ALMOINES POBLE: de gener 2010\nLa foguera de Sant Antoni 2010\nEl dissabte passat, amb una temperatura molt agradable, s’omplí de nou la plaça d’Almoines, com tots els anys, per celebrar la vespra de Sant Antoni. Els almoiners gaudirem de la música de Tres fan Ball mentre provarem els bunyols, panses, coques o mistela que anava eixint tant de l’edifici de l’Ajuntament com del forn de la plaça.\nEl vídeo que hi ha a continuació és un resum del que va ser la vespra de la festa. La poca llum de la plaça, degut a la manca d’il·luminació del campanar per les obres, fa que la pel•lícula es veja un poc fosca.\nImatges de Pepita Boix.\nImatges de Pilar Llorca.\n12 h Revolteig de campanes\n12.30 h Inauguració de l'exposició fotogràfica "Les nostres festes" d'Antonio Ruiz\n19 h Passacarrer amb el grup de música Tres fan Ball\n19.30 h Fooguera de Sant Antoni i repartiment de bunyols, mistela i panbenet\n9 h Passacarrer amb els Dolçainers i Tabaleters de la Safor\n11.15 h Benedicció d'animals i panbenets\n12 h Missa\n13 h Traca, perolets i biga del pollastre\nPublicat per ALMOINES POBLE a 15:43 Cap comentari:\nComencen els tallers ocupacionals de reciclatge professional a Almoines\nDimecres dia 30 de desembre tingué lloc la presentació dels tallers ocupacionals organitzats per l’Ajuntament d’Almoines, el SERVEF i la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació . Les classes començaran el pròxim 7 de gener. A l’acte assistiren els 20 alumnes dels dos cursos, l’equip directiu i l’alcalde d'Almoines, Vicent Ribes. L’Ajuntament ha adequat el projecte a les necessitats del poble, de manera que els tallers contribuiran a millorar certs punts del municipi com el centre urbà, el desenvolupament del projecte del corredor verd al riu Serpis, la restauració del campanar, etc. El programa es dividirà en una part teòrica durant els primers mesos i una part pràctica durant els mesos restants.\nVicent Ribes obrí l’acte donant la benvinguda als alumnes. Un total de 20 persones distribuïdes a parts iguals entre el curs de jardineria i el curs de solador-alicatador. Aquests tallers donaran feina a gent del poble durant dotze mesos, un fet del que l’alcalde està particularment satisfet, degut la crisi econòmica. Vicent Ribes també destacà la competència dels alumnes que formen els tallers, ja que la majoria té experiència al sector.\nSeguidament, Antonio Ruiz, director dels tallers explicà més detalls sobre el programa i presentà l’equip directiu, el qual el formen el director, la professora de recolzament, Presentación Fuster, la monitora del taller de solador-alicatador, Rosana Micó, la monitora del taller de jardineria, Anna Mª Colominas, i l'auxiliar administrativa, Rosana Boix. També destacà la predisposició que tenen els alumnes de cara al treball.\nPresentación Fuster explicà que les classes de matèries generals tenen un doble objectiu. En primer lloc, formar-se per aconseguir el graduat escolar. En segon lloc, per als alumnes que ja tenen el graduat, aquestes classes es basaran en orientació professional i iniciativa emprenedora.\nVicent Ribes tancà l'acte exposant que es compta amb un pressupost de quasi 400.000 euros i 32.000 euros destinats a equipament. També ha expressat el compromís de l'Ajuntament en aportar recursos econòmics necessaris per cobrir imprevistos.\nPublicat per ALMOINES POBLE a 9:35 Cap comentari:


Aquesta sol·licitud a donat peu a molts debats i a molta xerrameca però algú a parat a pensar en els danys que aquest canvi podria provocar als nens, a les seves famílies i a totes les persones que treballen en els serveis extraescolars complementaris?\nCrec que aplicar la jornada intensiva tot l’any fomentaria el sedentarisme?? El fracàs escolar??, Les baixes per depressió per part dels mestres pel sobre esforç que hauran de fer per tal que nens des dels 3 anys estiguin 5 hores atents sense parar i més ara on hi hauran aules amb fins 30 nens?? Penso que això no serà sostenible, baixarà el rendiment escolar, augmentarà el temps de pati per necessitat dels alumnes i en definitiva els nens aprendran menys coses cada any. A més, això implicaria una crisi dels equipaments que proporcionen serveis de menjador i extraescolars que es veuran sense usuaris.\nEs parla de la Crisi, diuen que cal estalviar i que un horari intensiu implicaria estalvi en llum i calefacció, però els espais escolars són també on es fan les extraescolars i el servei d’acollida o guarderia, amb la qual cosa la llum i si escau la calefacció seguiran obertes fins la finalització d’aquests serveis. Que passarà si la crisi acaba algun dia? Tots sabem que si les escoles aconsegueixen aquest horari ja no es tornarà a l’horari anterior per molt grasses que estiguin les vaques.\nEs parla d’equipar els horaris amb Europa on hi han moltes escoles que apliquen la jornada intensiva, però aquestes comencen normalment a les 7:30 o a les 8:00. També es voldran equiparar en aquest aspecte?. Començar una jornada intensiva cap a les 9:00 implicaria que nens a partir de P3 haguessin de dinar a partir de les 14:00 quan actualment dinen a les 12:00. Penso que això pot implicar que quan sigui l’hora de dinar els nens ja no tinguin gana per estar molt cansats i que a les hores lectives del migdia els nens no atenguin tant baixant de manera considerable el seu rendiment escolar.\nSi les escoles pleguen abans, les extraescolars començaran abans i alguns nens no podran gaudir d’aquest servei degut a que els seus pares no arribarien a temps per portar-los. Es reduiria el nombre de nens usuaris de les extraescolars i això implicaria que es pugi el preu del servei o fins i tot que aquest desapareixes.\nActualment hi ha molts pares a l’atur que podrien fer-se càrrec dels nens a partir del migdia, però aquesta realitat no ha de durar per sempre. Cal tenir visió de futur i pensar que les famílies que avui estan a l’atur demà tindran feina i l’horari dels nens hauria de ser mínimament conciliador. Si, a molts països europeus ja està implantat aquest horari a les escoles, però les famílies gaudeixen d’unes mesures conciliadores que permeten atendre la feina i la família en condicions.\nAmb l’abolició de la sisena hora molts pares i moltes mares van reestructurar el seu horari laboral per atendre els nous horaris dels seus fills, ara no podem ni plantejar-nos un nou reestructurament amb els temps que corren.\nAra els nens surten junts i berenen al parc i comparteixen una estona amb els amics. Si una família ha de sortir de casa expressament per anar al parc els costarà molt i les relacions entre els nens i entre els pares s’anirà refredant.\nL’Any passat es van assignar algunes escoles com a pilot per a veure com funcionava la jornada intensiva. Ara tot junt acaben aquest juny el seu primer any, i es molt aviat per saber si els resultats són millors. Es parlava de veure evolució de 2 anys per tal de començar a opinar.\nLa veritat és que un canvi tan dràstic com aquest em fa tenir els meus dubtes de si realment aquest possible canvi, és el millor per als nostres fills.


locoemotion: TV i comunicació guerrillera - Reapropiació del medi\nTV i comunicació guerrillera - Reapropiació del medi\nGabriel Villota, escriptor i professor de Comunicació Audiovisual a la Universitat del País Vasc, escriu un article per a la revista OFF VÍDEO a partir del discurs introductori d'un cicle de visionat de vídeo titulat "TV y usos alternativos", on des d'una ideologia en certa manera objectiva ens posiciona davant el mitjà de masses per excel·lència (la TV) amb una nova perspectiva. Perspectiva des de la qual l'objecte manipulador deixa de ser una entitat governant i esdevé el mitjà de la manera que es va concebre. Percep l'objecte com a eina, confrontant-se a noms com els de Nam Jun Paik o Vostell que en una època de progrés i revolució artística s'oposaven al MASS MEDIA, dominador i tergiversant abraçats al vídeo com a única eina de transgressió i comunicació eficaç en la difusió dels conceptes desenvolupats en col·lectius com Fluxus.\n"Paik y Vostell [...] se olvida(n) intencionadamente [...] que, en el complejo estado de cosas que posiblitió la utilitzación [...] del vídeo como medio de expresión, [...] fueron importantes otros factores, como el contexto ideológico y político de la nueva izquierda en aquellos sesenta." (Gabriel Villota "TV y usos alternativos")\nEl que se'ns està fent veure és que tot i que certament la TV s'ha convertit en un sistema de programació ideològica unificada, cal recordar que va néixer producte de la innovació i l'evolució, i que com a tal ha de servir al poble i no pas manipular-lo. Així doncs, coneixem dos tipus de reapropiació del medi a través dels quals s'utilitza el mitjà televisiu amb el seu nou ús: el primer centrat en l'objecte del vídeo en l'experimentació formal i lingüística, present en programes com "El Arte del Vídeo" emès a TVE; i el segon, entenent el mateix sistema del vídeo(art) com a sistema de canvi per tal de suscitar respostes i eliminar la supremacia hegemònica del mitjà de masses. Amb programes "contracultura" de caire independent (entenent el concepte de cultura tal i com ho faria un antropòleg, com quelcom estructurador i adoctrinador i no pas la Cultura culte o il·lustrada de les classes elitistes), on l'interès participatiu i la diversió col·laborativa primen per damunt de la qualitat de la imatge o el resultat final. La idea era (i encara avui és) trobar maneres més democràtiques i plurals de fer televisió, integrant el públic en el procés i eliminant aquesta frontera que sempre col·loquem davant dels Deus de la comunicació que ens impedeixen tenir un judici acurat i verdader sobre les realitats que ens envolten. A més a més l'autor en fa una lectura particular, on tot aquest sistema transgressor d'emissió el que també intenta és, en paraules de Villota, eliminar el sentit d'allò públic com a sinònim d'estalinisme i manipulació vers el d'allò altre privat com a pluralisme i diversitat, sabent que avui dia és precisament el coneixement privat el que es troba devaluat qualitativament en el conjunt de masses, criticat per moure's de manera elitista i oferint tan sols una mirada capitalista. En aquest aspecte connecta a la perfecció amb tot el sistema de llicències que avui dia ens porta de cap a Espanya i altres països com el Japó, on l'anomenada "propietat intel·lectual" és mercantilitzada com un bé més i esdevé un filtre per a la recepció pública.\nA partir d'aquí, un cop enfonsats en el què i el com de la "Nova TV" el que queda és centrar-se en els diferents intents que els receptors han dut a terme per convertir-se en realitzadors socials i entendre per què són part fonamental de la lluita pel progrés cultural actual.\nEl primer en sortir a escena és l'hongarès Gustav Hamos, que al 1989 realitza The Real Power of TV, des d'on analitza el procés de canvi que la Televisió comença a esdevenir per a les generacions de vídeo artistes. Després ens parla del conegut Alexander Kluge, el qual aconsegueix un espai d'emissió setmanal en l'emissora privada RTL, on projecta vídeos de deconstrucció o Found Footage a partir de la seva pròpia obra cinematogràfica i d'imatges de diversos contextos, assentant les bases del vídeo reivindicatiu i més modern precedent a d'altres com Gorilla Tapes o EBN. Finalment entrem en Paper Tiger TV, la base fonamental del text sobre la que es conforma la idea de televisió col·laborativa.\nPaper Tiger TV neix a Nova York després de l'emissió d'un conjunt de conferències televisades i protagonitzades per Herb Schiller on es feia un anàlisi dels diaris i demés textos de caire actual als Estats Units dels anys 80. Immediatament després de la seva posada en marxa estableix el seu "manifest", declarant-se mitjà de comunicació públic i obert per parlar sobre la informació i elaborar una mirada crítica vers els Mass Media dominants. Trets que la fan característica són el caire tant humil i quasi penós que denota la seva imatge, amb crèdits fets a mà i passats amb una màquina que calia girar manualment, títols i entradetes en cartolina, etc. com si d'un programa escolar es tractés però anant més enllà del que això suposa, eliminat tot tipus de senyal preestablerta de televisió, sense pauses ni dicció i en general amb un aspecte pobre i mancat de recursos, si bé suficient per dir el que volien dir. Com ja s'ha dit abans, a diferència de Wolf Vostell, el que intenta PTTV és aprofitar els espais públics d'emissió per poder donar a conèixer una nova realitat (nova en tant que inèdita), una percepció lliberal i totalment democràtica sobre l'opinió i la cultura. No triguen a veure que la desinformació i l'adoctrinament són la principal arma dels mitjans quotidians i és des d'aquí, des d'on parteixen per atacar-los, a través de la contrarietat objectual i conceptual i omplint els "buits oblidats" pels altres en aspectes com la política, la guerra, la cultura o la pròpia música, creant programes que s'allunyen una mica del que anomenem vídeo art però amb el mateix esperit transgressor que aquest. A més a més la pròpia concepció de Paper Tiger és una declaració d'intencions en sí mateixa, s'organitza de manera familiar, desbocada en una diversió intel·ligent e imprevisible que la converteix en "la medecina" de les masses, feta per i per a les masses.\nSeguint en la mateixa línia es desprèn Deep Dish TV Network, sorgit de la pròpia PTTV com a impuls màxim per derrocar el mite de que tan sols les corporacions multimilionàries podien emetre per satèl·lit. La idea era trobar un nou sistema per poder arribar a un volum de públic molt més elevat i d'una manera molt més eficient, procés que tan sols es podia dur a terme a través del satèl·lit, per aquest motiu Paper Tiger es va escindir en Deep Dish, la qual es va dedicar a buscar sistemes per apoderar-se d'un fragment d'aquesta emissió ultra extensa per la via més barata, la pública. Es van fer deu capítols pilot a mode de sèrie, programats a base de videoclips, articles de cultura popular i societat, joventut, dones i accés públic entre d'altres que es mantenien en les idees contra culturitzants però ja amb una visió podríem dir-ne més seriosa de tot el "tinglado". Pel que se'n sap actualment continuen ementen però sense un radi de difusió tan elevat com el de la CNN. Si bé, és cert que PTTV és seriosa, i sobretot avui dia a través d'internet, però sembla ser que s'ha quedat una mica encallada en el voler i no poder típic, tot i la redundància (pel fet de voler eliminar els tòpics), dels moviments amb un afany de llibertat tant naïf i optimistes. Tot i això encara avui emeten els dimecres a les 8 del vespre i des de internet se'n poden veure alguns dels vídeos més destacats en el seu blog (http://www.papertigertv.blogspot.com/),\ni la seva influència mundial es clarament visible en llocs com Barcelona on per exemple tenim col·lectius com OKUPEM LES ONES a Gràcia, que emet periòdicament vídeos en streaming sobre temes d'actualitat que tenen lloc a la ciutat comtal i que tenen una relació directe amb un públic jove i actiu, de manera que funcioni com a eina de comunicació oberta de la mateixa manera que PTTV es va concebre i segueix funcionant. D'altres com Nikosía o Contrabanda FM que des de la radio intenten també formar part d'aquesta onada impulsiva de reeducació cultural dins el marc social i democràtic.\nActualment Paper Tiger TV ha canviat el seu format d'emissió i ara s'organitza a través de la seu de Nova York i d'afiliats online, creant vídeos de durades d'entre el minut i la mitja hora on parlen temes presents i connectats amb el passat a través a vegades dels seus propis documents dels anys 80 o d'apropiacions de vídeos de la xarxa. Cal reconèixer que fan una bona feina dins l'àmbit de la informació social però els falta molt per arribar a un moviment generalitzat de respostes, imagino que la web 2.0 ja és un començament prou alentador per al col·lectiu, però per poder arribar a canviar alguna cosa, més enllà de la idea cal proclamar una bandera que es vegi des de lluny, i més ara en un moment on la fe pel "sistema" que se suposa ha d'establir l'ordre s'està esvaint ràpidament. La crisi econòmica, les revoltes estudiantils i juvenils, l' immigració, la reformulació dels estatus socials i una educació paleolítica no són res més que senyals d'aquesta necessitat de canvi, quin serà el símbol que aparegui al cel a seguir per tots és quelcom del tot incert ara per ara, el que si que és clar és que les generacions que ens formem som els responsables de desencadenar l'esperit col·lectiu.\nTal i com diu una frase del propi text ¡NO SÓLO VEAS LA TELE, HAZLA!; ens pertoca desfer tot el que s'ha fet. Per quin motiu tot el que hi ha a la televisió actual és exactament el mateix a tots els canals? Sort en tenim de poder salvar espais concrets com "Els Simpson", "American Dad" o "Padre de Família" que curiosament semblen influenciats per tot aquest projecte iniciat per PTTV on la crítica està a l'ordre del dia i a ningú sembla importar-li que es digui la veritat, serà perquè està exposat en clau d'humor? o perquè ningú hi ha prestat verdader interès? D'altres exemples en són alguns zàpings com l'APM o fins hi tot programes d'actualitat i films que amb un rerefons controlat i establert dins el sistema aconsegueixen trencar les fronteres de la manipulació social amb llenguatges de fantasia i màgia. El principal problema però és l'anomenada cultura de masses, que no fa sinó allunyar a tots aquells considerats de classe mitja o classe baixa de tot el moviment d'aprehensió del coneixement. Fet que possiblement es deu pel que diu P. Bourdieu¹, al desequilibri entre capital cultural (induït pels MASS MEDIA en aquest cas i el capital familiar, inamovible o impertorbable des d'un punt de vista personal i social) . Per tant, de moment hem de seguir avançant cap al demà, intentant escorçar aquesta distància entre crear i produir i ser conscients que tots podem cuinar fins hi tot el més senzill dels plats.\nÀngel Samael Ordax Güell\n1. P. Bourdieu, La distinción. Las claves sociales del gusto, Taurus, Madrid, 1999.\nEtiquetas: Comunicació Audiovisual, Gabriel Villota, Mass Media, Nam Jun Paik, Paper Tiger TV, TV y usos alternativos, Wolf Vostell\nentrada de Angel a las 8:47\nAyúdanos a Difundirlo !!!!!\nMarcas y el porqué de su existencia (sobre el text...\nsiluetas sin forma


Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya (UGSOC) va ser un sindicat socialista català fundat a Barcelona el 29 de juliol de 1934. Políticament estava vinculat a la Unió Socialista de Catalunya. Juntament amb la UGT, la FOUS (vinculada al Partit Obrer d'Unificació Marxista) i el CADCI va formar part d'un front únic sindical per donar suport al Front d'Esquerres a les eleccions generals espanyoles de 1936. Amb el cop d'estat que va donar lloc a la Guerra Civil en 1936, el sindicat es va reagrupar en la UGT, de la mateixa manera que la USC, juntament amb la FC del PSOE i el PCP, s'integrava en el PSUC.\nVa sorgir de sectors descontents amb el centralisme del comitè executiu de la Unió General de Treballadors després del segon congrés regional d'abril. L'escissió va ser notable, en incorporar-se a la nova formació les Federacions més poderoses i significatives com les de metall, tèxtil i la Federació Local de Barcelona d'UGT en ple.\nLa comissió executiva estava formada per Joan Fronjosa i Salomó com a President, Adolf Simó com a vicepresident, Joan Sánchez i Marín secretari general, Ramon Palomas i Tudó (tresorer), Gonçal Martínez i Lozano (vicesecretari), Simó Lafarga i Ivort (comptable) i Manuel Tortosa secretari de propaganda. També foren militants destacats Marià Martínez i Cuenca i Carles Sala i Franqueza.\n↑ «Unió General de Sindicats Obrers de Catalunya». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ UGSOC a veuobrera.org\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Unió_General_de_Sindicats_Obrers_de_Catalunya&oldid=24784907»\nDarrera modificació: 3 set 2020 a les 23:32\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 set 2020 a les 23:32.


Històries i " saraos": 2010\nL'altre dia vaig anar a Falset amb la meva dona .Feia 35 anys que no anaven per allà.Trobar aquells llocs va ser maquíssim. Havíem estat el mateix any que ens varem casar i era molt maco. Ens agradaria poder tornar aviat. Val la pena.\nFalset es la capital de la comarca i es molt a prop de l'Ebro .\nPer anarhi cal tenir automóvil o anar en autobús i hi es a un grapat de distancia .\nEl que passa es que amb els anys ha canviat molt i tot es diferent de com era abans .\nNosaltres haviem recorregut tota la zona i aquesta vegada ho vam trobar molt diferent de com era fa tants anys . Segur que tornarem quan poguem.\nAlgunes curiositats sobre Falset: El poble durant la " Guerra se Succesió " va ser fidel a les tropes de Felip V i va lluitar contra els partidaris de l'Arxiduc Carles, per lo qual no va tenir problemes .\nL'agost de 1810 va ser ocupat per les tropes napoleóniques i va ser reconquerit el dia 29 del mes per les tropes espanyoles .\nSobre un llom s'hi troben les restes de l'antic castell . Derruit per Felip V va ser reconstruit anys després i es conserva l'antiga capella i dues torres que va fer construir Felip V .\nPublicado por pepelú ( Josep Lluis ) en 4:23 4 comentarios:\nEtiquetas: Anècdotes, Historia\nEl Casc Antic de Barcelona\nEl Casc Antic es un dels llocs mes macos que es troben per allà on vagis . Escomences per la Catedral , agafes qualsevol dels carrers propers i ¡ ALUCINES ¡ Tota la zona es maravellosa . Qualsevol carrer et dona unes vistes que no tornes a trobar enlloc . Qualsevol lloc dels que vegis et fa desitjar viure a prop . Son carrers molt antics i a tothom l'agraden .\nJo vaig viure per allà des de petit i no ho he pogut oblidar . Ara visc a la Barceloneta , que també es maca , pero no es el mateix .Vaig anar al col-legi Pere Vila , al costat del Palau de Justícia , pero tot alló també ha canviat . Després , vaig estudiar a la Rambla , a l'esola Nuestra Señora de la Merced , que ara està a la Zona Franca . Si veiesseu fotos d`aquell temps no ho creurieu per qué de veritat que ha canviat molt .\nPublicado por pepelú ( Josep Lluis ) en 4:13 No hay comentarios:\nM'agradaría explicar-vos la quantitat de ratpenats que es poden trobar a les coves de Castellolí ( prop de Montserrat ).\nSi ens acostem a les coves ja a la nit , podem trobar milers de ratpenats , la qual cosa , et fa agafar por .\nJo he anat a la nit i gairebé , podriem dir que els tenies de treure per poder pasar .\nSi trobo les fotografies que varem fer ja las portaré perqué pogueu veure lo macos que son de lluny , perqué de prop , no tant .\nHe fet les coves diverses vegades i he sortit acollonit de la quantitat que hi ha . Una nit varem sortir a correcuita per els milers que hi estaven volant per allà .\nPublicado por pepelú ( Josep Lluis ) en 4:11 9 comentarios:\nM'agradaría explicar-vos totes les escursions que es poden fer per el Pirineu (Aneto) i tot el seu voltant , ja que es una zona molt maca per caminar i fer escalada . Ara ,segons diuen , es pot pujar sense caminar gaire , ja que qualsevol vehicle 4X4 et deixa ben a prop . Jo he pujat 34 vegades , i m'ha costat molts anys poder fer-ho , perque no he tingut cotxe propi fins fa poc temps i he agafat moltes vegades el cotxe del meu germà fins a Benasc i un cop allà fer-me un fart de caminar fins a La Renclusa , que es d'on sortiem normalment per arribar a l'Aneto ( 3404 metres ). La darrera vegada que vaig pujar va ser amb el meu germà petit i un company de feina al que l'hi agradava molt caminar i fer montanya . Ara , diuen que pots pujar amb un tot-terreny , i estalviar-te la caminada que feiem abans ( sortiem de La Renclusa a les 5.30 i arribavem a les 10.30 a dalt de l'Aneto ) . ! Quan pugui portaré fotos que son molt maques i us agradaran !\nNosaltres varem portar una senyera catalana i la varem deixar ( A dalt de l'Aneto hi ha una creu gran i es pot deixar allà ) .\nPublicado por pepelú ( Josep Lluis ) en 4:59 7 comentarios:\nEtiquetas: Anècdotes, Muntanyes


Article de Joan Gironès i Sabaté sobre la seva vivència el 6 d'octubre de 1934 a Sant Just Desvern, publicat a la revista Vall de Verç l'1/10/1983\n05/10/2015 El fil roig\nEn aquesta ocasió́ valga resumir, lògicament a grans trets, les meves memòries viscudes dels fets del 6 d'octubre del 1934, dels fets esdevinguts al nostre poble (Sant Just Desvern) i a la ciutat de Barcelona.\nAl juny del 1934 l'ambient polític i social s'havia enrarit a Catalunya degut al pronunciament del Tribunal de Garanties contra la Llei de Contractes de Conreu, que havia estat aprovada pel Parlament català̀. Aquesta llei era del tot justa per a la defensa dels petits camperols i pagesos, i també́ es dirigia a aconseguir una major productivitat de la terra. No obstant, el govern centralista , defensant clarament els interessos dels terratinents i dels "señoritos" de l'alta burgesia, no la consideraren convenient.\nS'inicien els moviments polítics\nEl dia 5 d'octubre el descontentament popular es concretà amb les primeres accions polítiques. Uns quants santjustencs, afiliats a partits nacionalistes, ens presentàrem a un local del carrer Avinyó amb l’ànim de defensar les institucions catalanes, aleshores ben amenaçades pel govern dretà que estava dirigint l'Estat espanyol. Més tard ens traslladàrem a la Sala Mozart del carrer Canuda, on hi estiguérem fins a les dotze de la nit. L'inoblidable Daniel Cardona i Civit, que era el nostre cap, estigué́ allí́ dialogant amb diversos dirigents d'altres forces polítiques fins que, en veure que les coses no rutllaven , optà amb bon seny per fer-nos marxar de nou al poble com a simples ciutadans.\nAleshores, i en passar per la plaça de Catalunya, vaig veure a en Miquel Badia, d'Estat Català, en un cotxe descobert amb una metralladora recorrent els llocs estratègics de la ciutat.\nDe bon matí a la presó\nEl 6 d'octubre, el dia de l'aixecament popular, fou ben aviat nefast per a nosaltres donat que mentre estàvem passejant pel carrer Bonavista del nostre poble, arribà un autocar que s 'aturà allí́ mateix i del que baixaren uns quants soldats, un caporal i un veí́ d'Esplugues que el feren servir de xivato. Tot seguit ens detingueren als set, que érem dels dos pobles, i ens traslladaren al centre d'Esplugues. A l'endemà ens duren a la Model, havent passat primer pel correccional ; lloc petit i tètric on tot pres hi havia d'estar vint-i-quatre hores sense menjar ni dormir . Una vegada a la Model ens allotjaren en una gran sala perquè degut a la gran quantitat de detinguts (de 150 a 200) no hi havia lloc per encabir-los a tots . Durant l'estada a la presó ja poguérem dormir amb màrfega i manta, I amb tot el menjar que rebíem de fora formàrem una cooperativa, en la que no admetérem el xivato. El ranxo era repugnant fins al punt que un mati , com cada dia, ens serviren una espècie de llet amb cafè en el que a mi em tocà una sorpresa extra consistent en un ratolí. Recordo que un dia vingué el governador a passar revista als detinguts polítics preguntant-nos si teníem quelcom a declarar , fet que intentà aprofitar el delator per a fer mèrits i preveient, il·lús d 'ell, que el deixarien en llibertat.\nUn combat de boxa a la presó\nForça temps passàrem a la presó sense novetats fins el dia 1 de desembre en què es disputà el campionat del món de boxa entre Josep Gironès i el nord-americà̀ Freddie Miller, que guanyà al nostre compatriota. Animats pel combat, aquella nit, ens decidírem a fer-ne un dins la presó entre l'amic Bonet i jo, donat que ambdós teníem noció d'aquest esport. Certament passàrem una vetllada distreta, però en despertar-me vaig tenir la desagradable sorpresa de trobar la roba empapada de sang que m'havia sortit d'una vena del nas que se'm va rebentar . Degut a això em portaren a la infermeria, on hi vaig passar dos dies, i no m'hi vaig trobar gens bé entremig de mariques, criminals i altra gent .\nAl cap de pocs dies ens portaren a declarar per darrera vegada a la Generalitat , on davant el jutge un brigada em presentà una declaració amb una signatura meva que jo no havia fet. Per tal que jo ho acceptés em digué que si no ho feia perjudicaria greument en Joan Viladoms i d'altres.\nDesprés ens retornaren a la Model emmanillats i en cotxe descobert. Una setmana abans d'alliberar-nos a mi em trasllàdaren al vaixell Argentina, que junt amb l'Uruguai serviren de presó, i en el que estigueren empresonats part del govern i diputats catalans i dels mossos d'esquadra.\nLa meva estada allí fou millor que l'anterior a la Model donat que hi havia menjar més bo, més netedat, i dormíem en lliteres i podíem fins i tot passejar per la coberta del vaixell. El jutge militar que tinguérem fou el Sr. Lafuente i l’advocat el prestigiós Thió Rodés, gràcies a l 'ajut del gran santjustenc Gaspar Modolell i Jané. En arribar la vigília de Nadal ens deixaren per fi en llibertat sense càrrecs car no havíem comès cap delicte, i just en sortir del vaixell en Salvador Modolell m'esperava per a dur-me a Sant Just amb el seu cotxe, acabant així quasi quatre mesos de presó enmig de la revolta d'aquell octubre del 34.\nUn darrer homenatge\nNo voldria acabar l'article, però, sense retre un sentit i emocionat homenatge a tres grans patriotes que caigueren la matinada del 7 d'octubre defensant el Centre Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria (CADCI) de la Rambla de Santa Mònica n° 18, actualment el Fronton Colón. Aquests herois foren en Jaume Compte, condemnat el 1925 a mort pel complot de Garraf contra el rei d'Espanya, Amadeu Sardina i Manuel Gonzàlez Alba.\nAllò que hi ha darrere: La lluita contra l’ocupació\n«El Cambio» ataca de nou\nLa lluita per l'escola


La coberta de la rectoria de Sant Aniol d'Aguja ja està acabada - Garrotxa Digital\nMontagut i Oix - Publicat a les 11:42h\nComentaris tancats a La coberta de la rectoria de Sant Aniol d’Aguja ja està acabada\nPer als practicants del senderisme, la rectoria de Sant Aniol d’Aguja està una mica més a prop de tornar a servir de refugi: la coberta nova de l’edifici ja està acabada. Aquesta fase va finalitzar a mitjans de setembre. Ara falta dur a terme la resta de les obres de millora per què els Amics de Sant Aniol d’Aguja puguin tornar a posar en marxa aquest vell refugi, 40 anys després del seu tancament.\n– La rehabilitació del refugi de Sant Aniol d’Aguja avança amb bon peu i es preveu acabar la teulada de la nau central aquest mateix estiu\nL'esperat derbi gironí entre la Unió Esportiva Olot i el Peralada ha conclòs amb taules. Els vermells s'han endut un punt de la seva visita a la ciutat gironina en un duel molt intens i emocionant. El dirigent visitant, Albert Carbó, tornava a la que va…


Documentar per intervenir en obres patrimonials - Actualitat - COAATT\nDimecres, dia 13 de novembre, es va portar a terme el Seminari 2 del curs de Rehabilitació de Patrimoni que es desenvolupa al COAATT des de començaments d’octubre.\nAquest Seminari, coordinat pel COAATT i organitzat per l’ ICAC (Institut Català d’Arqueologia Clàssica), va acollir tècnics de diferents perfils professionals que intervenen en obres patrimonials de rehabilitació. L’objectiu de la jornada era que els ponents indiquessin quina és la documentació gràfica que creuen necessària, i que des dels seus coneixements poden aportar per poder realitzar una bona intervenció, i sobretot per a una millor coordinació entre les diferents persones que intervenen.\nVam poder comptar amb la presencia de Lluís González, del Servei de Patrimoni Arquitectònic de la Generalitat, com a representat de l’administració; amb Josep Maria Toldrà, arquitecte i professor de l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura de la URV; amb Ignasi Pastor, arqueòleg i president de l’Associació d’Arqueòlegs de Catalunya; amb Jërome Rouge, restaurador i amb Miquel Orellana, arquitecte que ha realitzat diversos projectes de rehabilitació d’obres patrimonials.\nLa jornada va començar amb una exposició de cadascun dels tècnics, on relataven com desenvolupen la documentació gràfica per portar a terme els projectes, i quins són els requeriments que tenen per poder interpretar la documentació que aporten la resta de col·laboradors. Les preguntes per part dels assistents que concloïen cada intervenció van dinamitzar la jornada esclarint alguns aspectes per tota la audiència.\nEn el tram final de la jornada es va obrir una taula rodona amb tots els representants, on van poder debatre el què i el perquè de la seva intervenció.\nCom a conclusió, el treball cooperatiu, que possiblement en un futur no gaire llunyà, passarà per la utilització d’eines BIM, que tot i que cada vegada estan més implementades, encara queda molt camí per què tots els tècnics en facin ús. Per altra banda, no renunciar als esboços fets a mà, que en funció de la perícia del dibuixant pot ser un dels elements mes clarificadors per interpretar d'on es ve i on es vol arribar. I sobre tot, valorar els coneixements i aportacions de cada perfil professional, que per portar a terme un treball amb èxit són imprescindibles.\nLa propera setmana ens retrobarem amb alguns d’aquests tècnics i la majoria d’assistents a la jornada “Diagnosi per a la imatge”.


Política de privacidad - Fotovol\nFOTOVOL, amb domicili a C. Dels Oms 10, Forallac 17111 (Girona), és responsable del tractament d’aquelles dades que es recullin o generin com a conseqüència de l’accés, ús i navegació dels Usuaris per la Web.\nTractament de dades i finalitats:\nLes dades que l’usuari inclogui al present lloc Web seran utilitzades per la millora de la seguretat i gestió de la Web; per dur a terme anàlisis de rellevància i utilització del lloc Web; per poder gestionar el pagament de quotes; per poder complir amb els fins propis del lloc Web; i quan així ho permeti la normativa aplicable, per informar als Usuaris sobre l’actualitat del lloc Web o del propi FOTOVOL.\nLes dades no seran comunicades a tercers excepte quan així ho requereixi una autoritat competent. No obstant, el lloc Web podrà utilitzar Cookies de terceres companyies de conformitat amb la Política de Cookies i el consentiment de l’usuari.\nProtecció de dades personals i imatge:\nL’usuari accepta que les dades facilitades en el curs de la seva navegació dintre el lloc Web, així com la informació complementària que hagi pogut facilitar en el seu context, passarà a formar part dels fitxers de titularitat de FOTOVOL.\nPer exercir els seus drets d’accés, cancel·lació, rectificació i oposició, l’usuari es pot dirigir per escrit a la direcció del FOTOVOL, o a la direcció de correu electrònic fotovol@fotovol.cat\nBase jurídica i retenció:\nLa base legal que permet a FOTOVOL a tractar les dades dels Usuaris és:\nL’accés i navegació voluntària dels usuaris\nLa sol·licitud pels usuaris de informació o serveis relacionats amb FOTOVOL.\nL’interès legítim en millorar la web, la seguretat i el seu funcionament,\nL’enviament d’informació d’actualitat de FOTOVOL, sempre que l’Usuari hagi prestat el seu consentiment o sigui d’interès legítim per FOTOVOL.\nLes dades recollides seran conservades fins l’extinció de les responsabilitats legals o contractuals que obliguessin a mantenir tals dades.\nL’Usuari pot exercir els drets d’accés, rectificació, supressió, oposició, limitació del tractament, quan corresponguin, respecte del tractament responsabilitat de FOTOVOL.\nTitular de www.fotovol.cat\nTitular: FOTOVOL SOLAR, S.L.\nDomicili: C. Dels Oms 10, Forallac 17111 (Girona)\n972 645 684\n621 256 810\n2021 ©FOTOVOL · Diseño Web: F/


Reproducció en directe del debat democràtic: mireu CNN gratis sense cable - Notícies\nPrincipal Notícies Reproducció en directe del debat democràtic: Com veure-ho gratuïtament a la CNN sense cable\nReproducció en directe del debat democràtic: Com veure-ho gratuïtament a la CNN sense cable\nBernie Sanders, Elizabeth Warren, Pete Buttigieg, Beto O'Rourke i Marianne Williamson són alguns dels candidats que passaran a l'escenari del debat aquesta nit.\nDeu demòcrates esperançats ho faran aquesta nit al tercer debat de les primàries presidencials del 2020 i el primer dels dos debats que tindran lloc al Detroit’s Fox Theatre aquesta setmana.\nEls dos líders destacats d’aquesta nit són els senadors Bernie Sanders de Vermont i Elizabeth Warren de Massachusetts, que continuaran fent tot el possible per dinamitzar l’ala progressista del partit, mentre que participants de segon nivell com Pete Buttigieg i Beto O'Rourke intenten apel·lar més al centre. Mentrestant, Marianne Williamson farà, ja se sap, les seves coses. Podeu consultar el programa complet del debat aquí .\nEl tercer debat democràtic és s’emetrà a la CNN aquesta nit (30 de juliol de 2019) a les 20 h. ET\nSi sou un cordó que vol reproduir-lo en directe al vostre ordinador, telèfon o televisor intel·ligent, tinc bones notícies: CNN aixecarà els seus salaris aquesta nit i permetrà als espectadors veure els debats gratuïtament. Això significa que podeu reproduir-lo sense subscripció per cable CNN.com , mitjançant les aplicacions mòbils iOS o Android de CNN, o mitjançant les aplicacions CNNgo per a Apple TV, Roku, Amazon Fire, Chromecast i Android TV.\nCom a alternativa, si voleu reproduir una cobertura addicional més enllà del debat, diversos serveis de transmissió ofereixen CNN com a part d’un paquet. Haureu de pagar-los, però és probable que obtingueu una prova gratuïta d’una setmana i que sigui fàcil de cancel·lar. Inclouen Sling TV , DirecTV Ara , YouTube TV , Hulu amb TV en directe , o PlayStation Vue .\nGaudeix dels focs artificials, tret que hagis estat ple de política. Aleshores, per descomptat, aneu al dia Ballar mares en canvi.\norigen del signe de pau\nspotify google home mini no gratis


Dia internacional per l’eradicació de les violències masclistes - Sabadell Informa!\nInici » Seccions » Opinió » Dia internacional per l’eradicació de les violències masclistes\n25 Novembre 2014 a 11:00\nPer l’eradicació de la violència masclista // Imatge del web izquierdaunidanerja.blogspot.com\nUn any més el 25 de novembre, torna a estar marcat a les nostres agendes per recordar, condemnar i denunciar les violències a què quotidianament estem sotmeses les dones, d’aquí i d’arreu del món.\nÉs un dia per fer visible la situació devastadora que nega a milions de dones el seu dret a viure una vida lliure de violències. Un dia per condemnar aquesta violència en totes i cadascuna de les seves cares i expressions i lluitar per eradica-la.\nSi mirem enrere, hi ha una llarga lluita contra la violència masclista que ens ha permès dotar-nos de lleis, de recursos i millores en l’atenció i l’abordatge professional. Però en aquests moments la manca alarmant de recursos, sumat als desequilibris territorials ho converteixen en eines insuficients i ineficaces.\nLa persistència de valors i actituds retrògrades, masclistes i patriarcals mantenen unes arrels profundes a la nostra societat i perpetuen les relacions desiguals entre dones i homes. El desmantellament de drets que està significant la crisi econòmica, les polítiques d’austeritat i les retallades en l’Estat del Benestar impliquen un retrocés en la llibertat i l’autonomia econòmica de les dones. Aquests danys estan precaritzant la vida de les dones i situen l’horitzó de l’eradicació de la violència masclista més lluny encara.\nSón claus les polítiques que posin l’accent en l’educació sexual i afectiva, en la lluita contra el sexisme, en la intervenció comunitària i en l’àmbit institucional, en els mitjans de comunicació i en la publicitat.\nMés enllà de l’actitud política reactiva, el camí cap a l’eradicació de la violència masclista, passa principalment per la prevenció. Tanmateix, la prevenció és avui en l’oblit institucional, a excepció d’alguns ajuntaments proactius i conscients del risc social d’abaixar la guàrdia.\nUn any més les dades tornen a ser motiu de reflexió i inquietud: 9 dones assassinades per violència masclista a Catalunya i 42 dones a l’Estat en el que portem d’any. A la nostra ciutat 851 dones han estat ateses, un 7,5% més que l’any passat, però el nombre de denúncies registre una davallada, que no suposa una millora sinó la poca tendència a entrar en processos judicials, doncs la crisi impedeix que algunes dones s’atreveixin a trencar amb els agressors, el que suposa encara una major invisibilitat. Xifres que tenen rostre, nom i cognoms, vides, que descriuen una xacra que no para de créixer i que esdevé una situació dramàtica que qüestiona els fonaments de la nostra democràcia.\nUn tema molt preocupant és l’augment de la violència en la població més jove, com alerten recents estudis, constaten una realitat inacceptable en qualsevol país democràtic. La violència en els adolescents és més sofisticada en la mesura que utilitzen les noves tecnologies i les xarxes socials. Aquests sistemes recents de comunicació influeixen en els patrons de conducta dels joves, que retrocedeixen en el valor de la igualtat i reprodueixen els vells estereotips: en què l’home domina i té el poder sobre la seva parella. Cal treballar amb el jovent i adolescents els valors en un pla d’igualtat: als centres, als esplais, a les entitats juvenils…, sobre els avantatges d’una societat solidària i igualitària entre els dos sexes. Cal tractar els temes sobre el masclisme i les relacions de parella, per incentivar la reflexió sobre com resoldre problemes en aquest àmbit de la vida, clau en el desenvolupament de la persona.\nPer tot això Dones amb Iniciativa –ICV, reiterem el nostre compromís ferm en la lluita contra la violència masclista, per tal de combatre-la i eradicar-la. Cal posar fre a aquesta situació alarmant.\nIncrementa la violència, intensifiquem la lluita!\nDones amb Iniciativa – ICV\n#25 de novembre #Dia Internacional contra la violència vers les dones #Dones amb Iniciativa #feminisme #ICV #violència de gènere\nMiguel Lorente presenta el seu nou llibre on qüestiona els rols tradicionals\nCerdanyola, compromesa amb l’eradicació de la violència vers les dones\nXerrada debat de Dones amb Iniciativa i Joves d’Esquerra Verda sobre la figura de la dona\nICV i Dones amb Iniciativa organitzen una xerrada al Casal Pere Quart\nDia internacional per l’eradicació de les violències masclistes http://t.co/5aT3m0DUUT @donesicv #sabadell\nRT @Sabadellinforma: Dia internacional per l’eradicació de les violències masclistes http://t.co/HpIQdIGBnn @icvsabadell #sabadell\nDia internacional per l’eradicació de les violències masclistes http://t.co/u51o5Iz9x3 #SI #Sabadell


INFOBBAA: Presentació Cartell de Sant Jordi 2017\nDivendres 21 d'abril a les 12h\nEl cartell d'engany forma part d'una nova política de la Universitat de Barcelona mitjançant la qual es vol donar suport a artistes emergents. D'aquesta manera, el cartell ha estat creat per un ex-alumne de la facultat de Belles Arts:\nHa mostrat el seu treball de forma individual a El Passadís (Gran Muelle, Barcelona 2015), a La Puntual (Are those ice creams or mountains?, Sant Cugat 2015) i a la Galeria Balaguer (Imitar el movimiento de un espejismo, 2016). Ha participat en exposicions colectives com Falla (Fundació Arranz Bravo, Barcelona), Grand Tour (Sant Andreu Contemporani) o The Visit (WdKA, Holanda). Ha estat en residencies artístiques com la Sandarbh Artist Residency (India, 2014) o Can Serrat (Catalunya, 2016). Va rebre la Beca de Creació Guasch Coranty 2013-2014. Ha publicat dos edicions, l'última d'elles becada por la Sala d’Art Jove (Un bosque cuyo incendio se ha extinguido, 2017).\nEl cartell representa una escena previsible de Sant Jordi, la entrega de la flor, passada pel filtre d'una espècie de psicodèlia científica. M'he inspirat en els dibuixos científics botànics per convertir la flor en un òrgan vagament erogen, voluptuós i alienígena, que allibera un material corrosiu a l'atmosfera. Els éssers estan inspirats en les descripcions de la novel·la “Los propios dioses” d'Isaac Asimov, en la que apareixen éssers d'un altre realitat la forma dels quals muta constantment, contraient-se i expandint-se, éssers que són tot impuls. En el moment de la proposta vaig fixar-me en els nombrosos cartells precedents i el meu es, inevitablement, una resposta a aquests.


Alpicat viu amb intensitat la Trobada de la Catxipanda amb un cap de setmana emmarcat dins la Diada Nacional de Catalunya — Ajuntament d'Alpicat\nAlpicat viu amb intensitat la Trobada de la Catxipanda amb un cap de setmana emmarcat dins la Diada Nacional de Catalunya\nSou a: Inici / Àrees / Festes / Alpicat viu amb intensitat la Trobada de la Catxipanda amb un cap de setmana emmarcat dins la Diada Nacional de Catalunya\nAlpicat ha viscut una nova edició de la Trobada de la Catxipanda, una tradició que s’emmarca dins els actes de celebració de la Diada Nacional de Catalunya i que enguany s’ha desenvolupat en dos jornades: el dissabte amb la Pujada al Tossal de la Corona i avui amb la Festa de la Catxipanda.\nPel que fa a la Pujada al Tossal, aquest any ha arribat a la seva 22a edició. A les 9 del vespre del dissabte, els participants estaven convocats al davant del Casal, des d’on va començar aquesta tradicional sortida a peu, consistent en una caminada verda amb motiu de la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura. En arribar a la Bassa dels Rovinals, es va dur a terme la pujada al Tossal per fer el canvi de l’estelada, mentre que a la baixada del Tossal, hi va haver entrepans i beguda per a tothom.\nLa segona part de la trobada ha arribat avui amb la Festa de la Catxipanda, una trobada gastronòmica que enguany ha arribat a la seva 35a edició i en què les diferents colles preparen aquest plat típic d’Alpicat, fet a base de conill, cargols, porc (costella i llonganissa), pebrot, tomàquet, albergínia i ceba.\nAquesta celebració s’ha fet durant tot el dia al Parc del Graó, on l’activitat ha començat amb un esmorzar per a tots els integrants de les colles. Al llarg del matí, la xaranga Xino Xano hi ha posat el toc musical, mentre que els més petits han pogut gaudir del parc infantil per la mainada Diver-Sió, amb inflables i toro mecànic, que s’ha instal·lat a les pistes cobertes. Havent dinat, al mateix indret, durant la tarda es podrà gaudir d’una actuació infantil a càrrec del grup Els Pepsicolen amb Pep Callau, de Pallassos Sense Fronteres.\nLa Trobada de la Catxipanda ha comptat amb l’organització de l’Ajuntament d’Alpicat amb la col·laboració de totes les colles, de l’Associació de Joves i de l’Associació Cultural de Dones.


Acceptació d'herència | VM Advocats\nEl fet que algú mori, no vol dir, necessàriament, que els hereus estiguin obligats a rebre allò, o la part que els hi correspongui, del que consta al testament.\nLes herències són mecanismes complexos que amaguen una sèrie d'obligacions que cal tenir en compte. Per això el procés d'acceptació d'herència és necessari perquè, de manera individual, lliure i voluntària, donem o no el nostre consentiment per rebre-la.\nCom diem, aquest acte d'acceptació no sols suposa passar a disposar dels drets que comporta l'herència, sinó també de les seves obligacions i deutes. A més, les herències solen anar destinades a més d'un hereu i acceptar-la és el primer pas per a repartir-la.\nHi ha diferents maneres d'acceptar una herència però s'ha de tenir en compte que en cap cas es podrà acceptar de forma parcial:\n- Acceptació pura i simple: en aquests casos els hereus es faran càrrec tant dels béns com dels deutes i obligacions.\n- Acceptació a benefici d'inventari: els hereus accepten els béns i deutes però aquests últims només fins a la quantitat que els béns els hi permetin cobrir. És a dir, no hauran de pagar res més del que han rebut.\nEn ambdós tipus d'acceptació és recomanable deixar per escrit de manera expressa la nostra voluntat, ja sigui en un document privat o en escriptura d'acceptació d'herència pública.


1,4 milions de persones han utilitzat les estacions de muntanya i els trens turístics del Grup FGC en el que va d'any\n328.601 persones han visitat les estacions de La Molina, Vall de Núria, Vallter 2000 i Port Ainé\nper Redacció 26/10/2017 12:00h\n1,4 milions de persones han utilitzat les estacions de muntanya i els trens turístics del Grup FGC enguany, segons ha informat la Generalitat. Hi ha hagut augments a les explotacions de Montserrat (26%), Vall de Núria (5%), Vallter 2000 (3%), Port Ainé (16%), el Tren del Ciment (22%) i el Tren dels Llacs (1% tren històric i 59% tren panoràmic). El cremallera i funiculars de Montserrat arriben al milió de viatgers a principis d'octubre, xifra que, segons el Govern, s'assolia tradicionalment al desembre. Concretament, 328.601 persones han visitat les estacions de La Molina, Vall de Núria, Vallter 2000 i Port Ainé mentre que 1.088.295 viatgers han fet ús del cremallera i els funiculars de Montserrat, el Tren del Ciment i el Tren dels Llacs. A La Molina, Vall de Núria i Vallter 2000 s'han dut a terme tota mena d'esdeveniments lúdics i esportius, com curses i competicions de bicicleta, trail running i proves d'ultrafons. La Molina ha tingut 43.324 visitants durant la temporada d'estiu, amb un increment del 14% de la utilització del telecabina.\nEl cremallera de Vall de Núria ha atret durant el 2017 un total de 276.788 viatgers un 5% més que l'any anterior. L'increment es dóna principalment en l'àmbit del turisme familiar de proximitat. Els ingressos derivats de les opcions d'allotjament que s'ofereixen han pujat un 4%. A Vallter 2000, amb 5.798 visitants, un 3% més, es destaca la remodelació del Telecabina que porta al Mirador de la Costa Brava que es va fer l'any 2015, que a parer del Govern manté una oferta de lleure «molt atractiva» per al territori. Port Ainé ha atret 2.691 visitants, un 16% més que la temporada anterior i es destaca el Parc Lúdic i d'Aventura, els itineraris de BTT i bicicleta de carretera i l'itinerari de la Corona del Pallars. A més, l'Hotel Port Ainé 2000 ha registrat un balanç positiu, amb un increment dels ingressos d'un 7%.\nD'altra banda, durant tot el 2017 el cremallera i els funiculars de Montserrat, el Tren del Ciment i el Tren dels Llacs han transportat 1.088.295 viatgers. A Montserrat, l'augment ha estat del 26% vist l'any passat, concretament 1.057.633 usuaris. El Tren dels Llacs i panoràmics ha tingut 7.289 usuaris, una ocupació del 99,41%, amb un increment de l'1% en el tren històric i del 59% en el panoràmic. La temporada finalitzarà aquest dissabte, 28 d'octubre. Finalment, el Tren del Ciment ha comptat amb 23.373 usuaris, un 22% més que l'any 2016. La temporada acabarà el diumenge, 19 de novembre.\nLa localitat del Segrià que estrenarà nova biblioteca\nAlpicat ampliarà les seves piscines i construirà un nou ajuntament


L’Ajuntament de la Seu envia una carta als propietaris de gossos de la ciutat recordant-los la importància de recollir els excrements dels animals de la via pública – Comarques de Ponent\nL’Ajuntament de la Seu envia una carta als propietaris de gossos de la ciutat recordant-los la importància de recollir els excrements dels animals de la via pública\nL’Ajuntament de la Seu d’Urgell ha fet arribar una carta als propietaris de gossos, que tenen inscrita la seva mascota al Cens d’Animals de Companyia de la Seu d’Urgell, amb l’objectiu d’agrair-los la responsabilitat que mostren a l’hora de mantenir nets els carrers, places i jardins de la ciutat. Concretament, aquesta carta agraeix explícitament al 90% de les persones propietàries de mascotes que realitzen correctament la recollida de caques dels seus animals. Aquesta xifra es pot calcular a través de diferents mesures de control, entre les quals hi ha les bosses que es reposen als expenedors destinats per aquest ús.\nTot i això, la carta també fa referència al 10% de veïns de la ciutat que té gos que “no cuida”, fet que suposa que cada dia apareguin un centenar d’excrements a la via pública. La carta també demana la col·laboració del 90% de propietaris cívics per tal que facin pedagogia a la resta de propietaris de mascotes. Això sí, de manera educada i civilitzada alhora d’adreçar-se als conciutadans que encara no fan prou bé la recollida d’excrements i indicant-los quina és la forma correcta.\nLa tinent d’Alcalde d’Atenció a les Persones i regidora de Participació Ciutadana, Anna Vives, afirma que “hem pogut constatar que un dels aspectes que més ens molesta, amb tota la lògica, és trobar excrements de gos quan caminem per carrers, places i jardins de la Seu. És per això que des de la comissió de civisme es va considerar positiu el fet de dedicar una iniciativa concreta a aquesta problemàtica”. Vives ha valorat com a extremadament significatives les dades que indiquen l’alt nombre de persones que, en aquest tema, fa la feina ben feta. “Sovint la mala conducta d’uns pocs fa que tinguem una visió distorsionada de la realitat” ha afegit, referint-se a què la majoria de ciutadans no té la percepció que tantes persones tinguin la consciència de recollir els excrements dels seus animals de companyia.\nLa carta s’emmarca en la campanya cívica ‘La Seu és casa teva. Cuida-la!’ que l’Ajuntament urgellenc va engegar a mitjans de l’any passat i que ja ha realitzat diferents accions públiques com l’estand de la Fira de Sant Ermengol, o la convocatòria del concurs de poemes de Sant Jordi per a escolars de la ciutat.


A les dones els agrada la barba? Vam preguntar als experts - Consells Per A La Neteja Masculina I Neteja Masculina\nA les dones els agrada la barba? Vam preguntar als experts\nHem arribat a la màxima barba? Ja no estem per sobre de tot el tema de la moda facial? Absolutament no. De fet, l’únic que hem acabat són preguntes sobre si hem assolit la barba màxima, que va passar de moda fa temps. La barba és més gruixuda, més sana i tan brillant com sempre. És una tendència que es nega a retallar-la.\nDe fet, a mesura que els homes moderns revisen i reconstrueixen el seu propi sentit de la masculinitat, la barba ha estat un signe constant d’orgull viril i robust. No només això, sinó que també s’ha convertit en un accessori de moda clau: els grans arbustos hipster; rostoll de disseny; creixement de caçadors-recol·lectors de tipus exterior; els ridículs bigotis Guinness Book of World Record; i barbes intel·ligents com a professors.\nMentre hi hagi homes, sobretot homes que no es poden molestar a afaitar-se, hi haurà barba. Però la gran pregunta és: a les dones els agrada la barba o no?\nNo és un simple sí o no, és clar, perquè una barba mai no és només una barba. Segons la ciència, pot ser un símbol de mascle alfa dominació, estat social i un mitjà per enviar senyals sexy (o si la barba és un embolic, poc sexy) als possibles pretendents.\nUn estudi del 2008 va obtenir 60 respostes de dones a cinc estils de pèl facial - Des d’afaitat net fins a difusió completa - i va trobar que els homes amb rostolls lleugers eren els més atractius, ja que eren possibles socis a curt i llarg termini. Les barbes completes, però, es van qualificar per maduresa social, capacitat de criança i per ser més masculines i agressives.\nUn estudi de la Universitat de Queensland el 2016 va tenir resultats similars. Coautor del doctor Barnaby Dixson, expert en ciències barbes, va mostrar imatges d’homes amb diverses etapes del pèl facial a més de 8.000 dones i fins i tot va manipular les imatges per fer que altres trets facials fossin més masculins o femenins. Una vegada més, el rostoll va ser el més atractiu en general i va tenir una puntuació molt alta per a les llançaments a curt termini, tot i que ple estils de barba es consideraven més atractius per a les relacions a llarg termini. També es va trobar que les barbes assenyalaven edat, estat i predomini.\nUn estudi anterior dirigit pel doctor Dixson va trobar el mateix: les restes pesades eren el més atractiu, però les barbes plenes marcaven caselles per a la salut i la salut dels pares. A més, com més pèl facial, més gran és el grau de masculinitat, especialment entre les dones en la fase fèrtil del seu cicle menstrual.\nTot sembla un noi senzill: rostoll per sexisme, barba plena per assentar-se i responsabilitat masculina. La ciència fins i tot ha demostrat que els pèls facials mostren força i estatus al regne animal.\nPerò a la vida real mai no és tan senzill. Hi ha hagut tota mena d’altres informes sobre com els homes amb barba són més propensos a ser masclistes, les barbes són més brutes que els lavabos i les barbes poden lluitar contra els bacteris, que són suficients per canviar la percepció de qualsevol dona sobre si la barba és sexy o no.\nPer esbrinar si haureu de buscar l'oli per a barba o el navalla hem enquestat algunes dones reals amb una àmplia gamma de qualificacions per dir-nos què en pensen de les barbes.\ncom comprar un bonic vestit\nEl Sex Blogger\nNoia a la xarxa\nFa deu anys hauria dit que les barbes m’apagaven realment, a causa de l’esgarrinxada i la preocupació de trobar una molla de pastisseria perduda durant un snog. Ara, però, la meva parella actual té barba, així que m’ha encantat.\nGeneralment prefereixo una barba curta, però, com a noia recta, les coses que sovint m’encenen són coses sobre els cossos dels nois que són radicalment diferents al meu: cabells d’estómac, barba, aquells cabells a l’esquena ... Suposo que es tracta menys del tipus de barba i més només del fet que té barba. En general, sóc un agnòstic de la barba: les barbes són atractives si tenen un noi sexy, terribles si adornen la cara d’un tipus horrible.\nPer obtenir més informació sobre la visita de Girl On The Net girlonthenet.com\nDoctora Becky Spelman\nLes barbes contra els homes no són només una característica sexual secundària, sinó també un símbol de maduresa masculina i, en un context patriarcal, d’autoritat. Alguns homes poden sentir-se atrets per la idea de fer-se barba plena perquè consideren que els fa semblar més autoritaris i que algunes dones s’atrauen per la imatge de l’home fort que projecten. Un home que presta molta atenció a la barba pel que fa a la preparació i la perruqueria pot estar intentant enviar un missatge.\nEl doctor Spelman és expert en relacions We-Vibe\nEn general, en primera atracció, realment no noto els pèls facials a menys que sigui una afirmació, com una barba afilada o una barba de Gandalf completa. El primer que noto és la manera com algú es porta a si mateix, i si em fa riure. Visualment, m'agrada un petit rostoll, que pot convertir un querubí amb cara de bebè en un playboy perillós i desgavellat. Però pot causar friccions no desitjades.\nCrec que un ideal per a mi és després d’uns dies, quan ha estat retallat amb el gra de manera que no sigui massa espinós i quedi pla i suau. Aleshores és perfecte: atrapa i manté l’olor d’un home, no em frotarà de manera equivocada i és suau i agradable d’acariciar. També tinc un fetitxe brut per als bigotis de disseny. M'encanta un home que experimenta amb el seu aspecte.\nmoda per a home més gran\nPer obtenir més informació sobre la visita de Charlie charliebond.com\nEncara no tinc el cap al voltant de tota la moda de la barba. Les barbes llargues em recorden als meus professors més grans de l’escola i no puc canviar aquesta associació. Estic tot per una mica de rostoll o per una barba molt curta (i vull dir molt curta), però pel que fa a una barba completa, és un no de mi! És un tòpic, però per treure una barba més llarga per estil, definitivament es veu millor tatuatges . Els barrets també solen tenir bon aspecte en els homes amb barba.\nPer obtenir més informació sobre la visita de Casey Estilisme Casey Paul\nTenir barba està bé, no tenir barba també està bé. Però les barbes amb tatuatges semblen actuar com una mena de representant de la personalitat a Tinder. No és un tret de personalitat interessant, només una cosa que surt del teu rostre. Els homes tenen sort perquè la barba pot amagar multitud de pecats relacionats amb la cara inferior (barbeta doble, barbeta feble). M’agradaria poder barbar-me.\nCrec que vam arribar a la màxima barba el 2016. Jo estava assegut en un restaurant de Brighton i aproximadament el 70% de la clientela masculina tenia barbes hipster de forma impecable. Si hi ha alguna cosa que ens diu el registre etnogràfic, és que hi ha una sèrie sorprenent de coses que els humans fan amb el seu cos i allò que la gent considera bonic. Les barbes, com moltes coses, poden ser signes sofisticats interpretats de maneres diferents, en funció del context i de la persona que el porti.\nDissenyar els cabells facials als homes marca la mateixa diferència que els cabells al cap i, tot i això, noto que la majoria dels nois no s’esforcen tant. Crec que un noi que té una bona preparació, inclosos els cabells facials, és atractiu perquè vol dir que s’esforça i també és un senyal que probablement es preocupa per la higiene personal.\nSens dubte, hi ha una cosa dolenta amb tots dos: massa descuidada i massa dissenyadora. Anar en qualsevol dels extrems és dolent. Amb barbes molt poc conservades, es corre el risc de semblar bruta, amb barbes molt dissenyades, es veu narcisista. Si hagués de comparar-ho amb alguna cosa, hauria de ser com fan les noies amb un aspecte de maquillatge sense maquillatge. Ha de ser la quantitat de treball que fa que sembli que gairebé no hi dediqueu cap feina.\nPer obtenir més informació sobre la visita a Harriet sugarcookie.com\nDoctora Paula Heath\nPersonalment, crec que la característica més important de la cara d’un home són els seus ulls, seguits de prop del somriure. Pel que fa a la barba, un home afaitat sempre és més atractiu. Si hagués de triar, definitivament seria una barba curta. Barbes llargues que associo amb el Pare Noel i els gnoms del jardí. El rostoll pot ser atractiu: Bradley Cooper i Mark Ruffalo ho porten bé, però òbviament provoca erupcions en rostolls i pot donar la impressió que la persona no s’ha rentat.\nPel que fa al que és més atractiu per a un home, les barbes no superen la classificació: coses com la personalitat, la fisicitat i la història del vot polític (!) Són més importants. Dit això, una bona barba a l’home adequat realment pot fer que s’enganxi (vegeu Paul Rudd i Chris Evans).\nPrefereixo rostoll o una barba curta, en lloc d’una barba gran i plena. Contura la cara i diu 'masculí', 'elegant' i 'accidentat', sense desviar-seRepartimentterritori. Igual que la roba, els cabells, les joies i qualsevol altra opció estètica que una persona pugui fer, les barbes canvien la manera de pensar sobre les persones. Aquestes coses tenen fortes associacions culturals, al cap i a la fi. Barba més llarga = associacions paternes. Afaitat net = saludable i juvenil. Goates = artistes i camioners. Pegat d'ànima = evitar.\nSegueix Stephanie endavant @Steph_Soh\ncom encaixar sabates furgonetes\ndesig d'aniversari de WhatsApp


Sandra Guaita es queda a les portes del Congrés | Canal Reus TV\nSandra Guaita es queda a les portes del Congrés\n23:25 - 28 abril 2019\nERC guanya les eleccions a la demarcació de Tarragona i aconsegueix dos diputats al Congrés. De la seva banda, el PSC es queda tan sols amb un representant a Madrid. La reusenca Sandra Guaita, que anava de número dos dels socialistes pel territori, de moment, no serà diputada.\nEsquerra Republicana de Catalunya ha guanyat, per primer cop, unes eleccions generals a la demarcació de Tarragona. Els republicans han aconseguit 110.000 vots, més de 20.000 més que el PSC, que ha quedat segon. Històricament havien estat els socialistes els que havien guanyat les eleccions al territori.\nDe fet, els republicans són els únics que han aconseguit dos diputats. En les darreres eleccions, les del 2016, els sis diputats tarragonins havien anat a parar a mans de cada un dels partits. PSC, PP, JxC, ERC, Cs i ECP havien aconseguit un representant a Madrid cadascun. En aquestes eleccions del 28A, ERC s'ha avançat, amb dos diputats, el segon, manllevat al PP, que s'ha quedat amb poc més del 5% dels vots emesos.\nSandra Guaita es quedarà a Reus\nLa reusenca Sandra Guaita, que anava de número dos pel PSC a les eleccions generals al Congrés, s'ha quedat finalment sense opció a ser escollida. Tot i que algunes enquestes apuntaven que els socialistes podien aconseguir els dos representants, finalment s'han quedat a pràcticament 12.000 vots d'assolir-lo. Tot i l'increment de vots respecte al 2016, quan en van aconseguir poc menys de 54.000, els més de 85.000 vots d'aquest diumenge no han estat suficients per incrementar la presència a Madrid dels socialistes.\nEls socialistes asseguren que la llei d'Ont no els ha beneficiat. Amb pràcticament el doble de vots que ECP, ambdós acabaran la nit electoral amb un sol diputat. Amb tot, a la seu del PSC a la plaça del Castell de Reus, els militants i simpatitzants han celebrat la victòria de Pedro Sánchez a l'Estat Espanyol. A més, consideren important la participació i la massiva mobilització per enfrontar els pròxims comicis, els de les municipals del 26M.\nA Cambrils, també ERC ha guanyat les eleccions. Amb més de 3.700 vots, per davant del PSC, que ha sumat poc menys de 3.300 vots. Cs ha estat la tercera força més votada, amb 2.800 vots. En Comú Podem ha sumat el 13% de vots, quan el 2016 van guanyar les eleccions. Els comuns han quedat per davant de JxCAT, amb 1.700 votants. VOX i el PP han sumat un miler de suports cadascun d'ells.\nD'altra banda, a Mont-roig del Camp, el PSC ha quedat per davant d'ERC per pocs vots. Els socialistes han sumat 1.110 vots, mentre que els republicans s'han quedat amb 1.078. Una situació molt similar a la que es va veure el 2016. Per sota ha quedat Cs, amb poc més de 900 suports.\nEn canvi, a Riudoms, també ERC ha quedat primera. Amb 1.180 vots, els republicans han superat àmpliament JxCAT, que ha quedat segon amb 854 recolzaments. Molt per sota, amb 479, el PSC ha quedat per davant de Cs i d'ECP.\nEn tots tres municipis, VOX ha quedat per davant del PP que, en línia amb la resta de Catalunya, és el gran damnificat de les eleccions del 28A.


Ara va de debó: Són les MEVES fotos!!!\nSón les MEVES fotos!!!\nDe sempre he fet fotos, moooooltes fotos. En tornar sempre de vacances, necessitava un pressupost per portar les fotos a la botiga a revelar. Ara em toca passar moltes hores davant l'ordinador per valorar quines passo a paper, perque encara que no hagin quedat bé les guardo, tot ho guardo.\nNo considero que sigui cap geni de la fotografia, ni tampoc sóc creativa, no ho he estat mai en res. L'art no és el meu fort.\nQuan faig fotos, simplement vull que allò que tinc al davant quedi com és, de vegades hi ha sorpreses i surten coses que no eren, però no és el meu objectiu. No les modifico amb programes de retoc ni res de tot això. Si faig una foto a una flor, vull que la flor quedi amb tots els seus detalls, que em pugui donar la meva càmera.\nAprofito els recursos que em dona la càmera i els filtres que puguin ajudar a fer que la foto final sigui el més fidel a la realitat.\nEls filtres que maten els brillos m'encanten i a sobre augmenten els contrastos.\nJo no miro per la pantalleta de la càmera dels altres per veure com els ha quedat la foto, miro si la meva m'agrada com m'ha quedat i si no és així no paro fins aconseguir el que vull. No les comparo amb les dels altres.\nNo m'agrada que s'em posin al costat per fer la mateixa foto que jo.\nSón les meves fotos, de vegades alguna queda una mica bé, en general queden psa. Com que sóc rara, el que a mi m'agrada com ha quedat no és el gust general, però són les meves fotos i jo els hi dono la meva visió.\nQuan penjo les fotos, és per ensenyar als altres allò que he vist i a mi m'ha agradat.\nmiii tesoro! Doncs ara copiaré totes les que facis quan hi sigui jo\nDoncs jo soc un negat en el tema de les fotos.\n5 de setembre de 2009 a les 20:24\nCom ets! Ja saps que vull dir.\nI jo, però això no vol dir res. Perquè són les teves fotos i expressen allò que tu vols.\nStriper no et creguis a la Joana que fa fotos molt xules i en sap, ja t'ho dic jo que en sap\n6 de setembre de 2009 a les 10:35\ni només faltaria! ;)\nFelicitats per les fotos\n6 de setembre de 2009 a les 19:14


Dilluns 16 de setembre, concentració a St Jaume\nConcentracions a la Plaça Sant Jaume\nNi un pas enrere! Eradicació de la violència vers les dones!\nAmb aquesta consigna iniciava l'acte la presidenta de la Plataforma, Montserrat Vilà Planas, denunciant els retrocessos en la lluita pels dret de les dones, i les conseqüències en el dia a dia que tenen per totes nosaltres.\nMés de 100 persones es van concentrar a la Plaça Sant Jaume de Barcelona el passat 16 de setembre per retre homenatge a les dones assassinades i a totes aquelles que cada dia pateixen qualsevol tipus de maltractament.\nVa ser un acte especialment emotiu pel record present de la companya Nancy Linares, assassinada només fa uns dies al barri de Sants, i molt propera a les companyes de Mujeres Pa'lante. Per aquest motiu, han volgut estar presents i llegir un comunicat en el seu record.\nLa companya Júlia Badal, va llegir un poema escrit per ella i dedicat a la Nancy i a totes aquelles dones que dia rere dia lluiten per sortir de la violència.


El so de la ràdio: a la caça de l’oient (Albert Cuesta)\nEl so de la ràdio: a la caça de l’oient\nEl so distintiu d’una emissora es tria en el moment de la seva creació i acostuma a mantenir-se estable al cap dels anys\nALBERT CUESTA 12/06/2015 20:34\nSi algun dia la Mònica Terribas assumís la conducció d’ El món a RAC1 o en Jordi Basté la d’ El matí de Catalunya Ràdio -només és una hipòtesi, no tinc cap informació privilegiada sobre aquesta qüestió-, les seves veus ens arribarien amb un so clarament diferent del que sentim als seus programes actuals. Cada emissora de ràdio té un so propi, tan característic que som capaços d’identificar-la quan explorem el dial de sintonia del receptor, encara que no coneguem la persona que parla o la cançó que sona en aquell precís moment. Aquest caràcter audible és fruit de diversos factors, des de l’acústica de l’estudi fins al tipus de micròfons, però molt especialment del tractament electrònic que s’aplica al so abans d’enviar-lo cap a l’emissió per antena o per internet, i que és comú a tots els programes i franges horàries de cada casa i sobre el qual els operadors de so de l’estudi no tenen cap control. Els responsables tècnics de tres emissores catalanes m’han explicat les seves receptes sonores.\nEl so distintiu d’una emissora es tria en el moment de la seva creació i acostuma a mantenir-se estable al cap dels anys. L’objectiu que es busca depèn del tipus de programació: no és el mateix una emissora generalista, en què domina la paraula, que una de tipus musical, i dins d’aquest àmbit són molt diferents Catalunya Música, especialitzada en clàssica i que busca sonar completament neutra, que FlaixFM, dedicada al dance i clarament agressiva. Joan Francesc Castelló, cap de manteniment tècnic de les emissores de la Generalitat, explica a l’ARA que tant a Catalunya Ràdio com a Catalunya Informació es persegueix sobretot que el so sigui intel·ligible en qualsevol tipus de receptor, des del transistor de la cuina fins a la ràdio de butxaca que s’escolta amb auriculars a la grada de l’estadi. David Marca, director tècnic de les emissores del Grupo Godó, té el mateix objectiu en el cas de RAC1. Els dos especialistes també coincideixen a donar una gran importància al so tal com se sent dins d’un cotxe, fins al punt que, segons Marca, “si sona bé al cotxe, sonarà bé amb qualsevol altre aparell”.\nPràcticament totes les emissores d’aquí tracten l’àudio que surt de l’estudi abans d’emetre’l amb processadors de la marca nord-americana Orban, la referència mundial en aquest sector. En algunes emissores encara hi ha els primers equips analògics, que ofereixen una varietat limitada d’ajustos, mentre que les més recents tenen només els models digitals més nous, amb possibilitats de configuració gairebé infinites. Amb aquesta mena d’aparells, els tècnics poden regular aspectes com l’equalització -l’equilibri relatiu entre bandes de freqüència, que dóna més o menys pes als sons aguts, mitjans o greus-, i la separació estereofònica entre el canal esquerre i el dret -accentuant o restringint la de la música original-. Tanmateix, en les emissores de més audiència aquests factors es modifiquen més aviat poc. En canvi, els paràmetres que resulten més crucials són els que afecten la dinàmica, la diferència entre els sons més forts i els més febles d’un programa. Totes les emissores generalistes, i sobretot les musicals, persegueixen que el seu so estigui sempre present per captar l’oient que passa accidentalment per la seva freqüència quan explora el dial del receptor. Això s’aconsegueix comprimint la dinàmica original amb el processador d’àudio, elevant el nivell dels sons més febles, i ha portat a veritables guerres de sonoritat entre emissores. L’altre paràmetre crucial per al so que sentim és el limitador, que, perquè el nivell general del so pugui ser més alt, retalla els pics que superen el màxim absolut per sobre del qual l’emissora de FM envairia la banda de freqüències veïna, cosa que suposa una infracció de la llei.\nCada especialista combina aquests factors per aconseguir el seu so característic, tenint en compte que un excés de processament pot ser perjudicial perquè produeix fatiga auditiva (la ràdio parlada s’escolta durant molta estona seguida, i si rebés el mateix tractament que la música dance acabaríem canviant d’emissora abans d’un quart d’hora) i perquè introdueix retard (això complica el desig dels conductors de la majoria dels programes, que prefereixen escoltar pels auriculars el so processat, tal com arriba als oients, i no l’original, tal com surt de l’estudi). En tot cas, Jordi Bartomeus, de Barcelona FM, considera que “els enginyers de mescles dels discos es posarien les mans al cap si sentissin com sonen en algunes ràdios les seves creacions”.\nDe tota manera, els processadors d’àudio no ho són tot en el so d’una emissora. També es veu afectat per factors físics: l’estudi 1 de Catalunya Ràdio, on es produeixen la gran majoria d’hores de programació del canal, és relativament petit i té grans finestrals de cara al carrer, i encara que estan ben aïllats cal anar en compte de no captar el trànsit de la Diagonal. A RAC1, a l’altra banda de Francesc Macià, no tenen aquest problema perquè són en una quinzena planta, però l’estudi principal és més ampli i té molt vidre, que el fa més reverberant, a diferència dels locutoris d’estil clàssic com el de Barcelona FM, emmoquetat per aconseguir un so més esmorteït que cal compensar electrònicament. I, finalment, el so de les ràdios parlades depèn en gran mesura dels micròfons: Catalunya Ràdio i RAC1 fan servir el mateix tipus, relativament antic: el model 441 de la marca alemanya Sennheiser, del qual destaquen la qualitat dels greus. Curiosament, en els dos casos el tenen configurat en la modalitat de captació de música, i no en la de veu, com seria previsible. I hi ha una excepció: Mònica Terribas condueix El matí de Catalunya Ràdio amb un micròfon sense fil que permet que es mogui per l’estudi i adreçar-se als entrevistats sense haver d’estar encarada a la taula.


El verd és un color llum primari: VOLUMS EN UNA ESCALA\nUn dels primers treballs que vam fer a Dibuix de 2n de Batxillerat, després de les avaluacions inicials, va ser l'exercici de selectivitat que consistia en dibuixar 4 volums (cilindre, con, esfera i cub) en quatre graons. És una activitat de selectivitat que vam fer després de repassar els volums bàsics a nivell teòric. Aquest exercici, que va durar 2 hores i es va fer de memòria/ imaginació, em va servir per comprovar el nivell amb què els nostres alumnes pujaven a 2n de bat, i per començar a detectar errors que s'hauran de treballar al llarg del curs. La creativitat, la personalitat, la qualitat tècnica no serveixen de res si no es poden demostrar en un treball en un temps limitat. L'objectiu d'aquest 2n curs doncs, és preparar a tot aquest alumnat que ja puja amb un gran potencial creatiu a que sigui eficaç en una prova que no pot durar més d'una hora i mitja. S'aprofundiran en alguns temes però es donaran pautes per a perdre la por en solucionar un repte de dibuix sota pressió. Cada alumne/a haurà de treure el millor de sí, preparar estratègies creatives adequades, i aplicar-les de forma eficaç. Al principi del trimestre començarem amb un ritme més pausat, i cap a finals, els treballs cada cop tindran una temporització més curta per tal d'anar afinant la creativitat en un temps limitat. Tots els dibuixos han estat fets amb carbonet sobre paper Basik 50x70:\nPublicat per montse martinez a 12:33


Obertes les inscripcions de la XII CAMINADA POPULAR COLLBATO: | 4000peus Associació Excursionista Collbató\n← Ultima sortida abans de vacances\nObertes les inscripcions de la XII CAMINADA POPULAR COLLBATO:\nPosted on 4 Agost 2019\tby 4000peus\nJa estan obertes les inscripcions per la Caminada Popular de 4000peus!!\nAquest 2019 es celebrarà la dotzena edició de la Caminada Popular Collbató, organitzada per 4000PEUS. Com cada any, us convidem a participar-hi en aquesta caminada popular, que es realitzarà el dia 6 d’octubre.\nJa comença a ser aquesta una caminada veterana, en la que bona de part de collbatonines i collbatonins hi posem el nostre entusiasme any rere any per que sigui un èxit. Agrair també a les entitats que col·laboren, Patronat de la Muntanya de Montserrat, FEEC, però sobretot a l’Ajuntament de Collbató, ja que sense el seu suport la caminada no seria possible.\nLes inscripcions es poden fer on-line A PARTIR DEL 3 DE SETEMBRE i fins al dia abans de la caminada, o fins a arribar al límit de 400 participants. Es poden fer a través d’aquest\nVegeu fotos de la XI Caminada:


Les Crèdit Andorrà GSeries 2021, finalitzen amb excel·lents sensacions\nPep Codinach: “El més sincer agraïment als quals, any rere any, fan possible aquest esdeveniment”.\nTampoc va haver-hi sorpreses en la jornada final de les GSeries 2021. Els pilots del GIAND número 21, José “Cohete” SUarez i Gil Membrado, van complir amb les expectatives previstes i van pujar al podi del Circuit Andorra com a campió i subcampió del certamen de pilotatge sobre gel que es va disputar, un any més, en les instal·lacions del Port d’Envalira.\nEl que també va seguir el guió previst va ser Nil Solans. El campió del JWRC 2017, va aconseguir el seu segon triomf consecutiu i es va situar en la tercera posició del podi final de les GSeries 2021.\nEn aquesta G4, els GIAND de PCR Sport també van comptar amb pilots de nivell internacional que van voler provar alguns i repetir uns altres, la diversió que suposa pilotar un vehicle d’aquestes característiques sobre una pista gelada.\nEntre els quals van estar per primera vegada al volant d’un GIAND, cal destacar l’expilot de Fórmula 1 i primer espanyol a vèncer en les 24 hores de Le Mans, Marc Gené. Entre els quals van repetir esmentar el copi dakarià, Mathieu Baumel que, després de tenir una primera experiència en la G3, no va dubtar a buscar una plaça per al meeting final d’aquestes GSeries.\nEn aquesta ocasió, la climatologia va estar al costat dels organitzadors malgrat els dubtes que es van plantejar en el moment d’iniciar el meeting.\nQuant al recorregut esmentar que, enguany, els presents en el traçat andorrà no han pogut viure en directe les, encara més espectaculars, evolucions dels GIAND quan es disputa el traçat del Circuit Andorra en sentit contrari.\nLa seguretat dels pilots i la integritat dels vehicles van ser motius més que suficients per a descartar el traçat esmentat.\nNil Solans segon triomf en les Crèdit Andorrà GSeries 2021.\nNil va fer un punt i seguit a la seva actuació de la setmana passada i va tornar a aconseguir el ple de puntuació en una G4 espectacular. Va vèncer en totes les seves sortides a la pista deixant sense opcions als seus rivals que, amb tot tenien, plaça assegurada en el calaix més alt del podi del campionat.\n“Cohete” Suarez va complir sense massa problemes mentre que el que va haver de “treballar” fins al final per a fer ple de podis en aquestes GSeries, va ser Gil Membrado. Superar a Jan Solans en l’última volta de l’última final de la temporada va ser decisiu.\nClassificació Crèdit Andorrà GSeries 2021 - GIAND G4\nPep Codinach, absent en els dos últims meetings del Circuit Andorra, es va mostrar molt agraït als organitzadors de l’esdeveniment, als pilots que van confiar en el seu equip i, per descomptat, al seu equip que va saber cobrir amb nota la seva obligada absència. Aquestes van ser les seves paraules: Crec que les GSeries 2021 han estat tot un èxit sobretot si tenim en compte en les condicions extraesportives amb les quals s’han disputat. M’agradaria donar les gràcies a totes les persones i entitats que, any rere any, fan possible que aquest certamen es continuï celebrant. No m’atreveixo a nomenar-les perquè no m’agradaria deixar-me en el tinter, de manera involuntària, a ningú.\nTambé el meu reconeixement per a tots els pilots que s’han situat en l’habitacle d’un GIAND, incloc tant als que fa molts anys que confien en nosaltres i als quals hem tingut el gust de conèixer aquesta temporada. A tots gràcies.\nI finalment, donar un especial agraïment a l’equip tècnic de PCR Sport que una vegada més s’han esforçat al màxim perquè tots els vehicles poguessin sortir a pista en l’horari previst.\nNo hi ha dubte que, en el que depengui de PCR Sport, l’any pròxim (Crèdit Andorrà GSeries 2022) més i millor.


\tHi ha més coses sobre Bling Empire i House of Ho que els boges asiàtics bojos - Hollywood\nqui és l'autor de 13 raons per les quals\nés blac chyna encara amb rob\nquins són els empaquetadors en pitch perfect 2\nHi ha més coses sobre Bling Empire i House of Ho que els boges asiàtics bojos\nUna escena de Casa d'Ho .Cortesia de HBO Max.\nQuan Crazy Rich Asians es va estrenar el 2018, en gran mesura que va ser la primera pel·lícula d'estudi nord-americana en més d'una dècada a aparèixer un gran conjunt d'actors asiàtics i asiàtics americans —Va ser anunciat com un triomf de la representació. Aquest hivern es van llançar dos nous reality shows que segueixen sense parar el seu llegat: HBO Max’s Casa d'Ho (que va debutar al desembre) i la de Netflix Imperi Bling (que va debutar al gener). Tots dos presenten bates de disseny, avions privats i una obsessió per Champagne; Imperi Bling Les cartes del títol fins i tot semblen copiar-se Crazy Rich Asians ’Tipografia.\nLes seves mostres de riquesa van més enllà d’exposicions paulatòries per incloure un xaman, un endeví, ingredients per a sopes que costen més que el lloguer de la majoria de persones i una màquina d’estrenyir els músculs que us pot donar un orgasme. I si bé els membres del repartiment de les dues sèries han dit que van participar perquè volen augmentar la visibilitat asiàtica als mitjans de comunicació: Christine Chiu i Kelly Mi Li de Imperi Bling també serveixen com a productors: el seu enfocament en persones amb riquesa desorbitada representa el risc de reforçar els estereotips nocius.\nPer poc profunds que semblin aquests espectacles, no són simples exercicis de vapor. Els seus repartiments els tracten com un front per a exploracions més profundes de la cultura asiàtica i asiàtica americana. I potser encara més important, tots dos Imperi Bling i Casa d'Ho són més mitjans que finalitat: un parell de passes cap a l’objectiu d’una representació adequada i un futur on els mitjans mostren una gamma d’experiències asiàtiques més enllà dels immigrants amb èxit salvatge o amb problemes.\nA la superfície, Casa d'Ho L’objectiu és mostrar la història d’èxit dels somnis americans de la família Ho. Patriarca i matriarca Soldats i Tonalitat, OMS aparentment pensat aquesta sèrie seria un documental sobre l’assoliment d’aquest somni americà, va escapar de Vietnam en un vaixell adquirit per connexions familiars, i després es va obrir camí des de feines com a auxiliar de gasolina i menjadora fins a posseir la seva pròpia botiga de conveniència, després un supermercat, i després fer grans ofertes de béns immobles i co-propietària del Southwestern National Bank de Texas. La parella és orgullosa dels nord-americans, tant que nomenen els seus fills Washington i Reagan ; els néts han continuat amb aquesta tradició presidencial Roosevelt , Lincoln , Kennedy , Truman, i McKinley .\nCasa d'Ho està ple d’escenes de compres, inclosa una en què Washington distingeix les antigues marques de diners en un pis de grans magatzems. Però també aprofundeix en les lluites per seguir les tradicions asiàtiques. Tant Washington com la seva germana, Judy , se senten restringits per les expectatives dels seus pares. Washington espera que li expliquin per fer-se càrrec de l’empresa familiar, però està assetjat per l’alcoholisme; La Judy s’acaba de divorciar. Tots dos són tabús de la cultura tradicional vietnamita.\nNo obstant això, és la dona de Washington, Lesley , en qui confia Binh. Lesley prové d’una família vietnamita més conservadora —recorda que va portar fruita com a regal quan va conèixer Binh i Hue per primera vegada, com és tradicional—, i es fa a si mateixa, treballant a temps complet com a farmacèutica. En una escena de compres, comenta sobre com Judy mai no va al punt de venda; Washington continua punxant-la per ser frugal. Tot i això, és per això que els pares de Washington pensen molt en Lesley: és la filla obedient que pot barallar el seu desconegut fill gran. Els descendents de primera generació estan atrapats en una tensió constant entre la seva educació liberal nord-americana i les seves obligacions filials vietnamites.\nUna escena de Imperi Bling .Cortesia de Netflix.\nImperi Bling protagonitza un repartiment que té una riquesa nova i antiga. A l’estrena, Chiu, propietària de Beverly Hills Plastic Surgery amb el seu marit Gabriel Chiu , apaga Rodeo Drive per un sopar de cap d'any xinès; al mateix episodi, el drama és fabricat per Chiu’s que porta un Louis Vuitton joies fines collaret que hereva d'armes i de defensa Anna Shay també posseeix. Però aquests problemes de gent rica tornen a ser un reclam per al canvi. En un altre lloc de la sèrie, model Kevin Kreider busca els seus pares biològics; DJ Kim Lee busca el seu pare allunyat; els Chius decideixen si intenten un segon fill; l’inversor tecnològic Mi Li navega per la seva relació tòxica amb un antic Power Ranger; Hereu immobiliari de Singapur Kane Lim es pregunta si el tornaran a cridar per dirigir l’imperi de la seva família; hereva de mezclilla i antiga estrella del pop Cherie Chan plora la recent mort de la seva mare quan s’acosta al naixement del seu fill.\nAl valor real, aquests espectacles són sobre asiàtics que estan fent un bon rendiment econòmic. Però reduir-los únicament a aquesta definició perpetua el model de mite minoritari —Que els asiàtics americans són ciutadans excepcionals que han trobat maneres d’assimilar-se a la societat nord-americana. La idea va començar com a propaganda nord-americana per apaivagar les relacions amb els països asiàtics i com un home de palla per al generalitzat racisme dels EUA; és un mite perquè hi ha una àmplia gamma d'immigrants asiàtics, amb una àmplia gamma d'experiències semblants.\nEls subtils trets asiàtics grup a Facebook , que compta amb més d'1,9 milions de membres, ha estat debatent si aquests espectacles són netament positius per a la representació. Els repartiments d’ambdós Casa d'Ho i Imperi Bling també s’hi han implicat, tant relacionant-se amb els comentaristes com promovent activament els seus espectacles al grup. Quan Casa d'Ho caigut, Washington va publicar el seu tràiler amb el títol Let's get asians into the mainstream together! De tant en tant, se sap que Kreider apareixia al grup per combatre els comentaris negatius sobre aquest tema Imperi Bling .\nEls que es dolen d’aquestes sèries els acomiaden per ser alhora reality shows i facsímils de Crazy Rich Asians 'Premissa, preocupant-se per desfer tots els progressos aconseguits en el camp de la representació asiàtica en els darrers anys. Però això també és un vestigi del mite minoritari model: els asiàtics han de ser bons, en tots els sentits de la paraula. La veritable representació només s'aconseguirà quan es mostrin tots els aspectes del que és ser asiàtic als mitjans de comunicació. No totes les històries sobre els asiàtics, ni cap minoria, realment, han de tractar-se de lluita. Per què no hauríem d’aconseguir també l’oportunitat de degradar-nos a nosaltres mateixos?\nHi ha una demanda evident d’aquest tipus d’espectacles: Imperi Bling és actualment un dels Els 10 millors originals vistos per Netflix . En un món just, només seria el principi. Les xarxes i les plataformes de transmissió haurien de convertir-se en un asiàtic Dinastia dels ànecs i un asiàtic Jersey Shore ; ens haurien de donar un asiàtic Llicenciat i Soltera ; necessiten produir comèdies de lloc amb repartiments asiàtics majoritaris que no són res, i sèries de comèdia-drama amb repartiments asiàtics majoritaris persones generalment desagradables . Ens haurien de donar una temporada més o la 19 de Casa d'Ho i Imperi Bling també. Jo, i milions més, els observaré a tots.\nOn mirar Casa d'Ho: Impulsat perNomés mira On mirar Imperi Bling: Impulsat perNomés mira\n- Stanley Tucci a La seva història d’amor Amb Colin Firth\n- Per què no podem deixar que els executius dels mitjans de comunicació recompensin els premis de Trump?\n- La història oculta del còctel Mary Pickford\n- Gràcies, Leslie Jones, per fer que les notícies se sentin suportables\n- Portada: L’encantadora Billie Eilish\n- Un complet Guia per a principiants a WandaVision\n- Gillian Anderson trenca la seva carrera professional, des de Els fitxers X. a La Corona\n- De l’Arxiu : Douglas Fairbanks Jr. al Reial Mary Pickford


Ricky i Arturo formaran part de la plantilla de la Pobla a Tercera Divisió\nLa plantilla del CF Pobla de Mafumet canviarà molt respecte a la de la temporada 2015-16.\nEl davanter i el central provenen del juvenil A del Nàstic i són dos dels futbolistes amb més projecció de la província de Tarragona\nActualitzada 30/05/2016 a les 21:56\nEl descens del CF Pobla de Mafumet a Tercera Divisió no està paït del tot. Encara cou el fet d’haver estat només una temporada a Segona Divisió B, encara que la campanya realitzada pels pobletans no ha estat dolenta del tot. Era la primera vegada que el filial del Nàstic treia el cap a la categoria de bronze, i no va ser fins a la darrera jornada del campionat lliguer quan es va consumar el seu descens, amb què les opcions de permanència es van mantenir fins el final.\nAra, però, el que toca no és una altra cosa que aixecar el cap, llepar-se les ferides i començar a preparar un nou projecte il·lusionant i capaç d’ajudar a competir a l’equip amb suficient autoritat com per tornar a intentar l’ascens a Segona B. Encara no està decidit si Martín Posse serà l’entrenador o no, encara que des del club pobletà i des del Nàstic consideren que l’argentí és la persona més adequada i que ha de ser ell l’encarregat de tornar a situar a la Pobla a l’elit.\nDe moment, la direcció esportiva de la Pobla i del Nàstic estan començant a fer moviments, encara que no són prou sòlids com per anunciar fitxatges, baixes o renovacions. El que sí està clar és que hi haurà jugadors de la pedrera que pujaran al primer equip de la Pobla, concretament futbolistes del juvenil A del Nàstic.\nSegons ha pogut saber aquest diari, són dos els jugadors que tindran fitxa amb el quadre pobletà. Un d’ells és Ricky, davanter centre que ha explotat aquesta temporada com a màxim realitzador de la Divisió d’Honor amb el Nàstic, i Arturo, central que ofereix moltes garanties i que pot ser un jugador important a Tercera Divisió.\nRicky ha signat una temporada brillant i, després de finalitzar la seva etapa al Nàstic a la Divisió d’Honor, va marxar cedit al CD La Floresta, també a l’equip juvenil, per ajudar-lo en aquesta recta final de temporada, aconseguint marcar entre dos i tres gols per partit, això sí, en una categoria inferior.\nPer la seva banda, Arturo ha estat lesionat algun temps, però la confiança en ell és màxima, i començarà amb els pobletans per tornar a agafar ritme de partits. La seva presència a la plantilla està assegurada, i aquestes dues incorporacions anirien en la línia del que ha comentat darrerament el director esportiu del Nàstic, un Emilio Viqueira que aposta per una Pobla amb jugadors sub-23, de manera que el club es veurà obligat a rejovenir un equip que comptava amb molts futbolistes que no estaven dins d’aquest rang d’edat.\nEl màxim mandatari de la Pobla, Josep Mir, encara s’ha de reunir amb la direcció esportiva per prendre les decisions importants de cara a la pròxima temporada, una trobada que es podria produir la setmana vinent, ja que ara mateix tots els esforços al Nàstic estan centrats en l’ascens del primer equip grana a la màxima categoria del futbol espanyol.


La CUP vol convertir el Parlament en un espai de lluita - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 29 de Gener de 2019. 17:06h.\nCarles Riera: “No podem viure en un Estat d’excepció i que les institucions funcionin amb normalitat”\nDiputats de la CUP, en una imatge d'arxiu\nLa CUP es proposa traslladar les mobilitzacions del carrer a les institucions per convertir el Parlament “en un espai de lluita” contra la “repressió de l’Estat” i pressionar el Govern perquè adopti la via unilateral.\n“No només és una confrontació contra l’Estat, sinó també és una pressió sobre les mateixes institucions catalanes perquè avancin en un camí de sobirania i d’autodeterminació que només pot ser per la via unilateral”, ha assegurat el diputat de la formació antisistema, Carles Riera, en roda de premsa al Parlament.\nRiera ha donat ple suport a la vaga general que la Intersindical CSC ha convocat per a la primera setmana de febrer, coincidint amb l’inici del judici de l’1-O, perquè “ens referma en allò pel que se’ns jutja: el dret a l’autodeterminació”. La voluntat dels antisistema és convertir els plens i l’activitat parlamentària en “jornades i diades de lluita”.\n“No podem viure en un Estat d’excepció, de judici a presos polítics, i que les institucions funcionin amb normalitat mentre als carrers hi ha mobilitzacions i vaga general”, ha reblat el diputat de la CUP. També ha emplaçat al Govern a fer “gestos de sobirania” que vagin més enllà de “declaracions simbòliques”.\nLa formació anticapitalista, per altra banda, ha demanat a l’independentisme que aprovi “uns Pressupostos de sobirania”. “No és el moment de batallar per uns Pressupostos autonòmics”, ha considerat Riera.\nCUP, Parlament, Carles Riera\nArtadi qüestiona el Suprem\n#13 Soloesmiopinion, Tabarnia, 29/01/2019 - 22:49\nQualsevol cosa mentres no sigui convertir-ho en un espai de feina.\n#12 Asensio, Vilaseca, 29/01/2019 - 21:48\nEspérate, que falta poco para que entre VOX en las instituciones catalanas y verás como nos vamos a reír.\n#11 Josep, Barcelona, 29/01/2019 - 20:30\n“Espacio de ducha”??, les vendría bien todo el día que van con el brazo arriba, quina pudor\n#10 Vikander , Cornellá , 29/01/2019 - 20:21\nAu va, noies, la arenga ultranacionalista e inútil de la semana ya la habéis soltado, feina feta.\nAra, cap a casa i a anar pensant en quina nova estupidesa inútil prepareu per la setmana que ve.\n#9 teruel existe, BCN, 29/01/2019 - 19:28\nNo són diputats de veritat, això és una reelaboració d'un numeret molt celebrat dels Monty Python. La CUP no existeix, no és possible en cap part del món una cosa així que no sigui una broma.