca de cohesió social que desconeix el principi de comunitat, es a dir solidaritat social, ens fa pensar en la manca d'ètica dels dirigents que no fan les coses com s'han de fer en una societat democràtica, que no practiquen le respecte a les minories. Atur i corrupció obren la porta a moltes intrigues i conspiracions per apropar-se del poder, per controlar el poder, per treure avantatges del poder. El que pateix és sempre la llibertat dels demés, la situació dels demés, les formes de vida del poble. Es troba a faltar una visió més transparent de la gestió fiscal, que els resultats no es cinverteixin en bonus o premios pels inspectors. Que els treballadors no seguexin patint la pressió més forta i que amb celeritat s'aclareixi el que passa al món empresarial de les grans empreses i les que tenen seus a paradisos fiscals. Els principis de la ética també obligan a que l'Estat actuï amb transparencia, rigor i sentit social en una societat estructuralment amb un 25% de la poblaciò activa a l'atur. Les fons econòmiques públiques en moments de crisi que vol dir recessió y menys beneficis, poden quedar seques si l'Estat no ptractica una acció d'equilibri i justícia social. Resoldre el problema del funcionament de l'Estat amb l'endeutament, i pagar el deute i interessos amb més deuta, deixant que el mercat porti la solució no és la solución.\nby Pau Miserachs / dimarts, 4 de març de 2014 / Posted in capitalisme salvatge, cohesió social, desigualtat, equitat, esquerra, pobres\nHa saltat a les notícies l'acord per formar una coalició electoral Esquerra Republicana de Catalunya i Nova Esquerra Catalana. A molts ens recordarà el fet històric del naixement d'Esquerra Republicana de Catalunya amb l'aportaciò de l'unió socialista que va aixecar el vot d'una Esquerra naixent el 1931. Però els temps no sòn els mateixos i la historia no es repeteix. És una coalició per fo0rmar un nou espai d'esquerres a Catalunya, potent i engrescador, basat en la cohesió i l'equitat. Un espai que protegirà els febles i vulnerables contra l'abús i la discriminació salarial que només persegueix l'augment dels guanys de les empreses. Europa, davant el capitalisme salvatge del Fons Monetari Internacional, necessita gent d'esquerres i catalanista disposada a defensar i promoure les llibertats i la justícia social davant les polítiques d'ensorrament de la vida que hem conegut fa anys, la destrucció de la diversitat i el futur de la desigualtat i la miseria anunciades. Ja ho deia ahir el Professor Niño Becerra a TV8 que res no tornarà a ser igual que abans de la crisi, que tots serem més pobres. Però el que no podem admetre és que per decisió dels mercats passem de les dificultats del primer estadi de la pobresa a la misèria vergonyant, a donar incens a uns quans rics que es despreocupen de la sort dels milers de treballadors que llencen a l'atur si no accepten les seves noves condicions, les que està impoulsant la Sra. Lagarde del FMI. Els dirigents no es pregunten d'on han sortit els que es donen d'alta com autònoms i quans ja han demanat l'atur. Tampoc calculen els que han tornat als seus països d'origen que a Catalunya p0oden ser més de mig milió, ni els que han marxat a buscar feina a l'estranger. Tampoc calculen els que essent il·legals han passat pel territorio camí de França, d'alemania, dels Paísos Baixos o d'Anglaterra La nova esquerra catalana ha de treballar i lluitar per defensar aquesta gent que es troba reduïda al no res de la societat, que cada dia són més. La nova esquerra catalana ha de recordar constantment que un Estat democràtic no pot permetre que uns quans s'enriqueixin i augmentin sobradament els beneficis reduïnt dia per dia el salari dels treballadors que encara no han acomiadat. Cal trobar una nova forma de ser la societat, cercar fòrmules per reduir l'atur estructural que ara tenim a l'Estat. No podem donar per bo que estiguem creant una societat amb més pobres cada dia. Les veritables solucions d'esquerres es troben on es lluita contra la injustícia social i per la igualtat de les persones.\nby Pau Miserachs / dilluns, 3 de març de 2014 / Posted in constitució, minories, partit, pluralisme, poder\nDiuen que les mans són el nostre futur, la força del futur, i que poc a poc ho cinseguirem. Però a l'hora de la veritat ens trobem amb murs i topalls que no ens garanteixen res. Un d'ells és l'actual Constitució que ara s'ha transformat en una eina política del partit que governa amb el poder absolut al Congreso de los Diputados, suficient per esborrar totes les propostes de les minories contràries. La democràcia s'ha convertit en un quelcom extrany i vigilat per la Constitució o conduïda al marge dels principis que van inspirar aquesta llei tant important. La Constitució ha agafat un caire d'impenitent fins a separar-se de la democracia. Ara tenim una democracia que viu al marge de la mateixa constitució, amb el seu propi reglament de dret parlamentari fet des de'l poder. La democràcia és aconstitucional, doncs viu al seu marge i no la necesita per governar el que li sembla i com li sembla; em refereixo a qui té el poder absolut i nega el pluralisme que fou un dels valors essencials de la Constitució de 1978. La democràcia actual no s'adapta a la natura que és el sentiment del poble, prefereix el poder, els aeroports i les autopistes fetes per ordinador, per no dir amb la plomada i el cordill tibant.\nby Pau Miserachs / diumenge, 2 de març de 2014 / Posted in diàleg, dret legítim, nació, nacionalitat histórica, realitat\nEl President del Govern español seguyeix empenyat en dir que España és una nación, que ens uneixen moltes coses, que hem viscut junts molts anys, que la unitat és intocable. No va més enllà en l'anàlisi de la història i de la realitat. Desoineix i nega que els catalans volguem decidir en una cionsulta el que volem ser. Ens han negat el nostre carácter nacional després de reconèixer la Constitució l'existèncioa de nacionalitats històriques. Un tribunal nascut de la Constitució tqambé ens ho ha negat.I hio segueixen negant els que ens manen des de Madrid. No han volgut construir una nació de nacions. No volen adequar la democràcia a la nova realitat malgrat que la mateixa Rosa Diez ho va reconèixer el 1999 parlant de la independència del País Basc, per si la demanaven. Per Catalunya no adequaran res, no volen reconèixer el dret legítim i natural dels catalans. Cal observar que nación no vol dir el mateix que nació. Nación és una expressió agressiva i intolerant de la diversitat que coexisteix en el mateix territorio, mentre que nació és una manifestació de sentiment, llengua, cultura i història, respecte, tolerància i diàleg.\nby Pau Miserachs / dissabte, 1 de març de 2014 / Posted in dictadura, fer país, noves esclavituds\nL'enrariment de la situación és diari. Quan no és una cosa és l'altra. Ara el Govern ha decidit atacar el tema de l'aigua de l'Ebre. Deu ser molt forta la demanda d'aigua per regar els camps de golf de Valencia i Murcia i els convé fer el trasvàs quan abans, encara que ho dissimulin dient que l'aigua és necessària pel rec dels camps aragonesos , la parte española de l'Ebre, segons va dir la Vicepresidenta del Govern español Sra. Saenz de Santamaria. No els importa enviar cap altres terres l'aigua que Catalunya necesita. No els importa desfer un patrimoni de l'Unesco Menteixen quan s'han d'explicar per l'aplicació del cèntim sanitari no autoritzada per la Comissiò europea. És l'embolica que fa fort després del debat sobre el Estado de la Nación. I ara el carnaval i després Setmana Santa i Pasqua, i fins l'any que vé. És la dictadura dels fets contra la protesta de la paraula. També ens han dit que no ens deixaran la consulta de manera insistent. I amb l'èxit d'aquesta posiciò per els diaris més conservadors, resulta que baixa la borsa, els de Moody's apugen la qualificació econòmica de Catalunya i Escòcia, mentre els africans intenten entrar a Espanya com sigui saltant tot lo saltable a Melilla amb la impotencia de les autoritats espanyoles que es veuen lligades de peus i mans per intentar parar l'arribada d'africans amb gana. El President Rajoy no ha parlat de cooperaciò internacional que vol dir educar i crear indústries als països pobres per evitar la fugida dels seus joves cap on no saben, noves esclavituds, més fracassos humans, conflictes innecessaris, actituds discriminatòries i xenòfobes, el xoc de cultures de tot ordre. Ara no son temps d'ordenar expulsions de les persones com en temps dels reis catòlics. El món parla de drets humans. El problema és que sembla que el Govern central desconeix el tema o no sap què fer. El que no ens poden treure per Reial decret és la il·lusió de fer país.


BALADRES DE BENICASSIM - Informació sobre la marca\nBALADRES DE BENICASSIM - Informació sobre la marca\nMarca BALADRES DE BENICASSIM a Espanya\nInformació sobre la marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410\nLa marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410 va ser sol·licitada el 10/12/2003. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410 va ser sol·licitada per BALADRES DE BENICASSIM, S.A. mitjançant els serveis de Pedro Diéguez Garbayo. La marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410 va ser sol·licitada per les classes 36 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410\nAltres marques sol·licitades per BALADRES DE BENICASSIM, S.A.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per BALADRES DE BENICASSIM, S.A., entre les quals es troba la marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per BALADRES DE BENICASSIM, S.A. clicar aquí.\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410 va ser sol·licitada a les classes 36 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 36 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de PEDRO DIÉGUEZ GARBAYO entre les quals es troba la marca BALADRES DE BENICASSIM amb el nombre M2571410. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de PEDRO DIÉGUEZ GARBAYO clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca BALADRES DE BENICASSIM. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 36 (Serveis de segurs, operacions financeres, operacions monetàries, negocis immobiliaris., servei en relació amb institucions bancàries i monetàries, servei d'institucions de crèdit, Servei de societats d'inversió i de societat de cartera, Servei de corredors de béns i valoris, Serveis en relació amb l'emissió de xecs de viatge i carta de crèdit, Serveis d'arrendament amb opció a compra, Serveis de lloguer, taxació de béns immobles, Serveis en relació amb segurs, avaluació fiscal i financera) entre les quals es troba la marca BALADRES DE BENICASSIM amb el número M2571410. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Residence Luxor Bibione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Acquario 53, Bibione Lido dei Pini, Bibione, Itàlia, 30028 - Veure al mapa\nMés informació sobre Residence Luxor\nResidence Luxor, ubicat a Bibione Lido dei Pini, Bibione, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Residence Luxor, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Residence Luxor no troba competidors en cap categoria.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: via Acquario 53 - Reception Residence Luxor, 30028 BIBIONE (VE). Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Residence Luxor de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


BDW Summit - Workshops i conferències — Barcelona Design Week ’20\nWORKSHOPS i CONFERÈNCIES (en anglès)\nDijous 19 de novembre – Conferència inaugural\n9:30h Benvinguda i introducció als workshops / Workshop 1\n10:00h Workshops 2\nDirectora: Froukje Sleeswijk Visser (investigadora de disseny i estratègia, Països Baixos)\nCom podem crear i implementar interaccions significatives en el dia a dia? Tenim un munt d’idees i tecnologies noves, però encara podem millorar molt la manera d’implementar-les com a comunitat de disseny. En aquest taller aprendràs els principis en què es basa la contextualització de la vida diària de les persones, així com estratègies per plasmar tota aquesta informació en la implementació de conceptes nous.\nEls participants aprendran a fer el següent:\nContribuir a l’assoliment de l’ODS número 3, «Salut i benestar», mitjançant la contextualització.\nImplicar les persones en processos de disseny en qualitat d’«experts en la seva pròpia experiència».\nConèixer els principis de la contextualització.\nDefinir estratègies per plasmar aquesta contextualització en la implementació de conceptes nous.\nDirectors: Paul Collins (Bang & Olufsen, Regne Unit) i Luca Bottoni (Publicis Sapient, Regne Unit)\nDonats els Objectius pel Desenvolupament Sostenible per al 2030, les empreses i els consumidors han de repensar radicalment els seus models de negoci i la forma en que produeixen un producte. Com a consumidors hem d’aprendre que el nostre consum és el comportament que està impulsant el problema; atès que la indústria de la moda és el segon major impulsor de les emissions de carboni després de la indústria del petroli.\nEn aquesta sessió de workshop, ens proposem contextualitzar el problema i idear una reducció significativa de la petjada de carboni dels minoristes en línia mitjançant l’estudi de temes crítics com la reducció, el reciclatge i la reutilització.\nEls principals punts a tractar:\nPrendre l’ODS número 12 “consum i producció responsable” i aplicar el que significa a la indústria de la moda ràpida.\nEstablir una comprensió de l’audiència i els nostres temes de comportament de consum.\nResoldre els problemes a través d’una lent empresarial, humana i eco-ètnica.\nCo-creació, usant mètodes de disseny participatiu.\n15:15h Conferències 1\nPonent: Nick Stanhope (Shift Design, Regne Unit)\nEl disseny juga un paper poderós per ajudar a abordar els problemes socials. No obstant això, quan els equips de disseny treballen de forma independent i competitiva en solucions específiques, té un potencial limitat per comprendre i contribuir als grans desafiaments als quals ens enfrontem com ara el canvi climàtic, la desigualtat de la riquesa i la injustícia racial. Com a recerca col·lectiva, el disseny té un potencial extraordinari, però els principis i valors que hem heretat de la pràctica comercial han de ser re-imaginats.\nNick compartirà la seva experiència de liderar desenes de projectes de disseny social arreu del món, el que ha après sobre les seves limitacions i com el seu equip i d’altres professionals del disseny col·lectiu estan experimentant amb enfocaments radicalment diferents.\nPonent: Cristian Fracassi (Isinnova, Itàlia)\nÉs difícil la innovació? Necessites molts anys per implementar-la? En aquesta conferència Cristian ens mostrarà que no.\nEl mes de març passat el seu equip va dissenyar i imprimir en 3D cent vàlvules respiratòries de salvament en 24 hores per a un hospital que se n’havia quedat sense. La vàlvula connecta els pacients amb els respiradors a les UCIs i el seu disseny s’ha ofert de forma gratuïta i oberta a tots aquells que vulguin ajudar a difondre la tecnologia d’impressió en 3D i els seus avantatges a tot el món.\nCristian destacarà tres projectes que ell i el seu equip van executar amb èxit durant la pandèmia actual.\nQuè es necessita per innovar en un moment de crisi? Com fer un prototip ràpidament i d’escalar ràpid? Quin valor té trobar socis, com Decathlon, i deixar que els professionals de la salut i els enginyers treballin junts? Què podem aprendre d’això com a dissenyadors?\nInspira’t en el viatge dels enginyers sobre la utilització del hack d’impressió 3D per convertir les màscares de busseig en ventiladors que va començar amb la intuïció d’un metge jubilat, i uneix-te a la conversa fent totes les preguntes que t’agradaria fer sobre l’aplicació de metodologies àgils per a la innovació social.\n16:45h Conferències 2\nPonent: Carl-Emil Jensen (Too Good To Go, Dinamarca)\nCom es veu la cadena de valor del malbaratament d’aliments i a quins desafiaments ens enfrontem? Carl-Emil Jensen compartirà els antecedents de Too Good To Go, per què i com va començar, el seu objectiu i model de negoci original, i per què va canviar de direcció. Ens donarà pistes sobre com convertir una idea en realitat, explicarà per què és important cometre errors i aprendre d’ells, com construir i escalar un equip de disseny, i utilitzar el valor de la tecnologia i el disseny.\nToo Good To Go no és només un servei híbrid basat en la comunitat, sino que forma part d’un moviment. És aquesta la manera de contribuir positivament als ODS? Els ODS estan dirigits a resoldre problemes complexos i sistèmics. És difícil tenir un paper i tenir un impacte positiu.\nCarl-Emil explicarà com fer créixer un exitós servei comunitari centrat en el menjar, la gent i el planeta.\nPonent: Dra. Lesley-Ann Noel (Universitat de Tulane, Estats Units)\nTant l’emprenedoria social com la innovació social busquen millorar el món a través del canvi social. L’emprenedoria social gira al voltant de la banda empresarial del canvi, i la innovació social se centra en els processos a través dels quals es genera aquest canvi. Contribuir als ODS no és només una crida als governs i les ONG. Les petites i grans empreses també tenen el seu paper. Allà on treballis com a dissenyador, has d’assumir la teva responsabilitat. Ara és el moment d’actuar.\nAlguns exemples d’iniciatives socials serien les institucions de microfinances, programes educatius, proveir serveis bancaris en àrees desateses i construir sistemes rurals d’aigua potable. Però no hem d’oblidar que molts ODS estan relacionats amb temes locals i molt propers, per tant, no és una realitat llunyana. És per això que tots som agents de canvi.\nCom podem crear nous productes, serveis o mètodes per abordar les necessitats socials o ambientals, que creïn un canvi i funcionin millor que les solucions existents, i el valor s’acumuli principalment per a les persones i el planeta? Lesley-Ann destacarà el paper del disseny (pensament) per crear el canvi a través de models de negoci auto-sostenibles i basats en el mercat, i la creació de noves organitzacions o “intraprenedors” dins de les organitzacions i comunitats existents.\n18:00h Conclusions i tancament\nDivendres, 20 novembre 09:30 h


La catalana Natural Machines aconsegueix 1,8 milions d'euros de la UE para la seva impressora 3D d'aliments\n11 de juliol de 2018 UAB\nCERDANYOLA DEL VALLÈS (BARCELONA), 11 Jul. (EUROPA PRESS) -\nL'empresa catalana Natural Machines ha aconseguit 1,8 milions d'euros del Programa Horitzó 2020 de la Unió Europea per FoodiniPro, la primera impressora 3D d'aliments que pot imprimir i cuinar ingredients.\nÉs un projecte que pretén substituir els productes envasats, alhora que promou dietes saludables i busca convertir-se en un electrodomèstic imprescindible a totes les cuines, segons ha informat el Parc de Recerca de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) aquest dimecres en un comunicat.\nLa companyia està desenvolupant un projecte de R+D+i per adaptar el prototip a les cuines domèstiques i ha comptabilitzat un pressupost de 2,6 milions d'euros, dels quals el 70% els finançarà la Comissió Europea, que permetrà actualitzar els prototips actuals, amb un sistema de cocció innovador i amb capacitats millorades de visió artificial, així com adaptar el procés de fabricació a una producció massiva.\nLa idea és llançar FoodiniPro al mercat en els propers anys, encara que el 2020 s'espera que la cuina intel·ligent superi els set milions d'euros i hi hagi una demanda creixent de dispositius de processament ràpids i fàcils d'utilitzar.\nEl Parc de Recerca de la UAB ha contribuït en l'elaboració de la proposta que ha permès a Natural Machines aconseguir aquesta quantia.


L'IMPULS DE LA LECTURA: Molts exemples d'Ítems alliberats PISA 2000, 2002, 2003, 2009\nMolts exemples d'Ítems alliberats PISA 2000, 2002, 2003, 2009\nEn el document que teniu a continuació podeu interessar-vos sobre aspectes relatius al marc conceptual de les proves PISA 2012.\nEl document, però, té una part molt interessant, complement d'aquesta anàlisi. A partir de la pàgina 58 teniu un gran nombre d'exemples d'ÍTEMS PISA ALLIBERATS. Si ve no fan referència explícita a l'àrea de Llengua, sí que podem treballar aspectes de competència lectora, adequant-los a les vostres necessitats i al vostre alumnat Marc Conceptual Pisa 2012\nEtiquetes de comentaris: activitats, avaluació, documents, llegir_per_aprendre_activitats\nhumor i lectura. El gust per la lectura....\nCompetència lectora ESO. Govern de Navarra.\nUna gran quantitat d'informació sobre activitats d...\nL'Institut Basc d'Avaluació i Investigació Educat...\nMolts exemples d'Ítems alliberats PISA 2000, 2002,...\nÍTEMS ALLIBERATS PISA 2000


5 millors exercicis cardiovasculars per cremar calories | CAT.Hair-Action.COM\nSabies que es pot realitzar un gran pes de la crema d'exercici cardiovascular mentre està assegut en una cadira? Bé, és veritat! rutines cadira de cardio són l'última moda, i es pot cremar calories mitjançant la realització d'aquests exercicis de baix impacte precioses i ser beneficiat!\nLlegir aquest post i aprendre com realitzar aquestes cadira però eficaç exercicis senzills, cardio.\nUna cadira ferma amb respatller pla (sense rodes)\nUna vegada que l'equip està a punt, continuï amb el primer exercici:\n1. Jacks Asseguts:\nEn general, vam començar la majoria de les rutines amb una ronda de salts per a l'escalfament. El que és més increïble és que també es pot realitzar preses asseguts, els quals ajuden a cremar una bona quantitat de calories sense quedar xop de suor.\nSegui dret amb els genolls junts.\nUnir-se a genolls i mantenir els peus en punta.\nEls colzes han d'estar doblegades i els braços oberts als costats.\nPalmells de les mans han de mirar cap endavant.\nPrengui les dues cames cap als costats i flexiona els peus.\nDeixi que les seves cames de la terra al taló i portar els braços juntes per sobre del seu cap, igual que un gat normal de salt.\nAra començar a tornar a la posició inicial.\nRealitzar 25 - 30 repeticions seguides.\n2. Interruptor del patinador:\nAquesta versió de baix impacte d'un patinador costat explosions calories mentre que la participació del nucli, cuixes, braços i espatlles.\nMoure fins a la vora de la cadira.\nDoble genoll dret cap al costat i estendre la cama esquerra cap a l'altre costat.\nMantingui els seus peus en punta.\nComençar a estendre els seus braços i inclinant cap endavant.\nTractar d'arribar a la part interna del peu dret amb el braç esquerre.\nImmediatament, commutar i fer el mateix amb el braç dret i el peu esquerre.\nEl descans i la repetició.\nRealitzar 25 - 30 repeticions alternes.\n3. Llevant la cama i torsió:\nAquesta rutina és molt beneficiós per al seu cos. La cama d'elevació i gir tons que emet l'interior de les cuixes, abdominals i quàdriceps.\nSeure a la vora de la cadira.\nComençar a estendre la seva cama dreta recta. Recordi que ha de mantenir el peu a terra a tot arreu.\nCreuar els braços sobre el seu pit i enganxant els abdominals contrets.\nGireu el tors cap a la dreta a mesura que aixeca la cama dreta al genoll esquerre.\nEstrènyer els genolls junts i començar a tornar a la posició inicial.\nCanvieu de costat i repeteixi.\nRealitzar voltant 15-25 repeticions.\n4. Frontissa I Creu:\nAquesta rutina és bona per a l'enfortiment dels músculs abdominals i l'esquena, mentre que també l'elaboració de la seva part inferior del cos.\nMantingui els seus dits dels peus en punta i aixecar les mans i portar-los darrere del cap.\nEl donar suport als músculs abdominals, la frontissa cap enrere una mica perquè els seus omòplats tot just toquen l'esquena de la cadira.\nCruïlla seu colze dret i genoll esquerre.\nComençar a tornar a la posició inicial.\nFaci 20 repeticions alternes.\n5. Cadira de reproducció:\nAquesta és probablement una de les més divertides cadira exercicis de cardio en aquesta llista. Que va des de la comoditat de la seva cadira pot sonar absurd, però aquesta rutina s'ha demostrat que exercitar els seus braços, abdominals i cames mentre que li proporciona un excel·lent exercici cardiovascular. D'altra banda, amb aquesta rutina, pot executar fins i tot quan vostè fa servir sabates de taló.\nSeure recte i estendre les cames.\nMantingui els seus peus en punta i els braços doblegats als costats.\nEstreny els abdominals contrets i deixar que els seus omòplats toquin la part posterior de la cadira a la lleugera.\nComenceu doblegant el genoll dret en el seu pit i convertir el seu espatlla esquerra cap al genoll.\nTiri del seu colze dret cap enrere i canviar de costat immediatament.\nAlternativa i fer 25 - 30 repeticions ràpides.\nLlavors, què estàs esperant? Converteix aquestes hores d'oficina addicionals avorrides en un entrenament seriós que l'ajudarà a mantenir-se en forma i mantenir-se saludable. Proveu aquests exercicis de cardio asseguts i ens diuen sobre les seves experiències. Deixa un comentari més avall.


Exposició de I'itinerari d'aprenentatge a 5è de Primària ~ Escola Pia Sabadell\nHome » primària , SUMMEM » Exposició de I'itinerari d'aprenentatge a 5è de Primària\nExposició de I'itinerari d'aprenentatge a 5è de Primària\n20.2.17 primària, SUMMEM\nPer què els éssers vius no poden viure en qualsevol lloc del planeta Terra? Aquesta ha estat la pregunta inicial i final de l'itinerari d'aprenentatge que dins del projecte SUMMEM han realitzat els alumnes de 5è de Primària.\nDivendres passat van posar el punt i final a aquest itinerari amb una exposició de la feina feta oberta als pares i les mares. L'objectiu va ser doble. En primer lloc, compartir el que han après explicant alguns dels productes realitzats al llarg del itinerari: lapbooks, xarxes tròfiques, ecosistemes, contes, treball de proporcionalitat matemàtica,... En segon lloc, que els alumnes expliquessin als seus pares el procés per gestionar un itinerari d'aprenentatge: càrrecs cooperatius i bones preguntes entre d'altres tècniques cooperatives.\nL'exposició va comptar també amb una mostra fotogràfica del procés d'ensenyament-aprenentatge de l'itinerari i en aquest enllaç podeu accedir a l'àlbum fotogràfic de l'exposició de l'itinerari d'aprenentatge de 5è de Primària.


Servei de retirada d'amiant a Campredó - Fornos Contenidors\nServei de desamiantatge a Campredó\nL’amiant, conegut comunament com uralita, és un grup de minerals metamòrfics fibrosos; un material tòxic per a l’ésser humà. A Espanya va ser prohibit en 2002 però avui en dia hi ha construccions que contenen aquest material. Degut als seus efectes perjudicials és imprescindible que la gestió d’amiant es realitzi amb una empresa inscrita en el Registre d’Empreses amb Risc d’Amiant (RERA).\nDe les efificacions dels anys 60 i 80 hi ha una gran possibilitat que hi hagi contingut d’amiant en molt diferents llocs, com poden ser rajoles, dipòsits d’aigua, canonades o en les teules de recobriment de teulades.\nel desamiantatge és indispensable que es dugui a terme per una empresa autoritzada degut als seus efectes perjudicials.\nA Fornós Contenidors estem inscrits en el RERA i estem autoritzats per a la gestió de residus d’amiant a Campredó, complint amb la seguretat i la responsabilitat indispensables. Ens encarreguem de tot el procés: des de l’assessorament fins al desmuntatge i el tractament de l’amiant.


Prova i error: Cases, arquitectes i un sanatori\nCases, arquitectes i un sanatori\nAndrés Barba ens ha sorprès amb “Vida de Guastavino y Guastavino” (Anagrama), on relata l’aventura americana de l’arquitecte valencià, format a Barcelona, que va exportar a Nova York i altres ciutats dels Estats Units la volta catalana i uns materials ceràmics, que van fer possible des de la famosa Estació Central fins multitud d’equipaments i gratacels. El seu fill va continuar amb el seu impuls i és realment estrany que aquí tinguem tan poc coneixement d’aquests fets.\nNo menys sorprenent és que Mercedes Abad hagi decidit que un habitatge a l’ombra de la tèrmica del Besòs sigui el narrador de “Casa en venta” (Páginas de espuma), preciosament il·lustrat per l’Àlvaro Ardèvol. Es tracta d’una novel·la curta –o potser un conte llarg- en el que la casa és testimoni de la vida quotidiana i per tant dels problemes dels seus propietaris, encantats per les vistes al mar i perseguits per l’obsessió per la neteja del pis per part de la protagonista.\nLa joveníssima escriptora irlandesa Sally Rooney ha tornat a tenir un èxit de vendes amb “Gent normal” (Periscopi i Random House), una bella i també crua història d’amistat, amor i desamor durant anys entre mil·lennials que fan front als problemes generats als seus entorns familiars i acadèmics.\nEl madrileny Juan Vilá ens explica a “1980” (Anagrama) la seva infància, condicionada per la mort del seu pare i l’arribada a la seva vida des de Catalunya d’un padrastre. El text és una mostra més d’autoficció on la mare, l’àvia i els germans juguen papers molt importants. Confesso que la qualitat del text, sempre fluid i interessant, no m’ha ajudat a generar empatia per un personatge principal, l’autor, que no m’ha semblat empàtic.\nEl premi Anagrama ha estat concedit a “Cien noches”, de Luisgé Martín, una novel·la al voltant del sexe amb una dona com a narradora i amb uns quants escriptors amics que han servit a l’autor com ajudants en la seva investigació sobre els límits de l’amor i el desig i sobre la infidelitat com a pràctica generalitzada.\nDeixo pel final el llibre que més m’ha agradat en aquest canvi d’any: “Diario de un viejo cabezota (Reus, 2066)”, de Pablo Martín Sánchez, publicat per Acantilado. A més d’acabar triomfalment la trilogia iniciada amb “El anarquista que se llamaba como yo” i continuada per “Tuyo es el mañana”, l’autor sap crear dins del recinte de l’antic sanatori psiquiàtric modernista Pere Mata una comunitat de resistents a una situació distòpica generada per dues guerres i un acord internacional que obliga a deixar la península ibèrica com una base militar de contenció. És molt difícil assolir ritme en el gènere dels diaris, però Martín Sánchez ho aconsegueix a través d’una sèrie de fets tràgics i d’una història d’amor, la darrera d’un home octogenari, amb una dona extraordinària.\nPublicat per Josep M.Cortina a 1/20/2021


Appartementhaus Grill Strobl Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMoosgasse 408, Parkvillage Seethurn, Strobl, Àustria, 5350 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartementhaus Grill\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Appartementhaus Grill és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Strobl. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Appartementhaus Grill asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, express check-in/check-out, aparcament de cotxes, habitació familiar, s'admeten animals de companyia per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, esquí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Strobl, el Appartementhaus Grill és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El caràcter asimptomàtic i el risc de patologies canceroses vinculades amb tumors intestinals exigeix una gran atenció, sobretot a partir dels 40 anys\nEl càncer de còlon, el tercer amb una taxa de mortalitat més alta al món, té en la transformació de pòlips intestinals en tumors malignes una de les causes principals. Un pòlip intestinal és un tumor circumscrit, una inflor en la paret intestinal de grandària variable. El que és fonamental és determinar-ne la constitució microscòpica, és a dir, el tipus de cèl.lules que els constitueixen, ja que l’interès d’aquests pòlips recau en la capacitat que tenen d’evolucionar a tumors malignes. Els pòlips poden ser únics o múltiples i afecten sobretot l’intestí prim i el còlon o intestí gros.\nQuan el nombre de pòlips és elevat es parla de poliposi intestinal, que es vincula amb malalties ben diferenciades que s’engloben sota el nom de “síndromes polipòsiques”. La més freqüent és la poliposi intestinal familiar difusa, de caràcter hereditari i no lligada al sexe. Pot romandre asimptomàtica durant anys i a mesura que la malaltia progressa, en especial quan ha començat la degeneració maligna, apareixen dolors còlics abdominals, excrements líquids pudents, pèrdua de sang, anèmia… i afectació de l’estat general. En aquests casos la resecció del còlon és l’única solució.\nLa importància dels pòlips depèn de la seua morfologia histològica, és a dir, dels seus teixits: poden ser pòlips neoplàsics, és a dir, amb teixits que substitueixen els normals i generalment cancerígens (adenomes i carcinomes), o no neoplàsics (hamartomes, inflamatoris i hiperplàsics), que són benignes.\nSímptomes poc específics\n/imgs/20060101/salud.jpg Els símptomes que provoquen són poc específics: el més freqüent és el sagnat, la presència de sang als excrements. També poden aparèixer dolors abdominals recurrents, obstrucció intestinal, tenesme rectal (sensació de necessitat de defecar), restrenyiment, anèmia crònica& el més freqüent és que es mantinguen durant anys asimptomàtics.\nEl diagnòstic dels pòlips és sobretot radiològic i es realitza visualitzant l’interior del còlon mitjançant rectosigmoidoscòpia o colonoscòpia. L’exploració s’aprofita per a efectuar un estudi histològic de la lesió i la seua extirpació, pel fet que, encara que no tots els pòlips degeneren en lesions malignes, la polipectomia endoscòpica (extirpació del pòlip) representa l’estratègia més eficaç per a prevenir el càncer colorectal.\nPòlips inflamatoris: manquen de potencial de degeneració cancerosa. Poden assolir una grandària notable i són freqüents en diverses malalties com la colitis ulcerosa, la colitis amebiana o la disenteria bacil.lar. És important diagnosticar-los de manera correcta per a no confondre’ls amb un altre tipus de pòlips. Constitueixen el 90% dels pòlips que es donen en els menors de 10 anys, per la qual cosa s’anomenen també pòlips juvenils. Es calcula que estan presents en un 1% dels infants del nostre entorn.\nPòlips hiperplàsics: són els més freqüents dels pòlips colònics i es donen en persones d’edat avançada. Generalment són petits i se solen localitzar en la part més inferior del còlon i en el recte. No constitueixen lesió premaligna, però s’ha de realitzar un estudi histològic i aprofitar l’exploració endoscòpica per a efectuar-ne l’exèresi o extirpació.\nAdenomes colorectals: es localitzen gairebé sempre en el còlon i l’estudi de la seua estructura histològica és fonamental perquè, de les distintes varietats (tubulars, tubulovellosos i vellosos), els vellosos són els que més degeneren en malignes.\nCàncer de còlon o carcinoma colorectal: és el tercer tipus de càncer més freqüent al món occidental, després del de pulmó en l’home i el de mamella en la dona. La seua incidència és molt semblant entre els dos sexes i s’acosta als 30 casos per 100.000 habitants. Per sobre dels 40 anys, el risc de patir aquest càncer s’incrementa de manera progressiva, es duplica cada 10 anys i aconsegueix la màxima expressió entre els 75 i 80 anys.\nConstitueixen grups d’alt risc: els individus de tots dos sexes amb antecedents familiars d’adenomes benignes o lesions malignes colorectals, els que presenten adenoma de còlon, els que tenen malaltia inflamatòria intestinal (colitis ulcerosa, malaltia de Chron) i els que pateixen síndromes de poliposi familiar.\nSe sospita un càncer de còlon quan hi ha:\nCanvi de ritme deposicional habitual\nRectorràgies (pèrdua de sang pel recte mesclada amb les excrements)\nDolor abdominal, obstrucció intestinal, tenesme rectal\nLa lesió cancerosa pot localitzar-se en qualsevol part del còlon, però la més freqüent és al còlon descendent, al sigma i al recte. El diagnòstic precoç de la lesió és fonamental per a evitar l’expansió del tumor, ja que la seua supervivència depèn del grau d’extensió. Com més localitzat es troba quan es detecta, més elevat és el grau de supervivència.\nPer al diagnòstic precoç és necessari que els individus amb risc de càncer colorectal, sobretot a partir dels 50 anys, seguisquen una sèrie de controls periòdics:\nTacte rectal anual: només localitza els que estan en els primers 8 centímetres del recte (15% dels casos).\nPràctica anual de proves de detecció de sang oculta en excrements: diversos estudis evidencien que aquestes proves, realitzades com un garbellament repetit, permeten un diagnòstic precoç i una reducció de la mortalitat, si bé se n’escapen prou casos i són freqüents els falsos positius.\nRectosigmoidoscòpia inicial i, en cas de ser negativa, cada 5 anys: es visualitza el còlon fins a l’angle esquerre o esplènic, on es localitzen dos terços dels càncers.\nFibrocolonoscòpia total inicial i, si és negativa, cada 10 anys: és la prova més segura perquè es visualitza tot el còlon, però també és la que provoca més molèsties.\nEn l’actualitat, la càpsula endoscòpica està sent objecte d’avaluació. És una alternativa cara, però sembla que millora molt el diagnòstic de les lesions intestinals per les imatges que ofereix. A manera de submarí que navega pel tub digestiu i amb una autonomia de 8 hores, la càpsula pren imatges cada 2 segons que, processades, es converteixen en un arxiu de vídeo.\nPerò la prevenció del càncer de còlon passa també per l’adquisició d’hàbits higienicodietètics. Els factors dietètics més implicats en el càncer de còlon són l’elevada ingesta de greixos i la ingesta insuficient de fibres, a més de l’excés de calories i l’obesitat. El paper d’algunes substàncies antioxidants com les vitamines A, C, D, i E, a més dels betacarotens, el calci i el seleni no està molt aclarit del tot, però sembla que tenen un paper preventiu.\nInfluència de fàrmacs\nQuant a l’ús d’alguns fàrmacs com a preventius, el més estudiat és el dels antiinflamatoris no esteroïdals (AINES), com són l’aspirina i els inhibidors de la COX-2: el seu consum prolongat sembla associar-se a una probabilitat menor de desenvolupar adenomes. El mateix ocorre amb el tractament hormonal a base d’estrògens i progestagens, que semblen disminuir la prevalència d’adenomes colorectals. Però de moment no hi ha prou dades que permeten defensar un tractament quimiopreventiu per a evitar el càncer de còlon en la població general, a excepció de les recomanacions sobre l’estil de vida i la dieta. En els grups d’alt risc s’està provant en estudis controlats la quimioprevenció, amb resultats esperançadors.


Mor Eduard Gutés, president del Col·legi Oficial d’Agents Comercials de Sabadell - Diari de Sabadell\nEl president del Col·legi Oficial d’Agents Comercials de Sabadell, Eduard Gutés i Martín, ha mort aquesta matinada a l’edat de 62 anys a causa d’una malaltia. Així ho ha confirmat el mateix col·legi, que expressa el seu dolor i fa extensiu el condol a la família del desaparegut. En els propers dies la Junta de Govern del Col·legi Oficial d’Agents Comercials (COAC) haurà d’obrir una nova etapa seguint els seus estatuts. Gutés també presidia el Consell de Col·legis d’Agents Comercials de Catalunya i era patró per Catalunya de la Fundación de los Agentes Comerciales.\nJa el passat 25 de setembre el sabadellenc va rebre un homenatge sorpresa en reconeixement a la seva llarga trajectòria a la seu dels agents comercials de la ciutat. L’acte va comptar amb una àmplia representació d’institucions de la ciutat, com la Cambra de Comerç, el Banc Sabadell, la Pimec o el mateix Ajuntament de Sabadell. També dels consells de col·legis d’agents comercials de Catalunya i d’Espanya.\nTot i ser agent comercial autònom o formant part d’una empresa, Eduard Gutés va estudiar per delineant i va treballar al despatx d’arquitectes Bosch Piñol, on gaudia fent tasques d’arxiver. I en una altra faceta seva, va dedicar hores i hores al món de la interpretació, especialment fent d’actor en diverses companyies i teatres, com el Sant Vicenç o el del Sol. L’última obra en què va participar va ser Fortuna, fortuna, on fins i tot interpretava dos personatges a la vegada.\nLa cerimònia de comiat se celebrarà aquest dijous, 28 de gener, a les 10 h al tanatori de Sabadell, on reposarà fins aleshores. Tant la vetlla com el comiat seguiran les mesures de seguretat indicades a causa de la pandèmia, com la limitació d’aforament a l’interior de les sales. A causa de la situació excepcional que vivim, tothom que ho desitgi pot enviar una nota de condol a coacsabadell@coacsabadell.cat i l’entitat la farà arribar a la família d’Eduard Gutés.


Discrepa amb Darias\nLa ministra avança que al desembre hi haurà un esborrany de la reforma:\n«Jo he parlat amb el president i la llei cal reformar-la», remarca\n23 de de setembre del 2021. 14:45\nLa ministra d’Igualtat, Irene Montero, ha assegurat que en el termini de tres mesos el Govern tindrà un esborrany de la reforma de la llei de salut sexual i reproductiva i de la interrupció voluntària de l’embaràs, i ha garantit que es regularà el dret a l’objecció de consciència dels metges, en contra del criteri de la Ministra de Sanitat, Carolina Darias.\n🔴📻 DIRECTO | @IreneMontero, ministra de @IgualdadGob\nLa ministra Darias: "No hay ninguna intención de regular la objeción de conciencia"\nIrene Montero: "Yo he hablado con el presidente y la ley hay que reformarla"https://t.co/UBaGa1BAfF\n— Hoy por hoy (@HoyPorHoy) 23 de septiembre de 2021\nPer Montero és «urgent» reformar la llei de l’avortament i ha assegurat que al desembre hi haurà un esborrany. «Ens reunirem amb entitats i organitzacions, i posarem al centre el dret a l’avortament efectiu per a totes les dones a la [sanitat] pública i l’educació sexual», ha indicat la ministra en una entrevista a la cadena SER. «Jo he parlat amb el president i la llei cal reformar-la», ha assenyalat.\nLa titular d’Igualtat ha explicat que a «Espanya hi ha reconegut un dret que no es pot fer efectiu per a milers de dones, amb l’enorme dolor que suposa, cosa que representa una violació dels drets humans que reconeixen tots els organismes internacionals». Per garantir el dret a l’avortament de les dones, Montero ha posat sobre la taula la necessitat de regular l’objecció de consciència, com «va aconseguir la llei de l’eutanàsia», i en contra del criteri de Carolina Darias, que l’ha descartat.\n«És clar que cal regular l’objecció de consciència», ha indicat la ministra d’Igualtat, que ha reconegut el dret individual dels metges, que «cal protegir», però ha advertit que s’està convertint «en una pràctica per impedir l’accés efectiu de les dones a la interrupció voluntària de l’embaràs en centres hospitalaris públics».\n«Vaig haver de passar per quatre CAP fins que finalment vaig aconseguir avortar»\nSegons Montero, tant el Govern com la ministra de Sanitat tenen «clar» que la llei d’interrupció de l’embaràs cal reformar-la, i ha assegurat haver parlat personalment amb el president, Pedro Sánchez, sobre el tema. «Sí,és evident que l’objecció de consciència està sent el principal obstacle pel mal ús, perquè es converteix que departaments sencers (s’hi neguin), ja que al final els drets de les dones sempre es posen en dubte i és una forma d’infantilitzar-les».\nI, tot i que ha assegurat «entendre i respectar» que hi hagi «professionals que no vulguin fer determinades practiques», n’ha d’existir «un registre i un control». «Si mirem els registres d’objectors veiem que són poquíssims, i no pot ser una cosa que tu objectis a un cas concret, ha de ser una cosa que plantegis amb caràcter previ. L’objecció de consciència no es pot convertir en un obstacle», ha afegit la titular d’Igualtat.\nPer Montero la pràctica d’avortaments als hospitals públics es veu «com un estigma», que «dificulta que molts professionals decideixin llançar-se a complir un dret de la dona». «Ens interessava molt escoltar els professionals sobre aquesta pràctica i hi ha una enorme dificultat per accedir a formació sobre interrupció voluntària de l’embaràs en totes les etapes que tenen a veure amb la pràctica mèdica, no se si es pot parlar de repressió però sí que hi ha un estigma», ha acabat dient.\n🎥 Montero, sobre las trabas para abortar en hospitales públicos: "Es una violación de los derechos humanos"\nhttps://t.co/qZj77c0sVZ @AngelsBarcelo ha entrevistado a la ministra de @IgualdadGob en @HoyPorHoy pic.twitter.com/CFOsuMDQKS\n— Cadena SER (@La_SER) 23 de septiembre de 2021\nMontero també ha defensat la necessitat d’una educació sexual per «prevenir violacions, agressions homòfobes o les relacions que poden acabar en dificultats per a dones». «Si volem promoure una relació basada en els bons tractes cal parlar d’educació sexual», ha insistit la dirigent d’Unides Podem.