Biblioteca Marcel·lí Domingo: 2022\nAvui dilluns han començat les activitats de la biblioteca Marcel·lí Domingo per als Campus 2022!\n☀Avui dilluns han començat les activitats de la @bibliotecamd per als Campus 2022!\n😍CLUB DE LECTURA\n🧐RACONS DE LECTURA\n🤓JOCS DE TAULA\nPrepareu-vos perquè continua la diversió!\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 14:11 0 comentarios\nEtiquetas: Campus 2022\nS'acosta l'estiu, un període llarg de vacances, que suposa, per a molts infants, una aturada en el procés de lectura fins a la tornada a l'escola. Aquesta aturada es pot traduir en una pèrdua del ritme d'aprenentatges i, conseqüentment, un increment de les desigualtats educatives.\nCom ho vam fer al 2020 i 2021, aquest any ens proposem enriquir l'estiu amb orientacions i activitats de lectura per no deixar ningú enrere i garantir l'inici del nou curs amb les ganes i seguretat necessàries per a que sigui un èxit!\nVols guanyar un estiu lector? Demana els materials del kit aquí!\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 17:57 0 comentarios\nEtiquetas: Lecxit. Kits lectors\nCentres d'interès juny\nUs presentem els centres d'interès que us em preparat aquest mes al a Biblioteca.\nCom ja sabeu, es tracta de reculls de llibres sobre un tema que us podeu emportar en préstec\nANY MUNDIAL DEL VIDRE\n100 ANYS DEL NAIXEMENT DE GABRIEL FERRATER\nEtiquetas: centres d'interès 2022\nJa podeu consultar totes les novetats que han arribat a la Biblioteca durant aquest mes de Maig\nSigue el tablero Novetats 2022 - Maig - Col•lecció Local de bmd en Pinterest.\nSigue el tablero Novetats 2022 - Maig- Joves de bmd en Pinterest.\nSigue el tablero Novetats 2022 - Maig - Novel•la de bmd en Pinterest.\nEtiquetas: novetats 2022\nLa Biblioteca Marcel.lí Domingo forma part del projecte Labdoo com a centre de recollida d’ordinadors portàtils i tauletes (hub).\nPer això, a totes les persones que disposeu d’ordinadors portàtils o tauletes en desús que encara funcionin, us proposem donar-los perquè un cop sanejats puguin anar a centres educatius d’arreu del món, amb carències d’aquests materials.\nLabdoo.org és una plataforma col·laborativa sense ànim de lucre, creada pel vilafranquí Jordi Ros entre altres, que permet fer arribar portàtils en desús carregats amb aplicacions educatives a escoles d'arreu del món, de manera distribuïda i sense generar emissions de CO2 addicionals al planeta.\nDes de la seva fundació i gràcies a la col∙laboració de milers de persones, la plataforma humanitària Labdoo ha anat creixent, actualment servint portàtils a més de 2005 escoles en més de 139 països, disposant de més de 360 hubs.\nLa Biblioteca de Tortosa, punt de recollida de dispositius digitals preparats per una segona vida https://ebredigital.cat/2022/05/09/la-biblioteca-de-tortosa-punt-de-recollida-de-dispositius-digitals-preparats-per-una-segona-vida/#.Yno8R7QZM6k.twitter… @canalte\nProgramació de Presentacions de llibres MAIG'22 en un CLIC!!\nCentres d'interès Maig 2022\nDIA MUNDIAL CONTRA L'HOMOFÒBIA, LESBOFÒBIA I TRANSFÒBIA\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 19:41 0 comentarios\nJa podeu consultar totes les novetats que han arribat a la Biblioteca durant aquest mes d'abril.\nSigue el tablero Novetats 2022 - Abril - Col•lecció Local de bmd en Pinterest.\nSigue el tablero Novetats 2022 - Abril - Novel•la de bmd en Pinterest.\nBIBLIOONES. Programa especial enregistrat des de la plaça de la Cinta en motiu de la Diada de Sant Jordi, amb entrevistes a autors ebrencs. MATÍ DE 10 A 14H ; TARDA DE 17 A 20,30 H\nDiada de Sant Jordi, Biblioones Matí\nDiada de Sant Jordi, Biblioones Tarda\nPrograma especial enregistrat des de la plaça de la Cinta en motiu de la Diada de Sant Jordi, amb entrevistes a autors i lectures en veu alta. MATÍ DE 10 A 14H i TARDA DE 17 A 20,30 H\nRàdio Tortosa ha publicat la següent notícia: «Biblioones 28/04/2022»:\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 13:11 0 comentarios\nEtiquetas: Biblioones Sant Jordi'22 MATÏ\nRecull d'imatges de la signatura d'autors ebrencs a la paradeta de la Plaça de la Cinta - Biblioteca Marcel·lí Domingo de Tortosa. Sant Jordi 2022\nPublicado por Biblioteca Marcel·lí Domingo en 20:43 0 comentarios\nEtiquetas: Imatges Sant Jordi 2022\nRecull d'imatges de la signatura d'autors ebrencs ...\nBIBLIOONES. Programa especial enregistrat des de l...\nProgramació de Presentacions de llibres MAIG'22 en...\nLa Biblioteca de Tortosa punt de recollida (hub) d...\nGUANYEM UN ESTIU LECTOR! - LECXIT lectura per a l'...\nAvui dilluns han començat les activitats de la bib...


Revisió del 02:41, 5 abr 2015\n3.016 bytes afegits , fa 5 anys\nRevisió del 02:38, 5 abr 2015 (modifica)\nRevisió del 02:41, 5 abr 2015 (modifica) (desfés)\nLa sociologia va adquirir validesa al llarg del [[segle XIX]] com a expressió científica del [[positivisme]] d'[[Auguste Comte]], i va assolir la maduresa amb la [[sociologia marxista]] i les obres de [[Émile Durkheim]] (que derivarien en el [[Funcionalisme (sociologia)|funcionalisme]]) i [[Max Weber]] (que derivarien en l'interaccionisme).\n=== Pensament social presociològic ===\nAbans del naixement de la sociologia ja hi havia pensament sobre com havia de ser i funcionar la societat, estava dins de la filosofia i en relació directa amb la [[política]] i l'[[ètica]]. Així, els teòrics de l'antiguitat proposaven models socials (dels quals sorgiria el concepte d'[[utopia]]), recolzant-se en paràboles i mites. També s'ocupaven de determinar el lloc de cada persona al conjunt i justificar aquesta divisió.\nA la [[Il·lustració]] es va discutir sobre l'estat natural de l'home, en oposició a l'estat social; mentre que per a [[Jean-Jacques Rousseau]] aquest estat natural era positiu i dels altres venien els problemes (doctrina heretada per l'existencialisme) per a [[Hobbes]] l'ésser humà és per definició un animal en perpètua lluita i la societat limita la seva agressivitat amb lleis. Sorgeix aleshores el contracte social, pel qual cada persona se sotmet al conjunt.\n=== El segle XIX ===\n[[Auguste Comte]] va ser el primer a proposar la sociologia com una ciència que podia descriure amb lleis i mètode com funcionava la societat, més enllà de troballes o síntesis individuals. [[Émile Durkheim]] va seguir aquesta teoria, aplicant-la als actes socials en esferes molt diveses som la família o l'educació, que després esdevindrien subdisciplines sociològiques de ple dret.\nEl nucli de la sociologia del segle XIX va ser el treball i com aquest formava classes socials amb vides diferents, estava per tant molt marcada per la revolució industrial i els seus canvis (per exemple el pensament de [[Karl Marx]]). [[Max Weber]] per la seva banda va analitzar el poder que emanava d'aquests grups.\nEls teòrics d'aquesta època estaven marcats pel [[positivisme]] i per l'intent d'aplicar a l'ésser humà i el seu entorn les troballes de les ciències naturals. L'enfocament, en conseqüència, era sobretot quantitatiu i empíric, amb la inducció per establir tendències socials explicatives. A finals de segle va sorgir una reacció contra aquesta visió, posant l'èmfasi en la interpretació i no en la simple acumulació de dades i evolucionant cap a paradigmes més qualitatius, com per exemple [[Georg Simmel]].\n=== Els segles XX i XXI ===\nEl segle XX va viure la separació de la sociologia en corrents metodològics divergents: el funcionalisme, l'[[interaccionisme simbòlic]], el [[constructivisme]], la teòrica crítica o la deconstrucció, entre d'altres, mentre alguns teòrics continuaven en el camí del positivisme. Aquests corrents sovint no són exclusius de la sociologia, sinó que beuen d'altres ciències, en una visió més interdisciplinària.\nCom a temes, continuen explorant-se els del segle precedent però sorgeixen noves preocupacions, com els grups socials, la contracultura, la transmissió de valors i normes i configuracions socials diferents a les tradicionals. Amb l'aparició d'[[Internet]] es va prestar també atenció a les societats virtuals i com afectaven a la identitat.\n==Disciplines i temes d'estudi ==\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/15095894»


Enfrontaments a la subdelegació del Govern espanyol a Lleida\nJosep Antoni Subirà i Florensa\nActualitzada 01/07/2019 a les 10:19\n© Josep Antoni Subirà, a les instal·lacions de l'Atlètic Segre.\nM’adreço a vosaltres per dir-vos que avui dia 30 de juny acabo la meva trajectòria en el si del Club Atlètic Segre. Els/les que més em coneixeu segur que no se us escapa que aquest és un moment especialment significatiu per a mi, en el qual gairebé és impossible aturar la màquina dels records que em porta tots els moments entranyables viscuts aquí, que són nombrosos i en els quals hem compartit, amb molts de vosaltres, alegries, moltes, i alguns patiments. També segur que comprendreu que em resulta difícil plasmar en unes poques línies i d’una forma prou equilibrada el que sento en aquesta circumstància perquè el que em dicta el cor no depassi en excés el llindar raonable.\nD’una banda, sento satisfacció per la feina feta i per haver tingut l’oportunitat de conèixer i col·laborar amb un nombrós grup de persones altruistes i professionals de les quals guardo vivíssims i gratificants records. L’únic punt de tristor a l’hora de repassar tots els noms de les persones que he conegut i apreciat és que n’hi ha alguns/nes a qui ja no els puc transmetre el meu agraïment, perquè malauradament la vida no els va donar tants anys com es mereixien. L’únic punt de neguit és pensar que segurament no he estat capaç de tractar sempre a tots/tes i cadascun/a de vosaltres com us mereixeu. En aquest cas, doncs, us prego que em disculpeu.\nD’altra banda, també segur que em comprendreu, sento un cert grau d’incertesa davant d’aquest nou tram de la meva vida sense l’Atlètic Segre. La sort d’haver après des de jove que darrere de cada línia de sortida hi havia una arribada i la satisfacció de saber que hi haurà més temps per dedicar a les persones estimades, a la família, estimula la meva ferma voluntat de continuar ocupant el meu temps en positiu.\nVaig començar a col·laborar en aquesta casa l’any 1993. Són, doncs, molts anys que he pogut gaudir de la proximitat de la gent, especialment dels joves jugadors, d’estar a prop de les “trinxeres”, de conèixer, de primera mà, totes les vivències i problemàtica que comporta una organització de la dimensió de la nostra. Per la meva part sempre he actuat, us ho puc ben assegurar, amb la il·lusió del primer dia, amb l’esperit d’aprendre i comprendre les inquietuds d’aquells que heu estat al meu voltant i, fins on he pogut, he tractat d’aportar el meu ajut en la dura tasca del dia a dia.\nBé, només em queda reiterar-vos el meu sincer agraïment a tots/es, perquè el cert és que trobar el respecte i la collaboració de tots vosaltres en aquells projectes que en el decurs d’aquests anys s’han tirat endavant ha estat la norma. També demanar-vos que continueu donant el bo i millor de les vostres capacitats professionals, personals i esportives en suport de l’Atlètic Segre i del futbol lleidatà i català. Moltes gràcies de tot cor, i fins sempre.


Santa Cruz de la Mar Pequeña - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1462 — 1527\n• Establiment de la fortalesa 1462\n• Abandonament de la fortalesa 1527\nSanta Cruz de la Mar Pequeña (o Santa Cruz de Mar Pequeña) fou un antic establiment castellà a la costa del modern Marroc, davant de les illes Canàries.\nLa senyoria de les illes Canàries havia passat el 1452 a Inés Peraza i el seu marit Diego García de Herrera, que projectaren establir un fortí a la costa africana on feien incursions per capturar esclaus. El lloc escollit fou un indret proper a la desembocadura del riu anomenat de la Mar Pequeña, lloc ben conegut dels mariners d'aquell temps. El 1468 Enric IV de Castella va donar a Diego García de Herrera el títol de "verdadero señor de las islas de Canaria e de la Mar Menor en las partes de Berbería" el que l'habilitava per fundar el fortí. L'orde es va donar el 1478, i el punt on es va edificar fou la badia anomenada Puerto Cansado, a uns 45 km al nord del cap Juby, que estava protegida de les ones de la mar per una barra d'arena i tenia poca fondària quan la marinada estava baixa dificultant l'actuació de vaixells grans.\nLa fortalesa va tenir considerable valor comercial (or i esclaus) i estratègic. El fortí fou atacat pel berbers alguns cops, però sempre va poder fer-hi front. Després de quedar malmesa en alguna de les lluites va quedar abandonada però fou reconstruïda el 1497 per l'adelantado Alonso Fernández de Lugo i dotada amb artilleria i materials de guerra millors. Això va portar a l'enfrontament amb Inés Peraza, vídua de Diego de Herrera, que reclamava la jurisdicció de la zona pel seu interès comercial, i que ara quedava en mans de Fernández de Lugo. La fortalesa va existir fins al 1527 en què fou abandonada després d'un dur atac dels berbers (dinastia saadita).\nUn cop abandonada Santa Cruz de Mar Pequeña, se n'oblidà la localització concreta, fins al punt que, quan els espanyols es feren amb el control de cap Juby, rebatejaren com a Puerto Cansado el mateix punt on havia existit aquella factoria. Aquest indret duu avui el topònim de Foum Agoutir, i és prop de Tarfaia.\nFalsa identificació de Sidi Ifni amb Santa Cruz de Mar Pequeña[modifica]\nA mitjan segle xix, en el marc del repartiment imperialista d'Àfrica, medis militars espanyols començaren a interessar-se per l'antiga factoria perduda, de cara a suportar reivindicacions territorials sobre el sud del Marroc. Per algun motiu desconegut, s'identificà erròniament l'antiga Santa Cruz de Mar Pequeña amb Sidi Ifni, tot i separar-les vora quatre-cents quilòmetres. Khalid El Mansouri, jove acadèmic d'Ifni, considera que probablement l'error fou conscient, i que encobria objectius d'estratègia militar.\nArran la Guerra d'Àfrica de 1859-1860, en el tractat de Tetuan entre Espanya i el Marroc del 1860 aquest país cedí, teòricament, la suposada comarca de Santa Cruz de Mar Pequeña, és a dir, Sidi Ifni i voltants, tot i que, en la pràctica, el territori no fou ocupat fins al 1934. Vegeu Ifni.\nCoord.: 28° 3′ N, 12° 13′ O / 28.050°N,12.217°O / 28.050; -12.217\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Santa_Cruz_de_la_Mar_Pequeña&oldid=24931723»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 set 2020 a les 21:24.


Els Mossos esborren la polèmica piulada en la qual apareix un simpàtic agent ben avingut amb l'extrema dreta La República\nEls Mossos esborren la polèmica piulada en la qual apareix un simpàtic agent ben avingut amb l'extrema dreta\nLa polsera del mosso d’esquadra ha estat objecte de polèmica, perquè diversos grups d’extrema dreta la duien per oposar-se als moviments antiracistes\nImatge de la piulada esborrada dels Mossos d'Esquadra en la qual es veu la polèmica polsera de l'agent\nL’acció solidària dels Mossos d’Esquadra, que cada any duen a terme en forma de calendari solidari, se n’ha anat a fer punyetes per culpa d’un petit detall.\nUn dels agents ha quedat en evidència en aparèixer en una simpàtica escena que il·lustra un moment del conte de Hänsel i Gretel.\nEl Vicenç de l’ARRO, com afirma que es diu l’agent, duu la polsera de “Police Lives Matter”, que es pot traduir com que “la vida dels policies importa”.\nAquest lema es va usar als Estats Units per oposar-se a les reivindicacions antiracistes, després de la mort per abús policial de George Floyd, i que sembla que no és del grat de l’agent català.\nPer tant, demostra la probable vinculació amb l’extrema dreta del “Vicenç de l’ARRO”, ja que aquest va ser un lema que els seguidors de Donald Trump van fer servir, per oposar-se les reclamacions de la població negra, que exigien que no hi hagués racisme a les institucions.\nEl gestor de les xarxes de Mossos d’Esquadra ha decidit esborrar la piulada i ha subratllat que “el calendari és una acció solidària i no volem que es vinculi amb res que no tingui aquest objectiu o que tingui cap finalitat política” tal com assegura Vilaweb.


Anofeles, el mosquit transmissor de la malària | Consumer\nAnofeles, el mosquit transmissor de la malària\nAnofeles és el nom del mosquit culpable de milions de casos de malària cada any a tot el món\nAutor: Per JORDI MONTANER/MONTSE ARBOIX\nAnofeles es contagia amb el paràsit de la malària quan extreu sang de persones malaltes i transporta els diminuts paràsits unicel·lulars, els plasmodis, que injecta en el torrent sanguini d’una altra víctima al moment que clava el seu agulló. Els científics estan d’acord en què urgeix prendre mesures per lluitar contra la malaltia i la seva transmissió. Recentment, en una trobada internacional celebrada a Barcelona, experts de diferents àmbits s’han reunit amb el propòsit de discutir estratègies contra la malària.\nAnofeles és capaç d’amenaçar la salut de la meitat de la població mundial, escampant 500 milions de nous casos de paludisme o malària cada any en 106 països i robant la vida a més d’un milió de persones. Els nens són la víctima més propiciatoria: cada trenta segons mor un per la seva causa. Alguns han convertit la lluita contra l’aire ‘dolent’ (mal’ària, en italià) d’Anofeles en una autèntica croada, i del seu esforç cal esperar resultats una mica més encoratjadors.\nEls plasmodis, culpables\nDe tots els plasmodis amb capacitat per colonitzar les glàndules salivals de mosquits femella, ‘Plasmodium falciparum’ és el pitjor. A aquesta espècie, molt centrada a Àfrica, es deu el 95% de les morts; el 5% restant correspon a ‘Plasmodium vivax’, espècie endèmica d’Amèrica del Sud i Àsia. Una vegada en la sang, gens se li resisteix. Amb el temps, metges i biòlegs que han estudiat la malària sobre el terreny han descobert que l’ésser humà no és l’única espècie animal a la qual aquesta malaltia pot matar, i que hi ha patologies, com l’anèmia falciforme, que frenen l’avanç dels plasmodis per la sang.\nA Zàmbia, les autoritats han autoritzat fumigacions controlades amb DDT i la malària va a menys\nL’anèmia falciforme o depranocítica està causada per un tipus anormal d’hemoglobina que distorsiona la forma dels glòbuls vermells. Els fràgils drepanocitos lliuren menys oxigen als teixits corporals i es poden trencar en fragments que interrompen el flux sanguini. També hi ha remeis vegetals que han demostrat certa capacitat per combatre la malaltia. La quinina (derivat de la quina) i l’artemisina (derivat de l’artemisa) ajuden però no salven.\nNo només cal pensar amb què guarir, sinó fer-ho de pressa. Un nen al que Anofeles hagi picat pot entrar en coma irreversible en menys de 24 hores. En els últims anys, experts com l’inmunólogo colombià Manuel Patarroyo o l’epidemiòleg espanyol Pedro Alonso han treballat en diferents projectes per donar amb una vacuna eficaç.\nFigures del món de la música rock i fins i tot acabalats empresaris com Bill Gates han propiciat un torrent cada vegada major de fons per lluitar contra la malaltia. Però els millors resultats estan per arribar. A Zàmbia, àdhuc amb el risc de passar ‘per insostenibles’ per al medi ambient, les autoritats han autoritzat fumigacions controlades amb DDT i la malària va a menys. Mentrestant, polítics i científics de diferents àmbits organitzen trobades en els quals plasmar un front d’actuació valenta i eficaç. L’últim ha tingut lloc a Barcelona.\nL’Edifici Històric de la Universitat de Barcelona va acollir fa escasses setmanes la reunió MALVAC 2007 amb el propòsit de discutir línies estratègiques en la recerca de vacunes contra la malària. Aquesta trobada internacional, apadrinat pel Centre de Recerca de Salut Internacional de Barcelona (CRESIB), va comptar amb la presència de destacats representants de l’Organització Mundial de la Salut (OMS), la Comissió Europea i nombrosos investigadors, capdavanters d’opinió en la lluita contra aquesta malaltia.\nEl consorci MALVAC, impulsat des de l’OMS amb el suport de la Comissió Europea, es va fundar per avaluar els avanços aconseguits en el desenvolupament de vacunes contra la malària i establir les línies estratègiques a seguir.\nLa reunió va explicar en aquesta ocasió amb la presència de Marie-Paule Kieny (directora de la Initiative for Vaccine Research de l’OMS), Andreas Holtel (Poverty Linked Diseases Unit de la Comissió Europea), W. Ripley Ball (GlaxoSmithKline Biologicals), Chetan Chitnis (International Center for Genetic Engineering And Biotechnology de Nova Delhi), Pedro Alonso (director del Centre de Salut Internacional de l’Hospital Clínic de Barcelona) i Hernando del Portillo (CRESIB).\nEls participants van centrar en aquesta ocasió els seus esforços en dos aspectes principals: l’administració de vacunes a dones embarassades i el desenvolupament de vacunes específiques contra ‘Plasmodium vivax’, el causant d’una forma de malària menys mortal però que va adquirint creixent protagonisme.\nEL MOSQUIT DE DANTE\nEn 1948, el químic suís Paul Müller va obtenir el Premi Nobel per haver formulat un verí capaç d’aniquilar generacions de mosquits: el diclorodifeniltricloroetano (DDT). D’aquesta forma, Anofeles es va veure obligat a replegar-se cap als tròpics més remots, atès que es va descobrir que el DDT no només acabava amb les plagues de mosquits sinó que intoxicava tot el medi ambient amb el qual establia contacte i comprometia la supervivència d’algunes espècies animals en perill d’extinció. Sensible a aquest assumpte, l’opinió pública d’Europa i Amèrica del Nord es va mobilitzar contra l’ocupació de DDT i va aconseguir la seva prohibició mundial.\nEn definitiva, la malària ja havia deixat d’existir al món industrialitzat i els mosquits no es consideraven més que uns molests paràsits. Però els científics han donat amb una pista insospitada. No va ser Anofeles (que, per cert era femella) qui va matar a Dante o, en tot cas, no va ser el responsable únic de la seva mort. Aquell vesprejar de setembre en el qual l’autor de la ‘Divina comèdia’ va notar clavat l’agulló d’Anofeles, aquesta transportava en les seves glàndules salivals els diminuts paràsits culpables: els plasmodis.\nAnofeles va descarregar un parell de dotzenes de plasmodis en la sang de Dante, però bastava un per poder-li causar la mort. Quan, mitjançant el torrent sanguini, van arribar al fetge, cada plasmodi es va multiplicar fins a 40.000 vegades i en qüestió d’hores van destruir totes les seves cèl·lules. Incapaç de reaccionar davant el ràpid avanç d’aquests paràsits, les defenses immunològiques de Dante es van organitzar per eliminar a tants plasmodis com fos possible i van elevar la temperatura corporal a nivells insuportables. El poeta va tornar a Verona amb una febre inabordable, amb tremolors, dolor muscular i esplenomegàlia (inflamació de la melsa). Els plasmodis havien envaït tota la sang, robant l’oxigen, i aconseguien les neurones. La destrucció neuronal va causar espasmos, coma i, finalment, la mort.\nanofeles malaria-ca mosquito-ca plasmodios-ca sang


Balaguer clausura la Fira Q i els expositors confien a obtenir vendes la resta de l'any\nUnes 120 empreses donen a conèixer els productes i serveis davant d’unes 18.000 persones al llarg del cap de setmana || Valoren l’alta afluència de públic malgrat la pluja que els permet promocionar-se\n© Nombrós públic al migdia a la fira malgrat la pluja al llarg de la jornada.\nBalaguer va clausurar ahir a la tarda la Fira Q després de rebre uns 18.000 visitants al llarg del cap de setmana (vegeu el desglossament). Aquesta elevada afluència de públic constitueix el principal motiu pel qual la majoria dels 120 expositors van a aquest certamen. Pocs esperaven tancar vendes d’importància al mateix recinte firal i, en canvi, confiaven que els dos dies en què han presentat els seus productes i serveis els permeti obtenir-les durant la resta de l’any. L’interès de nombroses empreses per aquesta fira com a plataforma de promoció davant de milers de persones és una cosa que comparteix amb els principals certàmens multisectorials de Lleida.\n“Hem arribat a tancar tractes amb persones que ens van veure a la fira fa dos anys”, expliquen Ricard Berenguer i Marilyn Benet, de l’empresa Ascensors Mitopu. Comparteixen l’espai del recinte firal dedicat a la construcció amb firmes que van des de serveis d’arquitectura fins a la constructora Sorigué, dedicada a obra civil. Jordi Albareda, al capdavant de l’estand d’aquesta última, apunta que la presència de la firma a Fira Q no suposa vendes i respon només a la voluntat de “fer territori, comarca i marca”.\nEn canvi, les vendes a la mateixa fira guanyen pes al sector dedicat a productes alimentaris. Són l’al·licient més gran per acudir a la fira per a expositores com Marta Serradell, de Xolís d’Adons; i Dolors Codina, de Formatges Vilavella, si bé totes dos van apuntar que anar al certamen ofereix també la possibilitat d’establir contactes i tancar tractes per proveir dels seus productes botigues i restaurants.\nConferències, tallers, exhibicions culinàries, desfilades de moda i activitats per a nens com l’espai Petit Xef es van succeir a l’interior del pavelló al llarg del cap de setmana com un mitjà per atreure el públic a una fira que va nàixer el 2012 limitada inicialment a productes alimentaris de proximitat i, des d’aleshores, es va obrir de forma progressiva a altres sectors. Expositors que comercialitzen els seus productes a través d’internet destaquen el valor de poder contactar amb clients potencials cara a cara.


Ordre del dia, Ple del 26-05-2022\nExpedient núm.: PLE/2022/5 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 26 / de maig / 2022 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 406/2022. Modificació... [ llegir més ]\nExpedient núm.:PLE/2022/4 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 28 / d’abril / 2022 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 348/2017. Verific... [ llegir més ]\nOrdre del dia, Ple del 31-03-2022\nExpedient núm.: PLE/2022/3 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 31 / de març / 2022 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 406/2022. Modificaci&... [ llegir més ]\nOrdre del dia, Ple del 24-02-2022\nExpedient núm.: PLE/2022/2 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 24 / de febrer / 2022 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 1621/2020. Conveni Servei Catal&agrav... [ llegir més ]\nOrdre del dia, Ple del 27-01-2022\nExpedient núm.: PLE/2022/1 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 27 / de gener / 2022 a les 20:00 Lloc: Sessió a distància per mitjans electrònics i telemàtics ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1.Expedient PLE/2022/1. Aprovació de ... [ llegir més ]\nDecret de modificació i constitució, convocatòria i celebració a distància per mitjans electrònics i telemàtics de la sessió ordinària del Ple de l’Ajuntament de Balaguer [pdf] Expedient núm.: PLE/2021/16 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordin&agrav... [ llegir més ]\nOrdre del dia del Ple extraordinari del 17-12-2021\nExpedient núm.: PLE/2021/15 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Extraordinària Motiu: «Nomenament fill adoptiu de la ciutat de Balaguer del senyor Lluís Cortés Cava» Data i hora: 17 / de desembre / 2021 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part res... [ llegir més ]\nExpedient núm.: PLE/2021/14 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 25 / de novembre / 2021 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 929/2021. Aprovaci&oacu... [ llegir més ]\nExpedient núm.: PLE/2021/13 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 28 / d’octubre / 2021 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 1116/2018. Modifica... [ llegir més ]\nExpedient núm.: PLE/2021/12 Òrgan col·legiat: El ple Tipus de convocatòria: Ordinària Data i hora: 30 / de setembre / 2021 a les 20:00 Lloc: Saló de Plens ASSUMPTES DE LA CONVOCATÒRIA A) Part resolutiva 1. Aprovació de l'acta de la sessió anterior 2. Expedient 1116/2018.Aprovaci&oacu... [ llegir més ]


Dilluns 2 de juny. L’energia i el model energètic del país. | ANC – Sabadell per la Independència\n← El dissabte 31 de maig, a Sabadell farem l’encesa de 3.000 espelmes sota el lema “Volem votar #SíSí”\nDimecres 11 de juny, SOM-HI # SÍ-SÍ, a la Faràndula →\nDilluns 2 de juny. L’energia i el model energètic del país.\nPublicat el 27 Mai 2014 per sbdxi7\nDins el cicle La independència de Catalunya: els grans reptes ecològics organitzat conjuntament per la UES (Unió Excursionista de Sabadell) i Sabadell per la Independència – ANC, us informem que el pròxim dilluns, 2 de juny tindrà lloc la segona xerrada.\nJoan Vila, enginyer i professor de la Universitat de Girona, ens parlarà de L’energia i el model energètic del país. Podrem debatre la viabilitat energètica de la Catalunya independent.\nLa xerrada es farà a les 7 de la tarda a la sala d’actes de la UES (carrer de la Salut, 14-16).\nAquesta entrada s'ha publicat en Xerrada i etiquetada amb Joan Vila, Sabadell per la Independència, Unió Excursionista de Sabadell. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


relabloggs 2011-12: LA SORTIDA AL COSMOCAIXA\nLA SORTIDA AL COSMOCAIXA\nHola companys i companyes! Em dic Diego .\nEl día 23 de Novembre els nens i nenes de 4tA i 4tB vam anar al Cosmocaixa.\nPrimer, quan ja estàvem tots a l’aula vam fer les parelles i vam baixar les escales i als nens de menjador ens van donar el dinar i vam sortir de l’escola. Vam agafar el metro de Collblanc i vam baixar a Diagonal. Després vam fer transbord al Ferrocarril, vam baixar a Avinguda Tibidabo. Vam pujar uns carrers fins arribar a una plaça molt bonica que estava al costat del Cosmocaixa, ens vam seure i vam esmorzar. També van deixar una estona perquè juguesim, i vam entrar al museu.\nVam caminar fins a una sala, i vam esperar. Quan va arribar el nostre monitor ens va obrir la porta i vam deixar les jaquetes i motxilles a un passadís.\nVam donar dues voltes a aquella sala plena d’experiments i vam fer una rotllana. El nostre monitor, que es deia Dani, ens va explicar l’activitat, teniem que provar tots els experiments; hi havia molts.\nHi havia una muntanya amb rius i haviem de fer una presa, un altre, si parlaves et sonava amb veu de iaio, de robot, de bebé,etc. Havia un altre que havies de trobar l’animal que més s’asemblava a un altre, també experiments d’ombres i molts altres. Després ens vam reunir en rotllana i el Dani ens va fer preguntes. Aquella activitat es deia Flash. Vam agafar les motxilles i els abrics i vam sortir d’aquella sala.\nVam anar a veure l’exposició de dinosaures, va ser molt interesant, vam anar al toca-toca. Vam dinar a un parc i després van deixar temps per jugar.\nA continuació vam tornar a l’escola i l’hora que quedava vam fer classe. Això ha sigut la sortida al Cosmocaixa. Aquesta sortida m’agrada’t molt.\n4B Els castellers\nPublicat per ciclemitja a 1:10


Alta participació als actes del Dia Internacional de les Dones a l'Alt Urgell — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Alta participació als actes del Dia Internacional de les Dones a l'Alt Urgell\nAlta participació als actes del Dia Internacional de les Dones a l'Alt Urgell\nAl llarg de la setmana s'ha organitzat xerrades, actes culturals i una sortida a Tuixent per homenatjar les trementinaires. Enguany s'ha donat un caire comarcal al conjunt d'activitats institucionals\nSortida a la Vall de la Vansa i Tuixent pel Dia Internacional de les Dones\nL'Ajuntament de la Seu ha valorat positivament la "gran participació, sobretot de les dones", als actes organitzats els darrers dies a nivell local i comarcal pel Dia Internacional de les Dones. en tots els actes. El balanç final, apunten des del consistori, ha estat "molt positiu, tant pel desenvolupament de les diverses activitats com per la satisfacció expressada per les participants".\nLa sortida a la vall de la Vansa i Tuixén va comptar amb l’assistència de 57 persones. Es van fer les visites previstes al safareig de Fórnols i als retaules gòtics de Sant Pere de Cornellana, on l’arquitecte Antoni Fiol va fer l’explicació de les restauracions corresponents. A Cornellana va tenir lloc l’acte d’homenatge a Emília Llorens, acompanyada de la seva filla Neus Céspedes. L’Emilia va fer d’aprenent de trementinaire amb la seva tieta Càndida Majoral de ben petita. Ambdues caminaven fins a les poblacions de les comarques de Girona, on eren acollides a les cases i masos i les esperaven amb els braços oberts.\nTambé va tenir una alta participació, sobretot per part del jovent, la xerrada-taller “Sexualitat i llibertat” a càrrec de Sònia Notario, que va plantejar i aclarir alguns dubtes fonamentals sobre la sexualitat, quins missatge rebem dels mitjans i, sobretot, el desconeixement d’aspectes claus per manca d’una informació clara sobre el tema.\nLa jornada d'aquest dijous es va cloure amb una manifestació massiva pels carrers de la Seu d’Urgell i la lectura d’un manifest reivindicatiu "dels reptes i les mancances que, tot i els avenços aconseguits per les dones, encara queden pendents d’assolir", segons ha valorat l'Ajuntament.\nD'altra banda, l’Ajuntament d'Organyà va programar l’Espectacle "La Pilar”, amb Maria Coll, i un sopar que va tenir una assistència d'unes 90 dones. I el consistori de Coll de Nargó té prevista la realització d’actes commemoratius per aquest cap de setmana.


En el Tot Mataró i Maresme del 9 al 15 de febrer de 2018, trobaràs l'especial Tot Empenta: L'app que fomenta anar a peu per la ciutat.\nEl TecnoCampus va celebrar el passat cap de setmana (del 2 al 4 de febrer) una “hackathon” centrada en com potenciar la mobilitat a les zones de vianants de Mataró. El premi a la idea millor desenvolupada ha estat per a una aplicació mòbil que fomenta que la gent es desplaci peu a través de l’obtenció de punts que són bescanviables en diferents comerços locals. Es tracta d’una app que registra els itineraris de l’usuari per la ciutat i li dona punts, per exemple, en funció dels quilòmetres realitzats a peu o al caminar per determinades zones a través de la gestió de dades obertes.\nQuè és una Hackaton?\nUna “hackathon” és un esdeveniment creatiu i formatiu on es reuneixen estudiants o professionals de diferents àmbits de coneixement per abordar, conjuntament i organitzats en equips multidisciplinaris, un repte plantejat per l’organització. Aquestes solucions poden ser diverses, però sempre estan relacionades amb el sector tecnològic.\nEspecial Tot Empenta - Edicio 1807 (Del 9 al 15 de febrer de 2018)


Descargar Libro 15 ITINERARIS DE CICLOTURISME: PEDALANT PEL BAIX EMPORDA\nCategorÃa Montañismo. Senderismo\nLa comarca del Baix EmpordÃ conserva una Ã mplia xarxa de camins i carreteres rurals, allunyades de les grans vies de comunicaciÃ³. Aquest fet ha permÃ¨s definir i senyalitzar tota una sÃ¨rie de rutes per a poder-les recÃ³rrer en bicicleta. El cicloturisme Ã©s una activitat que se realitza pedalant a poc a poc, amb lobjectiu dadmirar tranquilÂ·lament tots i cadascun dels valors patrimonials de la comarca, sense que sigui necessari disposar duna gran condiciÃ³ fÃsica. Aquesta guia presenta 15 itineraris cicloturistes que recorren diferents punts del Baix EmpordÃ . SÃ³n itineraris circulars, Ã©s a dir amb el mateix punt de sortida i darribada, i, a mÃ©s, la majoria estan connectats entre ells. TambÃ© shi trobarÃ informaciÃ³ completa sobre les 15 rutes que shi descriuen (punt de sortida i darribada, temps efectiu i temps aproximat del recorregut, esforÃ§ i dificultats, desnivell, distÃ ncia del recorregut, senyalitzaciÃ³...).Edicions en catalÃ , castellÃ , francÃ¨s, anglÃ¨s i alemany.


Consell d’Infants – Per una escola més verda! | Escola Joan Sanpera i Torras\nEl passat divendres 23 de novembre van assistir tots i totes els delegats/des de les tres comunitats, petits, mitjans i grans al primer Consell d’Infants que es celebra a l’escola. Prèviament tenien una tasca a fer, crear debat i recollir propostes per fer de la nostra escola, un espai més ecològic i sostenible. Per un dia es converteixen en Consellers i Conselleres Verdes!\nEl Consell d’Infants és òrgan que vol incentivar la participació dels infants en la presa de decisions a l’escola. Els infants tracten regularment els temes que els interessen en assemblea (hores aula) amb els seus companys i després els posen en comú amb la resta de consellers i integrants del Consell.\nPodreu llegir totes les propostes a la revista El Timbaler digital del desembre.


Girona millorarà l'accessibilitat d'una desena de passos de vianants - Empordà\nGirona millorarà l'accessibilitat d'una desena de passos de vianants\nEs preveu que els treballs costin quasi 80.000 euros i que puguin iniciar l'obra abans que acabi el 2019\nPas de vianants a l'avinguda 20 de Juny on s'actuarà. aj. de girona\nPas de vianants a l'avinguda 20 de Juny on s'actuarà.\nL'Ajuntament de Girona millorarà l'accessibilitat d'una desena de passos de vianants de diferents barris de la ciutat en els pròxims mesos. Concretament, s'actuarà al barri de Sant Ponç, a l'Eixample Nord i a Montilivi, on es portarà a terme un treball important al voltant del Centre d'Educació Especial Palau. La licitació de les obres es va aprovar ahir per un import de 79.653,28 euros, IVA inclòs.\n«Totes les actuacions previstes s'han dissenyat i programat tenint en compte les directrius del Pla de mobilitat urbana i del Pla d'accessibilitat i pensant, sobretot, en millorar l'accessibilitat en aquells punts de la ciutat més concorreguts o que poden ser més sensibles, com els que estan a prop dels centres mèdics o de les escoles», va assenyalar la regidora de Mobilitat i Via Pública de l'Ajuntament de Girona, Marta Sureda.\nEs preveu que els treballs s'adjudiquin aquesta tardor i que puguin iniciar-se abans d'acabar el 2019. A partir de llavors, el termini previst d'execució serà de sis mesos.\nA Sant Ponç, s'adaptaran dos passos de zebra que permetran travessar el carrer de l'Esport, pel que fa a l'Eixample Nord, s'actuarà al pas de vianants de la cruïlla de l'avinguda del 20 de Juny amb Bonastruc de Porta i, a la pujada de la Creu de Palau, s'actuarà en sis passos de vianants diferents.


ESPECIFICITAT DEL TREBALL CLÍNIC AMB NENS\nEines per orientar el treball multidisciplinari en la 1ª infància\nAdreçat a: Aquest curs està dirigit als diferents professionals de l’atenció a la primera infància (psicòlegs, logopedes, fisioterapeutes, etc.) que desitgin apostar per una atenció a la infància centrada en la subjectivitat i vulguin construir eines per a la pràctica amb els infants i les seves famílies.\nQuan expliquem a les persones que ens són properes que treballar amb nens petits suposa dificultats afegides respecte el treball amb adults, és habitual trobar-nos amb expressions de sorpresa.\nSi bé és cert que els nens i nenes ocupen un lloc inèdit en la societat actual pel que fa a dedicació, literatura, reflexió i legislació, semblaria que pel que fa al seu psiquisme es continua considerant els infants com subjectes més simples. Els professionals sabem que són subjectes en construcció, però en cap cas més simples.\nAquest curs pretén reflexionar sobre qüestions fonamentals que convé tenir present en la clínica amb els petits.\nCom pensar l’inconscient i les seves manifestacions en la infància?\nCom escoltar els elements que orienten cap a l’estructura psíquica del nen? Com incorporar aquestes qüestions en els diagnòstics utilitzats per la Xarxa d’Atenció precoç així com en d’altres classificacions diagnòstiques?\nCom s’instal.la i com opera la transferència amb el nen?\nÉs possible el treball amb el nen sense una bona transferència amb els pares? Com maniobrar amb la interpretació en el treball amb infants?\nAquest curs té com a objectiu plantejar qüestions bàsiques vinculades a la intervenció en petita infància des d’àmbits com la psicologia, logopèdia, fisioteràpia, treball social, educació, etc. des d’una orientació psicoanalítica. Orientació que s’allunya d’aquells discursos actuals que encasellen el malestar del nen en un diagnòstic, el qual ens diu molt poc de la seva subjectivitat i que redueixen la intervenció a l’aplicació de fórmules protocol·làries iguals per a tots. És a dir treballar de cara a trobar, precisament, la modalitat d’atenció personal i única per a cada subjecte que escoltem.\nEl curs emprarà una metodologia didàctica i assequible de manera que teoria i pràctica estan articulades en cada sessió. La darrera sessió se centrarà en l’anàlisi de casos que posarà en pràctica algunes de les concepcions del curs. Al final de cada exposició es donarà pas a les intervencions, preguntes i aportacions dels participants, donant espai a un intercanvi i treball de debat conjunt.\nEl curs està estructurat en 6 classes que articulen el marc teòric amb la pràctica clínica actual.\nCom es manifesta l’inconscient en els infants?\nMés enllà del diagnòstic institucional: les estructures psíquiques\nEl vincle terapèutic: la transferència\nCom escoltar els nens\nQuè es posa en joc en les entrevistes amb els pares\n· Carme Dueñas: psicòloga clínica i psicoanalista al CDIAP Agalma.\n· Rosa Escapa: psicòloga clínica i psicoanalista. Experiència CDIAP.\n· Lola López: psicòloga clínica, psicoanalista i membre fundadora del CDIAP Agalma.\n· Isabel Martínez: psicòloga clínica i psicoanalista a càrrec del Servei d’Atenció Psicològica Infantil i Juvenil -SAPIJ- Ajuntament Parets Vallès.\n· Lupe Sierra: psicòloga i psicoanalista al CDIAP Agalma.\n· Elisa Thomas: psicòloga i psicoanalista al CDIAP Agalma.\nl’Ateneu de Clínica Psicoanalítica-Catalunya\nC/ Muntaner 440, Ppal, 1a A. Barcelona\nDivendres 16 i 30 d’abril i 14 de maig de 2021.\nDescarregar Adjunt (ACAP 2021 ESPECIFICITAT DEL TREBALL CLÍNIC AMB NENS.pdf)


Repòrter, febrer de 1994 | La Guàrdia Civil ocupa la comarca per detenir els sabotejadors del tren - Saül Gordillo\nDilluns, 25 de gener de 2021 06:30 h\nEl dispositiu de seguretat adoptat pel Govern Civil de Barcelona i la companyia Renfe el 5 de gener, l'endemà del segon sabotatge contra la línia fèrria del Maresme, no va impedir un tercer atemptat. Arran del tercer descarrilament intencionat, nombrosos agents de la Comandància de Barcelona de la Guàrdia Civil —que fins feia poc vigilaven les presons— van ser destinats a la comarca per evitar un quart atemptat. Fonts de la Guàrdia Civil han manifestat a REPÒRTER que vigilaran la via del tren al seu pas per la comarca —també el tram des de Maçanet de la Selva fins a Malgrat— fins que detinguin els sabotejadors. El Govern Civil està disposat a mantenir el mateix continget d'agents en aquesta zona encara que aquesta situació duri un any. Això s'explica perquè el sabotatge del dia 17 de gener a Tordera va suposar un fort cop contra les forces de seguretat de l'Estat i la companyia ferroviària.\nEn aquest últim atemptat, els autors del descarrilament van actuar després que passés una parella de la Guàrdia Civil i després del pas d'una vagoneta—tren especial sense càrrega— que efectuava el recorregut des de Maçanet fins a Barcelona per la línia C-1 entre dues i una hora abans del primer tren del matí. Cap dels tres atemptats contra la línia fèrria, comesos en 34 dies, fian provocat danys personals i els usuaris fian continuat agafant els trens d'aquesta línia, tot i que els viatgers que poden prefereixen agafar el segon comboi en lloc del primer del matí. Les noves mesures de seguretat consisteixen, entre d'altres, en el pas de la vagoneta minuts abans del primer tren —per detectar si s'ha manipulat la via— i en la intensificació de la vigilància, a més de controls de nit a les carreteres —N-ll i accés a la Costa Brava— per dissuadir els autors dels sabotatges o detenir-los. Aquests controls i una bona part de la vigilànca l'han assumit agents del Grup Rural de Seguretat de la Guàrdia Civil.\nEls sabotejadors han provocat un estat d'alarma al si del Govern Civil í de Renfe ja que a l'Estat no existeix cap precedent d'aquestes característiques. El primer descarrilament, comès el 15 de desembre a Sant Pol de Mar, es va produir l'endemà que TV3 emetés la pel·lícula L'assassí dels trens, en què el protagonista del film es dedicava a provocar accidents de tren.\nAquest fet va fer pensar inicialment que el sabotejador podria ser una única persona moguda per aquesta pel·lícula. Però la investigació —a càrrec de grups d'informació i policia judicial de la Guàrdia Civil— va descartar aquesta hipòtesi després de l'atempat sobre el riu Tordera i més encara quan el tren va descarrilar per tercera vegada. La investigació està desconcertada perquè estudien moltes i diverses hipòtesis, ja que ningú ha reivindicat els atemptats—Renfe nega haver rebut algun tipus de xantatge— i no existeix cap motiu aparent. Per això, la Guàrdia Civil estudia un per un els possibles sospitosos, que són des de treballadors de Renfe fins a familiars de víctimes en accidents ferroviaris i empreses de transports interessades en desprestigiar la companyia. Curiosament, els sabotatges coincideixen en el temps amb l'inici imminent d'unes obres de millora de la línia des d'Arenys fins a Maçanet de la Selva, pressupostades pel Ministeri d'Obres Públiques, Transports i Medi Ambient en 1.514 milions de pessetes. A més, la línia C-1 —Maçanet-l'Hospitalet de Llobregat-aeroport del Prat— ha millorat el seu funcionament considerablement en els darrers temps.\nSegons Renfe, 65.000 usuaris agafen el tren cada dia en aquesta línia i una mitjana del 96,5% dels combois fan el seu recorregut amb puntualitat. La millora del servei i la inversió prevista de 1.514 milions podrien ser una explicació dels atemptats. La Guàrdia Civil no ho descarta, de la mateixa forma que tampoc desestima totalment que es pugui tractar d'un grup terrorista. Aquesta possibilitat sembla força improbable, però.\nLa presidenta de Renfe, Mercè Sala, va manifestar en el programa Tal Cual de TV2 que la companyia està «molt preocupada» per aquests fets i va reiterar la responsabilitat de les forces de seguretat de l'Estat en la seguretat de la línia fèrria. El dia 24 de gener es va tallar la circulació de trens entre Maçanet de la Selva i Blanes durant tres hores perquè la Guàrdia Civil va observar uns cargols fluixos. Aquest fet va provocar una falsa alarma.\n(Article de Saül Gordillo a la revista Repòrter, número 19, febrer de 1994, pàgines 22 i 23.)


El tennista mallorquí, Rafel Nadal ha visitat Cancún, (Mèxic) acompanyat de l'empresari eivissenc Abel Matutes, per presentar el seu projecta de fer, a la ciutat centreamericana, una extensió de l'acadèmia que té a Mallorca.\nEn una entrevista al mitjà 'Milenio' explica que una de les llegendes de la raqueta amb qui li agradaria haver-se enfrontat és el suec Björn Borg i també parla de política.\nA la pregunta «Com a figura pública d'Espanya, què opines de la convulsió política, sobretot a Catalunya?», Nadal respon: «Hi ha molts focus complicats com Catalunya i les eleccions, però la situació s'ha de calmar, potser no tan a curt termini, però es necessita estabilitat. Opino que la manera de solucionar el cas dels catalans és la convivència, duc Catalunya dins del meu cor, he passat allà molts moments importants i no entenc una Espanya sense Catalunya».\nPer cert, a que hi hagué un temps en què costava imaginar-se Iugoslàvia sense Croàcia, sense sa seua capital Zagreb, sa segona ciutat iugoslava? Mai es pot sebre què passarà\nAquesta afirmació em sembla una manera de fer "la pilota". Com veu ell la convivencia amb els maltractes que rebem? O aixó no ho veu? Nadal, ho sento però mai no m'ha agradat la demagògia i com que veig que no ets politic, entenc que vagis tirant "pilotes a fora"\nMèxic està a Amèrica del Nord, no a Amèrica Central.\nUn tennista també ha de saber una mica de geografia, no costa tan imaginar-se una espanya sensa Catalunya.\nAdmirat Rafel, alguna cosa hi ha a na'quest món que ens va modelant com som, jo som de pare mallorquí i mare catalana, som del 50 tote l'infantessa le vaig viure com espanyol, en arribar als 70 ja me sentía republicá i vaig començar a sentir-me més catalá de Mallorca que espanyol, vaig coneixer "els grissos" i altres herbas, i al 75 me vaig independitzar de ca'nostra, bonament els meus pares ho entengueren (és llei de vida) com jo ho he entés amb els meus fills, tenim trobades continuament, com supós que feras tú d'aquí poc,la nostra convivència és molt bona amb ells i els nets, mos ajudam en tot el que podem, mai he intentat de imposar-los res, parlam i sempre arribam a un acord, peróóó, cadasqú a ca'seva.\nI la meva pregunta és ¿perqué Espanya no pot entendre una cosa tan sencilla ? les imposicions mai donen bon fruit, ni arreglan el problema, fa vint anys que me consider independentista, i republicá catalá.\nPer Reflexiona!, fa mes de 2 anys\nJo sí, que l´entenc. Tot se solucionaria.


Un Consorci urbanístic desenvoluparà l’ARE la Façana de Sant Vicenç dels Horts | Sostenible\nL'Institut Català del Sòl, INCASÒL, l'Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts i la Mancomunitat de l'Àrea Metropolitana de Barcelona han constituït un Consorci urbanístic per promoure el nou sector residencial la Façana, al Baix Llobregat.\nEl nou barri tindrà una superfície total de 38 hectàrees, de les quals més de 9 es destinaran a sòl industrial. Es podran construir més de 2.000 habitatges, la meitat dels quals seran amb diferents règims protegits. El nou sector combinarà els usos residencials amb els comercials i d'equipament. Aquest ARE inclou 5 hectàrees més emplaçades a altres zones de la ciutat.\nEl Consorci urbanístic opera com a administració actuant per dur a terme el desenvolupament i execució del nou sector i està integrat al 50% per INCASÒL, el 25% per l'Ajuntament de Sant Vicenç dels Horts i el 25% restant per la Mancomunitat de municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.\nLes funcions del Consorci són coordinar les actuacions dels ens consorciats; redactar i executar els instruments de gestió i els projectes d'urbanització i d'infraestructures necessaris per al desenvolupament de l'actuació; establir els criteris i els mecanismes de finançament, i totes aquelles funcions pròpies de la seva condició d'administració actuant del sector.\nLa Façana. Un creixement urbà que connectarà la ciutat amb el Parc Agrari\nL'Àrea residencial estratègica la Façana està situada a l'est del terme municipal, entre el nucli residencial ja consolidat i el límit del Parc Agrari.\nEl projecte que duran a terme INCASÒL, l'Ajuntament i la Mancomunitat crearà una nova façana continua que mira al Parc Agrari del Baix Llobregat i completarà l'entramat urbà.\nLa BV-2002 serà una gran avinguda\nSegons el consistori, a més del creixement residencial, que permetrà la construcció de més de 1.000 habitatges assequibles, el desenvolupament d'aquest sector permetrà reordenar la mobilitat de tot el municipi permetent el trasllat de la carretera de Sant Boi mitjançant la construcció d'una variant, reconvertint la carretera actual BV-2002 en una gran avinguda urbana i aportant sòl per a equipaments esportius, administratius, socioculturals i escolars.\nLa Façana es convertirà en un nou espai urbà del municipi, per això es distribuiran els diferents equipaments al llarg de tot l'àmbit, generant un espai on les empreses puguin també aprofitar la bona ubicació dels terrenys dins l'Àrea Metropolitana.\nA més de donar resposta a les necessitats de sòl per a habitatge a un preu assequible, les ARE volen assegurar una elevada qualitat urbanística i garantiran a la seva població la disposició dels equipaments necessaris.


L'Agrupació Fotogràfica de la Pobla es presenta en societat\nUna setantena de persones van assistir a la inauguració, a Can Galan\nDivendres, 31 març 2017. 13:00. Redacció AnoiaDiari.\nLa Pobla de Claramunt ja té constituïda la seva Agrupació Fotogràfica. La seva seu serà a la Masia de Can Galán, on s'hi ubica l'Arxiu Municipal. L'Ajuntament ha dut a terme l'adequació del local.\nUnes 70 persones van ser a la Sala Celler de la masia de can Galan aquest diumenge 26 de març al migdia, quan es va fer la presentació pública de l'Agrupació Fotogràfica de la Pobla de Claramunt. Aquesta és la seu de la nova entitat creada recentment al municipi. La presentació va comptar amb la intervenció de la presidenta de l'agrupació, Neus Aguilera, que va agrair l'assistència dels presents. Aguilera va assegurar que l'entitat neix amb molta il·lusió i empenta per tirar endavant propostes que promocionin el món de la fotografia.\nL'alcalde del municipi, Santi Broch, va dir que a la Pobla de Claramunt "hi ha molta gent aficionada a fer fotos" i que d'aquí ha nascut la idea del naixement d'aquesta entitat. També va referir-se al fet que la seu sigui a la masia de can Galan, equipament que té un significat especial ja que s'hi ubica l'Arxiu Fotogràfic Municipal, que compta amb més de 18.400 imatges. D'aquesta manera, segons va comentar l'alcalde, es donarà una nova funcionalitat a aquest equipament, que ja acull altres serveis.\nEl president de la Federació Catalana de Fotografia, José A. Andrés, va mostrar la seva satisfacció per al naixement d'aquesta nova entitat i va expressar els millors desitjos per als seus membres per tirar endavant. També va ressaltar el suport de l'Ajuntament en l'adequació de l'espai que acull l'agrupació. A la col·laboració entre entitats i administracions es va referir el president de la Confederación Española de Fotografía, Raimon Moreno. La presentació es va tancar amb un brindis i la inauguració de l'exposició fotogràfica social, en què es poden veure instantànies de Neus Aguilera, Andreu Miquel, Jaume Armenteras, Josep Ferrer i Lluís Pérez.\nI l'AFPC comença amb embranzida, molta. Per al diumenge 2 d'abril s'ha programat una sortida fotogràfica pels carrers del municipi. El punt de trobada serà a les 10 del matí a la plaça de l'Ajuntament. Per al divendres 21 d'aquest mateix mes es farà un curs d'iniciació a la fotografia que inclourà vuit sessions. El preu serà de 10 euros per als socis i de 35 euros per als no socis. La junta de l'Agrupació Fotogràfica poblatana està formada per: Neus Aguilera, presidenta; Josep Ferrer, secretari; Lluís Pérez, tresorer, i Andreu Miquel i Jaume Armenteras, vocals. Aquesta junta és provisional per un any fins la convocatòria de l'assemblea general. El preu per associar-se és de 25 euros anuals i per als nois i noies fins a 13 anys, 10 euros anuals. Per obtenir més informació sobre l'Agrupació Fotogràfica de la Pobla de Claramunt es pot fer per mail a d'adreça afpobla@gmail.com, al Facebook AF la Pobla de Claramunt o al mòbil 607 28 53 58.\nLa Biblioteca d'Igualada recorda a Miguel Hernández en els 75 anys de la seva mort\nEl fenomen 'Oh Happy Day' arriba aquest diumenge al Casino de Calaf\nComencen tres dies de teatre per a petits en majúscules a la Mostra\n5 La policia igualadina lliura l'atestat de l'accident mortal de Montbui als jutjats 2142 lectures


El blog d'en Joan Ferran: TREMOSA "NO POSA"....\nTremosa i Vidal-Quadras...\nEs nota molt. Quan un candidat a unes eleccions no sap el terreny que trepitja es nota molt. Aquest és el cas del cap de llista convergent a les eleccions europees del mes de juny, Ramon Tremosa. A aquest xicot quan li posen un micròfon al davant comença a dir bajanades inconnexes de l’estil: “PP i PSOE comparteixen el mateix model lingüístic de l’època franquista”. D’en Tremosa, encara no sabem si era independent o militava a CDC; si es va donar de baixa o d’alta, si era regionalista o un sobiranista encriptat a l’espera del seu moment. El que sí hem pogut constatar és que això d’Europa no és el seu fort. Vaja, que li ve gran i no sap que dir. Potser caldrà explicar-li –com ha fet la candidata socialista Maria Badía- que en el cas de què aconsegueixi ser electe, el seu destí serà integrar-se en el grup dels Liberals Europeus. Sí, un grup caracteritzat per tombar sistemàticament mesures progressistes com, per exemple, la d’ampliar el període de maternitat fins les 20 setmanes... I és que, amics lectors, a Europa les coses són prou clares. O es produeix un canvi de majoria al Parlament o els sacrificis que cal fer per sortir de la crisi econòmica els faran recaure sobre els treballadors i les capes populars. A Europa cal vèncer la dreta per avançar envers l’Europa social. Al Parlament europeu els Tremosa i Vidal Quadras ocupen un espai molt definit: l’espai de la dreta.\nEls candidats que no gosen parlar d’Europa perquè no en saben prou, com en Tremosa, oculten la seva manca de propostes fent comentaris de cafè sobre la política catalana del moment o les discussions lingüístiques. I és que Tremosa, òbviament, “no posa”.


L'alumnat gaudirà de la bellesa de set peces de roca de més de 90 tones i 24 metres de longitud procedents d'arreu del món: sals, pissarres, diàclasis de gres, varves glacials, dunes o gredes volcàniques.\nAquestes peces il·lustren processos fonamentals en la formació del nostre planeta: des dels plecs de les roques fins a la sedimentació d'un llac glacial, passant per tot el cicle de les roques i les conseqüències del moviment de les plaques tectòniques.\nIdentificar diferents tipus de roques i relacionar-los amb el seu origen.\nInferir les forces enormes i els llargs períodes de temps que intervenen en la formació de les roques.\nEl mur geològic reuneix set peces de roca de bellesa singular que il·lustren processos geològics fonamentals en la formació del nostre planeta.\nLes sals de Súria i les pissarres de Lleó mostren els plecs que pateixen les roques i permeten que l'alumnat descobreixi dues històries que es remunten a fa milions d'anys.\nUna de les històries transporta els estudiants a 300 milions d'anys enrere quan, en una Terra molt diferent de l'actual, dos grans continents van xocar i van donar lloc a una de les serres més imponents que mai hi ha hagut, l'herciniana o varisca. Durant el recorregut, descobriran com els plecs que s'observen en el mur són un testimoni únic d'aquest xoc.\nL'altra història arrenca fa 35 milions d'anys, quan la conca de l'Ebre era un extens entrant de mar que va començar a quedar aïllat de l'oceà Atlàntic per l'aixecament del Pirineu. Observant la forma dels plecs de les sals de Súria, l'alumnat es qüestionarà per què les sals es van comportar com una plastilina.\nLes varves glacials d'Itú il·lustren el procés de sedimentació d'un llac glacial i són un exemple espectacular d'una època molt més freda, amb grans glaceres al Brasil que oscil·laven al ritme de les estacions.\nLes gredes volcàniques d'Olot il•lustren la història del volcà Croscat, nascut fa uns 10.000 anys en projectar cendres, escòries i bombes al seu voltant. Les gredes volcàniques que s'hi observen són producte de la seva activitat. Quina informació aporten els fragments irregulars d'escòria que es veuen en el tall i a què es deu el canvi de color?\nLes dunes, formades a partir de fragments de closques d'animals, expliquen l'origen d'una roca, extraordinàriament jove, fàcil de tallar i que és un tret diferencial en la construcció popular i rural de les illes Balears.\nFinalment, la diàclasi dels gresos de Puig-reig permet il·lustrar i entendre el cicle de les roques.


Manifest de Nadal 2019: Reforma de Càritas - Bisbat Solsona\nDes de fa un temps cap aquí, la diòcesi està en “temps” de renovació. Estem responent a la crida que el papa Francesc va fer a l’Evangeli Gaudium: “la renovació i reforma de l’Església” (Cf.43); la conversió cap a estructures pastorals més missioneres (cf 27). La visió de la diòcesi –Una nova organització diocesana al servei d’unes comunitats parroquials evangelitzadores- ha provocat l’inici de la revisió de les nostres estructures pastorals. Això ja està arribant a Càritas diocesana. Com ha de reformar-se Càritas diocesana a la llum d’aquest somni de futur?\nPrimer necessitem entendre la visió de la diòcesi i després cal que tots els agents de Càritas participin en el procés de revisió de la nostra organització: consell permanent, rectors de les unitats pastorals parroquials, consell diocesà, professionals. Entre tots hem de fer que Càritas diocesana avanci encara més en el seu servei a unes comunitats parroquials evangelitzadores. Hem començat ja aquest treball: ja han reflexionat els membres de la permanent, els rectors de les parròquies de referència de les 12 unitats pastoral parroquials i els presidents de les principals Càritas parroquials. Tots han fet les seves aportacions i estan enriquint la reflexió que ens fa avançar adequadament en aquesta reforma.\nAixí, doncs, necessitem tenir una visió, un projecte de Càritas parroquial, en clara sintonia amb el somni evangelitzador de la pròpia parròquia. Aleshores, la Càritas diocesana podrà servir a unes Càritas parroquials que es transformen en aquesta direcció. Càritas diocesana es vol repensar per acompanyar als directors, rectors, professionals i voluntaris orientats cap a la visió de la comunitat parroquial a la qual pertanyen.\nDefinir un “nou model de Càritas” no ens ha de fer por. Portem molts anys descobrint com podem ajudar millor als més pobres i el que ara ens proposem és això mateix. Fa anys vàrem passar d’un model assistencial a un model de promoció, potser ara hem de fer el pas a un model comunitari: que l’assistència i la promoció es doni en el marc d’una acollida comunitària que inclogui l’exclòs, que sostingui i empoderi emocionalment el qui necessita motius per viure i per lluitar. Si Càritas és l’amor de Déu per a cada home i dona i ordinàriament aquest amor ens arriba a traves dels germans de comunitat, potser hem de fer que Càritas sigui una petita comunitat d’amor dins de la gran comunitat parroquial.\nAprofitem aquest temps de Nadal per a cultivar més i més el cor de l’evangeli en la nostra Càritas: “amistat amb Jesús i amor fratern”. Fem que Càritas sigui una família, la família dels qui no en tenen, dels qui, perquè se’n senten mancats, no se’n surten.\nL’Evangeli Gaudium (cf 177) ens hi ajuda perquè ens recorda la importància de la vida comunitària: “abraçar / acollir” totes les existències de la persona, reconeixent l’altre com a germà i sortint de nosaltres per buscar el bé de tots i anunciar l’evangeli. Per què no pensem, també a les nostres Càritas, espais de relació per créixer com a germans? Amb aquestes petites passes, ja estem fent realitat el somni d’una Càritas protagonista d’una comunitat cristiana viva, orant, fraterna i evangelitzadora.


El nostre litoral és un bé comú de primera magnitud pels nostres veïns i visitants, pel que volem involucrar i motivar a tots els seus usuaris, a la resta d’administracions, organismes i entitats amb competències i efectes en la gestió integral de les platges, i a totes les persones que treballen en nom de l’organització a ser partícips d’aquest projecte de millora ambiental de les nostres platges del municipi.\nL’Ajuntament d’Eivissa mitjançant la present política ambiental estableix els principis fonamentals i compromisos pels quals es regeix la seva gestió dins de l’abast del Sistema de Gestió ambiental implantat en base a la Norma UNE-EN ISO 14001:2015.\nCompromís per a la protecció del medi ambient, incloent la prevenció de la contaminació i la protecció de la biodiversitat i ecosistemes que componen les platges del municipi, avaluant contínuament els possibles riscos i impactes accidentals i actuar sobre els mateixos de manera preventiva.\nContribució activa en la minimització i eliminació dels impactes ambientals negatius que puguin ocasionar-se en la seva utilització. Principalment:\n· Prevenint els agents contaminants de tot tipus.\n· Gestionant de manera racional els recursos naturals de les platges.\n· Minimitzant la generació de residus sòlids, aigües residuals i emissions contaminats a l’atmosfera.\n· Compliment de tots els requeriments derivats de la legislació i reglamentació aplicable, així com d’altres requeriments derivats de veïns, usuaris, administracions, associacions i qualsevol part interessada de les platges del municipi d’Eivissa, amb la finalitat d’obtenir un sistema dinàmic i obert al seu entorn social, cultural i demogràfic.\n· Seguiment, monitorització i avaluació continua dels indicadors i objectius ambientals establerts anualment amb la finalitat d’aconseguir una millora continua del sistema i del desenvolupament ambiental.\n· Disposició de tots els recursos humans, tècnics i econòmics necessaris per al compliment dels compromisos establerts en la present política ambiental.\n· Comunicació, formació i responsabilització de tots els usuaris, veïns, administracions, associacions i qualsevol altre part interessada mitjançant la sensibilització i educació ambiental com a incentiu per a la seva participació i aportació per al compliment dels compromisos establerts en la present política ambiental.\nAquesta política ambiental va estar aprovada per acord de la Junta de Govern Local de data 22 de desembre de 2020.


Joana Torres: 24 hores amb la Joana.....\nBona nit reina, i que descansis. Segur que cauràs ben estesa al llit amb aquesta activitat frenètica.\nEs esgotador nomes de llegir-ho. Però com pots amb aquest ritme?\n(Ja ho dic que et va la marxa!)\nAra ens veiem i parlem menys que mai!\nJo no vaig tan esgotada com tu ni de bon tros, però feina no em falta.\nUn petonet i una abraçada.\nM'han agradat dos coses, la primera el nom del gos, em recorda el nom del porquet dels lonney tunes, "Elmer el gruñon" i segon que compris a Condis, un dels pocs supermercats que etiqueten en català.\nJa veig lel concepte de familia que tenen alguns...\nDéu-n'hi-do! Però, com tu, molts més anem de bòlid dia sí, dia també.\nSi fos creient diria Verge Santa! Déu meu! Tot això, en un sol dia? Jo necessitaria una setmana per a fer tot això, les dones esteu fetes de material incandescente, el que no significa que els homes no haguéssim de comportar-nos igual i tirar una mà o dues, però per alguna cosa som el sexe feble, encara que ens hagin fet creure durant segles que els duros som els homes. Impressionant la teva jornada laboral.\nPer altra banda ha de ser apassionant treballar en l'oficina d'una candidat, desig que resulti triat, però també vull que resulti triat el meu, en democràcia tot és possible.\nNoia, para una mica eh!!!!\nM´ha fet gràcia trobar a algú que es diu com jo.


PARAGUAS EN LLAMAS: Tom Principato\nmartedì, luglio 05, 2005\nJo de blues no en sé res. I tampoc m´agrada gaire: si és blues autèntic, la veritat és que em sembla molt avorrit. Si no és autèntic, ja em diràs perquè perdre-hi el temps. Però em venia de gust sortir, i quan el Quim em va trucar per convidar-me al concert que feien aquella nit al Wild Boar, vaig dir que sí.\n-I qui toca? -vaig preguntar-li quan ens vam trobar dues hores després.\n-El Tom Principato -va dir-me ell.\n-I qui és aquest?\n-Un bluesman. Molt bo. No és una primera figura, però és bo. I presenta la seva nova banda.\nMolt bé, doncs. I sí, el Principato semblava bo. No feia blues d´aquell que fa dormir a la tercera cançó, sinó més aviat rock, però ja m´estava bé i no vaig protestar, al contrari. A mi, als concerts, em passa que de tant en tant em distrec i em quedo hipnotitzat veient els músics, però no n´estic segur de sí també els escolto. Amb el Tom Principato i la seva nova banda em va passar això mateix. En la nova banda no m´hi vaig fixar massa, perquè de fet no coneixia l´antiga i perquè tampoc sóc tan esnob com per estudiar els músics per després fer sentències del tipus el guitarrista puntejava massa ràpid les semifuses, si és que una bajanada així és possible de fer. Però en el Tom Principato sí m´hi vaig fixar. El Principato era nord-americà i aviat vaig imaginar-me la seva possible història. Potser va neixer a Vaccaville, o a Des Moines, o a Tupelo. A Vaccaville, decididament, vaig pensar. Què devia fer a l´escola, aquest tipus, quan era petit? A l´institut segur que es va enamorar de la cap de cheerleaders -he vist moltes pel.lícules- que es deia Elaine… No, Elaine no. Es deia… Allison… Sue Sheridan! La cap de cheerleaders es deia Sue Sheridan, i el Tom Principato estava boig per ella. Però la Sue Sheridan li va donar carbasses, perquè s´estimava el Bill Douglas, el millor esportista de l´escola. I al Tom Principato, que era molt tímid, i per això encara s´amaga darrera aquestes ulleres de sol, se li va trencar el cor i es va refugiar en la seva guitarra. I fins ara.\n-Molt bo, oi? -va dir-me el Quim quan el bateria de la nova banda del Principato va acabar un espectacular solo.\n-Sí, sí -vaig dir jo, tornat de cop a l´actualitat del concert.\n-Thank you, Barcelona -va dir Tom Principato apropant-se al micro- The next song: Colfax Station.\nEm va fer gràcia el títol de la cançó, per motius que no venen al cas, i aquesta vegada sí que vaig parar atenció a la música. Colfax Station era una autèntica barreja de rock i blues, amb moments que haurien firmat l´Elvis o el Chuck Berry, i amb altres on tota la bogeria s´aturava bruscament i la guitarra de Tom Principato s´embolicava en llarguíssims parlaments solitaris. I aleshores va passar allò. Crec que el Quim em va avisar just en el moment en que jo me´n acabava d´adonar.\nA veure: durant tot el concert, la llum d´un focus il.luminava el Tom Principato i projectava la seva ombra a la paret de darrera, dins d´un cercle perfecte. Feia gràcia, perquè podies seguir els moviments del guitarrista en directe, o a través de l´ombra.\n-Has vist? ¡El cantant i la seva ombra no fan els mateixos moviments! -em va dir el Quim, excitat.\nEra veritat, ja he dit que me´n acaba de donar. Però sóc una persona molt pràctica, i el primer que se´m va ocórrer abans d´excitar-me com el Quim va ser mirar la taula dels controls de so i llum, que teniem pràcticament al costat (jo no sóc d´aquells ximples que als concerts es posen a les primeres files i al primer rot del cantant aixequen els braços i entren en extasi; jo miro els concerts a distància).\n-Com ho deuen fer? -vaig dir, mirant els tios del control.\nPerò no, ells no feien res. Es més, era clar que també s´havien adonat de la independència amb que es movia l´ombra del Tom Principato i semblaven buscar una explicació modificant la direcció de la llum d´un costat a l´altre. I res: l´ombra continuava fent la seva.\nAl cap de pocs minuts -Colfax Station era una cançó molt llarga- gairebé tothom, és a dir, les cinquanta persones que van assistir al concert, eren conscients d´aquell fenomen insòlit. Alguns semblaven tan desconcertats com jo o els tècnics de so, i altres, com el Quim, semblaven gaudir amb la guerra de Tom Principato i la seva ombra, i animaven l´un o l´altre depenent de l´ocasió.\n-Hòstia! -cridava el Quim, al.lucinat.\nFinalment, el Tom Principato també se´n va adonar; crec que li va fer veure el bateria. Al començament no semblava espantat: va girar-se d´esquenes al públic per controlar la seva ombra i va entrar en un autèntic diàleg de solos i puntejats amb ella. He de dir que, de so, només sentiem el del Principato; a l´ombra només la veiem, però és que hi posava tanta passió que gairebé també la podiem sentir. Colfax Station, dies després vaig comprar-me el disc i ara me la sé de memòria, acaba amb un electritzant solo de guitarra que Tom Principato fa de meravella. Aquell nit, però, el Tom no va acabar-lo: a mig punteig, i davant de l´evident vituosisme de la seva ombra, que potser es va veia incapaç de superar, en Tom Principato va deixar la guitarra i va marxar de l´escenari, sense dir ni ase ni bèstia. L´ombra va acabar el seu solo -jo mai havia vist un solo tan perfecte- i també va desaparèixer.\nAixí es va acabar al concert. Els diaris no en van dir res, d´aquell fenòmen increïble. Si la història de l´ombra de Tom Principato va arribar a oïdes d´algun periodista, el més segur es que devia rebutjar-la: ja se sap, una altra llegenda urbana, i aquesta encara més impossible de creure que les de la nena, el gosset i la melmelada, o la de la autostopista rossa que desapareix misteriosament en la corba on va morir en accident vint anys enrera.\nPerò el cas és que Tom Principato no ha tornat a pujar en un escenari. M´ho va confirmar l´altre dia la seva pàgina web oficial, que no n´explica els motius. Només diu que el Tom va deixar la música, i que ara viu retirat en algun lloc dels Estats Units. On? No se sap, diu la web. Jo sí que ho sé: el Tom Principato va tornar a Vaccaville, segur. Segur que va anar a veure a la Sue Sheridan, que després de la high school es va quedar al poble sense casar-se, i aquesta vegada li va dir que sí. Es possible que l´estiu que ve el Tom i la Sue ja tinguin descendència.\nposted by Jordi at 10:47 AM\nM'encanta els noms que utilitzes, em fan molta gràcia: John Principato, de Vaccaville... la Sue Sheridan que estava boja pel Big Douglas...\nVeig que t'agraden les pelis com més tòpiques millors, són bon material per escriure, no? jeje! l'altra vegada va ser de xinos, i ara de instituts nord-amercians.\nAh! se m'oblidava el més important:\nT´he de dir que el Tom Principato existeix de veritat, és un bluesman i jo el vaig veure tocar al Bikini el 1999. Jo no el coneixia de res, m´hi va portar el meu amic Quim, exactament com explico al començament del conte. També existeix Vaccaville, és un poble entre Nevada i California, no recordo exactament en quin estat, i jo hi vaig passat absurdament una nit i em va fer gràcia el nom. La resta, la Sue Sheridan i les cheerleaders, les vaig conèixer en una vida anterior en que jo era el millor atleta del High School de Vaccaville.\nno m'ho crec... òstia, jo que em pensava que tot era invenció teva!! crec que hem crec més això de la teva vida anterior que la resta...\nLa hora del Jabalí\n¡No enseñes nunca la foto!\nMi sitio está ocupado\nEl nostre heroi


Pis en excel·lents condicions de 3 dormitoris amb 13m² terrassa en venda a Andorra la Vella\nHabitatge de 3 dormitoris i 2 banys en una excel·lent promoció al centre d'Andorra la Vella amb serveis comunitaris exclusius.\nAquesta luxosa promoció d´obra nova se situa en una de les zones més cèntriques d´Andorra la Vella, prop d´una gran varietat de serveis com restaurants, botigues i centres comercials.\nWhite Angel ofereix aquest habitatge de 121 m² distribuït en estades àmplies i lluminoses. Consta d´un rebedor, un distribuïdor, una bugaderia, un ampli saló-menjador amb cuina americana, una terrassa de 13 m², 3 dormitoris i dues cambres de bany complets.\nTots els habitatges de la promoció gaudeixen de llum natural abundant durant gran part del dia gràcies a l'orientació de l'edifici cap al sud. A més, ofereixen vistes increïbles i la màxima comoditat per la seva ubicació òptima.\nLa promoció posa a la seva disposició serveis exclusius, com ara sala de gimnàs, zona de benestar, parcs i grans zones enjardinades comunitàries, serveis privats de gestió de la propietat, etc. L´edifici també disposa de places d´aparcament i trasters amplis, ideals per optimitzar al màxim l´espai del seu habitatge.\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres per a més informació sobre aquest exclusiu habitatge.\nEn venda, Pis 1.553.000 €\nPis de 201m² en venda a Andorra la Vella, Andorra


(S'ha redirigit des de: Joan Gibert-Camins)\n9 agost 1966 (75/76 anys)\nCompositor, empresari, pedagog, pianista i clavicembalista\nEstudià amb Lluís Millet i Robert Goberna a l'Escola Municipal de Música de Barcelona. Als quinze anys, dóna el primer concert públic al cercle artístic de Barcelona. Paral·lelament als seus estudis musicals va cursar magisteri, sent posteriorment, professor de música en algunes escoles d'ensenyaments elementals. Amplià els seus estudis a París en els anys millors de la capital francesa: de 1920 a 1928. El seu principal mentor fou Vincent d'Indy, fundador de la Schola Cantorum, i que tant va fer per la divulgació de la música de Catalunya des de la seva presidència de la Société Nationale de Musique en les seves visites a Barcelona. També fou deixeble d'Alfred Cortot, d'Isidor Philip i de Saint-Saëns. Des de París fou un col·laborador de la Revista Musical Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joan_Gibert_Camins&oldid=21007446»\nDarrera modificació: 22 abr 2019 a les 18:17


Compte amb la lletra petita de les hipoteques! - Ferco Gestión\nPublicat a 28 abril, 2015 5 abril, 2018 per Fercogestion\n“No t’oblidis de llegir la lletra petita”, ens aconsella aquell amic prudent que tots tenim, i al que d’alguna manera ens fa certa mandra escoltar. Però la veritat és que té raó: des del bloc de FERCO no podem deixar d’aconsellar-vos –com aquest amic prudent– que cal llegir la lletra petita, perquè sovint tanca desagradables sorpreses.\nLa història de la lletra petita ha tingut un trist protagonisme en la història recent de la nostra economia. Tant, que en 2011 el Parlament Europeu va aprovar una Directiva sobre drets dels consumidors en la qual instava als països a legislar sobre aquest aspecte. L’aplicació d’aquesta directiva a la nostra legislació es va fer esperar ni més ni menys que tres anys, però al juny de 2014 es va aprovar a Espanya la Llei 3/2014, que modifica la ‘Llei General de Defensa dels Consumidors’ introduint algunes millores.\nLa més famosa d’aquestes ‘millores’ és que es regula la mida mínima de la lletra: des de llavors, la lletra ha de tenir almenys 1,5 mm. És una millora mínima, gairebé ridícula, però que evidencia una certa sensibilitat per una preocupació compartida: la necessitat d’entendre millor els contractes.\nÒbviament, la mida de lletra és un aspecte menor. El que resulta realment complicat és entendre el contingut del que estem signant, i no tant la mida en què això es plasmi en un paper. I aquí sovint hi ha més risc, com tots hem pogut comprovar en més d’una ocasió.\nA finals de 2012, un Jutjat de Logroño va invalidar un contracte entre Bankia i una empresa pel seu contingut “incomprensible”. La sentència no és en absolut anecdòtica, perquè mostra una vegada més aquesta creixent sensibilitat cap a la necessitat de guanyar en transparència contractual. El contracte invalidat contenia, entre unes altres, aquesta clàusula:\n“en cas que l’evolució dels tipus d’interès sigui contrària a l’esperada o que es produeixi un supòsit extraordinari que afecti als mercats, es podria reduir o fins i tot anul·lar el benefici econòmic esperat pel client”.\nAquí va un altre exemple: al setembre de 2011, un Jutjat de Bilbao anul·lava un contracte entre el Banc de Santander i un particular per entendre que “en cap moment se li va informar [al demandant] que subscrivia un contracte especulatiu i de risc, parlant sempre de cobertura, la qual cosa òbviament és entesa pel ciutadà mitjà com una espècie de segur, mai com una aposta sobre l’evolució de l’Euríbor”. El resultat és que el banc va haver de retornar 276.107 euros, a més de córrer amb les despeses del judici.\nUn altre cas clar de ‘confusió contractual’ va tenir a veure amb les famoses ‘clàusules sòl’, ara ja prohibides. Es posava fi així a la clàusula, molt estesa entre els bancs, en què s’asseguraven de no haver de rebaixar els tipus d’interès a partir de cert nivell.\nLes clàusules sòl s’exposaven contractualment amb redactats com aquest: “en tot cas, encara que el valor de l’índex de referència que resulti de l’aplicació sigui inferior al 2,250%, aquest valor, addicionant els punts percentuals expressats anteriorment per a cada supòsit, determinarà el ‘tipus d’interès vigent’ en el ‘període d’interès’. Igualment, el tipus aplicable a la meritació d’interessos ordinaris no podrà ser, en cap cas, superior al 15,00% nominal anual”.\nAmb frases com aquesta, el galimaties estava assegurat i la confusió, també. Al final, el resultat sempre era el mateix: agafàvem el bolígraf i signàvem. Afortunadament, el Tribunal Suprem va ratificar la seva nul·litat al juny de 2013.\nFrases similars s’utilitzen per imposar una assegurança ‘obligatòria’ com a contrapartida a la imposició d’una hipoteca, però… aquest és un altre capítol que abordarem en el seu moment des del bloc de FERCO.\nEntrada prèviaAnterior I si el banc ens pagués per tenir una hipoteca?\nEntrada següentSegüent FERCO inaugura noves oficines corporatives al centre de Barcelona


ÉS HORA D’ACTIVAR EL PLA “V” - Sergi Tarrés i Sales - Blogs de l'indirecte!cat\nDimarts, 9.1.2018. 14:48 h\nÉS HORA D’ACTIVAR EL PLA “V”\nQue el sobiranisme guanyés el 21D és quelcom difícil d’explicar sense recórrer a l’èpica. Els que volen que Catalunya esdevingui una república porten molt de temps guanyant batalles. És ben cert allò que va fer-se seu Junqueras quan, amb la seu de la vicepresidència ocupada per la Guàrdia Civil, digué que “sols el poble salva al poble” doncs aquest poble ha demostrat la seva resiliència tenint-t’ho tot en contra. Fins i tot hem hagut de superar obstacles que ens havíem posat nosaltres mateixos. També és curiós que, com més insistíem en que això no anava de noms més posàvem de manifest que, precisament, si hi anava. No obstant els obstacles de l’Estat, de la UE, i els d’algunes misèries personals que ens minaven de pedres el camí, hem guanyat moltes vegades. La culminació de l’1 d’octubre, posant en risc la integritat física de la nostra gent, l’empresonament, l’exili, la por i la persecució de líders bé val altura de mires per part de tots.\nNo en va, doncs, ens trobem condemnats a entendre’ns. Deposar un govern democràtic per la via de la imposició tot invocant la “Razón de estado” que tan agrada a segons qui -tot per amagar i perpetuar els privilegis d’uns quants- només podia tenir la resposta cívica i massiva del 21D. Així com, després del 21D, els que en tenen la responsabilitat delegada tenen la obligació de estar a l’alçada i complir amb el que havien promès.\nS’han de buscar solucions i això requerirà generositat i estar a l’alçada de les circumstàncies per part de tothom. El Govern Legítim és aquell format pels membres deposats que vulguin continuar -òbviament no es tracta d’anar en contra de cap voluntat personal ni de cap estratègia de defensa penal-. Hem de lluitar i fer un embat diplomàtic per aconseguir l’alliberació dels presos polítics el més aviat millor i això també passarà per la constitució del Govern. Tenir la presidència de la república declarada a l’exili -no seré pas jo el qui vulgui que empresonin a ningú més- és un missatge potent però també és cert que es necessita un govern funcional, un que expulsi els del 155 de manera immediata i treballi pel benestar de la ciutadania implementant totes les polítiques suspeses i que han de servir per millorar la vida de la gent.\nRes més semblant a restituir la institució i a fer-la més gran que posar en marxa el “pla V”, amb V de Vicepresident. Si Puigdemont és el president de la República declarada -a l’exili- el que toca és fer President de la Generalitat a Junqueras a mode de primer ministre i que aquest designi i coordini un gabinet de consens, en la mesura de les seves possibilitats, i que treballi sobre el terreny. Dotaríem així d’una funcionalitat imprescindible i d’una estatalitat i simbolismes obligats per les circumstàncies a la institució.\nQuan els noms són símbols es fa evident que això també va de noms.\n4956 lectures 11 comentaris\nVisca Catalunya sobirana Catalunya sobirana\n10 de gener de 2018, 22.32 h\nBeJota aquí es pot diferir d'opinió sense haver de comparèixer davant d'un prevaricador feixista, saps?. I precisament volem que això continuï, aquí poden expressar el que pensem, als i dels nostres polítics catalans, sense que BeJota un prevaricador ens tanqui, i així volem continuar, aquí no emigrem al teu país per millorar el nostre nivell de vida, ni fugin del maltractament dels "senyoritos" com vosaltres vàreu arribar aquí, amb una maleta de cartó, per milions, alguns sou tan i... Llegir més\n10 de gener de 2018, 18.31 h\nSigue la espantada en el secesionismo. La presidenta de la AMI anuncia que renuncia a la reelección.\nLa inclusión de la cláusula ‘anti-independencia’ en el contrato de renovación ha desatado las primeras críticas en las bases del PDeCAT, ERC y la CUP\nSergi Tarrés Calldetenes\n10 de gener de 2018, 17.04 h\n#8 Quin odi destil.les en els teus comentaris..., en fi, gràcies per participar en tot cas.\nQuè té això a veure amb el que parlàvem? Vas faltat d'arguments.\n10 de gener de 2018, 16.54 h\n#7 1) No és l'únic, també n'hi han de la llista de JxCat. 2) Atribueixes l'haver pogut votar a Junqueras? N'estàs segur, perquè em sembla que el mèrit és de molts, començant (i sobretot) per la gent que va rebre. 3) Voleu convertir l'estar tancat a la presó (en aquest estat injust qualsevol independentista hi pot acabar) en un dret a presidir el país per sobre de la voluntat dels votants? No heu guanyat. Assumiu-ho democràticament i no exigiu als altres el que no hauríeu ni considera... Llegir més\n10 de gener de 2018, 16.17 h\n#6 el mateix junqueras que està tancat a la presó per haver fet possible que el poble pugués votar l'1 d'octubre\nEt refereixes al mateix Junqueras que va rebutjar la llista unitària?\n10 de gener de 2018, 16.12 h\n#4 Doncs sí, deu ser un problema d'imaginació.\n10 de gener de 2018, 15.39 h\nNO senyor, això no va de noms, els noms són insignificants i clarament han demostrat la seva incapacitat, per gestionar Catalunya cap a la independència, si després de cinc anys no vans ser capaços, qui pot ara ser tan absolutament innocent o estómac agraït, per afirmar que ara amb la dificultat afegida del 155, sí que muntaran les estructures d'estat? Aquesta gent a l'Europa democràtica haurien dimitit directament, cal recordar el dirigent Àlex Salmond, que després de perdre, el seu ... Llegir més\n10 de gener de 2018, 12.05 h\n#3 em costa d'imaginar algú que hagi estat més lleial i de confiança de Puigdemont que el mateix Junqueras\nJunqueras no pot presidir\n10 de gener de 2018, 10.51 h\nLes eleccions han posat JxCat per davant. Si Puigdemont no pot presidir presencialment ho haurà de fer algú d'absoluta lleialtat al President i al programa de JxCat, algú de la seva llista, no pas algú que s'ha presentat amb un programa diferent. Se'n diu democràcia, encara que alguns no hi creguin.\nviscalaterra i els seus ciutadans d'honor.\n10 de gener de 2018, 02.56 h\nAixò seria lo adient i el que donaria més seriositat a la política catalana. Donar continuïtat a la declaració de la República Catalana des de l'exili amb la figura de Puigdemont com a President i continuar governant Catalunya des del Parlament si pot ser amb Junqueras com a President de la Generalitat, molt millor, però si Junqueras no pot per estar a la presó, qualsevol altre de consens.\nVISCA LA REPUBLICA DE CATALUNYA.


Holiday home Sukkertoppen Rømø XI Romo Kirkeby Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Sukkertoppen Rømø XI\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Sukkertoppen Rømø XI és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Romo Kirkeby. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Sukkertoppen Rømø XI és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, sauna. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Sukkertoppen Rømø XI és una selecció idònia per a la vostra estada a Romo Kirkeby.


Bosch presenta la seva dimissió com a conseller després del cas d'assetjament sexual del seu cap de gabinet\nEl republicà Alfred Bosch ha presentat aquest dilluns la seva dimissió com a conseller d'Acció Exterior de la Generalitat després el presumpte cas d'assetjament sexual per part del seu ja excap de gabinet, Carles Garcias, que va ser cessat al gener per aquest cas.\nHo ha anunciat en roda de premsa després d'una reunió de l'Executiva Nacional d'ERC al costat de la secretària general adjunta i portaveu de el partit, Marta Vilalta: "La situació creada en les últimes hores s'ha fet insostenible i tinc molt clar que faig més servei marxant que quedant-me".\nBosch va cessar Garcias per casos de presumpte assetjament sexual, malgrat que al principi i quan li ho va demanar ERC, el conseller va ser reticent a fer-ho i va plantejar reubicar-lo en un altre càrrec de la Generalitat.\nBosch ha reconegut que no ha sabut gestionar aquest cas de presumpte assetjament sexual prou bé i s'ha disculpat: "He intentat resoldre un cas de presumptes assetjaments de la millor manera que he cregut. Ho he fet des de la lleialtat a ERC i també amb la lleialtat d'ERC cap a a mi. Segurament no ho he sabut fer prou bé ni prou ràpid".\n"Ho lamento, sobretot per la indefensió de les dones que han estat víctimes. Ho lamento molt. És clar que em toca assumir tota la responsabilitat del que ha succeït en el Departament d'Acció Exterior", ha afirmat.\nBosch ha recordat que va entrar en política fa nou anys al costat del líder d'ERC, Oriol Junqueras, al qual li va prometre "que no venia a destorbar, sinó a servir a una causa i a un país immensament més grans que ningú".\nTambé ha volgut posar en valor l'"any de treball intens" al capdavant de la Conselleria, ja que destaca que s'han desplegat 15 delegacions a l'estranger i s'ha fet l'augment més gran en el Pressupost de cooperació.\n"Avui he presentat la meva dimissió com a conseller demanant que s'accepti. Agraint l'ajuda i l'estimació de totes aquelles persones que m'han acompanyat al llarg d'aquesta experiència laboral. Visqui Catalunya lliure!", ha conclòs.


Arada: llauradora de memòries - Diari La Veu\nEscriba el número 446122\nArada: llauradora de memòries\n“callant la mates\nés com una pell\nla trobes si rasques\nla flor del present\nnaixerà en ell”\nde Maria Arnal i Marcel Bagés.\n“Arada: instrument agrícola que serveix per a crear solcs a la terra, generalment per tal de condicionar-la millor per a la sembra.”\nSi haguérem d'analitzar en quin context va florir Arada, de qui i de què és filla, hauríem de submergir-nos en un complex brou d'esdeveniments. Però, si hi ha alguna cosa que clarament ens ha unit, és la ferma voluntat de crear un discurs contrahegemònic més enllà del que ens ha sigut inculcat a través dels entorns purament acadèmics.\nNosaltres érem filles de la crisi i de les lluites socials que van esclatar en el context del 15 de maig del 2011 (popularment conegut com el 15M); veníem de les mobilitzacions estudiantils i assembleàries, que copsaven també l'àmbit universitari; veníem de la lluita feminista i de diferents moviments de tall anticapitalista. D’altra banda, érem també estudiants del Grau d’Història i havíem desenvolupat una gran sensibilitat respecte a la importància d’aquest àmbit. És en ell on vam prendre contacte amb el treball de la memòria i ens vam assabentar de la seua potència com a eina per a la recuperació dels relats històrics, més enllà del Relat Oficial, un relat completament parcial i manipulat, al servei d’un subjecte únic: l’home blanc, heteronormatiu i de classe dominant. Va ser tot aquest bagatge, doncs, allò que ens va marcar el camí cap al pensament crític i cap a la cerca de discursos alternatius fora de les dinàmiques heteropatriarcals, colonials i capitalistes que comunament han acompanyat el discurs historiogràfic.\nEn aquesta conjuntura ens va urgir la necessitat de canalitzar la nostra formació política i estudiantil, alhora que les nostres inquietuds vitals, en la reconstrucció del discurs historiogràfic mitjançant la inclusió d'aquells relats i aquells subjectes que han sigut històricament invisibilitzats centrant-nos en una perspectiva feminista per la proximitat d’aquesta a la nostra experiència. Volíem doncs reconstruir una història inclusiva de les dones, una història de les menystingudes, de les precàries, de les treballadores, de les racialitzades, de les migrants, de les lesbianes, de les bi, de les trans, de les malaltes, de les boges, de les putes, de les marginades, de les limítrofes. I per què dur a terme aquesta tasca? I, allò més important, quin paper jugava ací la memòria? En primer lloc, cal dir que veiem en la recuperació de les nostres referents històriques una excel·lent eina per a la conscienciació i l’alliberament de les dones. És a dir, que l'estudi de les nostres personalitats passades se'ns presentava com una potent font per l’encoratjament en el present i la construcció en el futur. Perquè nosaltres érem conscients que la nostra lluita venia de lluny i consideràvem que recuperar el record d’eixes lluites era essencial per aprendre i inspirar- nos dels seus errors i encerts, i seguir caminant cap un moviment feminista més inclusiu i alliberador. D’altra banda, en aquest projecte, conscients aleshores de la transcendència de la memòria, consideràvem aquesta com la millor eina per a recimentar eixos discursos subalterns i donar veu als subjectes històricament emmudits.\nPerquè si bé des de la historiografia clàssica sempre s'ha tendit a infravalorar la potència de la memòria com a font de veracitat, per ser aquesta pròxima a les emocions i a les experiències de la quotidianitat, i s’ha estès la idea de la memòria com un àmbit aliè de la Història; nosaltres vam sentir des d’un principi tot el contrari: és a dir, que és precisament aquesta emocionalitat la que caracteritza els actes quotidians i, per tant, constitueix les experiències per se, de manera que ens permet l'apropament als relats dels subjectes de base, més allunyats de les dinàmiques institucionals i capitalitzadores. És a dir, en resum, vam apostar per allò que deia Vicent Andrés Estellés que “les històries fan la història” i vam decidir reivindicar la inclusió històrica de les memòries de les nostres predecessores, i coetànies, com a eines d’encoratjament i de recuperació de la història (en minúscula).\nÉs així com vam començar amb la ingent tasca de crear un Arxiu de Memòria amb Perspectiva Feminista, on quedaren recollides les memòries de totes les dones amb les quals poguérem donar abast. Començàrem així a investigar i a contactar amb els col·lectius feministes del País Valencià perquè ens cediren la seua documentació i ens donaren l'oportunitat d'entrevistar-les audiovisualment, de manera que deixàrem constància del seu pas en la història. Palel·lament, hem intentat divulgar la importància de la memòria, sempre des d’una perspectiva feminista, i com que al llarg del temps hem evolucionat com un col·lectiu eclèctic i divers que compta hui amb dones de diferents branques de les Humanitats i les Ciències Socials, hem pogut abraçar també altres àmbits que no pas allò estrictament històric (com ara la literatura, l’educació, la filosofia, la sociologia, l’art, la música, etc), fent d’açò una tasca enormement rica i enriquidora. En aquesta línia hem visitat pobles, barris, instituts i ateneus de tot el País Valencià divulgant eixes històries en minúscula i hem tractat d’incidir mitjançant les xarxes socials (Facebook, Instagram i Twitter) sobre la rellevància d’aquestes. Tasca que hem intentat dur a terme també en el llibre Arrels, recentment publicat en l’editorial valenciana Caliu. En ell hem pogut tractar un ampli ventall de relats fent un treball de memòria viva, interseccional i inclusiva amb la voluntat que puga ser una peça útil en l’alliberament de moltes dones.\nPerquè, com solem dir, nosaltres volem llaurar memòria per a sembrar el futur i perquè moltes puguin, alhora, ser llauradores de les seues històries.\nEscriba el número 532780