Ets a: Inici > Vilanova tema a tema > Serveis socials > Unitats bàsiques\n- Els Serveis socials bàsics\nEls Serveis Socials d'atenció bàsics són de competència municipal i constitueixen el punt d'accés més immediat dels ciutadans i el primer nivell d'atenció a tot el Sistema de Serveis Socials.\nTramitació i seguiment de programes que requereixen la seva intervenció (serveis d'atenció domiciliària, programa de la Renda Mínima d'Inserció, suport a les famílies, etc.).\nTramitació de propostes de derivació als serveis socials especialitzats en aquells casos que ho requereixen Els Serveis socials especialitzats(centres residencials de gent gran, equips d'atenció a la infància i adolescència en risc -EAIA-, cases d'acollida de dones maltractades, etc.).\nEBAS DE PONENT\nEBAS DE LLEVANT\nEBAS DE MAR\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, disposa de tres Equips Bàsics d'Atenció Social (EBAS), que configuren una unitat territorial per garantir la major descentralització. Totes disposen d'un equip multidisciplinar compost com a mínim per treballadors/es socials i educadors/es socials i ubicat en el propi sector.\nTambé disposa d'un equip de Primera Acollida que rep les demandes dels ciutadans que s'adrecen per primera vegada als serveis socials.\nÚltima actualització: 26/02/2015


L'ametla centra l'oferta gastronòmica en huit restaurants de Cabanes este cap de setmana\nEls visitants podran conéixer el centre històric de Cabanes i el Museu Eclesiàstic el dissabte 18 de febrer al matí.\nL'ametla centrarà este cap de setmana l'oferta gastronòmica dels huit restaurants de Cabanes i de La Ribera que col·laboren en les I Jornades Gastronòmiques de l'Ametla, que el municipi celebra durant este mes de febrer. Primers plats, segons i postres, així com rebosteria tradicionals, estaran a disposició dels visitants divendres, dissabte i diumenge en el Restaurant Branto, Mas de Gaidó, l'Hostal, Casa Artemio, Casa Tere, Bar Casa Carmen, Bar Toni i Restaurant Racó de Navarrete, així com la pastisseria Forn de Pepa, que oferirà dolços típics elaborats amb ametla.\nCabanes continua així amb la programació de les I Jornades de l'Ametla, que es prolonga durant tots els caps de setmana del mes de febrer. Per al dissabte, dia 18, els visitants podran conéixer el centre històric de Cabanes, amb una visita guiada d'11 a 12 del matí, així com el Museu Eclesiàstic de l'Església Parroquial, de 12 a 13 hores. A partir de les 18 hores es decidirà el guanyador del Concurs de Rebosteria Tradicional d'Ametla, que tindrà lloc en la carpa de la Casa de la Cultura.\nMés d'un centenar de turistes estrangers han visitat Cabanes durant els dos primers caps de setmana de febrer en el marc de les I Jornades de l'Ametla organitzades per l'Ajuntament per a promocionar la gastronomia autòctona així com el paisatge dels ametlers en flor.


LA TRANSICIÓ ECONÒMICA:UNA NECESSITAT INAJORNABLE « L'Altra Mirada\nLA TRANSICIÓ ECONÒMICA:UNA NECESSITAT INAJORNABLE\nLa transició econòmica: Una necessitat inajornable.\nMiquel Rosselló de Fundacions Darder Mascaró.\nA les pàgines de l’Altra Mirada sempre ha estat present la preocupació per un model econòmic que cada dia que passava es convertia en més obsolet i esgotat. Ni proporcionava una prosperitat compartida a la majoria de la societat, ni preservava el nostre medi ambient i perdia progressivament rendibilitat econòmica.\nEl maig del 2016, amb les nefastes conseqüències de la crisi del 2008 encara calentes, l’Altra Mirada treia el número 50, extraordinari, amb el significatiu títol de “Canvi de model econòmic. Ens hi posam?” en el que publicàvem el manifest de les Fundacions Emili Darder, Ateneu Pere Mascaró i Gabriel Alomar que va donar origen al Col·lectiu Alternatives que apostava per “un nou model econòmic, sostenible, competitiu, cooperatiu i inclusiu”.\nI en aquest número signatures representatives de l’esquerra ecologista, social i política del País donaven la seva opinió sobre la necessitat inajornable d’aquest canvi de model. Entre ells, el, aleshores vicepresident del Govern, Biel Barceló, que en el seu article apostava per “un nou model econòmic, per unes illes sostenibles”.\nQuatre anys després, el desembre del 2020, l’Altra Mirada tornava a treure el tema a rotlo i dedicava el seu número 100, també extraordinari, a analitzar la crisi provocada pel Covid 19, les causes i els efectes que tindrien per la nostra societat i apostava decididament per una sortida, que sense oblidar ni molt manco les mesures a curt termini necessàries per pal·liar les greus conseqüències que la mateixa estava provocant a amplis sectors socials, arribés al fons i possés les llums llargues a l'hora de trobar solucions.\nAquest número 100 es un clam en aquesta direcció, a pesar que reconeix que el tractament que els poders públics, europeus, estatals i autonòmics han donat a aquesta crisi està a anys llum de la del 2008. Els dogmes neoliberals de retallades i austeritat han donat pas a receptes més keynesianes que han ajudat amplis sectors populars a suportar millor la gravetat de la crisi.    \nAra, ja dins la nova etapa de l’Altra Mirada, de revista temàtica, de periodicitat trimestral i també editada en paper, el seu segon número, el 102 seguint el mateix tema ha sortit amb el significatiu títol de “La tensió entre capitalisme i vida en la transició econòmica de les Illes Balears”.\nDurant aquesta dècada han passat prou coses. Sense cap mena de dubte, la més important és que els que parlàvem del necessari canvi de model econòmic érem qualificats d’utòpics i/o turismofòbics. Ara som molts més els que pensen que teníem raó. Una altra cosa és coincidir en quins son els canvis necessaris.\nNo menys important és la derrota de les polítiques de retalls i profundament anti-populars de l'ex-President Bauçà. Això va permetre la promulgació de plans estratègics sectorials i lleis que van en la direcció del canvi de model, com la Llei de residus, contra el canvi climàtic, l’ampliació del Parc de Cabrera, l’increment d’àrees protegides  i de reserves marines, la revisió del pla hidrològic, la llei de ciència, la Renda Social Garantida, la millora de la xarxa de serveis socials, l’increment del pressupost en educació i sanitat, l’impost de turisme sostenible, la regulació del lloguer vacacional d’habitatges, frenar els abusos de la llei Delgado i el topall al creixement de les places turístiques, entre altres mesures, que es completen amb les preses pels Consells Insulars i els Ajuntaments.\nPerò per si calia, la pandèmia ha deixat al descobert totes les mancances del nostre model productiu, la qual cosa posà sobre la taula els primers mesos un fort debat entre els que pensem que ha arribat el moment d’afrontar els canvis estructurals que ens cal aplicar a la nostra economia i els que encara creuen que cal deixar passar el mal tràngol i tornar al punt de sortida.\nLa societat civil va agafar posicions en el debat i pràcticament de molts de flancs (sindicats, organitzacions ecologistes, culturals, patronals, agrícoles, cíviques......) varen aprovar i publicar els seus respectius manifests que apostaven decididament per les reformes estructurals. D’aquests posicionaments surt el ”Fòrum de la Societat Civil per a la reconstrucció de les Illes Balears” que aglutina més de vint entitats molt plurals i que estan a punt de publicar una proposta global al procés de transició a les nostres illes.\nUna part important de la Societat Civil està llesta per participar en el debat que necessita la nostra societat sobre la necessària transició cap a un altre model productiu. Cal que altres, vinculats a determinats sectors empresarials i més conservadors se sumin a aquest debat, passant de la demonització de les postures que no els agraden a la presentació de les seves propostes, acceptant a tothom com un interlocutor vàlid.\nPer la seva part el Govern, el Consell i els Ajuntaments han fet ingents esforços per enfortir els serveis socials i donar aixopluc als sectors més desvalguts. I estan preparant les condicions per rebre els fons europeus i treure'ls tot el profit que puguin.\nPerò precisament amb la gravetat de la crisi econòmica i social provocada per la pandèmia i l’arribada de fons europeus estem en el moment de la veritat. Cal afrontar amb valentia i eficàcia el futur pròxim.\nNo puc dissimular la preocupació que em provoca que en aquests moments el Govern encara no hagi posat en marxa una vertadera oficina de planificació estratègica. Comptam amb plans sectorials, però això no és la planificació estratègica que necessitem. Una planificació estratègica que cal que contempli els objectius de tot el Govern, però també dels Consells Insulars i dels Ajuntaments. Com seleccionarem les prioritats a l'hora de repartir els fons europeus?, quines mesures cal prioritzar? Quines eines econòmiques i polítiques ens calen per tirar endavant?...\nTambé em preocupa profundament, que a pesar que fins ara ha funcionat bé, en general, la taula del diàleg social, entre patronal, sindicats i govern, a l'hora de prendre mesures conjunturals, encara no s’hagin establert espais de diàleg de la resta de la societat civil. Per afrontar els canvis estratègics que necessitem s’han d’escoltar totes les veus de la societat i s’han de pactar prioritats i contradiccions. El Govern ha de liderar la transició però amb base al consens i al diàleg. I parlo de diàleg i consens, no d’escoltar a tothom i després fer el que considerin més oportú en cada moment.\nAquestes dues qüestions, la planificació estratègica i el diàleg són inajornables, si no volem que el repartiment dels fons europeus no es converteixi amb una distribució anàrquica i una pugna entre lobbys.  \nÉs urgent establir mecanismes de debat dins la mateixa societat i entre aquesta i les institucions per afrontar amb certes garanties d’èxit la transició econòmica. Són molts els temes en els quals cal aprofundir si volem arribar a consensos i no ens conformam a imposar les solucions de tan sols una part de la societat.\nSolament a tall d’exemple, apuntaria: cap a on cal caminar per aprofundir la diversificació del nostre model productiu?\nCom equilibrar l’inevitable decreixement turístic amb la potenciació d’altres sectors per evitar un inacceptable increment de l’atur?\nCom aconseguir una transició energètica a curt termini sense afectar negativament el nostre medi ambient?\nCom eliminar les places turístiques obsoletes o el turisme de gatera o reduir la vinguda de macro-creuers..... \nEn definitiva, cal passar del que volem a com i quan ho volem. I això ens obliga a tenir molt clar que un canvi de model econòmic no es pot imposar, no es pot fer per “decret”. I tampoc es pot fer enfrontant a una part de la societat a una altra. El debat i el consens haurien de ser les paraules de moda perquè o fem una transició consensuada cap a unes illes sostenibles i justes, o la transició la dirigirà i implementarà “el mercat” i segur que no sortirà com la somniem nosaltres ara. \nPerò també em preocupa que ni la societat globalment ni les Institucions hagin posat amb claredat sobre la taula de debat les eines que ens fan falta com a País per dur endavant una reforma d’aquesta envergadura.\nEstà molt bé que les distintes institucions hagin aplicat polítiques socials davant les greus conseqüències de la crisi, donant suport als sectors econòmics i socials més desvalguts. Els ERTOS, les distintes rendes socials, les ajudes directes i lògicament els fons europeus han jugat i seguiran jugant un paper molt positiu i imprescindible. Ja sabem a on varen portar les polítiques de retallades de la passada crisi.\nPerò si volem afrontar un canvi de model econòmic, ecològic i social no podem seguir ignorant que les eines que tenim en les nostres mans no són suficients. Les mesures econòmiques i polítiques preses fins ara són necessàries per sortir del forat però absolutament insuficients per afrontar el futur que necessitem. La transformació energètica, l’impuls al transport públic a la sanitat i a l’educació, les polítiques socials necessàries per fer de xarxa de protecció durant la transició, una aposta decidida per I+D, per la diversificació, per l’agricultura, el producte local i un llarg etcètera, necessiten més autogovern i un millor finançament.\nLa paraula clau és sobirania. Sobirania per protegir el producte local i l’alimentació davant les grans cadenes multinacionals, sobirania per legislar sobre el nostre medi ambient, les nostres costes, contra el canvi climàtic i pels residus sense entrebancs de tribunals externs i sobirania financera per invertir en els serveis públics i protegir i incrementar el nostre estat del benestar.\nSobirania davant els grans poders econòmics multinacionals i els poders polítics estatals i europeus. Cal que es reconegui la nostra insularitat i sobretot que tinguem la capacitat de decidir des de les nostres Illes el que volem ser de grans. El model denominat balearització es va decidir des del Govern Franquista, amb la connivència d’alguns sectors econòmics de les Illes. Ara cal que decidim nosaltres el que volem i ho negociem amb qui faci falta, però partint d’una iniciativa nostra.


L’estació de la Sagrera és, només després de la Sagrada Família, l’edificació de més llarga gestació i construcció de Barcelona\nEnric Llarch Economista Barcelona. 08 d’octubre de 2019 05:30\nLes obres de l'estació de la Sagrera a Barcelona arriben al 40% d'execució. | ACN\nL’estació de la Sagrera és, només després de la Sagrada Família, l’edificació de més llarga gestació i construcció de Barcelona. Amb el projecte acabat el 2004 i la primera data de finalització prevista per al 2006, 13 anys després ens diuen que tot just som al 40% de la realització de l’obra.\nA finals d’aquest juliol, vam saber que la querella promoguda per la Fiscalia Anticorrupció a una vintena de càrrecs d’Adif, tècnics d’obra i de les empreses adjudicatàries per inflar els costos en 82 milions d'euros s’havia arxivat perquè es tractava d’obres imprevistes i d’urgent realització i per mantenir els terminis d’execució. Però, el més rellevant ha estat l’aturada que la descoberta del suposat desviament de fons ha provocat en l’obra. I és que la pràctica de concursar amb ofertes per sota del cost real però amb l’expectativa que després l’Administració assumirà la diferència apel·lant als “costos sobrevinguts” és massa freqüent en les obres licitades a Catalunya per una Administració que només prioritza el suposat cost final.\nEncara avui, a la pàgina web de l’AMB figura una fitxa del projecte de la Sagrera que preveu que l’estació estarà finalitzada el 2016!\nAquest només és un exemple del cúmul d’endarreriments i de promeses incomplertes. Encara avui, a la pàgina web de l’AMB figura una fitxa del projecte que preveu que l’estació estarà finalitzada el 2016! La promesa del 2020 del ministre Íñigo de la Serna no ha volgut ser assumida per impossible pels nous responsables socialistes que simplement es vanten que s’han reprès les obres a un ritme “no vist mai”.\nExpectatives desmesurades per a un model de gestió urbana esgotat\nL’estació de la Sagrera havia de constituir la nova gran infraestructura que havia de fer de motor de la darrera i més gran renovació urbana de Barcelona. Avui constata l’esgotament del model dels governs municipals socialistes per a Barcelona: una gran infraestructura, finançada amb recursos esgarrapats a la resta de les administracions, sobretot la central, que genera importants plusvàlues públiques –que es dediquen a completar l’actuació- i, sobretot, privades, veritable motor del projecte. Un model que va funcionar a la cita olímpica, que es va voler replicar a empentes i rodolons al Fòrum de les Cultures i que ara ha embarrancat a La Sagrera.\nMés info: Les obres de la Sagrera s'acosten al 40% d'execució\nEls estudis justificatius del projecte parlaven d’actuar en 160Ha en una primera fase i arribar a les 325 en una de segona, que inclouria tot el sector del Bon Pastor fins al Besòs. Amb la previsió de generar 37.000 nous habitatges i 48.000 llocs de treball i culminar una mena d’ampliació del 22@ en 15 anys. Sempre amb la idea que l’oferta immobiliària generarà quasi per generació espontània llocs de treball a dojo. Pensem que tot i el notable èxit del 22@, es tracta d’un projecte de 200 Ha que en 15 anys tot just ha ocupat la meitat de la superfície prevista. I és que no sempre es pot créixer al ritme dels anys de bombolla immobiliària i eufòria econòmica.\nLa darrera revisió del projecte, ja amb el govern Colau, planteja una estació més petita –amb una planta menys- i més barata, elimina edificis pantalla i es conforma amb torres de planta més quinze pisos. També vol reproduir un edifici semblant a l’Illa Diagonal, amb 22.000 m2 d’oficines i comerços i en total es volen comercialitzar 180.000 m2 d’edificabilitat prevista sobre rasant per anar ingressant recursos que ajudin a acabar l’estació. D’aquesta forma, es generarien 10.600 pisos, la meitat protegits, i 35.000 m2 per a comerç, oficines i hotels\nMentrestant, i en l’únic sector de tota la zona on hi ha projectes en ferm, el de la Maquinista, es desenvolupa un estira-i-arronsa entre l’Ajuntament i la promotora per l’ampliació del complex comercial actual. Ara, sembla que s’acosten posicions i l’Ajuntament parla de la 36.000m2 comercials addicionals i de 50.000m2 residencials (620 pisos) distribuïts en 4 o 5 torres de 24/25 pisos a més de 6.000m2 per a usos complementaris.\nFer ciutat o una zona Fòrum bis?\nUn projecte elaborat fa més de 15 anys necessita una evident posada al dia, tant pel que fa a l’estació en si mateixa com, i sobretot, a la transformació de l’entorn del qual l’estació hauria de ser peça tractora. L’endarreriment en la construcció efectiva ens proporciona, paradoxalment, l’oportunitat de posar al dia, d’acord amb les noves necessitats i els nous valors predominants, un projecte aturat en el temps. L’operació de La Sagrera, a ulls d’avui, conserva importants encerts de plantejament acompanyats de voluntarismes excessius i de noves realitats i sensibilitats que haurien de convertir-se en esmenes importants. Vegem una mica de tot plegat:\n1.- Deixant ara de banda els retards desmesurats en l’execució de l’obra i la incertesa dels terminis de finalització, hi ha alguns conceptes al voltant de l’estació de La Sagrera que continuen sent vàlids: el nus d’intercanvi entre modes de transport -AVE, rodalies, metro i bus-, el reequilibri de la ciutat cap al nord, la transformació de la darrera gran zona de la ciutat –Zona Franca a banda- cap a un model que combini usos residencials amb activitats productives compatibles amb el valor afegit més elevat possible i la col·laboració entre públics i privats per tirar-ho endavant\n2.- Cal remarcar un altre encert, el de generar nova oferta d’habitatge a la ciutat, que pot contribuir a mitjà termini a mitigar l’escalada alcista de caràcter estructural dels preus en una ciutat gairebé “acabada”.\n"Hem d’optar per fer ciutat o per crear, en el millor dels casos, una zona Fòrum bis. Un sector que difícilment arribarà a assolir la categoria de barri de la ciutat"\nEls punts febles tenen tots un denominador comú, uns terminis massa curts, unes expectatives desmesurades i difícils d’acomplir i una sensació d’inèrcia urbanística com a fórmula quasi única de gestionar la ciutat. I una col·laboració publico privada a reequilibrar:\n1.- La desmesurada oferta de sostre comercial que es preveu afegir a la ja existent a la mateixa Maquinista, no està pensada tant per al públic resident, actual i futur, sinó per captar elevats volums de demanda del Barcelonès Nord i del baix Maresme i baix Vallès. A banda de generar una competència molt difícil de gestionar per al comerç de Sant Andreu i dels eixos comercials urbans més pròxims, provocarà un augment de la mobilitat en vehicle privat molt considerable, amb l’impacte ambiental corresponent i l’augment de la congestió que ja pateixen actualment el nus de la Trinitat i els accessos a La Maquinista. La necessitat d’aportacions privades al projecte de l’estació no hauria de comportar una mixtura d’activitats desequilibrada.\n2.- El model urbà d’enormes torres residencials, encara que sigui amb l’excusa d’alliberar espais per a l’ús comú, ja ha demostrat la seva ineficàcia per fer ciutat al sector del Fòrum. Malgrat els esforços dels veïns perquè es mantingui la trama tradicional de l’Eixample, aquesta és incompatible amb els gratacels residencials. El continu urbà d’edificacions i de serveis propi d’una ciutat mediterrània com Barcelona no té res a veure amb el model downtown anglosaxó, adoptat amb tanta vehemència pels asiàtics. Un model caracteritzat per l’hegemonia de l’automòbil i poc compatible amb la convivència cívica i la mixtura d’usos i funcions.\n3.- La perspectiva temporal també ens posa en evidència que el volum de viatgers de l’AVE és molt inferior al que als inicis de construcció de la xarxa s’esperava. I rodalies –dos terços del volum total de passatgers- està pràcticament saturada mentre no es millori la qualitat i el volum d’oferta de la xarxa actual. En aquesta tessitura, l’obertura d’una nova estació al nord de la ciutat pot estimular els tràfics, però de forma més aviat modesta. Per tant, cal pensar que a curt i mitjà termini La Sagrera s’haurà de repartir amb Sants volums no gaire superiors als que mou l’actual estació central barcelonina, on tot el volum actual té un impacte moderat sobre l’activitat de la zona. Tot plegat fa pensar si no hem posat el carro davant dels bous i tindrem durant decennis unes estacions centrals sobredimensionades, si més no mentre no donem una empenta real a rodalies, els fluxos de la qual sí que podrien créixer intensament a costa de l’automòbil.\n4.- Finalment, el famós intercanviador pateix de dos tipus de mancances. Primer, que les estacions de metro no estaran al mateix edifici sinó desplaçades uns 500m en línia recta. La connexió més important, rodalies-metro, serà molt menys eficient que la d’alta velocitat-rodalies, que si que estaran connectades verticalment. I segon, dues de les línies que hi han d’arribar, la L4 i la L9 en la seva funció de connectora de tota la xarxa, estan pendents que efectivament s’acabi el tram central de la L9, un altre projecte que avança a batzegades i amb importants retards.\nEn resum, hem d’optar per fer ciutat o per crear, en el millor dels casos, una zona Fòrum bis. Un sector que difícilment arribarà a assolir la categoria de barri de la ciutat.\nAdif licita les obres d'estructures i accessos de La Sagrera


Tallen la C-14 a Passanant i Belltall com a protesta per la massificació eòlica\nImatge d'un moment de la manifestació a Belltall | Gent de Belltall\nAbans de la manifestació, es va organitzar una xerrada informativa amb els municipis afectats\nper Albert Oliva 27/09/2021 12:30h\nBelltall va acollir, dissabte passat dia 25 de setembre, la concentració de rebuig als projectes d'energia renovables que s'han projectat en aquesta zona. En concret, desenes de persones d'entitats, associacions i poblacions de la Conca de Barberà i l'Urgell van tallar la C-14 al pas pel municipi.\nDurant més de mitja hora, es va escenificar la protesta territorial contra la massificació dels projectes que s'han presentat darrerament.\nA més, abans de la manifestació, es va organitzar una xerrada informativa amb els municipis afectats per les futures instal·lacions eòliques i fotovoltaiques. En aquest sentit, diferents entitats ecologistes han aconseguit, en només dos dies, unes 300 firmes que s'oposen a aquestes instal·lacions.\nSegons el manifest que es va llegir durant la concentració, «la Conca de Barberà produeix actualment el doble d’electricitat que la que consumeix». A més, en un municipi de 200 habitants com Passanant i Belltall, amb 17 molins en funcionament, produeix electricitat per a 10.000 habitatges.\nLa Biblioteca Mossèn Ramon Muntanyola de l'Espluga se suma al projecte Viu un llibre\nJoves Emprèn Rural: el nou projecte que vol afavorir el repoblament rural\nPassanant i Belltall C-14 medi ambient


‘Belleza oculta’, un conte de Nadal en terra de ningú | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n3 gener, 2017 Comentaris (0) Visualitzacions: 850 Cinema Col·lectiu Bob Merrick\nUs parla Bob Merrick. Belleza oculta (Collateral beauty, David Frankel, 2016), protagonitzada pel darrerament irregular, si més no a la taquilla, Will Smith, és una relectura d’Un conte de Nadal, de Charls Dickens; però aquesta vegada sense els característics fantasmes dels Nadal passats, presents i futurs. En aquest cas tenim com a protagonistes les representacions …\n‘Belleza oculta’, un conte de Nadal en terra de ningú\nBelleza oculta (Collateral beauty, David Frankel, 2016), protagonitzada pel darrerament irregular, si més no a la taquilla, Will Smith, és una relectura d’Un conte de Nadal, de Charls Dickens; però aquesta vegada sense els característics fantasmes dels Nadal passats, presents i futurs. En aquest cas tenim com a protagonistes les representacions del temps, l’amor i la mort, com a elements centrals de la trama. Tres conceptes que, només començar la pel·lícula i en boca del protagonista, se’ns posen al davant com l’element central sobre el qual gravita la vida, l’ésser humà i la creació. Fins i tot, i en paraules del protagonista i soci fundador d’una prestigiosa agència de publicitat, fa que aquesta feina, la de publicista, sigui positiva, sempre que es faci de manera honesta. Belleza oculta, però, és un treball fallit. Amb tot, té unes particularitats que fan que, tot i que no ha funcionat a la taquilla, tampoc cal cremar-la a la plaça pública. És un treball que, com a conte de Nadal desconcerta, potser perquè, qui ho sap, no es tenia clar en el fons què es volia oferir o, si més no, no es va saber comunicar. I no és un problema interpretatiu, segurament de guió i fins i tot tampoc aquest es pot dir que sigui dolent, tret del final, que és prescindible.\nLa pèrdua d’una filla ha estat tractat a bastament i amb gran encert; en el cinema un exemple pot ser L’habitació del fill (La stanza del figlio, Nanni Moretti, 2001). Les similituds acaben aquí. El primer és un treball sòlid que sap cap on vol anar i que s’arrisca. Belleza oculta també ens parla de la pèrdua d’un ésser estimat, concretament la filla de sis anys del protagonista, un excel·lent Will Smith. Veiem com el personatge s’enfonsa fins a l’autisme, fet que fa perillar la seva salut mental i el futur de la seva empresa. Presentar un conte de Nadal en què plana el desencís, la pèrdua, la mort i el pas del temps, no és una proposta fàcil, especialment si no ets Dickens. Belleza oculta ho intenta, però acaba desconcertant. Sempre és agradable trobar-se un film pensat per estrenar-se per aquestes dates i amb temàtica nadalenca de fons. És més, pensem que cal especialment després que Tim Allen es jubilés de pare Noel i Bill Murray deixés de ser atacat pels fantasmes o que els Gremlins enderroquessin el Nadal sencer.\nBelleza oculta vol ser això una proposta nadalenca i benintencionada; però tot i els moments de comèdia, suaus i mesurats, per alleugerir el drama, no deixa de ser una proposta trista. Hellen Mirren, representa la mort; Keira Knightley, l’amor, i el jove Jacob Latimore, el temps, els tres conceptes sobre els quals gira la vida de tots i que ens aniran acostant i descobrint la personalitat dels quatre protagonistes. A mesura que ens anem endinsant en la trama anirem descobrint que la pèrdua de la filla de Will Smith i el seu patiment són només l’excusa per bastir un treball coral al voltant dels seus tres socis, els quals s’aniran convertint en els autèntics protagonistes del relat. Eduard Norton, Kate Winslet i Michael Peña apuren sense esforç unes interpretacions molt ajustades ─extraordinari Michael Peña─. La proposta, en el fons ens ve a dir que tots tenim les nostres febleses i que la vida no és fàcil.\nEl que en principi és una estratègia per demostrar que el soci principal, Will Smith, no està en condicions i així salvar l’empresa s’acaba convertint en un viatge a les febleses dels quatre protagonistes, però a la vegada en una oportunitat que tenen per continuar endavant; això sí, admetent els errors i reconeixent els sacrificis i pèrdues. Belleza oculta segurament no és una gran pel·lícula i, a la vegada tampoc és el conte de Nadal que molts s’esperaven. Desconcerta, certament, tot i que no té aquesta vocació; és més, per a més d’un es pot quedar a mig camí d’enlloc. David Frankel, un director irregular, amb grans treballs per televisió i amb un film destacable, El diable es vesteix de Prada (The devil wears Prada, 2006), es queda en la correcció i, segurament, aquest distanciament acaba de dotar el conjunt d’una fredor que, i ho tornem a dir, desconcerta. De tota manera, la proposta s’enfonsa al final. I és en aquest final, en els darrers tres minuts quan els encerts del film, que els té, es perden del tot. Si la voleu veure, un consell: quan les peces de dominó comencin a caure i vagin desmuntant el conjunt no us quedeu al cinema, marxeu i, així, podreu guardar un bon record d’aquest conte de Nadal que navega en terra de ningú.\n» Cinema » ‘Belleza oculta’, un conte de Nadal en terra de ningú


El Priorat, escenari de la 3a trobada Afterwork organitzada per la Diputació | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl Priorat, escenari de la 3a trobada Afterwork organitzada per la Diputació\nUna trentena d'emprenedors del Camp i de l'Ebre han participat en aquesta jornada\nEmprenedors del Camp de Tarragona i de les Terres de l'Ebre han participat aquest passat dijous en la tercera trobada Afterwork organitzada per la Diputació de Tarragona a través de l'Àrea de recursos humans, ocupació i emprenedoria. El Celler Clos Galena, al Molar, ha aplegat una trentena de participants a la jornada, concebuda com un espai de reunió d'intercanvi d'experiències professionals en un ambient distès.\nEl diputat Joan Josep Malràs ha estat l'encarregat d'inaugurar la jornada que, sota el títol 'Com comunicar el teu negoci de forma efectiva. Parlar en públic', ha apropat als assistents eines per millorar en aquest aspecte. Oriol Sans, director de la Unitat de Finançament d'Acció, l'Agència per la Competitivitat de l'Empresa de la Generalitat de Catalunya, ha ofert la xerrada 'Els errors que no has de cometre quan presentes el teu projecte'.\nSeguidament, els emprenedors han tingut l'oportunitat de presentar les seves propostes empresarials, de compartir els seus dubtes i de gaudir d'un espai networking de relació amb la resta de participants per tal d'establir sinergies i possibles oportunitats de negoci conjuntes. L'Afterwork ha comptat amb la presència i participació de la gerent de Clos Galena, Merche Dalmau, que ha compartit la seva experiència professional durant un recorregut per les vinyes i les instal·lacions de l'empresa.\nAquesta trobada forma part d'un conjunt d'iniciatives organitzades pel servei d'emprenedoria de la Diputació de Tarragona amb l'objectiu de promoure l'esperit emprenedor arreu de la demarcació, tot aportant eines per a la millora de les habilitats empresarials.\nCeller Clos Galena\nCossetània Edicions estrena per Sant Jordi una vintena de títols d’autors de la demarcació de Tarragona\nLa Diputació i el sector turístic de la demarcació comencen a dissenyar el turisme en família del futur\nFins a 49 obres opten als premis Tapiró de pintura i Julio Antonio d'escultura de la Diputació\nPellicer serà a Madrid per abordar les reivindicacions ferroviàries del Camp\nLa Costa Daurada es promociona durant tot el mes d'abril a Madrid


veure-hi / sentir-hi\nUSOS DELS VERBS VEURE-HI I SENTIR-HI\n▶ Els verbs veure i sentir (en el context de percebre imatges i sons) els fem servir de manera normal. Per exemple:\n"He vist el seu germà".\n"Estava veient la gent".\n"Vam sentir un soroll".\n"No sento el que diuen".\n▶ Ara bé, en el cas de veure-hi i sentir-hi (les formes pronominals de veure i sentir), el pronom feble hi no substitueix res esmentat abans, sinó més aviat dona al verb un nou significat, això sí, relacionat amb el seu homòleg sense pronom.\nVeure-hi > tenir el sentit de la vista.\nSentir-hi > tenir el sentit de l'oïda.\n"Hi veig més ara que abans".\n"Sense ulleres no hi veig".\n"Com que l’habitació és a les fosques no s’hi veu".\n"Va pel carrer veient-hi doble".\n"Tenia un tap a l’orella i no hi sentia".\n"Sentir-hi bé, per viure millor".\n"L’àvia és molt velleta però hi sent més que nosaltres".\n▶ Per tant, veure i sentir (en el cas de percebre imatges i sons) acostumen a ser verbs transitius, cosa que vol dir que s’han d’usar acompanyats d’un complement directe (CD) típic o, menys freqüentment, en forma de sintagma preposicional. Per exemple:\n"He vist el seu germà". (CD típic)\n"Estava veient la gent". (CD típic)\n"Vam sentir un soroll". (CD típic)\n"No sento el que diuen". (CD típic)\n"Crec que he vist de tot". (CD sintagma preposicional)\n"Crec que he sentit de tot". (CD sintagma preposicional)\n▶ En canvi, veure-hi i sentir-hi sempre són intransitius i no porten cap d'aquests complements, perquè no es tracte de veure o sentir res en concret, sinó del fet de poder usar, o no, el sentit de la vista i de l'oïda.


Meritxell Serret: El creixement imparable de les produccions i el consum de productes ecològics - CCPAE\nInici Sala de premsa Notícies Meritxell Serret: El creixement imparable de les produccions i el consum de productes ecològics\nMeritxell Serret: El creixement imparable de les produccions i el consum de productes ecològics\nArticle de Meritxell Serret i Aleu, consellera d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, per a la Memòria 2016 del CCPAE.\nUn any més, les dades del sector ecològic de 2016 constaten que el sector agroalimentari ecològic segueix el seu creixement, tant en quantitat d’operadors com en heterogeneïtat de les activitats. Aquest creixement anual continua traduint-se en taxes de dos dígits, any rere any. En el cas de les superfícies certificades en producció ecològica, en els darrers 10 anys el creixement anual mitjà ha estat d’un 12% anual, i en destaca el creixement de la vinya, que ha estat per sobre del 25% anual durant tot el període.\nEl consum d’aliments ecològics segueix augmentant en el mercat interior, on la demanda de productes sostenibles i locals es va consolidant i forma part d’una tendència general entre els consumidors catalans, cada cop més preocupats per com i on es produeixen els aliments.\nI tot i que una part important dels productes ecològics es venen a través de canals especialitzats de venda (40%), cada cop són més els supermercats que estan obrint línies de comercialització de productes ecològics.\nLes xifres i les tendències són positives i hem de continuar treballant per fer créixer encara més aquest sector i consolidar el seu posicionament en els mercats. Des del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) estem compromesos en l’impuls a les produccions i el consum de productes ecològics, tant per l’excel·lència dels productes que se n’obtenen com pels beneficis socials i ambientals que aporten. I ho fem a partir de les línies de treball i actuació recollides en el Programa de foment de la producció agroalimentària ecològica pel període 2015-2020.\nPotenciar els sectors productius que es consideren estratègics pel seu potencial de desenvolupament o per les característiques agroambientals del territori, i promoure al seu voltant l’assessorament, la transferència i la innovació, és clau per al desenvolupament de la producció agroalimentària ecològica. De la mateixa manera que ho és fomentar i afavorir les estratègies de comercialització, perquè els aliments produïts per agricultura i ramaderia ecològica mantinguin aquesta traçabilitat i etiquetatge fins al punt de venda per tal que siguin accessibles, reconeguts i valorats pels consumidors.\nBen segur que aquest 2017 mantindrem aquesta tendència i el sector agroalimentari ecològic es continuarà consolidant als mercats i continuarà contribuint a generar i distribuir riquesa al territori.


PETRONIEVES OBRE NOVA ESTACIÓ DE SERVEI A TERRASSA - PETRONIEVES\nPETRONIEVES OBRE NOVA ESTACIÓ DE SERVEI A TERRASSA\n12:23 by adminptn\nEl grup energètic Petronieves, obre una nova benzinera a Terrassa. La companyia, que compta actualment amb 13 benzineres pròpies a Catalunya, va obrir el passat 24 de novembre la seva primera Estació de Servei del Vallès. La nova benzinera, que compta amb 400 m2 i quatre sortidors dobles, està localitzada a un dels carrers principals de Terrassa, la Ctra. de Matadepera, 241. La disposició oberta de la mateixa permet atendre fins a 8 vehicles al mateix temps, a més d’oferir serveis addicionals a la botiga annexa, on també compten amb cafeteria. Això permet que la benzinera ofereixi atenció personalitzada de 06:00-22:00, i autoservei les 24 hores del dia, comptant amb una plantilla de 6 treballadors.\nL’empresa, especialitzada en venta de carburant, ha previst per a aquesta Estació, la comercialització dels principals productes per a automòbils que demanda el mercat actualment. Seguint aquesta màxima, oferirà gasoil A, gasoil A Premium, benzina 95 i benzina 98.\nLa companyia està centrada en el desenvolupament de nous productes i serveis per a professionals i particulars, convertint-se en un gestor integral de les necessitats energètiques d’empreses i llars. La voluntat d’expansió del grup va més enllà, i ja preveu obertures en altres comunitats autònomes per a 2015 amb la intenció de convertir-se en un referent nacional a nivell energètic.


Defenses Baixes: Comprar Herbolari Online (2) - La Bona Salut\nMostrant 25 - 48 of 531 elements\nComplement alimentari a base de fongs de cultiu ecològic en alta concentració. Presentat en envàs de 30 flascons.\nNeo Adult DF Pròpolis Plus - Sistema Immunitari - Neo - 150 ml\nXarop elaborat tradicionalment utilitzats per afavorir un augment de les defenses.\n7,52€ 9,90€ -24%\nDóna suport al desenvolupament dels ossos i les dents i a el sistema immunològic. Presentat en envàs de 100 càpsules.\n6,88€ 9,90€ -30.5%\nComplement per al bon funcionament de el sistema immunitari. Presentat en envàs de 30 comprimits.\n11,12€ 16,00€ -30.5%\nComplement alimentari a base d'herbes que donen suport el nostre sistema immunitari i ens ofereixen una protecció natural. Presentat en envàs de 75 ml.\nCàpsules d'orenga per enfortir el sistema immunològic. Envàs de 50 càpsules.\n7,07€ 10,10€ -30%\nComplement alimentari a base de Castanyer d'Índies, Ruscus aculeatus i Rutina. Presentat en envàs de 60 càpsules.\nContribueix a l'funcionament normal de el sistema immunitari i ajuda a la disminució de l'cansament i la fatiga. Presentat en envàs de 250 ml.\n14,95€ 19,00€ -21.32%\nComplement alimentari que actua a la melsa per millorar el funcionament de les defenses.\nComplement alimentari que reforça el sistema immunitari i les defenses naturals\nAntibacterià que ajuda a tractar l'insomni.\n15,34€ 17,12€ -10.4%\nComplement alimentari que contribueix a equilibrar i potenciar el sistema immunològic.\nExtracte sec d'arrel de equinàcia. Presentat en envàs de 50 ml.\n2,16€ 3,85€ -44%\nComplement alimentari que contibuye a millorar el sistema immunitari.\n21,44€ 23,95€ -10.48%\nComplement alimentari a base de plantes, fongs, vitamines i minerals en micrograms. Presentat en esprai de 30 ml.\nComplex multipotenciado, que afavoreix una millor resposta immunològica en les malalties cròniques o degeneratives.\n14,73€ 16,45€ -10.48%\n40,38€ 47,70€ -15.34%


Holiday Inn Fort Wayne - IPFW & Coliseum Fort Wayne (IN) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4111 Paul Shaffer Drive, Fort Wayne, Fort Wayne (IN), Estats Units, 46825 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Inn Fort Wayne - IPFW & Coliseum\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Fort Wayne (IN), Holiday Inn Ft. Wayne Ipfw & Coliseum Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Science Central Inc, Museu d'Art de Fort Wayne, Museu Lincoln donen a aquest hotel un encant especial.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday Inn Ft. Wayne Ipfw & Coliseum Hotel és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, Zones públiques amb Wi-Fi per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara banyera hidromassatge, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, calefacció, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, centre esportiu, piscina coberta, sala de jocs. Holiday Inn Ft. Wayne Ipfw & Coliseum Hotel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Fort Wayne (IN).


Arrenca a Huelva el Campionat d’Espanya Sub’17 de Vòlei Platja - Vòlei Platja - Federació Catalana de Voleibol\nArrenca a Huelva el Campionat d’Espanya Sub’17 de Vòlei Platja\nCatalunya va arribar ahir a Punta Umbría (Huelva), on aquest matí donarà inici l’edició de 2012 del Campionat d’Espanya Sub’17 de Vòlei Platja. Les seleccions catalanes faran el seu debut en competició aquest mateix matí.\nLa selecció femenina defensa el títol aconseguit l’any passat a Sanxenxo amb Patricia Llabrés repetint en l’equip capitanejat pel seleccionador Daniel Antolín. A Llabrés li acompanyen en l’equip Judith Querol i Carla Alocén, les quals faran el seu debut a les 10:00 hores contra Aragó en Segona Ronda del torneig. En cas de victòria les catalanes jugarien a les 11.20 amb el guanyador del partit que juguen la Regió de Múrcia i Astúries.\nPer la seva part, la selecció masculina, formada per Pol Vila, Álvaro Orgaz i Alejandro Bonnin farà el seu debut al campionat també en Segona Ronda, enfrontant-se a les 11.20 hores a Extremadura. L’equip entrenat per Marc Màrmol buscarà la classificació a Tercera Ronda des de la setena posició de la llista d’entrada del torneig. En cas de victòria tindrien com a rival en la següent ronda al vencedor del duel entre la Comunitat Valenciana, subcampió l’any passat a Galicia, i Melilla.


city50_2kmgyn – CITY50\nAuthor Archives: city50_2kmgyn\nL’Ajuntament de Cabrera de Mar: Municipi Certificat amb el Distintiu per la Igualtat de Gènere SG CITY 50-50\nL’Ajuntament de Cabrera de Mar ha completat el procés de certificació amb el resultat de conformitat i ha rebut el Distintiu per la Igualtat de Gènere SG CITY 50-50.\nDurant els propers 2 anys, l’Ajuntament haurà d’implementar les accions recollides al Pla de Compromís en favor de la transversalització de la perspectiva de gènere tant a nivell intern com a les seves polítiques públiques.\nEl Municipi de Cabrera de Mar entra a formar part de la Comunitat del Distintiu per la Igualtat de Gènere SG CITY 50-50 per a l’intercanvi de bones pràctiques i solucions identificades davant possibles barreres en l’aplicació transversal de la perspectiva de gènere a l’àmbit municipal.\nDes de l’Associació Forgender felicitem a l’Ajuntament de Cabrera de Mar com a Municipi Igualitari certificat pel seu compromís en la millora continua per la igualtat entre homes i dones.\nConclusions de la jornada sobre Les ciutats que volem les dones\nEl document recull les propostes extretes de la jornada organitzada per l’Associació Forgender Seal amb el nom “Les Ciutats que volem les dones”, celebrada el passat dia 10 d’abril de 2019 al Palau Macaya de Barcelona.\nLa jornada va posar en evidència la necessitat de construir espais per discutir i impulsar polítiques públiques locals amb perspectiva de gènere. Va fer evident la voluntat i el compromís creixent que hi ha des de la societat civil i des de l’Administració local amb la construcció de ciutats més feministes, considerant que cal prioritzar l’impuls de polítiques d’igualtat de gènere i de la transversalitat de gènere en tots els sectors de la governança local.\nconclusions jornada “Les ciutats que volem les dones”\nPer unes ciutats més feministes des de la governança local\nEn un acte molt significatiu, per primera vegada a Barcelona, es van trobar alcaldesses, regidores, dones impulsores d’iniciatives feministes al sector públic, empresarial i societat civil i expertes per dialogar i compartir experiències sobre la imprescindible necessitat de treballar des de l’àmbit local en la construcció de ciutats feministes.\nL’Associació For Gender Seal, impulsora d’accions i iniciatives per a la defensa dels drets humans de les dones en els àmbits públics i privats, va organitzar la Jornada “Les ciutats que volem les dones” el passat 10 d’abril, amb la finalitat de generar un espai de visibilitat de noves iniciatives encaminades a promoure la transversalitat de gènere i la igualtat entre homes i dones a les ciutats. La presentació de les taules i la conducció va estar a càrrec de Marta Roqueta, periodista especialitzada en feminismes i perspectiva de gènere.\nA la primera taula sobre projectes de transformació social van participar Gemma Calvet, Directora de l’Agència de Transparència de l’Àrea Metropolitana de Barcelona que va presentar el Programa DEMETER; Anna Mercadé, Presidenta del LOBBY 50a50 que treballa per la Igualtat de gènere a l’empresa i Marta Macias, Presidenta de l’Associació Forgender Seal, qui va presentar el procés de certificació a favor de la igualtat de gènere de l’àmbit municipal SG City50-50.\n“Les dones hem de poder accedir a prendre les decisions, a governar i estar al capdavant de les institucions. Convèncer, no dominar. Estimar la realitat comunitària. Partir de la defensa del dret a la igualtat. Des del programa DEMETER estem promovent la transparència per al compliment de la Llei d’Igualtat i portem a terme accions d’avaluació continua per garantir la igualtat de gènere com a instrument per a la innovació en el bon govern. Convoquem dones directives que treballen en els nivells més alts de comandament per abordar la igualtat. Es tracta d’un grup de treball actiu amb vocació de continuïtat, voluntària i horitzontal”, va destacar Gemma Calvet.\nA la mateixa taula l’Anna Mercadé va explicar “Les dones sempre hem volgut participar històricament i mai hem estat separades dels canvis socials. Des de Hipàtia, la Revolució francesa, la resistència al franquisme, etc., sempre hem estat protagonistes. Des d’aquesta visió, és que des de l’Associació 50-50 incidim perquè es compleixi l’Agenda 2030 en el sector empresarial. Nosaltres demanem una presència del 50% de dones a càrrecs directius. Hem de reconèixer que les dones tenim una visió holística. A llarg termini volem cooperació i negociació per donar impuls a qualsevol projecte. Als espais de decisió promovem pràctiques ètiques, valors i pau”. A més, va afegir amb determinació: “posades a proposar, les dones volem ciutats que es basin en el bé comú, amb una visió feminista, amb observatoris amb indicadors de gènere, amb un PIB local, que es pugui mesurar la microeconomia de com viuen les famílies.”\nPer la seva part, Marta Macias va explicar la iniciativa de Forgender Seal: “Treballem per reduir les desigualtats i les discriminacions, per acomplir l’Agenda 2030 i els compromisos de l’Agenda Urbana. Creiem que és imprescindible la innovació amb visió de gènere i a través d’ella promoure i protegir els drets de les dones. Creiem que és clau fer aliances amb les administracions per incorporar la perspectiva de gènere tal com ho demana la CEDAW, l’Agenda 2030 i la Plataforma de Beijing. Aquests mandats internacionals ens conviden a transformar les societats des d’una perspectiva feminista. En aquest sentit el Distintiu per la Igualtat SG City 50-50 que impulsem és una eina significativa que promou la implementació d’un procés de millora continua en els governs locals, que reconeix el compromís de l’administració i garanteix la seva transparència en la rendició de comptes i control de les polítiques amb perspectiva de gènere”.\nA més, va assenyalar: “No és fàcil incorporar la perspectiva de gènere a les administracions, cal formació i pressa de consciència. SG City 50-50 facilita incorporar-la a tots els nivells i sectors de governança local. Amb aquest procés de certificació no només volem comprometre al municipi sinó a la ciutadania, a les empreses, grups feministes, gremis, etc. Tots els sectors de la ciutadania en formen part. Aquest és el primer segell de l’àmbit municipal que certifica i avalua a l’administració local i estem satisfetes que almenys uns 12 municipis estan en procés de certificació”.\nA la segona taula sobre la governança local feminista van intervenir Lluïsa Moret, Alcaldessa de Sant Boi de Llobregat; Magdalena Segui Cerdà, Regidora d’igualtat de Pollença (Mallorca) i Cindy Rando, Regidora d’Igualtat de Calella. Totes aquestes administracions locals participen en el procés de certificació del Distintiu per la Igualtat de Gènere de Forgender Seal.\nEn aquesta taula es va reconèixer que els ajuntaments són grans eines de canvi, de proximitat, que permeten conèixer el territori i la realitat més propera. D’aquesta manera és molt més fàcil identificar les necessitats i poder incorporar eines que donin resposta efectiva.\nL’alcaldessa Lluïsa Moret va explicar “Sant Boi de Llobregat s’acredita per coherència, perquè és una ciutat compromesa amb els drets de les dones, que lluita a favor de la igualtat efectiva de gènere. Ha tingut grups feministes molt potents abans i durant la democràcia. A més, hi ha un ferm compromís històric, social, cívic i institucional. Ha estat dels primers ajuntaments que tenien regidoria d’igualtat, un programa d’atenció a les dones víctimes de la violència masclista. Per tant, volíem evidenciar com ho estem fem i de quina manera podem enfortir les nostres capacitats i fer més visible la nostra acció municipal”.\nPer la seva banda, Magdalena Seguí va assenyalar “Pollença gairebé no té experiència en polítiques de gènere, fa dos anys que té una regidoria d’igualtat. Necessitem molts més esforços, falta consciència del que és igualtat. Per nosaltres el distintiu ens dóna la possibilitat de donar impuls a la transversalitat de gènere i de començar a desenvolupar iniciatives de gènere en les nostres accions municipals i garantir que allò que es faci tingui continuïtat. A més, garantir davant la ciutadania que l’Ajuntament treballa en igualtat”.\nLa Regidora d’Igualtat de Calella Cindy Rando va explicar “a Calella fem coses i potser no és suficient. Per exemple, el Pla d’Igualtat intern és una eina per arribar a la ciutadania però es precisa més incidència. És en el dia a dia quan s’ha de treballar la igualtat. El Distintiu dóna l’oportunitat d’analitzar el que fem per millorar, que algú de forma objectiva controli com estem portant a terme les iniciatives de transversalitat de gènere”.\nA la taula també es va assenyalar que els ajuntaments són la porta d’entrada per a la ciutadania a l’administració, i fer de la governança més col·lectiva i global. D’altra banda, es va parlar de la necessitat d’implicar més al sector privat, per exemple, per contribuir a augmentar treball en cada territori. A més, es va fer èmfasi en treballar no només amb les regidories d’igualtat sinó implicar a totes les regidories i que prenguin consciència que no ha de fer por fer canvis per superar les desigualtats.\nIgualment es va reflexionar sobre les eines i espais de participació que precisen les associacions feministes. Les polítiques reconeixen que hi ha hagut una transició de models de participació. La presència de col·lectius i la seva participació en l’associacionisme és més tradicional, ara les joves prefereixen les xarxes socials, els espais oberts menys reglats i amb participació en línia. El ciberfeminisme és una pràctica en creixement. S’ha de donar un equilibri entre el procés de canvi i de coexistència entre les diverses maneres de participació que tenen les dones.\nEn la tercera taula sobre les ciutats que volen les dones van participar Elena Trullén, Manager del Grup SGS Certification Business Enhancement; Lidia Arroyo, Experta en Gènere, TIC i polítiques públiques d’inclusió digital i gènere; Sara Cuentas, Periodista, investigadora i analista feminista descolonial i Dolors Elias, Periodista de Televisió Espanyola.\nElena Trullén va afirmar que “els segells asseguren continuïtat. Són eines per aplicar auditories i per demostrar que continues fent servir les eines i vas millorant en les teves accions, per això és important obrir aquests processos cap a la transversalitat de gènere en les polítiques públiques.”\nPer la seva part, Lidia Arroyo va incidir en la necessitat de fer servir les TIC tenint en compte que hi ha escletxa. “Amb les TIC tenim moltes expectatives, moltes suposicions però tenim molt poques dades sobre què passa i com fan servir les TIC. Hi ha debats dicotòmics. Sabem que la bretxa digital d’accés s’ha reduït. Pressupostos mínims d’inclusió digital. 74% de les dones i 79% dels homes fan servir internet. Gairebé tothom utilitza internet. Però hem de mirar les dades, com utilitzen internet i quan. I en aquest aspecte des de la governança local és imprescindible promoure l’ús de les TIC i democratitzar el seu accés.”\nPer a Sara Cuentas “Les ciutats han de ser espais de diversitat, on les relacions humanes puguin gaudir de la convivència pacífica. És a dir, des del reconeixement de les diferències entre les persones i cultures, que es doni una connexió des de la pràctica comunitària i del bé comú. Això significa no tenir por a les persones nouvingudes, sinó pel contrari establir vincles vitals i evidenciar que la diversitat genera oportunitats de canvi en la dignitat de la vida i que els territoris i les ciutats es construeixin entre totes les diversitats. També vol dir fer servir la memòria històrica per no tornar a repetir els mateixos errors i evidenciar els privilegis per transformar. Per això, s’ha d’impulsar polítiques de gènere que contribueixin a superar les opressions entrecreuades com el racisme, l’etnocentrisme, el classisme, la violència masclista i l’antropocentrisme“.\nPer la seva banda, Dolors Elies va assenyalar “Volem una ciutat en què les persones en siguin el centre. Això vol dir, trencar amb el concepte d’urbanisme androcèntric, predominant. Més concretament, home blanc, benestant i sa. Si no ets blanc, ets pobre i estàs malalt o discapacitat. La ciutat també t’és hostil. L’Urbanisme, sorgit del segle XIX, està pensat per l’home que surt de casa per anar a la feina i de la feina a casa. Per tant, un urbanisme pensat en una mobilitat pendular. Però resulta que les dones, pels rols que els han assignat, tenen una quotidianitat de mobilitat poligonal. I a més resulta que els homes utilitzen més el vehicle privat, i les bicis, i les dones el transport públic i caminar. S’ha de trencar amb la dicotomia entre el fet públic (treball productiu) i el fet privat (treball reproductiu i de cura). Les ciutats han d’estar planificades per poder fer totes les tasques. D’altra banda, els mitjans poden ser molt útils o nefastos. Segons l’ús que se’n faci. I precisament, conscients d’això, s’està començant a imposar a diversos mitjans la figura de l’editora de gènere. El País, RTVE i el diario.es ja compten amb aquesta figura que supervisa la narració global, amb les ulleres de la perspectiva de gènere”.\nFinalment, a la cloenda van participar Núria Ramon, Directora de l’Institut Català de les Dones (ICD); Lluïsa Moret, Vicepresidenta de la Federació de Municipis de Catalunya (FMC) i Estefania Rufach, Vicepresidenta de l’Associació Catalana de Municipis (ACM).\nTotes van coincidir que cada vegada són més els governs locals que han assumit un ferm compromís amb la construcció de ciutats més feministes. Consideren que cal posar com a prioritat l’impuls de polítiques d’igualtat de gènere i de la transversalitat de gènere en tots els sectors de la governança local. I van reconèixer iniciatives com el Distintiu que, sense dubte, estan contribuint a millorar i enfortir les capacitats municipals amb perspectiva de gènere.\nEntrevista a “Para Todos La 2” de TVE a les alcaldesses de Sant Boi de Llobregat i Santa Coloma de Gramenet, a l’alcalde de Cabrera de Mar i a la presidenta de la ForGender Seal\nCada vegada són més els ajuntaments que apliquen la perspectiva de gènere en les seves polítiques. I per a certificar-ho, i fins i tot per a ajudar a complir-ho, s’ha llançat recentment un segell de qualitat: la primera Certificació de Gènere Municipal. Es tracta del distintiu “City Cinquanta Cinquanta” que atorga l’Associació “Forgender Seal”. Diversos municipis ja han acceptat el repte.\nDissabte passat, la 2 TVE va realitzar un reportatge sobre el Distintiu per la Igualtat de Gènere SG CITY 50-50 en el qual van entrevistar la presidenta de l’Associació Forgender Seal, Marta Macias, les alcaldesses de Sant Boi de Llobregat Lluïsa Moret, Santa Coloma de Gramenet Núria Parlón i l’alcalde de Cabrera de Mar, Jordi Mir, les quals ja han iniciat el procés de certificació.\nPer a veure l’entrevista: Entrevista_alcalde/alcaldesses_Distintiu_Igualtat\nDarrers Ajuntaments que han iniciat el procés de certificació\nEls Ajuntaments de Calella i Cabrera de Mar han aprovat implementar el procés per a l’obtenció del Distintiu per la Igualtat de Gènere SG CITY 50-50, que promou i reconeix el compromís amb la igualtat entre homes i dones dels governs locals.\nDes de l’Associació Forgender donem la benvinguda als dos nous Ajuntaments que es comprometen davant la seva ciutadania a un procés de millora contínua per a la transversalització de la perspectiva de gènere tant a nivell intern i en totes les seves polítiques públiques.\nReunió amb la Secretària d’Igualtat de la Xunta de Galícia\nLa presidenta de FORGENDER SEAL es va reunir el passat mes de febrer amb la Secretaria Xeral de Igualdade de la Xunta de Galicia, Susana López Abella per a presentar-li el Distintiu i valorar una possible col·laboració entre ambdues entitats amb el propòsit de promoure la certificació en favor de la igualtat de gènere entre els ajuntaments de Galícia.\nFORGENDER signa acords de col·laboració amb Bureau Veritas, SGS e ICSEM com a entitats avaluadores del Distintiu\nFORGENDER ha homologat com a entitats avaluadores del Procés de Certificació del Distintiu per la Igualtat de Gènere d’àmbit municipal i ha signat acords de col·laboració amb les entitats Bureau Veritas, SGS i ICSEM. La llista d’entitats d’avaluació homologades del Distintiu es completa amb les entitats Avaluem; Fundació Agi, Femlegal i Coop4equality.\nAvanç informatiu des de Nova York en relació a la celebració de la 63 CSW i la presència de l’Associació ForGender\nReunió de la Comissió de la Condició Jurídica i Social de la Dona (CSW), en Nova York els dies 11 i 22 de Març\nÉs l’òrgan de les Nacions Unides dedicat a la formulació polítiques dedicades a la promoció de la igualtat de gènere i l’apoderament de les dones. Representants dels Estats membres i entitats de les Nacions Unides i les ONG es reuneixen per a examinar els progressos aconseguits i establir els reptes, establir normes i formular polítiques. Constitueix, a més, un espai de debat, intercanvi d’experiències i de formulació de propostes i estratègies encaminades a avançar cap als objectius marcats.\nCada any, la Comissió estableix un tema prioritari entorn del que giren una bona part dels panells. Aquest any, la temàtica es centra en els sistemes de protecció social, accés a serveis públics i infraestructura sostenible per a garantir la igualtat entre els gèneres i l’apoderament de les dones i les nenes.\nLa presidenta de FORGENDER SEAL, Marta Macias, estarà present en la trobada com a part de les organitzacions de la societat civil.\nPer a més informació sobre l’esdeveniment: http://www.unwomen.org/es/csw/csw63-2019\nAcord de col·laboració entre FORGENDER i FUNDACIÓ AROA\nL’Associació FORGENDER i la Fundació AROA signen un acord de col·laboració per a donar suport a la campanya @fem_eu2019 que promou la igualtat entre homes i dones en els espais de decisió de la UE.\nLa Fundació Aroa està formada per professionals de l’àmbit de la salut, l’educació i l’atenció social amb sensibilitat creixent per la presència dels trastorns psicosocials en l’exercici diari de la seva professió.\nPlantegen un model holístic que integri els models d’intervenció convencionals i alternatius en aquestes disciplines per a per a la prevenció i el suport a les persones, especialment en els moments d’adversitat i canvi vital, i des del reconeixement com a protagonistes del seu propi procés de transformació i millora.\nPer a més informació: Campanya fem-eu 2019\nHIPÀTIA: Per la paritat, fets i no paraules Taula rodona el 13 de març al Palau Macaya\nAmb el lema “Per la paritat, fets i no paraules”, l’associació 50a50 organitza Hipàtia, un espai de trobada d’associacions de dones empresàries, directives i professionals per a commemorar el 8M.\nAmb aquesta trobada, en el qual participaran una desena d’associacions de dones directives i professionals, es busca sumar sinergies per a establir línies de treball orientades a promoure la presència equitativa de dones en llocs de decisió, d’acord amb l’Objectiu de Desenvolupament Sostenible número 5 de l’Agenda 2030.\nHipàtia tindrà lloc dimecres que ve 13 de març, de 18 a 21 hores, en el Palau Macaya (Passeig Sant Joan 108, Barcelona), i la nostra companya Lourdes Mourelo participarà en el fòrum per part de l’Associació FORGENDER. Per a conèixer el programa de l’esdeveniment: Programa Hipàtia 13 de març\nForgender Seal participa de la reunió plenària de l’Aliança Catalunya Agenda 2030\nVilassar de Dalt rep el distintiu SG CITY 50-50 pel seu compromís amb la lluita per la igualtat de gènere\nPer un canvi real i profund en drets humans, en igualtat i equitat a les organitzacions i en les empreses.\nEl Congrés avala per ampli consens la llei del ‘només sí és sí’


PradaL'actual portaveu parlamentària d'ERC i futura portaveu del partit, Anna Simó, ha fet una passa més des de la "humilitat" a la proposta del proper president republicà, Oriol Junqueras, que dimecres va apostar per un front unitari al Congrés amb els diputats de CiU, ERC i ICV. Per la seva banda, en el mateix marc que l'eurodiputat, Simó ha posat sobre la taula a la Universitat Catalana d'Estiu la constitució d'un grup parlamentari conjunt amb els diputats dels partits que en el seu moment van donar suport a impulsar un nou Estatut; és a dir, de CiU, PSC, ERC i ICV.\nSegons la diputada, aquesta seria una fórmula per "unir forces quan es preveu una victòria del PP que serà molt complicada" per Catalunya, ja que hi ha "temes de país que han de ser transversals" en totes les formacions com el "concert econòmic, la batalla per vertebrar infraestructuralment el país [i aquí ha citat explícitament l'eix mediterrani ferroviari], (...) la defensa de l'estat del benestar i la nostra llengua i la nostra cultura". A més d'aquesta agenda, cada partit hauria de tenir autonomia per impulsar iniciatives pròpies i Simó ha fixat per ERC la defensa del dret de decidir per realitzar un referèndum d'autodeterminació abans del 2014.\nEn tot cas, ha acceptat també que serà molt complicada aquesta entesa, a causa de les diferències d'estratègia amb forces com CiU, i ha criticat que Josep A. Duran i Lleida vulgui fer "una versió 2.0 del peix al cove" amb un pacte fiscal que dista d'un concert econòmic. Simó ha lamentat igualment en aquest sentit que la federació no hagi desmentit el seu candidat, que ahir va afirmar que el pacte fiscal "no seria l'única ni la prioritària línia de treball", o a la presidenta del PP de Catalunya, Alicia Sánchez-Camacho, que avui ha demanat a CiU que aparqui aquesta proposta i ajudi el futur govern central a sortir de la crisi.\nPel que fa a les llistes dels republicans, la seva futura portaveu ha lloat el sistema de primàries, tot i que ha apostat per un acord abans d'haver de votar els militants i, de no ser així, ha assegurat que "seria bo que d'aquest sistema en sortissin els dos primers llocs a la candidatura"; és a dir, que qui perdés se situés com a número 2. L'exconseller Josep Huguet havia fet la mateixa proposta.\nAnna Simó CONGRÉS Madrid ERC ICV CiU PSC Alfred Bosch Joan Ridao primàries


Aigües de Mataró renova la xarxa d’abastament dels carrers de Josep Monserrat Cuadrada, Joanot Martorell, Mossèn Jaume Sala i la plaça de Catalunya | Aigues de Mataro\nAigües de Mataró renova la xarxa d’abastament dels carrers de Josep Monserrat Cuadrada, Joanot Martorell, Mossèn Jaume Sala i la plaça de Catalunya\nObres al carrer de Mossèn Jaume Sala\nL’actuació, que s’emmarca dins del Pla de Renovació del Pla Director de l’Aigua de Mataró (2011-2025), va començar el dilluns 21 de setembre i consisteix en la renovació de les canonades de la xarxa d’abastament d’aigua potable.\nLes obres consisteixen en la instal·lació de 516 metres lineals de noves canonades de diferents materials i diàmetres. També s’instal·laran vàlvules de maniobra, descàrregues i ventoses necessàries per al correcte funcionament i manteniment de la xarxa. A més s’instal·laran tres noves boques d’incendi que milloraran la cobertura contra incendis de la zona.\nNormalment en les instal·lacions d’abastament la rasa va majoritàriament per la vorera així que la circulació de vehicles no es veurà afectada, exceptuant els trams on hi ha cruïlles de carrers, que s’hauran de tallar de manera puntual. La reposició dels paviments es farà amb materials de les mateixes característiques dels que hi ha ara.\nEls treballs comprenen l’obra civil, adjudicada a l’empresa García Cano e Hijos, S.A., per un import de 90.893,94 € (IVA inclòs), i l’obra mecànica que realitza Aigües de Mataró, per un import de 130.431,44 € (IVA inclòs). L’actuació té una durada prevista de quinze setmanes.


De la literatura a les cuines de la Mediterrània: Les fruites de l'estiu\nLes fruites de l'estiu\nMichelangelo Merisi, "Caravaggio" (1595-1596). Panera de fruites\nUns dies abans de tornar cap a casa, a finals d’agost, puc agafar una safata i sortir a collir el que vulgui per esmorzar. Al matí els ocells semblen embogits amb les móres, però no donen l’abast per menjar-se-les totes. Collir móres…, un plaer tan elemental…, saltar-se les que encara tenen un toc de vermell i les que són dures al tacte, agafar només les que són madures, fins que els capcirons dels dits se’m posen morats. El gust de les móres reescalfades al sol em porta a la memòria un record de la infantesa. En un cementiri abandonat, m’asseia sobre un munt de terra desenterrada i menjava inconscientment les gustoses móres d’una planta les arrels de la qual es barrejaven amb ossos vells\nTotes les fruites d’estiu del gran sol mediterrani han madurat. Quan arribo, les cireres; després l’estiu avaça cap als préssecs grocs. Al llarg de la calçada romana que puja al cim del mont de Sant’Egidio, agafem munts de la més divina de les fruites, les minúscules móres que pengen com joies de les seves fulles serrades. Després vénen les nectarines, amb la seva polpa pàl·lida i aromàtica. Un gelat de nectarina fa que tinguis ganes de ballar. Tot seguit les prunes, de totes les varietats; de grogues petites, de morades, de verdes pàl·lides, més grans que pilotes de golf. El raïm comença a arribar des del sud. Unes quantes pomes vermelloses, les primeres peres que comencen a madurar. Les petites i verdes no haurien de ser madures encara, però ho són, després les grogues globulars i clapades. A l’agost, les figues comencen a omplir-se, però no assoleixen el seu punt àlgid fins al setembre. Però, finalment, les móres, aquests fruits tan característics de l’estiu, són madures.\nLa calor esclata en un sobtat aiguat, una pluja forta i determinada que amara el terra i després para…, se’n va, s’acaba. El paisatge verd es desdibuixa a través de la finestra. El sol torna a atacar, però aquest cop desproveït de la seva fúria. Ja s’intueix la tardor. En què? En l’olor de fulles moribundes. Un sobtat canvi en l’aire, la lleugera tonalitat ambre de la llum; la boirina blava que s’eleva sobre la vall al capvespre. M’encantaria veure com les fulles canvien de color, plegar les avellanes i collir les ametlles, sentir la primera gelada i fer un petit foc amb fusta d’olivera per foragitar el fred del matí. La meva roba d’estiu es quedarà guardada sota el llit. Faig unes quantes garlandes amb fulles de parra i les enllaço amb sàlvia, farigola i orenga, herbes que puc fer servir al desembre. Guardo les flors de fonoll que he deixat assecar en una llauna pintada que vaig trobar a la casa.\nLes abelles perforen les peres. Allí on en cau una, els tord fan un tiberi. […]\nMayes, Frances (2002). Bajo el sol de Toscana. Barcelona: Seix Barral, 315-317. Traducció al català de Fina Masdéu.\nEtiquetes de comentaris: CARAVAGGIO, Fruites, MAYES Frances, Productes, Segle XXI, Toscana


Marta Gil | Nosaltresllegim | Pàgina 2\nArxiu de l'autor: Marta Gil\nLesbos a cor obert, d’Arantza Diez\n10 quilòmetres. La distància que milers de corredors fan gairebé cada cap de setmana en una cursa homologada en qualsevol ciutat o poble de Catalunya, menys d’una quarta part d’una marató, la distància que té la Diagonal de Barcelona des del Parc de Cervantes fins el centre comercial Diagonal Mar. Una distància que corrent a ritme mig es pot fer en poc menys d’una hora o caminant en una mica més de dues hores o en cotxe en uns 15 minuts.\n10.000 metres. Aquesta és la distància que separa la costa de Turquia de l’illa de Lesbos pel seu punt més estret, el pas de Mitilene. Aquesta és la distància que han de recórrer milers de persones cada dia per salvar les seves vides, abandonant cases i famílies per fugir d’uns països on la paraula seguretat no existeix, on la probabilitat de morir per l’explosió d’una bomba és tan alta que la fugida a través del mar dalt d’una barca pneumàtica, sobrecarregada i amb mal temps es veu com l’única manera de sobreviure.\nLesbos, a cor obert és la versió en paper del documental To Kyma, rescat al mar Egeu que TV3 i La Kaset Ideas Factory van produir conjuntament i es va emetre per la cadena pública, primer, i La Sexta un temps després, i que mostrava les condicions amb les quals l’equip de Proactiva havia de treballar per intentar salvar tants refugiats com fos possible a les platges de l’illa de Lesbos.\nAquesta història, traslladada al paper per Arantza Diez -igual que el documental- no ens estalvia cap dels moments més difícils viscuts pels socorristes de Proactiva, si no que fa una narració realista dels que aquests voluntaris i molts d’altres anaven trobant-se en cada un dels rescats que feien.\nI, tot i que és una lectura molt dura, tant com ho va ser el visionat, s’agraeix, perquè els que ho llegim hem de ser conscients que tot i que als telenotícies ja no se’n parla tant, la crisi dels refugiats continua sent un greu problema de consciència d’aquesta societat europea. Europa no ha sabut reaccionar davant el drama de milers de persones que s’han vist injustament implicades en conflictes bèl·lics que s’han eternitzat i quan ho ha fet, ho ha fet de la pitjor manera possible; aixecant tanques de quatre metres i tancant els ulls enfront de la tragèdia enlloc d’estudiar maneres de solucionar aquests conflictes o de donar socors als fugitius tal i com estableix la convenció de Ginebra o altres normes que es van redactar precisament per evitar nous drames humanitaris.\nLesbos, a cor obert és brutal, colpidor, terriblement dolorós, però al mateix temps deixa la porta oberta a l’esperança. És meravellós poder pensar que encara queda gent al món capaç de fer la motxilla i lluitar per ajudar els que ho necessiten, superant totes les dificultats burocràtiques que convingui i fent una feina que els governs no han estat capaços de fer, no perquè no hagin pogut, sinó -encara pitjor- perquè no han volgut.\nTítol: Lesbos a cor obert\nAquesta entrada s'ha publicat en Assaig, Narrativa, No ficció i s'ha etiquetat amb Arantza Díez, Escrit originalment en català el 11 de novembre de 2016 per Marta Gil.\nA aquestes alçades, probablement, queden poques coses a dir sobre la literatura de Carme Riera. I és que és difícil no elogiar la trajectòria professional d’aquesta mallorquina que s’ha fet un lloc ben destacat en el panorama literari català i castellà.\nI és que Carme Riera pot presumir d’haver guanyat bona part dels premis més reconeguts en llengua catalana: el Prudenci Bertrana (Una primavera per a Domenico Guarini, 1980), el Ramon Llull (Joc de miralls, 1989), el Josep Pla (Dins el darrer blau, 1995) o el Sant Jordi de novel·la (La meitat de l’ànima, 2003). I, si faltava algun reconeixement, el juny passat va ser guardonada amb el premi Sant Joan de literatura, per la seva novel·la Les darreres paraules, de la qual avui en parlem al Nosaltres.\nTots nosaltres coneixem mínimament la història d’una de les famílies regnants més transcendentals de la història europea: els Habsburg. La majoria pels llibres d’història, però sobretot per dos dels seus membres més reconeguts: els emperadors Francesc Josep i Elisabeth d’Àustria -la famosíssima Sisí-.\nA Mallorca però, aquesta família és coneguda i gairebé mitificada gràcies a un dels seus cosins, l’arxiduc Lluís Salvador d’Habsburg Lorena, que es va convertir en un habitual de l’illa fins al punt de posseir terres i construir casalots on hi passava bona part del temps que les seves obligacions familiars i polítiques li permetien.\nI és aquest el personatge principal de Les darreres paraules. Una novel·la que Carme Riera converteix en una barreja entre novel·la històrica i autobiografia, fent servir com a recurs narratiu la troballa fictícia d’un manuscrit redactat per l’arxiduc a les darreries de la seva vida, davant la urgència de posar en ordre els seus pensaments però sobretot, fer justícia amb cadascun dels personatges que han format part de la seva vida i que, per motius familiars i d’aparença política, no han estat mai reconeguts.\nAixí, Lluís Salvador d’Habsburg, repassarà fets transcendentals per la història europea, com els fets ocorreguts els anys anteriors a l’assassinat de l’hereu de la corona, l’arxiduc Francesc Ferran que havia estat elevat al lloc d’hereu després del suïcidi del seu cosí i fill legítim de l’emperador, Rodolf. Fets que van portar Europa a un dels episodis més tristos de la seva història, la Primera Guerra Mundial. Però les memòries de Lluís Salvador es detindran sobretot en la seva vinculació amb Mallorca, des d’on viurà els episodis més feliços de la seva vida, però també els més tristos, obligat per les convencions socials i familiars.\nCom a curiositat, Carme Riera es converteix a sí mateixa en la primera part de l’obra en un personatge que ens explica la història del manuscrit i com hi arriba. I és que l’any passat es va fer a Mallorca una exposició sobre l’arxiduc Lluís Salvador d’Àustria en la qual Riera hi va participar.\nSi sou una mica del saber què es manegava entre els Habsburg, per allò de saber què feien, com vivien i què els passava pel cap i no us heu cregut mai la versió “oficial” del suïcidi dels amants a Mayerling, la lectura d’aquestes darreres paraules és la vostra oportunitat per posar-hi una mica més de llum sobre el tema.\nAixò sí: recordeu que és ficció!\nAquí teniu els primers capítols en pdf per començar a llegir el Premi Sant Joan de la Carme Riera.\nTítol: Les darreres paraules\nAquesta entrada s'ha publicat en Biografies i memòries, Ficció, Històrica, Narrativa i s'ha etiquetat amb Carme Riera, Escrit originalment en català, Premi Sant Joan, Premi Sant Joan 2016 el 17 d'octubre de 2016 per Marta Gil.


VLC Roots - AU Agenda\nDIVENDRES 12/4, 22.30H. 5€\nVLC Roots és un quartet de recent formació a València i l’eix central del seu repertori són les col·laboracions entre els músics Monty Alexander (Kingston, Jamaica, 1944) i Ernest Ranglin (Manchester, Jamaica, 1932), qui fusionaren perfectament la música jamaicana (el ska, el rocksteady i el reggae) amb el jazz que no parava de sonar en el Nova York. Una mescla perfecta d’ambdós mons. Es tracta d’interpretar la música amb el mateix esperit de fusió del rocksteady, el jazz, el reggae, i les grans harmonies, sense que falte la diversió i el ball, imprescindibles en qualsevol concert. Bredda Crew Selectors punxaran fins al final de la festa. L.A.


L’Ajuntament posa en marxa tallers d’acompanyament familiar\nLa intenció és crear espais en els quals es xerrarà de la comunicació en família, les noves tecnologies i la infància, o com fomentar hàbits familiars saludables\nLa regidoria de Serveis Socials de l’Ajuntament de Santanyí, a través del Programa de Suport Psicosocial, pretén començar tot un seguit de tallers anomenats d’Acompanyament Familiar amb l’objectiu de crear un espai on les famílies puguin trobar un lloc on compartir les seves inquietuds. Aquestes trobades seran facilitades per les psicòlogues Cecilia Pérez i Marga Salas, que pretenen donar un cop de mà amb els dubtes o situacions que s’hagin de resoldre en l’educació i criança dels infants.\nEls tallers abordaran temàtiques com el desenvolupament dels menors a la primera i segona infància (dels 3 als 6 anys, i dels 6 als 12), l’autonomia, la comunicació, la gestió de rebequeries i enrabiades, la relació entre germans, el joc i les noves tecnologies, així com els càstigs i les recompenses, i d’altres qüestions que puguin sorgir. Per aprofitar el temps, els tallers van dirigits només als pares, tutors i familiars que ho desitgin.\nEl regidor de Serveis Socials de l’Ajuntament de Santanyí, Antoni Matas, s’ha mostrat molt satisfet per la posada en marxa dels tallers: “estem molt contents de la incorporació aquest estiu de les dues psicòlogues al departament de Servei Socials, estan fent una gran feina que molts de veïnats n’estan obtenint profit. I aquests tallers poden ajudar a moltes famílies a gestionar millor el seu dia a dia. Els pares més d’una vegada ens hem trobat en situacions que ens ha costat resoldre o que pensàvem que no tenien solució, però que amb l’ajuda d’un professional haurien estat més fàcils. Per això animen a qui tingui dubtes participar-hi”.\nLes trobades dels tallers serà quinzenal i s’ajustaran a la demanda, i començaran al Centre Jove de Santanyí i també se’n faran a Cala d’Or. Si hi hagués algun cas que necessités més atenció es podran programar sessions individuals. Qui estigui interessat només ha de contactar amb el Serveis Socials de l’Ajuntament de Santanyí.


Podi d'en Drac al Vallés\n31 oct 10 En Drac ha estat segon a la prova de la Federació Catalana d'agility disputada a Caldes de Montbui\nEn la prova de dissabte a Caldes només ens representaven en Josep amb la Fosca, en José amb en Rufo i l'Elisenda amb en Drac donat que teniem una altra representació: l'Isma amb la Chula, la Montse amb la Nit i en Josep amb la Vilma (que s'ho va estudiant tot) a la prova selectiva pel Campionat del Mon que s'ha disputat a Alacant.\nA la prova de la Federació hem fet molt bones pistes. El millor, en Drac que ha fet dos recorreguts molt ràpids gràcies a una conducció molt efectiva de l'Elisenda, aquest noi s'està espavilant cada cop més. Al final ha estat el segon en la classificació de la seva categoria.\nTant en José amb en Rufo com en Josep i la Fosca han fet dos primers recorreguts excel·lents quedant entre els sis primers de cara a la segona mànega. En el jumping, però, no ho han repetit i la única representació als podis aquest cop ha estat per l'Elisenda i el seu cocker.\nPel que fa als expedicionaris a Alacant, no han tingut gaire sort. Els balancíns no baixaven a l'hora, costava quedar-se a la taula, nervis ... En resum una experiència més pel que fa a la competició (les proves selectives pel Campionat del Mon son sempre especials) i bons moments tant en la competició com en tot el que l'envolta, incloent -es clar- la part turística i gastronòmica. Seguiu així Isma, Montse i companyia, que la feina sempre acaba sortint!


Alicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar - Lewis Carroll -5% en libros | FNAC\nAlicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar\nLewis Carroll (Autor) Autoayuda Publicado el marzo de 2016 Normal (Libro) en catalán\nVende el tuyo Alicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar en pocos clicks\nColección Tecniques artistiques\nAquest llibre preciós és ple d'imatges per pintar. Hi apareixen tots els personatges: el Conill Blanc, el Barreter, el gat de Cheshire i, per descomptat, Alícia. Amb una mica d'imaginació, aquestes pàgines garantiran moltes hores de diversió mentre s'acoloreix el País de les Meravelles. «... i de què serveix un llibre sense dibuixos ni diàlegs?», es demanava l'Alícia. Aquest llibre preciós i inspirador, que es basa en el dibuixos originals de John Tenniel per a Les aventures d'Alícia al País de les Meravelles, és una manera... Ver más\nSINOPSIS Alicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar\nDetallesAlicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar\nOpinión Clientes Alicia al Pais de les Meravelles. Un Llibre per Pintar


El Cadí La Seu tanca tres nous fixatges — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El Cadí La Seu tanca tres nous fixatges\nEl Cadí La Seu tanca tres nous fixatges\nEl club ha contractat Andrea Oravcova, Margaret de Ciman i Tània Pérez L'equip urgellenc ja té mitja plantilla lligada per a la temporada 2010-2011\nTània Pérez - Cadí la Seu 2011-2012\nEl Cadí la Seu ha tancat els últims dies tres nous fixatges. L'equip urgellenc ha arribat a un acord per reforçar l'equip amb la base escorta eslovaca Andrea Oravcova, de 24 anys i 1,78 metres d'alçada; la pivot canadenca amb passaport irlandès Margaret de Ciman, de 27 anys i dos metres d'estatura; i l'aler catalana Tània Pérez, de 20 anys i 1,85.\nDe les tres, només Oravcova s'estrenarà al bàsquet espanyol, ja que tota la seva trajectòria l'ha feta al seu país, Eslovàquia, on l'última temporada va registrar 14 punts de mitjana per partit a les files del Poprad, amb molt bons percentatges en el llançament exterior. La seva millor virtud és la polivalència, ja que pot actuar indistinatament de base i d'escorta.\nPer la seva part, Margaret de Ciman complirà la seva quarta campanya al bàsquet espanyol, al qual va arribar el 2009 per anar a l'Eivissa, a la LLiga Femenina. La temporada passada va militar al CBF Sarrià, de la segona categoria, on va fer una mitjana de 17 punts i 7 rebots per partit. Destaca sobretot per la seva intimidació i el seu joc sota el cèrcol.\nFinalment, Tània Pérez cobrirà una de les places de nacional. Com De Ciman, procedeix del Sarrià, en què ha militat les tres últimes temporades, la passada amb unes mitjanes de 8 punts i rebots per partit, uns números que li han valgut per ser preseleccionada per a l'Europeu sub-20.\nEls tres nous fixatges s'uneixen als de l'aler finlandesa Tiina Sten, del Paionios grec; l'escorta Nerea Méndes, de l'Avilès; i la letona Kristine Karklina, l'única renovació.


#LleiAragonés: un nou atac als drets més bàsics – Kaos en la red\n#LleiAragonés: un nou atac als drets més bàsics\nPor IAC\t Publicado el 20 Jun, 2019\nJa fa anys, preguntada sobre el seu llegat polític i econòmic Margaret Tatcher ho tenia clar: “la meva millor creació ha estat Toni Blair i la ‘tercera via’”. En efecte, la conversió de determinades esquerres al socio-liberalisme i al marc neoliberal, van ser, de fet, les que van permetre construir els consensos socials per la major onada d’externalitzacions i privatitzacions de la Unió Europea en tota la seva història.\nCom ja hem pogut veure i patir els darrers anys , en educació per posar un exemple, amb l’arribada de la LEC de la mà del “socialdemòcrata” Maragall, aquesta conversió no va de fer una privatització aquí i un altre allà… sinó d’un autèntic canvi de paradigma en les polítiques de gestió dels serveis públics.\nUna concepció que emula els models de gestió de l’empresa privada i concep els serveis públics, ja no com uns drets fonamentals que cal preservar de la lògica depredadora del mercat, sinó que, per contra, entén que l’obligació de les administracions és anar descentralitzant i posant de mica en mica els (abans immensos) recursos públics de la ciutadania en mans de la iniciativa privada (de la “societat civil”). De manera que el rol i responsabilitat de l’administració s’adapta cada vegada més al paper d’un simple supervisor i distribuïdor de recursos públics que, a través d’incentius i avaluacions, ha de fomentar aquesta mateixa iniciativa privada.\nD’aquesta manera les administracions van confiant progressivament els recursos i la gestió de necessitats i drets tan bàsics com la sanitat i l’educació a les “virtuts reguladores” del mercat: competitivitat, productivitat, rendibilitat i eficàcia esdevenen així els nous “mantres” que permeten sotmetre els drets socials a la lògica del benefici i adaptar els serveis públics a les necessitats del mercat (això sí: amb “responsabilitat i sensibilitat social” perquè cap ànima bella es pugui ofendre). Amb totes les conseqüències que això sempre comporta: accés desigual als serveis, polarització i segregació social, precarització laboral, externalització, mercantilització i finalment privatització.\nÉs en aquest context on cal situar el Projecte de Llei de Contractes de Serveis a les Persones, #LleiAragonès per tal d’entendre el camí que s’obre pel futur dels serveis públics a Catalunya. És tracta de consagrar un model que per la via dels fets consumats ja s’ha anat configurant durant els darrers anys a Catalunya, ara es tracta d’institucionalitzar-lo i estendre’l i tot amb l’excusa de que s’està obeint una directiva Europea. Lo qual és totalment fals, com la Fapac no es cansa d’assenyalar “Cap directiva europea obliga a externalitzar via contractació pública els serveis a les persones”.\nEl dia 7 de Juny de 2019 va tenir lloc la primera reunió entre diversos moviments i entitats socials, preocupats per la possible aplicació de aquesta llei, que no és res més que un intent d’externalització massiva dels serveis bàsics a les persones, un atemptat més, però aquest cop molt més gran i massiu, d’aprimar el ja escanyolit Estat de Benestar que ens queda. És un intent de mercantilització dels nostres drets fonamentals, sobretot els referits a Educació, Salut i Serveis Socials.\nS’han llistat en diferents annexes d’aquesta llei, anomenats com a codis CPV, els possibles serveis susceptibles de ser privatitzats, fins a 110 dels que recull son referents, per exemple, a Salut i Serveis Socials, com podrien ser serveis de Pediatria, Ginecologia, Atenció Domiciliària, Salut sexual i reproductiva, serveis dependència i orientació laboral. En el cas del’àmbit escolar recull la preescolar P3, P4,P5, l’educació especial i inclusiva i l’educació d’adults entre d’altres.\nTots aquests serveis prestats directament per l’Administració Pública ara podrien ser prestats per diferents empreses privades, escapant així del control parlamentari. De fet, aquesta llei no recull les figures contractuals com convenis i concerts, que fins ara eren les pròpies de l’Administració i aposta en canvi per la contractació de mercat, amb la preocupant recollida de la figura de la subcontractació en l’article 22. Entenem que si no aturem l’aplicació d’aquesta llei, entrem doncs en una mercantilització sense fre dels drets fonamentals, i no ens posicionem en contra només pel fet de que les noves formes contractuals puguin ser negoci i benefici només d’uns quants, sino perquè, a més, amb experiències prèvies d’externalitzacions de serveis hem vist com aquests sempre ens han sortit més cars i ens han donat menys qualitat, que quan s’havien donat directament per l’Administració.\nDes de la IAC sempre hem apostat per la gestió pública directa i democràtica dels serveis públics, doncs són un dret inalienable de la ciutadania conquerida a base de les lluites de la classe treballadora. Que un Conseller d’un partit que s’autonomena d’esquerres vulgui institucionalitzar un model que sotmet a l’espoli social tots aquests drets, i en un moment on en molts àmbits hi ha una mobilització i un debat obert dels treballadors i usuaris sobre la gestió directa i/o pública dels mateixos, tancar amb una llei privatitzadora per la porta del darrere els límits del debat i de lo possible és un autèntic insult a qualsevol mínima idea de sobirania social. I com no, el límit sempre és el mateix: el sacrosant benefici privat (amb Responsabilitat Social Corporativa, això sí).\nDes de la IAC com a intersindical majoritària de la Funció pública, ens oposem frontalment a aquest projecte de llei i cridem a la mobilització de les persones treballadores i usuaris contra aquest nou atac al drets més bàsics de la ciutadania i dels treballadors públics.


Lluitadors.cat: Enric Valor: Rondalles per a un país\nEnric Valor: Rondalles per a un país\nTot i que la seva gran passió eren les lletres (tenia una impressionant biblioteca familiar), hagué de cursar estudis de comerç, degut a les necessitats econòmiques familiars. Entrà en contacte amb la CNT, on s'hi afilià i hi va dur a terme un intesa activitat. Més tard, evolucionarà cap a postulats marxistes i, al 1930 (ja al Partit Comunista) denúncia el sentiment d'opressió nacional del seu poble en mans de l'imperialisme castellà. Durant l'etapa de la República, a més de col•laborar en els diaris locals, s'inicià com a escriptor, a l'hora que participà en els primers intents de vertebrar un moviment valencianista. Va combinar de manera lúcida l'activisme compromès (col•laboracions a La República de les Lletres, El Luchador, el Tio Cuc) amb excel•lents aportacions literàries (L'ambició d'Aleix).\nTot i que la seva particular biblioteca fou saquejada durant la guerra (en la qual combaté en les milícies republicanes), continuà la seva voraç afició per la lectura a l'Ateneu Mercantil de València, on entrarà en contacte, per mitjà de les tertúlies de l'època, amb personatges com Joan Fuster o Manuel Sanchis Guarner. Col•laborà amb Lo Rat Penat, tot impartint classes de gramàtica valenciana, cosa que l'esperonà per aprofundir-hi en l'estudi i, de forma autodidacta, va esdevenir-ne un autèntic mestre. Es va convertir en una autoritat lingüística de primer ordre, amb rigorosos estudis sobre la llengua, a l'hora que explotava la seva vessant com a novel•lista (sobretot recollint contes i llegendes populars, com les conegudes Rondalles valencianes). El compromíamb la llengua i el país el varen dur a la presó i fou sovint censurat i marginat.\nAmb l'adveniment de la democràcia, va obtenir mica en mica el degut reconeixement públic per les autoritats i el poble, tot i que resultà un personatge incòmode pel poder, bandejat i humiliat sovint per les institucions valencianes (monopolitzades pel blaverisme i la ignorància espanyolista). Es convertí en un referent per al moviment valencianista, el què el va portar a la creació d'Acció Cultural del País Valencià i a la presidència del Bloc de Progrés Jaume I.\nValor fou un home senzill, amb barret i corbata, que va marcar una època en la nostra història recent. Les seves aportacions a la recuperació del lèxic i fraseologia nacional catalana varen ser cabdals. El seu compromís i consciència crítica el dugueren a defensar de manera pública i notòria, la unitat de la llengua catalana davant els intents secessionistes i la unitat del país, de Salses a Guardamar i de Fraga a Maó. Ell creia que tot ciutadà valencià estava moralment obligat a contribuir a l'ús, cura, respecte i difusió de la seva llengua, el valencià, el català de tots/es. I ell així ho feu al llarg de la seva vida, amb un compromís inexpugnable amb la lletra, la llengua i el país.


Beneficis fiscals dels plans de pensions: El què no sabies | Blog inbestMe\nQuins són els avantatges fiscals d’invertir en plans de pensions?\nBy Aurelio Jiménez 11 abril, 2022\nEls plans de pensions són un instrument d’inversió especial i diferent de la resta. Per a començar, perquè és finalista. Ja que només es pot rescatar si esdevenen algunes de les contingències (jubilació, incapacitat laboral, gran dependència, dependència severa, defunció) o alguns dels supòsits excepcionals de liquiditat contemplats (malaltia greu, desocupació de llarga durada, liquiditat per antiguitat de les aportacions a partir de l’1 de gener del 2025). Però és que, a més, són productes que tenen un tractament fiscal diferent i favorable per al contribuent. A continuació, t’expliquem els principals beneficis fiscals de plans de pensions a l’hora d’invertir.\n1 Els principals beneficis fiscals plans de pensions a l’hora d’invertir\n1.1 Les aportacions són deduïbles en l’IRPF\n1.2 Els plans de pensions d’ocupació\n1.3 Els traspassos entre plans de pensions estan exempts de tributació\n2 Renda o capital: podràs triar la forma de rescat\n3 Aprofita tots els avantatges fiscals dels plans de pensions amb inbestMe\nEls principals beneficis fiscals plans de pensions a l’hora d’invertir\nLes aportacions són deduïbles en l’IRPF\nEl principal avantatge fiscal dels plans de pensions és que les aportacions realitzades en favor d’aquests instruments són deduïbles en l’impost sobre la renda de les persones físiques (IRPF), que es regularitzaran en fer la declaració de la renda.\nEn concret, els primers 1.500 € que s’aportin en un pla de pensions individual redueixen la base imposable general, amb el límit del 30% dels rendiments nets del treball o activitats econòmiques.\nAquest límit s’ha reduït en els últims anys, des dels 8.000 € vigents fa tan sols dos anys, als 2.000 € de 2021 i els 1.500 € actuals.\nTambé serà possible efectuar aportacions a plans de pensions dels quals sigui titular el cònjuge de la persona que fa l’aportació.\nEn aquest supòsit, el límit d’aportació serà de 1.000 €, sempre que aquest no obtingui rendiments nets del treball ni d’activitats econòmiques. En cas d’aconseguir-los, siguin de quantia inferior a 8000 € anuals.\nEls plans de pensions d’ocupació\nNo obstant això, existeix una excepció a la regla general: els plans d’ocupació.\nPer a 2022, el límit d’aportació i deducció de 1.500 euros podrà incrementar-se fins als 10.000 €. Sempre que tal increment provingui de contribucions empresarials o d’aportacions del treballador al mateix instrument de previsió social empresarial per import igual o inferior a la respectiva contribució de l’ocupador.\nA aquest efecte, les quantitats aportades per l’empresa que derivin d’una decisió del treballador tindran la consideració d’aportacions del treballador. En conseqüència, tindran un límit de deducció molt major que en el cas dels plans de pensions individuals.\nEls traspassos entre plans de pensions estan exempts de tributació\nUna altra dels avantatges fiscals dels plans de pensions és que els traspassos dels seus drets consolidats estan exempts de tributació. És a dir, si bé no es podrà obtenir el capital si no es compleixen els requisits per al seu rescat, sí que es podrà traspassar d’un pla de pensions a un altre sense pagar impostos. Fins i tot havent obtingut plusvàlues.\nRenda o capital: podràs triar la forma de rescat\nQuan es donen les circumstàncies per al seu rescat, els plans de pensions es poden rescatar en algunes de les següents formes, a elecció del partícip:\nEn forma de capital, és a dir, tots els drets consolidats de cop.\nEn forma de renda, en forma de rendes periòdiques fins que s’esgoti els diners del pla.\nRescat mixt, és a dir, part del capital es rescata en forma de capital i la resta en forma de renda.\nDepenent de la modalitat del rescat, la fiscalitat serà diferent.\nPer norma general, el rescat en capital és molt més onerós per al partícip. Ja que implica augmentar els ingressos de l’exercici en el qual es rep i, en conseqüència, canviar de tipus marginal.\nNo obstant això, si reps el capital en forma de renda, és més complicat que tributis en els trams més alts. El resultat és que pagaràs menys imposats en la majoria dels casos.\nA més, existeix la possibilitat d’aplicar una reducció del 40% a totes les aportacions realitzades al pla de pensions que siguin anteriors al 31 de desembre de 2006.\nEn qualsevol cas, convé fer càlculs segons la renda del partícip, la resta dels seus ingressos i la quantitat rebuda del pla de pensions per a determinar quina és la combinació òptima per a pagar menys imposats.\nAprofita tots els avantatges fiscals dels plans de pensions amb inbestMe\nAmb inbestMe podràs invertir en plans de pensions i gaudir de tots els seus avantatges fiscals sense renunciar a la rendibilitat. A més, invertint amb nosaltres t’oblides de tota la gestió segons el teu horitzó d’inversió, canviï. Conté renda variable indexada que, combinant-la amb renda fixa indexada, permet crear fins a 11 perfils per a adaptar el teu pla a la teva situació. I per descomptat, amb els costos més baixos.\nActualitat FinanceraPlans de Pensions