La reconciliació, històries trellat-i-folles Bloc de Vicent Llémena i Jambet: Tots som responsables\n“Qui estiga lliure de culpa que llance la primera pedra”, sí, hui no vos parlaré dels crims del nazisme ni dels dels republicans espanyols ni de Franco, sinó d'una xarcuteria en què vaig treballar.\nJo vaig treballar a la xarcuteria de Mercadona tallant pernils, embotits, etcètera, però no tot era tallar i vendre'ls, malgrat que jo no cobrava directament els productes venuts havia de fer coses, respectar ordres que eren d'allò més desagradables, com ara “clavar-li” a una pobre vella o jove, tant se'm feia, una tallada de pernil mostosa, per tindre-la dos o més dies facturada.\nVal a dir com dirien els podemites i altres maniqueus, que jo era un manat, un pobre assalariat al comandament d'un cap glotó de diners, golafre. No, jo era Vicent i feia això perquè jo ho volia fer, sí, em podreu dir que jo no tenia una altra opció i, vos contestaré, sí, i tant que la tenia, ¡jo era lliure! ¡jo sóc lliure!\nCada ordre té un graó que s'ajunta amb un altre graó, l'ordre final venia del mercat financer i aquest d'eixe jove o vell que demana un quilo de creïlles o un ordinador, jo no vaig tindre els collons a ser jo, no vaig tindre valor per a separar el meu graó del que l'amo o cap em donava i oferia.\nTots som lliures, perquè al cap i a la fi, perdem o conservem la nostra faena sempre hi ha una tapadoreta per a cada cassoleta, que és el que sàviament diuen els vells del meu barri, i és així si fem el que volem, si som sincers i amants de nosaltres i amb nosaltres mateixos, no, no m'haguera mort de fam, perquè en el darrer cas haguera depès de la voluntat de Déu.\nNo, no vull un referèndum per a Catalunya, vull anomenar al meu país, lliure d'influències culturals castellanes i catalanes com a Comunitat Valenciana dins d'Espanya, sí, defense al mascle, els sindicats, la desglobalització, la llengua de mon pare, perquè sé que hom és valent o no s'és.\nPublicat per Vicent Llémena i Jambet a 14:41\nEndocontrol dels quatre més un discursos humans\nLa paraula és l'assassina de la cosa. Jacques Laca...\nEl part. Espanya, una solució mundial i oberta\nPunt d'inflexió de la Història\nSímbols que destrueixen, l'abraçada de l'ós\nAdvertència per a evitar una futurible lobotomia\nPer què no vull la independència?\nEl baró-jueu-yang i la dona-poble-yin\nUna quintacolumna religiosa\nD'hologrames i i-realitats, des d'Adam i Eva ens t...


CiU acusa als socialistes de no fer res per resoldre el conflicte del cadastre a Olot - Olot TelevisióOlot Televisió\nL’alcaldable de Convergència i Unió a Olot, Josep Maria Corominas, va acusar el govern socialista de no fer res per evitar que els immobles afectats per la revisió cadastral del 2005 puguin tenir augments d’impostos d’un 10 percent anuals. Segons CIU, el problema es produeix perquè no es pot abaixar més el tipus aplicat del 0’4 percent.\nLa revisió cadastral del 2005 va buscar incrementar durant 10 anys el valor de les finques, i per això cada any té lloc una puja d’una dècima part del seu valor. Per tal que aquest increment no afectés l’Impost de Béns i immobles, es rebaixa cada any el coeficient del tipus aplicat d’un 10 percent. El problema, segons el membre de la llista convergent Josep Gelis, és que no es pot abaixar més el tipus, que aquest any es troba al 0’441, quan el mínim legal és del 0’4.\nL’alcaldable de Convergència, Josep Maria Corominas, va acusar el govern socialista de no fer res per evitar que l’IBI tingui un increment mitjà d’un 10% entre el 2013 i el 2015 Corominas es va comprometre a parlar amb Hisenda perquè l’administració no apliqui aquest augment.\nICV-EUiA no volen més de tres carrils per les variants\nEl Secretari General d’Iniciativa per Catalunya els Verds, Joan Herrera, va ser divendres a Olot per debatre amb alguns ciutadans les polítiques que el partit vol portar a Olot si surt escollit a les eleccions municipals del 22 de maig. Juntament amb el candidat del partit a la ciutat, Llorenç Planagumà, van traslladar la idea que tenen sobre les variants d’Olot i les Preses. La formació continua apostant per una carretera respectuosa amb el seu entorn proper, de no més de tres carrils.


26/05/2009 - 10.28 Actualitzat 27/05/2009 - 23.08\nEls amants del personatge de còmic Tintín ja tenen el seu museu de referència. El museu recull 80 planxes originals i uns 800 dibuixos d'Hergé, a més de pel·lícules, documentals, objectes diversos i documents personals de l'autor. La majoria dels objectes, propietat de la Fundació Hergé, estan exposats sota condicions especials d'humitat i llum, per evitar que es facin malbé.\nTot en un marc original, un edifici obert a l'exterior que ens transporta al món de Tintín. L'arquitecte que ha dissenyat el museu ha creat unes finestres que des de l'exterior semblen vinyetes.\nPerò la construcció del museu ha portat anys de polèmica, que s'ha vist augmentada quan, en l'acte de presentació a la premsa, no es van deixar prendre imatges dels objectes exposats. Alguns periodistes, com a senyal de protesta, van abandonar el museu.\nA Lovaina, a uns 30 quilòmetres de Brussel·les, s'ha construït el Museu Hergé, un edifici singular on es mostra el treball del creador del famós periodista aventurer.\nEl museu del pare de Tintín\nEl primer museu dedicat a Tintín a Bèlgica


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 8 de novembre de 2012\nLa situació meteorològica d'avui ha estat molt semblant a la d'ahir, amb domini del sol i alguns intervals de núvols que han anat apareixent durant el dia, sempre poc abundants i sense precipitacions. A partir de mitja tarda i de cara al vespre han anat apareixent més núvols des del sud-oest i han començat a caure algunes pluges molt febles que de cara a la nit i demà s'estendran a força indrets, per bé que les pluges es preveuen poc quantioses en general. Dissabte el temps serà variable encara am alguns ruixats, i sembla que de cara a diumenge la pertorbació s'allunya, amb entrada d'una massa d'aire més freda que farà baixar sensiblement les temperatures. De cara a la setmana vinent sembla que tindríem temps estable amb recuperació de temperatures la primera part de la setmana, amb nova possible inestabilitació de cara al proper cap de setmana que caldrà anar seguint els propers dies.\nLes temperatures han pujat de forma sensible i les màximes han donat valors entre els 14 i 18ºC, mentre que les mínimes han donat valors entre els 1 i 7ºC, amb una marcada inversió tèrmica. El vent ha bufat fluix de direcció sud.\nPublicat per Josep Raich Duarri a 20:53


Centres educatius | Polaris Lleure\nAjuntaments i altres entitats\nColònies i sortides d’un dia\nLes colònies escolars són una gran oportunitat per tal de crear un espai de convivència, diversió i aprenentatge fora de l’àmbit acadèmic.\nEls nens i nenes es troben en un entorn on, per les seves característiques, poden treballar diferents aspectes de manera més vivencial. Ja siguin temes relacionats amb la descoberta de la natura; com l’experimentació en diferents àmbits tècnics, lúdics i culturals.\nLes colònies de POLARIS estan ambientades en diferents temàtiques, sempre amb la finalitat de que els participants visquin una experiència agradable que puguin recordar i on aprenguin coses noves.\nPer tal de que això es faci realitat i de garantir un servei de qualitat, els nostres monitors, acompanyen en tot moment als nens/es durant la realització de les activitats. I el coordinador /a de l’estada està sempre en comunicació amb els/les mestres de l’escola.\nAlgunes de les temàtiques que us oferim són:\nAstronomia: “El Petit Príncep”,” Els Secrets del cel”.\nMar: “L’Illa del Tresor”, “L’Aventura del Capità Pocapor”\nDescoberta del món: “5 colors 5 continents”.\nArt i Cultura: “El Món del Cinema”, “El Meravellós Món del Circ”.\nHistòria: “La Màquina del temps”, “l’Edat Mitjana”\nGranja: “Petits Grangers”, “La Vida a la Granja”.\nEsports: “Les Olimpíades”, “Multiaventura”.\nSortides d’un dia: us oferim la possibilitat de realitzar les nostres activitats a diferents cases de colònies en un entorn natural durant un dia, sempre ambientant-t’ho amb un dels eixos d’animació anteriorment descrits.


Discerniment al dia a dia | Pregaria.cat\nDiscerniment al dia a dia\nPer Pep Mària on dv., 15/05/2020 - 11:04\nEn John Dardis és un jesuïta irlandès que ajuda el Superior General a Roma en la planificació de les activitats dels jesuïtes a tot el món. A finals de gener de 2020 va penjar un vídeo breu per a jesuïtes i col·laboradors/es sobre el discerniment en comú en el dia a dia.\nDiscernir, en el llenguatge jesuïta, és buscar la voluntat de Déu en la vida individual o comú. És un procés motivat per un problema important que demana una acció – individual o col·lectiva. El discerniment no es fa ni deixant la decisió a l’atzar ni analitzant sense més pros i contres de les opcions que apareixen d’entrada. Demana cultivar certes actituds interiors, que poden fer el procés particularment llarg: tant si és un discerniment individual com si és col·lectiu. Per això en John proposa en aquest vídeo tres elements a tenir en compte quan hem de prendre una decisió col·lectiva sense massa temps per endavant: “discerniment en el dia a dia”. Aquests elements són tres:\nTothom compta. Estem tots asseguts en torn d’una taula i hem de prendre una decisió col·lectiva. Doncs en primer lloc, tothom ha de tenir veu. També els qui no són tan especialistes, també els més tímids, també els qui no dominen tant la llengua en què es desenvolupa la reunió...\nEscoltar. Quan algú parla, pot passar que enlloc d’escoltar el que la persona diu, jo estigui pensant quina és la meva posició en relació amb el problema, o com puc contra-argumentar el que la persona està dient per “guanyar-li la partida”... Doncs el primer és posar tota la meva persona a l’escolta del que diu qui està parlant. I també prendre temps per escoltar-se: qui porta la reunió pot donar 1 o 2 minuts perquè cadascú s’escolti i vegi el que li ressona per dintre un cop tothom ha parlat. “És sorprenent el que pot sortir un cop hem escoltat i ens hem escoltat” – diu en John.\nLlibertat. Si he arribat a la trobada amb una posició inicial, he de poder alliberar-me’n. El discerniment en comú no funciona si és una lluita de poder perquè un o l’altre aconsegueixin que es faci segons ells creuen inicialment que s’ha d’actuar. Cal deixar en suspens allò que opino inicialment: cal ser-ne lliure.\nJo diria que aquests tres elements confereixen profunditat al procés i a la decisió final. Profunditat comunitària (tothom compta); profunditat fonamental o última (escoltar és deixar entrar la Realitat Última o Fonamental en el dia a dia); profunditat personal (ser lliure és accedir a l’interior de mi mateix). Per això en el llenguatge jesuïta diem que el discerniment permet buscar i fer la voluntat de Déu en les diverses situacions de la vida.\n“El pluralisme no és tolerar la diversitat: és celebrar-la.” Dhananjaya Y. Chandrachud\n“Quan una persona és feliç, pot suportar qualsevol disciplina; és l’infortuni el que altera els mètodes de treball.” Graham Green\n· Recorda la darrera reunió a què has assistit. Quins dels tres aspectes del “discerniment en el dia a dia” han aparegut com a més reeixits? Quins necessiten millorar?\n· En la meva vida personal, quins d’aquests tres aspectes estan més presents? En quins tinc marge per a millorar?


La botiga en línia ABUS a Motardinn\nVeure-ho tot ( ABUS )\nABUS Pany Sportflex 2504/90\nABUS Cadenat En U Granit XPlus 540/160HB300+SHB\nABUS Cadenat En U Granit XPlus 540/160HB230+SHB\nABUS Cadenat En U Granit Plus 470/150HB300+SH B\nABUS Cadenat En U Granit Plus 470/150HB230+SH B\nABUS Cadenat En U Granit 460/150HB300+SHB\nABUS Cadenat En U Granit 460/150HB230+SHB\nABUS Cadenat En U Facilo 32/150HB230+USH +Cobra 10/120\nABUS Cadenat Plegable Bordo Big Alarm 6000KA/120 BK SH\nABUS Cadenat Plegable Bordo Alarm 6000KA/90 BK SH\nABUS Cadenat Plegable Bordo 6000PZ/90 BK SH\nABUS Cadenat Plegable Bordo 6000K/90 BK SH SF\nABUS Cadenat Cadena 8KS\nABUS Candau Disc Granit Detecto X Plus 8077\nABUS Cadenat Cadena Granit Detecto X Plus 8077 12KS\nABUS Ancoratge De Paret / Terra Granit WBA 100\nABUS Candau Disc Granit Victory X Plus 68 Roll Up\nABUS Cable De Memòria\nABUS Cadenat Plegable 6500A/110 SH Bordo SmartX\nABUS Cadenat Cadena Granit City X Plus 1060\nABUS Candau Disc Granit Sledg 77\nAbus es va fundar el 1924 i des de la seva creació la companyia ha estat introduint productes de màxima qualitat per a la seguretat dels ciclistes i ciclistes. Els cascos de bicicleta Abus són un dels productes més populars que la companyia ofereix com a solució preventiva de seguretat. Els cascos Abus per a bicicletes estan fabricats amb material d’alta qualitat, elegants dissenys i tecnologia d’última generació per satisfer les necessitats dels ciclistes i del ciclista. Abus ofereix excel·lents cascos de confort amb un ajustament addicional i opcions per a tothom. Ens dediquem a fer innovacions i a produir productes actualitzats per garantir el màxim rendiment dels ciclistes a tot el món. Per a tots els esportistes, ciclistes recreatius i ciclistes que hi ha, Abus se sent orgullós d’oferir solucions de seguretat als seus clients.


Feminismes transversals i transfronterers\n'GRRRLS!!! Manifestos feministes del segle XX i XXI', estrenada al Festival Temporada Alta , es va poder veure la setmana passada al Teatre CCCB\nGRRRLS!!!, estrenada a l’octubre a la Sala La Planeta, en el marc del Festival Temporada Alta, es va poder veure la setmana passada al Teatre CCCB, dins l’extensa i multidisciplinària programació paral·lela a l’exposició Feminismes!\nLes intèrprets de ‘GRRRLS!!! Manifestos feministes del segle XX i XXI’\nGRRRLS!!! és el resultat d’un procés de treball dramatúrgic i escènic obert, impulsat per l’Institut d’Humanitats de Barcelona i el CCCB. La dramatúrgia, a càrrec de Carlota Subirós, que també dirigeix l’espectacle, parteix de fragments de diferents manifestos feministes dels segles XX i XXI. L’espai escènic, ideat per Xesca Salvà, ofereix una aparença sòbria i neutra, amb cadires, una butaca i tamborets disseminats que creen diferents ambients, i, al fons, una taula rere la qual Clara Aguilar manipula la seva pròpia música, gestiona l’espai sonor dissenyat per Pau Matas i fa de mestra de cerimònies. A més d’ella, transiten i habiten l’escena Silvia Albert Sopale, Mö Benet, Ximena Escobar, Adeline Flaun, Tamara Ndong, Alba Pujol, Mireia Tejero i Laura Weissmahr. Cadascuna d’elles encarna una teòrica feminista o exposa la doctrina d’algun dels moviments referenciats, en forma de conferència o de proclama, depenent del cas; en altres moments, en canvi, les actrius realitzen accions conjuntes i coreografiades.\nL’espectacle va pujant d’intensitat i té un ritme d’allò més atraient, a partir de pauses ben dosificades, transicions sonores i l’alternança entre discursos individuals i escenes col·lectives. Tant la música d’Aguilar com la il·luminació de Guillem Gelabert contribueixen de manera decisiva a individualitzar i ressaltar els diferents subjectes polítics que assumeixen les actrius. Proliferen les sentències lapidàries, i les diferents consignes dialoguen entre si. La cèlebre frase de Simone de Beauvoir sobre la construcció social de la dona —“No es neix dona, s’arriba a ser-ho”— vertebra i cohesiona totes les demandes i posicionaments. En efecte, dins la col·lectivitat humana res no és natural, i la dona és un dels tants productes elaborats per la civilització. Com ho és l’àngel de la casa —aquell ésser intensament encantador, immensament emotiu, sacrificat i pur— que va voler matar Virginia Woolf, una altra representant del feminisme blanc i benestant també convocada a escena.\nL’apassionat i vehement discurs de Gloria Anzaldúa, que constitueix un dels moments més potents de l’espectacle, per l’atmosfera gairebé màgica —recollida, íntima, essencial— que es crea, busca mostrar la terrible opressió que pesa sobre les altres, les desplaçades i desterritorialitzades. Xicana, mestissa i lesbiana, aquesta escriptora i activista va reivindicar un feminisme transfronterer i decolonial, incidint en les relacions entre gènere, raça, cos i classe social. Va denunciar l’explotació, segregació i violència que pateixen les dones subalternes, així com el classisme i l’etnocentrisme del feminisme hegemònic. El seu parlament en format de carta —Hablando en lenguas raras: Una carta a las escritoras del Tercer Mundo (1980)— s’adreça a les dones marginals i frontereres, que no tenen una habitació pròpia ni una màquina d’escriure i que, en el tràfec de la supervivència quotidiana, saben trobar moments i espais —molt precaris— per escriure.\nEl racisme i el supremacisme també són atacats pels postulats i demandes de l’organització feminista negra i lèsbica The Combahee River Collective (1974-1980), així com pels assaigs i discursos de l’escriptora i activista Audre Lorde, que, juntament amb Angela Davis i bell hooks, va ser una de les veus fonamentals del feminisme afroamericà, prefiguradora des dels marges de la crítica decolonial. En el fragment escollit de Sister Outsider (1984), obra en què va fer reflexions molt clarividents sobre la necessitat profunda d’abraçar la diferència, Lorde confronta les dones negres i pobres amb el feminisme blanc, avalador del racisme, i ens recorda que la supervivència no és una assignatura acadèmica.\nHi ha moments performatius de gran impacte, com el manifest ballat amb màscares de goril·la de les Guerrilla Girls —grup d’artistes nascut a Nova York l’any 1984 per denunciar la clamorosa absència de les dones artistes als museus i a les institucions—, i la coreografiada i sonora proclama de les Riot Grrrl, moviment feminista estatunidenc sorgit l’any 1991 de l’escena musical més alternativa. I de l’Angry Girl Revolution es passa a l’activisme Queer amb la potent i inspirada crida a la insurrecció transfeminista de Red PutaBolloNegraTransFeminista. Alhora, la reinvenció del desig enfront de qualsevol règim totalitari i la dinamitació del binomi sexe i gènere connecten amb el cíborg postgenèric de Donna Haraway, que va presentar el seu treball teòric com un cant al plaer de la confusió de les fronteres. En la posada en escena, la citació del Manifest Cíborg (1984) s’opera a través d’una robotització de la veu d’unes performers pròdigues en moviments alentits i pantalles luminescents. La teoria cíborg suposa la sortida del laberint del dualisme i el viatge a l’encontre de l’híbrid —mosaic identitari i quimera— que no reclama una llengua original i rebutja qualsevol mite fundador.\nL’espectacle, que té la virtut de connectar manifestos i escrits mítics amb les demandes de moviments feministes menys mediàtics, en una presentació fragmentària però cohesionada per una mateixa i sòlida direccionalitat ideològica —hi ha vasos comunicants que agermanen les diferents proclames—, culmina amb una potent actuació de Mireia Tejero, que, impregnada fins al moll de l’os de la revolucionària Teoria King Kong (2006), eleva la temperatura emocional de la sala amb les paraules precises i inspiradíssimes de Virginie Despentes —“Escric d’entre les lletges, per a les lletges, les velles, les camioneres […], per a totes les excloses del gran mercat de la tia bona. I començo per aquí perquè quedi clar: no em disculpo per res, no he vingut a queixar-me”—, que alterna amb un brillant i potentíssim, estrident i interromput solo de saxo.\nSom davant un muntatge sobri i eficaçment reivindicatiu que proposa un recorregut per diferents manifestos que han configurat les darreres onades del moviment feminista. Hi apareixen figures fundacionals i també moviments menys coneguts, però totes les aportacions es revelen crucials, des del famós discurs de Clara Campoamor a les Corts de la Segona República Espanyola, l’any 1931, per demanar el dret a vot de totes les dones majors d’edat —“Yo, señores diputados, me siento ciudadano antes que mujer”—, fins a Feminismo Comunitario Latinoamericano (2010). El manifest de Despentes, que pot remetre tant a la màscara de les Guerrilla Girls com al “mundo zurdo” d’Anzaldúa, ens porta al terreny quotidià de la diferència i al judici diari sobre les dones, alhora que relliga la resta d’aportacions. El collage dramatúrgic de Carlota Subirós vertebra o vehicula una visió transversal, lliure i gens acadèmica de la història dels feminismes. Combativament plural i coherent. Lluminosa i aspra alhora.\nBenvinguda sigui la lluita constant


museus 2.0: II Jornades Tècniques del Consell de Coordinació Pedagògica\nAvui tenim una convidada: Núria Altarriba ens explica la seva experiències en unes altres jornades:\nDurant els dies 18 i 19 de març s’han celebrat les II Jornades Tècniques del Consell de Coordinació Pedagògica. Podeu consultar el programa aquí.\nAquest Consell està format per institucions que treballen en col·laboració amb les escoles amb l’objectiu de millorar l’educació. Les institucions que formen part del Consell\nofereixen diferents serveis i activitats educatives a les escoles per tal que puguin treballar i desenvolupar projectes fora de les aules facilitant un contacte directe amb l’art, amb la ciència, amb la tecnologia, amb la natura... Aquestes institucions s’organitzen dins de tres grups de treball: educació i llenguatges artístics, educació científica i tecnològica i educació i ciutadania.\nLa Jornada havia de posar en comú els treballs més destacats del darrer any duts a terme per algunes de les institucions, i estava complementada amb conferències. De tot el programa només vaig poder assistir a les ponències del matí del dia 19.\nEl treball dut a terme pel Grup d’Educació científica i tecnològica va ser obert per la conferència de Joan J. Guinovart, director del l’Institut de Recerca Biomèdica de Barcelona. El Dr. Guinovart va exposar l’aposta del govern de la Generalitat i de la ciutat de Barcelona per liderar la recerca científica: “Barcelona ha de ser una bona ciutat per viure i per treballar. Hem d’aconseguir que els estudiants més bons d’aquí i del món vulguin treballar aquí”. El discurs del Dr. Guinovart va ser molt planer, optimista i clar, amb l’objectiu de presentar un projecte de futur. Va encoratjar el treball dels docents en la tasca de despertar als escolars l’interès per la ciència als escolars.\nVa seguir la presentació del grup de treball de Ciència i tecnologia que exposava el treball dut a terme: Jornades per a educadors/es de museus i centres de ciències. La presentació va ser molt novedosa, experimental, i divertida, sense deixar al marge el rigor i la professionalitat que exigeix el tema. Els tres ponents van preparar una pel·lícula on es veia un resum de tot el treball fet i van sorprendre l’audiència amb detalls singulars que induïen a la reflexió, com passar un prisma a tot el públic on en cada cara es podien llegir conceptes diferents. Bàsicament la problemàtica identificada descrita: la diversitat de formacions i situacions professionals dels educadors i la diversitat de públics i d’entorns. Les Jornades aconsegueixen l’objectiu de recolzar la comunicació, obrir un espai de participació i d’intercanvi d’experiència i coneixement.\nEl següent treball presentat va ser el del Grup d’Educació i Llenguatges Artístics. La primera presentació va ser la d’Educació i Art Comunitari, a càrrec de Yannick Marzin. Va exposar els projectes duts a terme al Nord de França pel Centre Coreogràfic Nacional Roubaix Nord. Un dels projectes va consistir en implantar el ballet en el territori d’una manera més propera a la població, obrint noves lectures al ballet com la salut i la relació entre persones de diferents cultures, edats i procedències. Va cridar l’atenció la idea d’utilitzar el ballet com a estratègia per a millorar els hàbits alimentaris dels infants que tenen problemes d’obesitat. La trobada de ballet s’iniciava molt aviat i s’incloïa l’esmorzar (un esmorzar ric en vitamines i hidrats de carboni) abans d’entrar a l’escola. Tota una estratègia educativa en barris i zones molt marginals de la França del Nord.\nRaül Mena del Museu Barbier-Mueller d’Art-precolombí i Esperança Miñarro del CEIP Calderón de la Barca van exposar el projecte:Tres camins cap a Amèrica. Resumint molt es tractava d’aprendre i conèixer la cultura precolombina. Els tres eixos del projecte eren: el jaguar, la xocolata i l’Amazones. Per dur-lo a terme va calgué reformar els horaris escolars, establir acords amb altres organismes com el zoo per estudiar el jaguar, per ex. El projecte va tenir molt bona resposta de l’alumnat i els treballs resultants van ser exposats en una sala del Museu. Raül Mena, va fer llegir una text extraordinari on es reflexionava sobre l’art i l’educació.\nA continuació el treball del Grup d’Educació i ciutadania. El primer ponent Joan Carles Mèlich va fer una reflexió sobre la facultat humana de la memòria on intervenen l’oblit i el record, sobre el testimoni i sobre la identitat. Un discurs molt ben trenat, amb cites dels filòsofs clàssics i amb exemples de textos de reflexió recents, com La escritura o la vida de Jorge Semprún.\nEl Grup de Treball va presentar el projecte dut a terme entre el Museu d’Història de la ciutat de Barcelona i l’Escola Àngel Baixeras “Patrimonia’m” Aquest projecte va voler acostar les pedres de la muralla romana de l’antiga Barcino als alumnes de l’escola Baixeras, que està molt pròxima a ella. Els alumnes procedents de molts països diferents han conegut amb aquest treball el seu barri, i els orígens de la ciutat. Han conegut avis que els han explicat història, han après a relacionar-se amb el seu nou present i han pogut adquirir uns coneixements que els afavoreixen la integració i els dóna més seguretat. Els alumnes, reconeguts pel barri per les gorretes i carnet de “patrimoniador” han arribar a ajudar a turistes, a donar explicacions senzilles i a sentir-se coneixedors del seu barri. Els alumnes va presentar els seus treballs que també van poder ser vistos al Museu de la Ciutat, i van fer una pel·lícula curta que es va projectar a la Jornada. Tot un èxit. Els artífex foren Josep Liz (del MHCB) i Mercè Garcés i Cari Terrado del CEIP Àngel Baixeras.\nNo em va ser possible seguir amb les conferències de la tarda. Com a resum va ser una Jornada molt interessant, creativa i optimista. Tres eixos que estan assentant les bases de la futura ciutat de Barcelona: la ciutat científica i tecnològica, la ciutat educadora, i la ciutat artística. L’experiència més positiva va ser veure tanta vocació, abnegació i optimisme en construir una societat millor.\nPublicado por AlbertSierra en 00:20\nEtiquetas: Consell de Coordinació Pedagògica, educació, Jornada, Núria Altarriba


Reportatges – Actualitat a la Facultat\nActe de benvinguda a l’alumnat de màsters universitaris\nEl dia 8 d’octubre s’ha celebrat l’habitual acte de benvinguda als estudiants que inicien un màster universitari oficial a la Facultat. La sessió ha començat amb unes paraules de benvinguda per part del degà, Ramon Alemany, i el responsable de…\nEvolució del consum d’aigua, electricitat i gas al gener-juny 2018\nSeguim treballant cada dia per la sostenibilitat de les instal·lacions i el consum responsable. En aquest enllaç podeu consultar totes les mesures de sostenibilitat que es duen a terme a la Universitat de Barcelona.\nEstudiants de la Facultat participen en el programa «Auditor per un dia», del CCJCC\nUn grup de 10 estudiants del grau d’Administració i Direcció d’Empreses van participar en el programa “Auditor per un dia” del Col·legi de Censors Jurats de Comptes de Catalunya (CCJCC). L’activitat va consistir en el desenvolupament d’una jornada laboral completa…\nCrònica dels actes de Sant Jordi 2018\nAquest any a la Facultat d’Economia i Empresa hem celebrat el dia de Sant Jordi el mateix dia 23 d’abril i amb un clima totalment primaveral! Vam començar, com ja és habitual, amb les presentacions dels llibres escrits pel professorat;…\nLliurament de la Distinció a la Qualitat Docent a la Dra. Manuela Alcañiz\nEn un acte celebrat el 18 d’abril a l’Edifici Històric de la Universitat de Barcelona, la professora Manuela Alcañiz va rebre la Distinció a la Qualitat Docent que atorga el Consell Social de la UB, dins la modalitat individual de…\nResum de la I Jornada sobre la situació de les dones en el sector cultural\nEn el document adjunt podeu consultar el resum de la I Jornada sobre la situació de les dones en el sector cultural, Escenari de Dones, celebrada a la Facultat el passat 1 de març. Va ser organitzada per la Comissió…\nMedalla de plata per a la representant de la Facultat d’Economia i Empresa de la UB a la IX Olimpíada Espanyola d’Economia\nSessió de cinema sobre Drets Humans a la Facultat\nDel 21 de novembre a l’1 de desembre de 2016 té lloc a Barcelona el XIII Festival de Cinema i Drets Humans i, enguany, la Universitat de Barcelona és seu d’alguns dels actes que s’hi portaran a terme a partir del…


El Girona presenta dilluns la nova samarreta al pàrquing de Gol Nord de Montilivi - Diari de Girona\nEl Girona presenta dilluns la nova samarreta al pàrquing de Gol Nord de Montilivi\nEls models que vestiran la nova equipació seran jugadors del primer equip, del Girona femení i del filial\nredacció 06.07.2019 | 19:11\nImatge de l'afició del Girona durant aquesta temporada. Aniol Resclosa\nImatge de l'afició del Girona durant aquesta temporada.\nAquest dilluns 8 de juliol a partir de les 19?h el Girona presenta la nova samarreta del Girona de la temporada 2019-2020. L'acte tindrà lloc al pàrquing de Gol Nord de Montilivi.\nEls models que vestiran la nova equipació seran jugadors del primer equip, del Girona femení i del filial lluiran la roba de la marca PUMA.\nLa festa també inclourà una zona gastronòmica, amb menjar i beguda, i es clourà amb l'actuació del DJ de Flaix FM, Sergi Domene.\nEl club reserva el dorsal número 12 en homenatge a l'afició\nEl Girona vol homenatjar els aficionats fent una samarreta especial amb el número 12, que aquesta temporada no lluirà cap jugador i es "retirarà" per l'afició.\nEl club ha decidit que cap jugador de camp vesteixi el dorsal número 12 i aquesta temporada reservarà aquest dorsal només per a l'afició, que setmana rere setmana també juga des de la graderia. D'aquesta manera, el club anima als aficionats a 'fitxar' per l'equip posant-se el número 12 a l'esquena i així formar part de l'equip tant en els seus partits a Montilivi com als desplaçaments fora de casa.\nAmb aquest gest simbòlic el club vol reconèixer i agrair el suport i l'entrega dels que han estat al costat de l'equip durant les últimes temporades, ja que la força que l'afició blanc-i-vermella ha transmès a l'equip ha estat excepcional.\nLa nova samarreta del Girona FC\nPuma explica el trencament massiu de les samarretes de la selecció de Suïssa.


gener | 2020 | CICLE SUPERIOR\nPublicat el 23 gener 2020 per cinqueverdaguer\nEl passat dijous 16 de gener, els alumnes de cinquè vam assistir a un taller a la biblioteca de l’escola. Ens van parlar del projecte «Apilo» i vam fer un experiment: vam fabricar una pila amb una llimona i vam produir electricitat!\nEnguany arrenca una nova edició de la Missió Apilo XII i l’escola torna a participar en el concurs que proposen. L’objectiu del concurs és recollir en el contenidor Apilo la màxima quantitat de piles i acumuladors portàtils.\nEstem envoltats d’aparells de tot tipus que utilitzen piles com a font d’energia: el rellotge, el mòbil, els comandaments a distància, les joguines…\nSORTIDA 6è COSMOCAIXA\nPublicat el 17 gener 2020 per cinqueverdaguer\nDivendres 17 de gener els alumnes de 6è hem anat al Museu de la Ciència a Barcelona. Hem entrat al Planetarium a veure un film sobre l’Univers, la Terra i el nostre Sistema Solar. ” El cel vist des de la Terra i els eclipsis” Ens ha encantat!!\nDesprés hem estat visitant els museu, observant totes les coses curioses i interessants que es poden trobar referents a l’home i la seva evolució a la Terra i hem entrat al Bosc Inundat. Hem gaudit moltíssim!!!\nPADRINS LECTORS 5è B\nPublicat el 13 gener 2020 per cinqueverdaguer\nA mitjans del primer trimestre, els alumnes de 5è B i els nens de 1r hem començat a realitzar l’activitat de Padrins Lectors. Aquesta s’ha portat a terme durant la primera mitja hora de la tarda del dimecres i els nens s’han dividit en 3 grups, depenent de les 3 docents que fan l’activitat.\nPel nombre de nens que hi ha a 1r, hi hagut infants de 5è B que han pogut gaudir de l’activitat lectora apadrinant a dos alumnes de 1r i d’altres, només han apadrinat un infant.\nDurant l’estona de lectura, els nens d’ambdues classes s’han relacionat bé i han gaudit del moment d’ensenyament-aprenentatge, perquè tots ells han après dels seus companys.\nTot seguit us deixem unes fotografies sobre l’activitat.\nENTREVISTA ALS PALLAPUPES (Pallassos d’Hospital)\nDurant el primer trimestre d’aquest curs, els alumnes de 5è hem estudiat l’Entrevista. Mentre els nens de 5è A entrevistaven a docents i a personal de l’escola, els alumnes de 5è B hem vist dos vídeos sobre la feina que realitzen els Pallassos sense Fronteres i els Pallapupes (Pallassos d’Hospital) i per parelles hem pensat i hem escrit quines preguntes podríem fer a un d’aquests pallassos.\nAprofitant que l’Adam de 5è B havia vist als Pallapupes a l’Hospital de Granollers, que els va fer unes fotografies i els gravar en vídeo, vàrem contactar amb aquesta ONG i abans d’acabar el primer trimestre va venir una noia, la Tània, a parlar-nos de la feina que realitzen els pallassos a diferents hospitals catalans.\nEls alumnes de 5è A han aprofitat aquesta activitat per gravar una notícia pel al seu projecte d’aula (La Televisió).\nPodeu veure una mostra de fotografies aquí.


El campió, contra les cordes ~ Esport del VO\nEl campió, contra les cordes\n19:06 Xavi Mas BM Granollers , CRÒNIQUES , EHF Cup , Handbol , Xavi Mas Cap comentari\nEl Fraikin supera el Göppingen a la primera part però acaba perdent per la mínima\nEl Fraikin BM Granollers va tenir contra les cordes a l’actual campió de la Copa EHF, el Frisch Auf Göppingen, al partit inaugural de la fase de grups, però al final va tornar amb les mans buides en un final a cara o creu, que va sortir creu. Potser per això, el sentiment al final del partit era d’haver perdut una gran ocasió de donar un fort cop a la taula i de posar la por al cos d’un Göppingen que pretén arribar a la final a quatre que ells mateixos organitzaran.\nSi algú havia somiat en un inici de partit ideal pels granollerins, segur que no l’haurien somiat tal com va anar; quatre aturades de Vicente Álamo –100%–, una gran defensa que va forçar pèrdues i faltes en atac de l’equip alemany i la tan desitjada millora en l’eficàcia ofensiva. Així, els de Carlos Viver van clavar un parcial de 0-6 a un Göppingen desorientat i massa previsible. Magnus Andersson, el tècnic local, va intentar apagar el foc amb el 0-4, però els seus homes van continuar estavellant-se contra Álamo o els pals.\nEl primer gol local no va arribar fins passat el minut 11, però va ser el gol que va encendre la metxa de la seva reacció. Esperonat pel nombrós públic –2.800 sorollosos i respectuosos espectadors– i per alguna intervenció del seu porter, l’internacional eslovè Primoz Prost, el Göppingen va passar del 2 a 8 al 7 a 8 en uns escassos cinc minuts en què la primera línia amb Sesum i Kneule va marcar la pauta.\nL’exclusió de tots dos, cap al minut 20, no la va saber aprofitar del tot bé un Fraikin que, malgrat tot, tan sols va permetre que el Göppingen empatés el partit (10-10). Va continuar marcant el ritme del partit i va arribar al descans amb dos gols de marge. En tornar dels vestidors el Göppingen va posar un punt més d’intensitat defensiva –si és que encara era possible posar-n’hi més– i aquesta capacitat física –i algunes aturades de Prost primer i de Bastian Rutschmann després– va ser clau per acabar igualant el partit i portar-lo a un emocionant final.\nEl pivot del Fraikin Gonzalo Porras intenta un llançament caient acrobàticament (Fotografia: JÜRGEN WEBER)\nAmb la segona exclusió d’Arnau Garcia va arribar un parcial de 3-0 i el primer avantatge del Göppingen en tot el partit (17-16, min. 37.55), però els granollerins es van refer i van tornar a agafar un petit avantatge de tres gols (18-21). L’entrada de Rutschmann sota els pals va ser clau pel Göppingen; una gran aturada seva a Cañellas, que havia circulat al doble pivot, va permetre un contraatac en què l’extrem Marco Rentschler va fer el 23-22. A partir d’aquí, el partit es va encaminar a un vibrant final, amb un intercanvi de gols que va afavorir l’equip alemany. A 20 segons del final el pivot Niclas Barud va fer el 29-28. Viver va demanar temps mort i va preparar una jugada en què Mamadou no va poder rebre en condicions la passada en l’aire de Resina –va arribar-hi forçat–, i només va poder empènyer la pilota. Rutschmann, llançant-se al terra, la va aturar al sobrebot, i va frustrar el que hauria estat un bon empat.\nDe tornada a Granollers, i sense temps per rumiar-hi gaire, dimecres el cuer Benidorm, necessitat de punts, visitarà el Palau d’Esports.\nJugant a aquest nivell tindrem coses a dir. (Carlos Viver)\nEl tècnic, molt satisfet de l'esperit de lluita dels seus jugadors\nL’entrenador del Fraikin, Carlos Viver, tot i doldre-li no sumar cap punt, va buscar-li la lectura positiva al partit. “Tenint en compte que jugàvem a la pista alemanya, l’equip va fer un gran partit”, va dir. “Ara no serveix de res perquè no n’hem tret cap punt, però sí que servirà per refermar la confiança i per marcar el nivell que haurem de tenir en aquesta fase de grups. Si l’equip juga a aquest nivell, tindrem coses a dir”, va afirmar rotund.\nViver va explicar que després del bon inici de partit, l’equip alemany havia igualat molt ràpidament el matx, però que els seus homes havien aguantat prou bé el cos a cos. “El partit ha tingut 30 o 40 minuts de brega constant en què ells ens donaven un cop i nosaltres els el tornàvem. Són un equip que té, com un dels seus punts forts, la capacitat física, i l’han aprofitada. Però em quedo tranquil perquè l’equip ha tingut capacitat de sacrifici fins al final”, va apuntar.\nEl proper rival a l’EHF serà el Midtjylland danès, diumenge al Palau d’Esports. Un equip que, segons Viver, també és molt físic i amb bon xut. “Segur que tindran un gran bagatge ofensiu. L’haurem de controlar bé per reduir-ne el percentatge d’efectivitat”, va advertir.\nPublicat el 13 de febrer de 2017 a l'edició en paper del periòdic EL 9 NOU (Edició Vallès Oriental)


Perquè tenim un compromís amb les persones – Compromís per Borriana\nPerquè tenim un compromís amb les persones\nPublicat el 19 juliol 2016 en Economia i Ocupació\nBorriana contractarà a 102 aturats agrícoles als mesos d’agost i setembre\nLa regidora de Compromís per Borriana, Inma Carda ha presentat avui les novetats per a la campanya d’ajuda ocupacional per als aturats agrícoles per als mesos d’estiu\nEn concret el departament de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Borriana destinarà un total de 201.674 euros procedents del Servei Estatal Públic d’Ocupació a la contractació de fins a 102 treballadors que estiguen inscrits com a aturats dins del sector agrícola.\nMalgrat el retard que aquest any ha sofert el període de resolucions de les ajudes per part del govern central, el primer dels torns de treball en els quals es dividirà als més de 100 contractats, iniciarà els treballs de manteniment, condicionament i neteja d’espais i camins rurals a partir del proper 1 d’agost. Tal com ha explicat la responsable de l’àrea de Promoció Econòmica municipal, Inma Carda, “estem molt satisfets de veure com, malgrat els problemes en la gestió de les ajudes que aquest any hem viscut amb l’administració central, superarem la xifra de cent persones a les quals es contractarà durant aquest estiu”. Enguany el programa destinat a l’ocupació dels treballadors del sector agrícola en atur, s’allargarà fins al 15 de setembre, quan els treballadors de l’últim dels torns hagen acabat el seu mes de treball.\nAmb l’objectiu d’optimitzar al màxim la contractació dels 102 treballadors, s’ha dissenyat una sèrie de torns de treball que s’iniciaran el dia 1 d’agost en primera instància i el 16 del mateix mes, i pels quals s’han estructurat un total de dotze encarregats que dirigiran amb major control a la resta dels noranta treballadors . D’aquesta forma es cobriran les quatre memòries de condicionament en les quals està dividida la campanya. La primera d’elles que s’iniciarà amb l’arribada del mes d’agost servirà per al condicionament i neteja d’espais naturals, en concret els situats a la Torre Carabona i en els Horts d’oci construïts en la partida de Quarts de Calatrava, i per la qual es destinaran un total de 41.656 euros. La segona de les actuacions, que també es desenvoluparà durant el mes d’agost, afectarà als camins rurals de Vora Riu i adjacents i està dotada amb un total de 53.339 euros.\nLes altres dues memòries estableixen que els treballs tant de condicionament com de neteja i pavimentació d’alguna de les zones en les quals es treballarà, s’iniciaran a partir del dia 16 d’agost i tindran lloc en el Camí Virrangues i les seues rodalies i en el camí d’Artana. Tots dos finalitzaran el 15 de setembre i també estaran dotats, cadascun d’ells, amb un total de 53.339 euros per al seu desenvolupament. Una de les grans novetats dins dels treballs que realitzaran els 102 aturats contractats serà la pavimentació de part dels camins que es troben en pitjors condicions.\n← Malgrat les mentides de Juan Fuster, el PP ens deixa un deute de 17 milions d’euros\nCompromís aposta per un recinte de concerts de l’Arenal Sound a Sant Gregori →


CILIM:: Associació Cultural d'Antella :: Revista La LLoca núm. 05 -2009\nRevista La LLoca núm. 05 -2009\n∞ Revista La LLoca núm. 5 -2009 PDF (el document ocupa aproximadament 1450 MB.)\nPresentació ........................................ 5\nL’expulsió del Moriscos ...................... 7\nL’expulsió dels Moriscoa a Antella ... 36\nAntella en els antecedents de\nl’expulsió dels Moriscos .................... 41\nJoan Andreu, Alfaquí de Xàtiva ........ 55\nAssemblea general ordinària,2009 ... 48\nAntella transpunta ............................. 51\nExcursió a Sagunt .............................52\nExcursió a València ........................... 54\nExcursió a Potries .............................. 56\nExcursió a Manises ............................ 58\nExpo. i conferència “Salvador Fuster i\nFurió, un mestre del poble” ................. 60\nIntroducció al món dels\nvins i sopar gastronòmic ..................... 62\nSopar d’estiu amb el gran Jordiet i\nel duo Sento’s Músics ......................... 64\nExposició de pintura “El color d’un poble”\nde Lluís Torres i Cuenca ..................... 66\nExposició Lluís Torres ......................... 67\nParlem amb Lluís Torres ..................... 68\nEl treball de les dones,\nmés que fregir un ou ............................70\nEl drets humans .................................. 73\nEsport: La pilota valenciana ................ 78\nArbres monumentals ........................... 90\nEcoauditoria acústica .......................... 96\nEls Palplantats ................................... 101\nCarbasseta bombí.............................. 105\nQue és el Maridatge .......................... 111\nDes què vam començar les nostres primeres activitats, fa alguns anys ja d'açò, hem procurat oferir al poble d'Antella el nostre treball voluntari per a procurar una àmplia oferta cultural i lúdica. Estem molt pròxims a abastar la xifra de 300 socis, el que dóna una clara idea de la repercussió social que CILIM té a Antella i, per tant, de la gran responsabilitat adquirida amb tots els socis i veïns.\nUna de les raons fonamentals per a la creació de CILIM era el poder tornar a projectar cine en el nostre poble. A data de hui, açò ha sigut possible gràcies a la col·laboració desinteressada dels socis i l'assistència de públic a totes les sessions.\nTots nosaltres guardem bons records de la nostra infància i joventut relacionats amb l'estiu a Antella: la quadrilla d amics, l Assut i el Barracó.\nEl cine d'estiu és segurament un dels nostres records millor gravats d'aquella època. El cine en estat pur, ranci i antic, el cine tal com el van començar els germans Lumière: una pantalla, un projector i unes cadires, sense més ingredients ni additaments especials. Gens de sensurround, cadires anatòmiques, aire condicionat o aposentador. El cine que s'apodera del primer espai disponible per a recrear la màgia d'aquells estius, el cine amb entrepà de truita, el cine amb el remor d'un cotxe que passa per la carretera i la brisa de la nit, l'arrossegar de cadires i el tragí de persones que s'alcen a pel seu refresc o el café, els xiquets corrent entre les cadires als pocs minuts de començar la projecció, no poden faltar en un cine d'estiu que meresca este nom.\nAl juny vam comprar el nostre projector i pantalla, que són de tots els socis, i amb la col·laboració del CECA, que ens cedix altaveus i un ordinador portàtil, després de solucionar alguns problemes imprevistos que ens van portar a construir una pantalla rígida, vam poder arrancar l'onze d'agost la que ha sigut la nostra primera temporada de “Cinema d Estiu” que ens ha portat a projectar tots els dimarts i dijous, fins mitjans de setembre.\nHem iniciat esta activitat amb una selecció de pel·lícules que, si bé, no formen part d'un cicle, ni obeïxen a un criteri determinat, sí que podem dir que són títols imprescindibles en la Història del Cinema: Amélie, Fargo o Blade Runner són pel·lícules que no poden faltar en la videoteca de qualsevol aficionat al cine.\nL'any que ve esperem començar este programa de “Cinema d Estiu” en el mes de juny, així podrem disfrutar una miqueta més de tres mesos d'esta activitat que se suma a les ja habituals: excursions, exposicions temàtiques i de pintura, sopar d'estiu, revista, etc. i esguitades amb allò que ens ix al pas i pensem que és interessant: contacontes, cursos, etc.\nEsperem que disfruteu amb la lectura d'este exemplar de la nostra revista “La Lloca” i amb aquelles activitats que al llarg de l'any es van succeint.


Com es pot organitzar la seguretat de forma integral? Proposta d’organització. – Consorci AOC\nCom es pot organitzar la seguretat de forma integral? Proposta d’organització.\nDe l'Esquema Nacional de Seguretat (ENS) i l'Esquema Nacional d'Interoperabilitat (ENI) se’n deriva l’obligatorietat per a totes les Administracions públiques (AAPP) de culminar un Pla d’Adequació a les seves previsions.\nEn concret, a l’hora d’elaborar el Pla d’adequació a l'ENS cal aprovar el document de política de seguretat.\nA l’hora d’iniciar aquests treballs és important identificar prèviament el punt de partida de cada organització i establir un full de ruta específica, tot integrant la seguretat com un procés integral.\nÉs a la política de seguretat de cada organització la que haurà de detallar les atribucions de cada responsable i quins són els mecanismes de coordinació i de resolució de conflictes.\nMalgrat això, si l’objectiu és tractar la seguretat com un procés transversal i integral, sembla raonable que l’organització de la seguretat es plantegi també des d’una doble perspectiva: d’una banda, la seguretat dels sistemes d’informació i de l’altra, la seguretat de les dades que es gestionen, és a dir, les responsabilitats derivades del compliment de l’ENS i de la normativa sobre protecció de dades personals.\nExisteixen diferents fórmules per a l’organització de la seguretat. Una proposta des de la perspectiva de la gestió integral i amb la voluntat de simplificar estructures internes seria optar per una organització de la seguretat estructurada en dos òrgans col·legiats: la comissió i la subcomissió de seguretat. Aquests òrgans assumirien els rols i les funcions de l’organització de la seguretat establerts a l’ENS -excepte el rol d’administrador de la seguretat del sistema-, com també els rols i funcions derivats de la normativa de protecció de dades de caràcter personal.\nArticle 156. Esquema Nacional d’Interoperabilitat i Esquema Nacional de Seguretat.\n"1. L’Esquema Nacional d’Interoperabilitat comprèn el conjunt de criteris i recomanacions en matèria de seguretat, conservació i normalització de la informació, dels formats i de les aplicacions que han de tenir en compte les administracions públiques per prendre decisions tecnològiques que garanteixin la interoperabilitat.\n2. L’Esquema Nacional de Seguretat té per objecte establir la política de seguretat en la utilització de mitjans electrònics en l’àmbit de la present Llei, i està constituït pels principis bàsics i requisits mínims que garanteixin adequadament la seguretat de la informació tractada.”


'Imaginar un cercle', de Reinhard Roy\nExposició individual de l'artista alemany Reinhard Roy (Klitten, 1948) a Felanitx. La seva obra s'inscriu dins de l'art concret, o concretismo, una tendència de la pintura abstracta que es va desenvolupar durant la dècada de 1930 impulsat pel polifacètic Max Bill. En Imaginar un cercle, l'artista mostra els seus últims treballs.\nReinhard Roy va estudiar al College of Art and Design de Halle i el 1976 va guanyar el seu primer premi de mans del Departement del disseny a Berlin. Més tard va obtenir també el premi de German Kahnweiler Foundation per Painting and Graphics, entre altres distincions.\nLes seves obres s'han vist en diferents països amb un total de 16 expociciones individuals i 84 col·lectives al costat d'artistes de diferents nacionalitats.\nDivendres 24 d'agost a les 17:00 h.\nDijous: de 10:00 a 14:00 h.\nDivendres: der 16:00 a 19:00 h.\nDissabte i diumenge: de 10:00 a 14:00 h.\nEs pot concertar cita fora d'aquests horaris


Amb vetusta gonella: Verdaguer - La pomerola\nVerdaguer - La pomerola\nLa pomerola (fragment)\n[...] — I la roureda ombrívola? — És tallada!\n— I el lledoner de l'era? — Ja no hi és.\n— I l'om de la sarment enrinxolada?\n— Encara jau vora l'aljub estès.\n— A l'hort hi havia una pomera sola,\nla regina dels arbres d'aqueix pla;\nli deien los veïns la Pomerola:\nal jou del temps son front no doblegà?\n— Les tempestes darreres l'aterraren,\nja no alegra el quintà son front joliu.\nVeu's aquí les estelles que en restaren;\nacostau-vos-hi bé, fan bon caliu—. [...]\n— Adéu, li diu, florida pomerola,\nLos aucells que es plavien en tes branques\ncerquen perduts llur pavelló nadiu;\nmos somnis i records d'aletes blanques\ncom los aucells se queden sense niu.\nAdéu records i somnis que bressares,\nadéu-siau, ma casa i mon bressol,\nadéu amics, adéu germans i pares:\nen vostre escó no hi vull plorar tot sol.\nS'és aterrat mon santuari ombrívol\ni solament me resta lo cel blau;\nfins eix escó estimat trobo enyorívol,\npuix tot en ell m'ha dit adéu-siau.\nMes de l'arbre gentil que el front abaixa,\nlos hermosos bocins no els cremeu tots;\nsi no n'hi ha prou per fer-me'n una caixa,\nfeu-ne una creu per coronar mon clot.\nPenjau lo meu llaüt d'eixa creu santa\ni al bes de l'aire oint-la sospirar,\ndireu: — Deu ser lo trobador, que canta\nl'eterna primavera a l'apuntar.\nUn trobador torna a la seva llar, després de molts anys. No coneix ningú, ningú no el reconeix. Pregunta pels seus familiars i coneguts: tots són morts. Aleshores s’interessa pels arbres i, en especial, per la pomera, enfilat a la qual, de jove, havia començat a compondre poemes i a cantar —el correlat objectiu, diríem, del seu paradís perdut i el símbol del seu art i de l’arrelament a la terra pairal. La pomera va caure en una tempesta, i en van fer estelles i tions per a la llar de foc que ara l’escalfa: el penúltim servei del símbol abatut. Llavors, el trobador plora, i explica la seva vida, la seva infantesa, els seus jocs prop d’aquell arbre que ara serveix per fer foc, i encara demana que la seva fusta serveixi per a una última finalitat: que se’n faci la creu de la seva tomba, de la qual penjarà el seu llaüt, a fi que continuï sonant quan bufi el vent.\nVerdaguer, carbó de Ramon Casas\nVerdaguer va escriure aquest poema l’any 1896, quan ja es trobava immergit en els seus greus problemes personals: marginat socialment, rebutjat per la jerarquia eclesiàstica, reclòs i publicant els seus emotius articles En defensa pròpia. Aquest poema reflecteix el seu estat d’ànim: un poeta trobador que torna a casa seva i ningú no el reconeix, ni ell reconeix les persones i les coses d’un temps passat en què havia estat feliç. El símbol del seu art i de la seva felicitat juvenil —aquesta imaginària pomerola— ja no existeix, però encara servirà per fer que el seu record passi a la posteritat, gràcies al cant del llaüt penjat a la creu de la seva tomba. Verdaguer va enviar aquest poema als Jocs Florals de 1896, on el jurat —que presidia Narcís Oller— no el va premiar.\nAixí, el poema va restar inèdit, en un manuscrit, amb el títol de La pomerola, conservat a la Biblioteca de Catalunya; després, a l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona se’n va trobar una versió posterior, amb el nom de Primavera. L’erudit Ricard Torrents el va publicar per primera vegada a Verdaguer: estudis i aproximacions (Eumo Editorial, Vic 1995). No figura, per tant, a les Obres Completes del poeta ni a la majoria de les antologies anteriors a aquesta data.\nFa poc en va sortir una edició crítica a càrrec de dos grans estudiosos verdaguerians, Ricard Torrents i Bertrana i M. Àngels Verdaguer i Pajerols: Jacint Verdaguer, La Pomerola. Primavera. A cura de Ricard Torrents i M. Àngels Verdaguer. Obra completa, sèrie B, vol. 30. Verdaguer Edicions, Folgueroles 2013.\nVegeu-ne també un fragment comentat pel mateix Torrents:\nI encara, un comentari de Llorenç Capdevila:\nEl dibuix de Casas, portada a l'edició de Canigó, de 1901\nAgraeixo a l’amic Joan Vilamala, també un gran verdaguerià, que em parlés d’aquest poema que jo desconeixia. En Vilamala és autor ell mateix de diverses antologies de l’altre poeta de Folgueroles (perquè ell també és natural d’aquest poble osonenc), entre les quals: Jacint Verdaguer: Antologia poètica i alguns fragments de prosa (Hermes-Castellnou Edicions, Barcelona 1999); Antologia de Jacint Verdaguer (Barcanova, Barcelona 1997; quatre edicions) i Antologia de Jacint Verdaguer (Antaviana Jove, 2002). També m'envia una vinyeta de l'artista Jaume Gubianas amb la imatge de Verdaguer, que forma part de l'Auca del Pi de les Tres Branques. Gràcies, Joan.\nMonument a Verdaguer. Santuari de la Mare de Déu del Mont\nLa foto de Verdaguer amb barretina (1865) és de domini públic: Wikimèdia Commons.\nEl dibuix de Ramon Casas és al MNAC, també de domini públic, com la portada de 'Canigó' de 1901. I també ho és la foto de la tomba deVerdaguer al cementiri de Montjuïc, declarada bé cultural d'interès local (BCIL).\nLa foto del monument de la Mare de Déu del Mont és de Davidian Skitzov, domini públic per llicència de Creative Commons. Totes les il·lustracions, excepte la portada de l'antologia, han estat tretes de la Viquipèdia.\nEls esments a obres de Ricard Torrents, M. Àngels Verdaguer, Llorenç Capdevila o Joan Vilamala no són pas fetes amb l'ànim d'usurpar-los cap dret; al contrari, són per recomanar-vos que compreu els seus llibres.\nPublicat per KRT a 18:21


APLICACIÓ D’HERBICIDES EN PREEMERGÈNCIA | Extensius Catalunya\nLes aplicacions d’herbicida en preemergència són cada vegada més freqüents. La causa principal és que aquests herbicides encara són una eina eficaç per al control de males herbes que ja són resistents a la majoria dels herbicides aplicats en post emergència.\nSi es vol continuar disposant d’aquest recurs eficaç, no s’ha d’abusar de la seva utilització i s’han d’utilitzar correctament en el marc d’una gestió integrada de les males herbes en el que han de tenir presència les rotacions de conreu, falses sembres, retards de sembra i fins i tot els guarets.\nA la vegada resulta molt important alternar modes d’acció i de degradació dels herbicides les diferents campayes.\nAlguns d’aquests productes en funció de la seva solubilitat es veuen influenciats per humitat del sòl pel que les aplicacions en sequera poden resultar menys eficaces, ja que l’herbicida estarà menys disponible per a ser absorbit per les plantes.


Transport públic: final de trajecte? | esther vivas\nTransport públic: final de trajecte?\n“Alerta # memetroBCN control doble a Sagrera a vestíbul L1 L5. 9:10 h Bon dia!”. El missatge circula via twitter des del compte de @redMemetro i els seus 3.625 seguidors el rebem. Un matí més ja saps on és millor no passar si circules al metro barceloní i no portes bitllet.\nA Barcelona, el preu del bitllet senzill ha augmentat un 38% i el de la targeta T10, la més utilitzada, un 15% respecte l’any anterior. Mentre, les rendes no han fet sinó disminuir. A Madrid, la pujada del preu del transport públic segueix la mateixa direcció i l’abonament de deu viatges ha patit un increment del 29%. @redMemetro que va començar a Barcelona també suma, des de fa uns mesos, a nous “adeptes” a Madrid. Et connectes a twitter i informes o t’informes d’on hi ha revisors. Com deien al programa La Bola de Cristal: “Si sol no pots amb amics sí”.\nLa setmana passada els treballadors del sector ferroviari i dels transports públics van col·lapsar durant algunes hores Madrid i Barcelona. I la màxima de la Bola de Cristal es va tornar a complir. La vaga del dilluns 17 no era només per protestar contra la rebaixa salarial dels treballadors del sector i la vulneració de la negociació col·lectiva sinó també per denunciar la liberalització del transport públic, les seves conseqüències, i l’augment abusiu de tarifes al metro. I això ens afecta a tots.\n“Si perdo aquest tren hauré d’esperar dues hores” es queixava un passatger en una andana. Ell arribarà tard a la feina, però si no fem vaga -i ho afirmo en plural perquè una vaga de transport ens incumbeix tant a treballadors com a usuaris- continuaran retallant els salaris als seus treballadors, privatitzaran el nostre servei públic i seguiran augmentant les tarifes. Les vagues poden fer que alguns arribin tard a la feina, però sense elles cada dia hi haurà més ciutadans que no tindran feina a on anar. Empleats del transport públic i usuaris formem part d’aquesta immensa majoria social que estem sent saquejats per pagar una crisi que no hem creat. Som al mateix costat de la barricada, encara que ens intentin confondre. L’”enemic” no està en qui atura un tren o no deixa sortir un autobús, sinó en qui ens retalla drets, privatitza serveis i ens fa pagar la crisi al 99%.\nEns diuen que “allò que és privat és millor”. Una altra gran mentida. Es desmantellen els serveis públics, ja sigui sanitat, educació o transport, en el que és una privatització encoberta. I després ens diuen que en mans d’inversors privats funcionarà millor. Que la lliure competència entre els operadors abaratirà els preus i que tindrem més qualitat.\nPerò, què li va passar al servei de ferrocarrils britànic després de la seva privatització el 1996? Reducció de despeses, ajornament d’inversions, precarització de les condicions laborals. Això sí, tarifes més cares. I dos anys després: queixes per retards, un 66% dels usuaris a Gran Bretanya es veuen afectats per aquests, més dos tràgics accidents que van sumar 38 morts. Les accions de l’empresa privada van caure en picat i a falta de capital, el Govern va entrar en acció. Sembla que ja fa temps es van inventar els “rescats” amb diners públics per a sanejar comptes privats. Un negoci rodó. Aquí la privatització de Renfe i Adif segueix els mateixos passos. Transport públic: final de trajecte?\nPosar en mans privades el transport públic implicarà menys i pitjors serveis i més cars. Una cosa que, per desgràcia, des de fa temps ja ha començat a passar. Línies que es tanquen en ser considerades pocs rendibles econòmicament, encara que no ho siguin socialment, i tarifes que augmenten sense parar. Però no tots perdem, com sempre, uns pocs surten guanyant. Els mateixos de sempre. Fins quan?\n*Article publicat a Público, 18/09/2012.


Per a què val el nostre pla general d´urbanisme? - Informacion.es\nPer a què val el nostre pla general d´urbanisme?\nFederico Zaragoza Alberich Som 35.000 els habitants de Santa Pola, 23.000 en edat laboral (entre 16 i 65 anys), dels que treballen uns 7.000. D'altres 3.000 estan a l'atur. Aquesta xifra s'ha convertit en l'obsessiva mitjana habitual de la nostra vila, mes rere mes, amb molt poques variacions significatives, i és una cosa que ens inquieta profundament a totes les persones de bé.\nEls missatges dels de "vivimos por encima de nuestras posibilidades" ens bombardegen cada dia amb planificació, imaginació, formació, possibilitats de col·locació, etcètera. No haurien de plantejar-se aquestes abstraccions els polítics perquè a Santa Pola pogueren tenir possibilitats aquests 3.000 aturats?\nHauríem entès que el Pla General que el PP va aprovar en solitari no fa tant (2006, just abans que es desencadenara aquesta estafa bancària) hagués tingut per objectiu possibilitar la creació d'ocupació, ampliant i abaratint el sòl industrial, i/o possibilitant una agricultura intensiva. Però no. Va ser més important la rajola que les persones, els bancs que el poble. I així estem, i així seguirem si no es dóna un cop de timó important. Cap a on ens porta el PP? Per quants anys seguirà mantenint un Pla General que no serveix per a crear llocs de treball a Santa Pola?\nEl que demana el poble que es tinga com a objectiu no és el que assenyalava aquest pla general, esperar que es puguen construir habitatges de segona residència. D'aquestes ja n'hi ha moltes buides. I no creiem que molts ciutadans russos adinerats als quals suposadament no se'ls discutiria l'atenció sanitària ni els papers per viure a Espanya vulguen adquirir-les en Santa Pola, com algun geni amb visió de futur del PP sembla apuntar.\nTenim molts amics i coneguts sense feina. Però n'hi ha un en especial, de 47 anys, formació mitjana, extrema disposició per a qualsevol treball, incansable en la seva recerca, i que dedica tot el seu temps a aconseguir-lo. No hi ha possibilitat que no haja utilitzat, des de l'INEM, els cursos del SERVEF, la premsa, Internet, patejar-se polígons industrials de la comarca ... I l'únic que aconsegueix són ocupacions de 3 mesos com a màxim, tot i el seu interès en consolidar-les. Ha arribat a dominar tot tipus d'enganys o explotació del personal en premsa i Internet. Ja li desestimen per edat la seua petició en moltes ocasions, amb 47 anys, ara que tant es parla de retardar les jubilacions a 20 anys més (67). No li importa el sector (hostaleria, serveis, dependent, estibador, etcètera.), i està fins i tot plantejant-se marxar a l'estranger, com a última possibilitat.\nPreguntem, llegim els diaris, intentem veure si en algun racó d'ells hi ha alguna pista que ens puga portar a aconseguir un lloc de treball, i res: consells condescendents als aturats perquè es planifiquen, es formen, tinguen imaginació, munten els seus negocis com autònoms, etcètera.\nQue fàcil és parlar així des del lloc fix que concedeix el mer fet de pertànyer a un partit polític que segueix promovent la rajola, i haver aconseguit un lloc, o dos, com el nostre alcalde, en institucions de govern. I que malament li senta escoltar-lo a qui no pot treballar, perquè qui hauria d'oferir treball no el crea i s'aferra a un pla general obsolet, que hauria de derogar.


La gestió d'Interior, qüestionada per les fortes càrregues policíaques d'ahir - VilaWeb\nDijous 19.03.2009 12:37\nLa gestió d'Interior, qüestionada per les fortes càrregues policíaques d'ahir\nEls policies agredeixen vianants i diversos periodistes, entre els quals un de VilaWeb · CiU critica la gestió d'Interior i d'Universitats i ERC demana diàleg · Un dirigent d'EUiA denuncia l'agressió dels mossos · L'activitat universitària, suspesa fins dilluns als edificis central i del Raval de la UB\nAdvocats, veïns i entitats de drets humans de Barcelona han exigit responsabilitats al departament d'Interior arran de les fortes càrregues policíaques d'ahir contra els estudiants de la UB (vegeu vídeo), que van provocar vuitanta-dos ferits, inclosos periodistes i vianants. Han fet públic un manifest, que condemna la gestió política, l'actuació de la policia i el paper del rector. Els mossos d'esquadra van detenir set persones (sis al matí i un a la tarda) per resistència i desobediència a l'autoritat. Els detinguts ja són en llibertat amb càrrecs. A més, denunciaren setze persones per delictes i faltes de desobediència greu.\nEl manifest ha estat signat per la Federació d'Associacions de Veïns de Barcelona (FAVB) i la Comissió de Defensa dels Drets de la Persona del Col·legi d'Advocats de Barcelona, l'Observatori del Sistema Penal i els Drets Humans de la UB, l'Associació Catalana en Defensa dels Drets Humans i l'Observatori dels Drets Econòmics, Socials i Cultural.\nLes entitats signants han criticat durament el rector de la UB, Dídac Ramírez, així com el departament d'Interior i han demanat que s'obri una investigació per a determinar si la gravetat dels fets és només atribuïble als agents de la policia o si en foren responsables i partícips els seus 'superiors jeràrquics'. En cas de confirmar-se la segona opció, han demanat 'possibles cessaments'. Les entitats han demanat també que es revisin els protocols de dissolució de manifestacions.\nEl Col·legi de Periodistes ha condemnat, també, les agressions que van patir diversos periodistes. Esquerra demana diàleg al si de la comunitat universitària per a arribar a un acord sobre l'aplicació del pla Bolonya i reconeix que l'actuació de la policia fou desmesurada en alguns moments. CiU també critica durament la gestió política, tant del departament d'Interior com d'Universitats, i ha dóna suport al rector.\nFonts de CiU han dit a VilaWeb que els responsables dels fets d'ahir són, sobretot, polítics, concretament els consellers dels departaments d'Interior i Universitats, Joan Saura i Josep Huguet. Fonts d'Esquerra, per la seva banda, han dit a VilaWeb que el desallotjament i les càrregues policíaques, 'desmesurades en alguns moments', han provocat una situació tensa i complicada. Per Esquerra, si bé el diàleg sobre l'aplicació del pla Bolonya es trobava blocat, els fets d'ahir no fan sinó empitjorar-ne la situació. Per a Esquerra tard o d'hora s'haurà de reprendre el diàleg perquè 'el pla Bolonya no s'aturarà per una manifestació o una ocupació'. ICV i PSC continuen sense pronunciar-se sobre els fets d'ahir.\nLa càrrega d'ahir a la nit\nMés càrregues al Palau Robert\nLES CÀRREGUES POLICÍAQUES D'AHIR, A LA XARXA\nMolts testimonis han publicat vídeos de les càrregues de la policia ahir a Barcelona a internet. En aquest vídeo es veuen imatges de primera mà de la càrrega després del desallotjament de la UB, al matí. També a la portada de l'Agència Catalana de Notícies hi ha el vídeo de la càrrega contra un grup de periodistes al vespre a la Via Laietana, alguns dels quals van resultar ferits. Els vídeos de VilaWeb TV els trobeu ací.\nEls periodistes anaven identificats amb un braçalet de premsa i eren a certa distància de la multitud de manifestants però, tot i així, van rebre cops de porra dels mossos. Un dels més malparats va ser Guillem Valle, fotògraf de l'ADN, que va acabar amb un trau a la cara i un ull de vellut.\nMolts internautes han penjat vídeos a YouTube de les diferents càrregues d'ahir al vespre. Alguns es poden veure en aquest enllaç. [+ article]


El trànsit és el causant de més del 80% de la contaminació acústica a les grans ciutats | DKV Seguros\nEl trànsit és el causant de més del 80% de la contaminació acústica a les grans ciutats\nSegons l'Estudi del Soroll elaborat per DKV, GAES i ECODES, la contaminació acústica afecta de forma significativa el 76% dels espanyols\nEl soroll del trànsit es troba entre els quatre factors ambientals amb més impacte en la salut de les persones. A Espanya, el trànsit és el causant principal de soroll: provoca més del 80% de la contaminació acústica de les grans metròpolis. Així ho confirmen les dades que s'han obtingut a l'Estudi del Soroll que ha impulsat l'Observatori de Salut i Medi Ambient de l'Institut DKV de la Vida Saludable en col·laboració amb GAES i que ha desenvolupat ECODES. Segons les anàlisis, l'estudi conclou que l'impacte provocat pel soroll del trànsit es podria reduir del 33% al 6%, simplement limitant la velocitat de 50 a 30 km/h en zones urbanes.\nA Espanya, un problema generalitzat\nL'informe de l'Observatori de Salut i Medi Ambient de l'Institut DKV de la Vida Saludable analitza l'impacte del soroll del trànsit a escala nacional i en els diferents territoris espanyols. En línies generals, un de cada quatre espanyols està exposat a nivells de soroll superiors al llindar establert per la Unió Europea – 55 dB durant el dia i 50 dB a la nit. Així mateix, gairebé un terç declara patir molèsties per sorolls generats a l'exterior de l'habitatge, un 76% assegura que la contaminació acústica afecta de manera significativa la seva vida, i és molt freqüent i molesta per al 30% de les persones.\nEn aquest sentit, cal destacar l'associació entre el soroll del trànsit i els ingressos hospitalaris d'adults i infants: el soroll ambiental per trànsit augmenta les probabilitats de patir un ingrés hospitalari per causes respiratòries, a més d'incrementar la mortalitat per causes cardiovasculars, respiratòries i per diabetis en persones majors de 65 anys, principalment als nuclis urbans de les grans ciutats.\nBarcelona i Madrid entre les ciutats més sorolloses del món\nBarcelona és la ciutat amb més contaminació acústica d'Espanya i la setena del món, mentre que Madrid ocupa el 16è lloc a escala mundial i el segon a escala nacional. Tanmateix, els madrilenys són els ciutadans que més creuen que la seva ciutat és sorollosa (74%), per davant de Barcelona (65%), Sevilla (57%) o València (56%).\nD'altra banda, la majoria dels espanyols té en compte si l'entorn és sorollós a l'hora de triar el seu habitatge o lloc de residència, encara que per al 53% no és una qüestió decisiva. Valladolid és la província més despreocupada pel que fa al soroll a l'hora de triar habitatge, mentre que Bilbao és la que més importància hi dona, considerant-ho una prioritat el 36% dels casos.\nEn matèria laboral, el 26% dels espanyols considera que el seu entorn laboral és sorollós, especialment a Sevilla (33%), Madrid (31%) i Bilbao (29%). Cal destacar que el 71% dels ciutadans consideren el soroll com un gran entorpidor de la concentració, sent Sevilla, Zaragoza i València les províncies on es troba un percentatge més elevat de ciutadans a qui els costa concentrar-se en entorns sorollosos. En aquesta línia, sembla que els que treballen a les grans urbs com Madrid i Barcelona estan més acostumats a la contaminació acústica i asseguren tenir menys problemes de concentració amb soroll al voltant seu.\nUn fenomen que afecta tot Europa\nA Europa, afecta cada dia a més de 70 milions de persones, que perden cada any 1,6 milions d'anys de vida saludable arran del soroll ambiental. A més, aquest provoca almenys 10.000 casos de morts prematures anuals al continent.\nAl voltant de 50 milions de ciutadans europeus que viuen en zones urbanes pateixen nivells de soroll de trànsit excessivament elevats a la nit, i per a 20 milions el soroll nocturn del trànsit té realment un efecte perjudicial sobre la salut, segons dades de la Comissió Europea.\nObservatori Soroll i Salut DKV - GAES\nEl "Estudio del Ruido" és una publicació que ha elaborat l'Observatori Soroll i Salut DKV-GAES amb la col·laboració d'ECODES. L'Observatori, que forma part de l'Institut DKV de la Vida Saludable, és una entitat que va néixer el 2012 amb l'objectiu de divulgar i conscienciar sobre els alts nivells de soroll que hi ha al nostre entorn i com poden afectar la nostra salut.\nL'aliança entre DKV i GAES ha donat lloc a quatre informes específics sobre aquest problema ambiental: “Ruido y Salud” (2012), “Ruido y Salud en Barcelona” (2013), “III Informe Ruido y Salud DKV – GAES” (2015), i “Ruido y Salud en Madrid. Edición 2017”, que recopila i actualitza els principals estudis i dades existents sobre els nivells de soroll que hi ha a la ciutat de Madrid.\nECODES és una entitat sense ànim de lucre les activitats de la qual van encaminades a contribuir a la implantació d'un model de desenvolupament sostenible, elaborant alternatives que siguin compatibles amb el desenvolupament econòmic i la protecció del medi ambient.\nGAES es dedica a proporcionar solucions auditives a les persones amb problemes d'audició, des que es va fundar el 1949 a Barcelona. A més de la producció pròpia de la marca Microson, distribueix productes de les millors firmes mundials, com Starkey i Siemens. Els seus centres auditius disposen d'una avançada tecnologia i de tècnics especialistes per detectar un possible trastorn auditiu i adaptar l'ajuda auditiva més apropiada en cada cas. Actualment, GAES disposa d'una xarxa de vora 600 centres auditius, dels quals més de 500 estan a Espanya i la resta es troben distribuïts per Portugal, Xile, l'Argentina, Turquia i l'Equador.\nDKV entén que les empreses han d'anar més enllà dels beneficis econòmics i assumir la seva responsabilitat ètica, social i mediambiental amb la societat a través d'accions adreçades als seus grups d'interès. Com a companyia asseguradora, DKV s'esforça per crear un món més saludable en els àmbits de la salut i el medi ambient, l'obesitat infantil, la inserció laboral de persones amb discapacitat i l'envelliment actiu.\nA Espanya, DKV està implantada a tot el territori nacional amb una àmplia xarxa d'oficines d'assegurances de salut (https://cat.dkvseguros.com/seguros-medicos-particulares/) i consultoris, on treballen gairebé 2.000 treballadors que donen servei a prop de 2 milions de clients.


Estudiants amb altes capacitats: els grans oblidats - Universitat de Barcelona\nInici > Notícies > Estudiants amb altes capacitats: els grans oblidats\nEstudiants amb altes capacitats: els grans oblidats\nLa jornada estava organitzada per l’associació Aprenent x Educar (AxE).\nNúria Rajadell: «Quan els pares tenen un fill amb altes capacitats van absolutament perduts».\nAquesta és la primera d’una sèrie d’activitats que es programaran al voltant d’aquest tema.\nL'alumne amb altes capacitats Víctor Pons està estudiant el grau de Psicologia a la UB.\nPons: «Sé el que se sent quan ets un bitxo raro sense saber per què ets així. I no vull que altres infants pateixin el mateix que he patit jo».\nHi ha molts mites i estereotips al voltant de les altes capacitats i, sobretot, hi ha un gran desconeixement. Aquesta és una de les principals conclusions a què es va arribar en la jornada «Altes capacitats, les coneixes? Aproximació i experiències», que va tenir lloc el 27 de març a la Facultat d’Educació. Organitzada per l’associació Aprenent x Educar (AxE), aquesta és la primera d’una sèrie d’activitats que es programaran al voltant d’aquest tema.\n«Quan els pares tenen un fill amb altes capacitats van absolutament perduts», es va lamentar Núria Rajadell, professora de la Facultat d’Educació que treballa en aquest tema, i convidada a l’acte. Juntament amb ella, hi van participar tres col·laboradores del seu grup de recerca: Lorena Agúndez, pedagoga que va fer les pràctiques i el treball final de grau sobre altes capacitats; Lissette Guzmán, psicòloga especialitzada en aquesta temàtica que està fent el treball final de màster en el màster de recerca Educació i Societat, i Jéssica Cabezas, que està acabant la tesi doctoral sobre les altes capacitats a la secundària. Entre totes van repassar les principals característiques comunes dels infants amb aquesta condició, els indicadors per detectar-la, i les actuacions en el marc de l’aula.\nSenten una curiositat desmesurada per tot. Comencen a parlar i a escriure precoçment i presenten un vocabulari molt avançat per a la seva edat. La seva capacitat d’aprenentatge és superior a la de la resta de nens i nenes i processen ràpidament idees complexes i abstractes des de ben menuts. Molts d’ells són també hipersensibles i perfeccionistes, i no toleren gens bé la frustració. Són infants molt intensos, creatius i imaginatius, i els agrada molt experimentar. Tenen un sentit de l’humor extraordinari i s’interessen, des de petits, per temes transcendentals com la mort o l’amor. Habitualment, a més, prefereixen la companyia dels adults, per sentir-se més compresos i poder parlar d’igual a igual. Aquests són alguns dels trets característics que, segons les expertes, haurien de fer sospitar la família i l’escola que es troben davant d’un nen amb altes capacitats.\nFalta formació específica i una mirada psicopedagògica\n«És una llàstima —va assenyalar Rajadell—, que les altes capacitats s’hagin anat deixant de banda i que no hi hagi formació específica relacionada amb la detecció i la intervenció en els diferents estadis de l’educació». Segons l’experta, s’hauria d’haver aprofitat el moment del canvi de la diplomatura al grau (en què es guanyava un curs) per incloure en el pla docent de la carrera aspectes tan importants com la diversitat a l’aula, les altes capacitats o l’educació emocional, per exemple. «Hi ha la menció d’educació especial, en què es fan tastets de tot però no s’acaba d’aprofundir en res, i després els alumnes han de completar aquesta formació amb màsters o postgraus especialitzats», va remarcar.\nLes especialistes també van insistir en el fet que per poder fer una bona detecció i posterior intervenció en els infants amb altes capacitats cal una doble mirada que uneixi la perspectiva pedagògica i la psicològica. «El psicòleg és qui diagnostica, però el pedagog és qui després ha d’intervenir a l’aula. Cal que treballem conjuntament», va assegurar Rajadell. No en va, Víctor Pons, que estava convidat a l’acte per explicar la seva experiència personal com a alumne amb altes capacitats, està estudiant el grau de Psicologia a la Universitat de Barcelona. Té vint-i-un anys, no el van diagnosticar fins als disset, i assegura que vol evitar que altres nens passin el mateix que ha passat ell: «Sé el que se sent quan ets un bitxo raro sense saber per què ets així. I no vull que altres infants pateixin el mateix que he patit jo».\nPons va fer l’educació infantil i primària en una escola molt petita que va saber motivar-lo i satisfer la seva curiositat i set d’aprenentatge: «A la meva primera escola no vaig tenir cap dificultat. No m’avorria a les classes i amb la resta de companys sempre m’hi havia relacionat molt bé. Tenia molts amics. A més, a casa, des de ben petit, m’han enriquit molt. Sempre he tingut la cultura molt a l’abast. Tenia moltes joguines i la mare em va ensenyar a jugar als escacs. Arribava els dilluns a l’escola i, amb tres anys, li explicava a la mestra el museu que havia anat a visitar durant el cap de setmana».\nEn aquest sentit, Pons va tenir sort, però no sempre és així. Rajadell va assenyalar que, «en general, el que es valora a l’aula és el rendiment acadèmic, terreny en què els infants amb altes capacitats solen tenir bons resultats, i com que en matemàtiques i llengua van bé, s’acostumen a deixar de racó fins que es perden». A conseqüència d’això, es corre el risc que alumnes amb un talent excepcional es desmotivin i acabin fracassant a l’escola en el cicle superior o a l’ESO.\n«Si una família se sent oblidada pel sistema educatiu, el sistema ha fracassat»\nA Víctor Pons els problemes li van arribar a l’ESO: «La meva escola va tancar i em van matricular en un institut de quatre línies. Vaig entrar nou en una classe que ja estava formada i en la qual no es van preocupar mai d’integrar-me. Em vaig sentir com “el nou” durant tota la secundària. Vaig patir assetjament escolar, em grapaven els llibres, em robaven coses, em van maltractar psíquicament i físicament, i per part de l’institut no vaig rebre mai cap tipus d’ajuda. I a casa no vaig dir mai res per no preocupar la família ni fer patir la mare. Vaig patir en silenci. Es produïen paradoxes tan curioses com que treia qualificacions de 10 en una optativa de matemàtiques de 3r, quan a l’assignatura de 2n, que era el curs que estava fent, treia un 4 o un 5 justets... De fet, a 3r de secundària em van proposar de repetir! Se’m va ajuntar una desmotivació molt gran amb una situació complicada també a casa, i em van quedar set assignatures».\nPons va insistir en el fet que els serveis d’orientació psicològica dels centres educatius haurien de ser eficaços també en aquests casos. «Tenim el mateix dret a ser detectats que un nen amb dislèxia o amb TDAH. La gent que pensi que tenir altes capacitats és un do del cel o una ganga està molt equivocada. A les aules tenim infants que s’estan desenvolupant i necessiten atenció psicològica. Des de la psicologia s’han de crear materials més accessibles per als pedagogs a l’hora de treballar a l’aula».\nTambé va dir, contundent: «L’escola s’ha de poder adaptar a les necessitats de cada infant. No li vendries mai una moto a una persona coixa. Per què vens una educació deficient a una persona supereficient? I, de la mateixa manera, per què li has d’imposar un sistema exigent a un nen amb dificultats? Els nens i les nenes són molt diversos i cal que l’educació s’hi adapti. Em fa gràcia quan diuen que el sistema ha de ser inclusiu: inclusiu, ja ho és. Ens posa a tots al mateix sac i el lliga ben fort perquè no en sortim. El que ha de ser és divers. I adaptable a cada situació».


L'anfitrió 'First Things First', Cris Carter, ha estat suspès, s'ha pendent la investigació - Esports\nL'anfitrió 'First Things First', Cris Carter, ha estat suspès, s'ha pendent la investigació\nCris Carter, co-presentadora de El primer és el primer a FS1, Ha estat suspès segons FOX a l'espera d'una investigació, han explicat dues fonts El gran plom. Aquesta notícia arriba pel fet que Carter no estigués absent del programa els dijous, divendres i dilluns. Actualment no hi ha cap horari del seu retorn.\nSegons l’informe, actualment la naturalesa de la investigació no està clara. Algunes fonts han dit que Carter va tenir un 'gran cop de porra' amb els executius de FOX sobre ell perquè no va ser inclòs al dijous o al diumenge NFL cobertura.\nEn lloc de dirigir-se a Carter, els executius de la FOX han confiat en el recent retirat Rob Gronkowski i els antics Falcons d'Atlanta i els caps de Kansas City, Tony Gonzalez, per tal de millorar la cobertura.\n& ldquo; em van dir que era dolent, & rdquo; una font va dir sobre el presumpte esclat entre Carter i els seus caps, segons Esports de recepció.\nEl programa de diumenge de FOX, per la seva banda, ha confiat en el repartiment de molt temps que compta amb Terry Bradshaw, Jimmy Johnson, Michael Strahan, Howie Long i Curt Menefee. Carter no ha aparegut a cap de les dues plataformes per previsualitzar els propers jocs tot i haver estat catalogat com a & ldquo; analista NFL & rdquo; a la seva xarxa bio\nEn la seva absència, els co-amfitrions Nick Wright i Jenna Wolfe se'ls ha sumat l'excap de defensa de New York Giants i el campió de la Super Bowl, Chris Canty. Cap dels dos hostes va abordar l’absència de Carter del programa mentre va discutir les històries d’esport de la setmana.\nDesprés d'una carrera de 16 anys passat majoritàriament amb el Vikings de Minnesota, Carter es va unir a HBO Sports & rsquo; Dins de la NFL el 2002. A continuació, es va traslladar a ESPN el 2008. Durant aquest temps, va ser un programa principal del programa de compte enrere del diumenge al matí i el dilluns a la nit. El primer és el primer, que es filma a la mateixa ubicació que FOX 'sEspectacle de Saturday Night Football, llançat originalment a FS1 el 2017. Tot i que Carter ha estat amb FOX des de desembre de 2016.\nNo és la primera vegada que Carter fa titulars a causa de possibles controvèrsies. Al 2014, es va rodar al simposi anual de rookie dient als nouvinguts de la NFL que necessitaven un 'tipus de caiguda' que pogués fer-se la culpa en cas que tinguessin contactes amb les autoritats. Posteriorment Carter es va disculpar per aquest discurs.


Emotiu concert a l'Auditori per homenatjar les víctimes de l'exili\nL'Auditori de Barcelona ha acollit un emotiu homenatge per aquells milers de republicans que van haver de marxar després de la Guerra Civil l'any 39. Es tracta del concert "Música per a l'exili" que, sota la direcció musical de Pau Guillamet, "Guillamino", i Manuel Garcia, va reunir artistes de tot l'estat: Maria del Mar Bonet (Balears), Kepa Junkera (Euskadi), Sílvia Pérez i Refree (Catalunya), Eliseo Parra (Castella i Lleó), Uxia (Galícia) i Javier Ruibal (Andalusia). Tots ells van posar veu i música a la poesia de Joan Oliver, Pablo Neruda, Víctor Jara o Lluís Llach, entre d'altres.\nCrònica de la Marta Carnicé\n17/04/2009 - 12.28 Actualitzat 17/04/2009 - 17.43\nL'1 d'abril de 1939 es donava per acabada la Guerra Civil a l'estat espanyol, però les tropes d'ocupació franquista ja havien ocupat tot el territori català dos mesos abans. Una ocupació que va fer que a principis de febrer unes 460.000 persones creuessin la frontera amb França. Ara, just quan es compleixen 70 anys del final de la guerra, el Memorial Democràtic de la Generalitat, en col·laboració amb l'Auditori de Barcelona, ha volgut fer un homenatge per aquells milers de republicans que van haver de patir la pèrdua del seu país fugint del franquisme i la repressió. Es tracta del concert "Música per a l'exili" que va acollir un Auditori ple a vessar.\nSota la direcció musical de Pau Guillamet, "Guillamino", i el xilè Manuel Garcia, el concert homenatge va reunir artistes de tot l'estat: Maria del Mar Bonet, Kepa Junkera, Sílvia Pérez, Refree, Eliseo Parra, Uxia i Javier Ruibal, que van interpretar cançons de pèrdua, enyorança i de l'exili.\nAbans de començar pròpiament el recital, un commogut Enric Majó que recordava la poesia de Salvador Espriu, presentava el testimoni de dues persones que van haver de marxar de Catalunya i viure l'exili en la pròpia pell un cop acabada la guerra. Núria Pi i Sunyer, filla de Carles Pi i Sunyer, polític, poeta i assagista, que va ser alcalde de Barcelona i conseller de Cultura i Ensenyament sota la presidència de Lluís Companys, va haver de marxar de jove i va passar 36 anys a l'exili. Amb imatges de fons de l'exili republicà l'any 39, Pi i Sunyer va fer un breu recorregut pel seu exili i va destacar la necessitat que es facin llibres i actes d'aquest tipus per mantenir la memòria històrica.\nPer la seva banda, Sebastià Piera, lluitador antifranquista, es va haver d'exiliar a França en acabar la guerra i va fer la Segona Guerra Mundial a les files de l'exèrcit roig. Després de tornar a Catalunya per continuar la lluita contra el règim franquista, va ser detingut i torturat. Va haver de tornar a fugir a França, des d'on va ser deportat a Còrsega, on encara hi viu. Sebastià Piera va fer un repàs de la història política espanyola que va desencadenar en la fatal Guerra Civil i va explicar el seu exili: "Quan pujàvem pels Pirineus estàvem plens de nostàlgia i tristesa i, des de la carena, veiem una Catalunya fosca i enfonsada, mentre que a l'altra banda, véiem que a França, hi havia vida". Emocionat va explicar el seu pas pels camps de refugiats, la seva lluita amb l'exèrcit d'alliberament i va recordar el nom de destacats republicans símbols de la lluita i la resistència, com els germans Josep i Conrad Miravet. Piera encara tenia moltes coses a explicar quan va haver de posar punt final al seu discurs. Un espontani va cridar: "estem en deute amb ell" i va provocar una gran ovació de la sala fins que Piera es va asseure a la seva cadira.\nI ja era l'hora del recital. Guillamino en donava el tret de sortida amb una genial versió de "País petit", de Lluís Llach, en què els músics s'anaven incorporant de mica en mica fent un fantàstic tot. Manuel García, se sumava a Guillamino, a "Exilio", i van fer un duet sensacional que va liderar el concert. Van interpretar també la genial "Delia", de Pablo Neruda així com "Bella i sola", "Cançó explícita", "Alçaré el crit" i "Romanç miserable", del extraodinari Pere Quart, qui sempre va fer una mirada cap enrere a la Catalunya perduda des de l'exili.\nLa veu potent de Javier Ruibal interpretava un emocionant "El arado", de Víctor Jara, i "El náufrago del Sáhara" del seu propi repertori. Eliseo Parra, "L'Havanera", amb la lletra de Vicent Torrent, i "Tres Heridas", el corprenedor poema de Miguel Henández. Refree posava la seva singular veu i música del seu piano a "Puerto de los Cristianos". Després tocava la guitarra per fer una sensacional versió de "Corrandes de l'exili", de Pere Quart, amb la brillant veu de la intèrpret Sílvia Rodríguez. Kepa Junkera i el seu acordió interpretava, primer, una difícil de tocar Bihar Arte-Berhueta Señora Moça i després actuava amb Manuel García l'emocionant "Madrid 1937", de Pablo Neruda. Manuel García interpretava més tard amb Uxía una "Santiago de Chile", de Silvio Rodríguez. Uxía també va cantar "Unha noite na eira do trigo". Maria del Mar Bonet, acompanyada de Dani Espasa al piano, posava punt final a aquest concert homenatge amb "Epíleg", de Pere Quart, i "Carta a l'exili", d'Albert Garcia i Kristos Leontis. Abans, però, feia a una crida als milers de persones que van haver de viure l'exili i perquè siguem país d'acollida a tota aquella gent que ha hagut d'abandonar el seu país.\nUna emocionant actuació que va provocar una gran ovació entre els assistents i que posava punt final aquest concert homenatge que recuperava el repertori de l' àlbum "Exili", de Guillamino i Manuel Garcia. Aquest àlbum, editat per Bankrobber, ja es va presentar a Santiago de Xile i Vic, però ara el Memorial Democràtic i l'Auditori van decidir recuperar el repertori amb més artistes arran dels 70 anys del final de la Guerra Civil.\nEmotiu homenatge a l'Auditori a l'exili


Albal dóna la benvinguda a les Falles 2019 amb la Crida | 7TeleValencia\nLes Falles d'Albal 2019 van començar oficialment amb la Crida des del balcó consistorial.\nA les 19 hores del dissabte, les Falleres Majors Paula Muñoz i Anna Duato van donar la benvinguda a les Falles 2019 amb el tradicional acte de la Crida. Les falleres majors van estar acompanyades per la Junta Local Fallera, les seues Corts d’Honor, i per les set comissions del municipi. A més van estar abrigallades pel centenar de fallers de la localitat de l´Horta Sud que no van voler faltar a la cita mes important del calendari faller.\nL’alcalde, Ramón Marí, al costat de la corporació, entre els quals es trobava el President de la Junta Local, Sergio Burguete, van acompanyar a les màximes exponents de les festes en un dels seus dies més importants i els van lliurar les claus de la ciutat.\nUn espectacle de llum i so dona pas als discursos de les falleres majors que es van dirigir a tot el poble, destacant la importància de tots els elements que compossen la festa fallera, especialment de les falleres i fallers que són els encarregats de fer en el festa gran.\nUn castell de focs artificials va posar fi a l’acte i va preparar als albalencs per a viure la festa fallera amb molta intensitat.\nAbans de la Crida, Albal va presentar en un acte oficial el cartell de les Falles d’Albal. Es va celebrar el divendres, en el saló de plens, amb la presència de tota la comunitat fallera local que va rebre un cartell per als seus casals i una xapa per als seus fallers amb el lema de les festes d’enguany, “Encén la flama de la Igualtat” i que lluiran aquests dies en els seus blusons.\nEl cartell oficial està protagonitzat per la imatge d’una dona vestida de valenciana que convida a la igualtat, crida que llança enguany l’Ajuntament.\nAixí van donar la benvinguda a les falles Sara Larrazabal i Marina Civera


Sandro Rosell ja és a Madrid per declarar davant l'Audiència Nacional\nSandro Rosell sortint de la caserna de la Guàrdia Civil\nL'expresident del Barça nega haver comès blanqueig de capital i assegura que els diners que va guanyar els va obtenir "lícitament"\nRedacció 24/05/2017 - 06.55 Actualitzat 09/09/2020 - 11.48\nSandro Rosell ja és a Madrid on aquest dijous declararà davant l'Audiència Nacional. L'expresident del FC Barcelona va declarar aquest dimecres a la tarda durant tres hores en dependències de la Guàrdia Civil. A l'Audiència Nacional també compareixeran la dona de Rosell i els altres tres detinguts en la mateixa operació policial.\nL'expresident del Barça nega el blanqueig de capital pel qual està acusat i assegura que va guanyar diners "lícitament". Així ho va explicar el seu advocat Pau Molins després de la declaració davant la Guàrdia Civil.\nMolins assegura que "no hi va haver blanqueig de capitals, perquè es tracta de diners obtinguts lícitament" i que el blanqueig implica ingressos procedents d'un delicte o obtinguts irregularment. També afegeix que Rosell, abans de presidir el Barça, tenia una societat de màrqueting esportiu "i cobrava la seva remuneració per la feina que feia. És absolutament legal".\nRosell va passar la nit de dimarts a dimecres en una caserna de la Guàrdia Civil, juntament amb tres detinguts més. Tots quatre estan acusats d'haver muntat una trama que presumptament va blanquejar 15 milions d'euros que provenien de drets de la selecció brasilera de futbol.\nCatorze hores d'escorcolls\nMalgrat la situació, a Rosell se'l va poder veure tranquil i somrient amb els guàrdies civils que el custodiaven aquest dimarts quan se'l van endur cap a la caserna, a pesar d'haver passat 14 hores presenciant l'escorcoll de casa seva i de tres despatxos professionals. Després de tot un dia d'escorcolls, la dona de Rosell va quedar en llibertat amb càrrecs a última hora de la tarda.\nDos dels escorcolls es van fer en oficines de l'empresa Bonus Sport Marketing, a través de la qual s'hauria comès el suposat blanqueig de capitals que s'està investigant: 15 milions d'euros provinents de comissions il·legals pels drets audiovisuals de la selecció brasilera de futbol i que s'haurien blanquejat a Andorra. El seu advocat, Pau Molins, ha assegurat que es tracta d'activitats privades totalment legals:\n"Ha anat bé perquè no s'han endut res. Suposo que deu haver anat bé depèn de per a qui. Intentarem acreditar que aquí no hi ha res de res i que no hi ha cap motiu per a aquesta detenció. Però en fi..."\nUn empresari libanès, un amic de Rosell i un gestor andorrà\nAquest dimecres, els quatre detinguts els porten a Madrid, on hauran de declarar a l'Audiència Nacional. A més de Rosell, també van detenir l'empresari libanès Shane Ohanessian, a qui Rosell va vendre l'empresa i que hauria actuat com a testaferro de l'expresident del Barça. Ohanessian també va ser present en els escorcolls d'aquest dimarts.\nEls altres dos detinguts són Andreu Ramos, company de negocis i amic de tota la vida de Rosell, i Joan Besolí, el gestor andorrà que estaria tramitant la nacionalitat andorrana per a Ricardo Teixeira, expresident de la Federació Brasilera de Futbol i amb qui Rosell hauria gestionat els drets d'imatge de la selecció.\nRosell podria formar part d'una xarxa que cobrava comissions irregulars\nAcaba l'escorcoll al domicili de Sandro Rosell\nA Madrid hi ha eufòria i ja demanen la Pilota d'Or per a Benzema