La formació professional és una bona eina per protegir-se contra l'atur, segons l'estudi d'Inserció Laboral dels Ensenyaments Professionals - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nLa formació professional és una bona...\nLa formació professional és una bona eina per protegir-se contra l'atur, segons l'estudi d'Inserció Laboral dels Ensenyaments Professionals\nLa formació professional és una bona eina per protegir-se contra l’atur. Així ho demostra l’estudi d’Inserció Laboral dels Ensenyaments Professionals del 2013, que analitza quina és la situació laboral i formativa dels graduats de la promoció 2012 en ensenyaments professionals entre set i nou mesos després d’haver acabat els seus estudis. De l’estudi també es conclou que el percentatge d’aquests graduats que estan en situació d’atur és molt inferior a la taxa d’atur de Catalunya, sobretot comparant amb la mitjana de joves d’entre 16 i 24 anys.\nLa consellera d’Ensenyament, Irene Rigau, i el president del Consell de Cambres de Catalunya, Miquel Valls, han presentat avui els resultats d’aquest estudi, elaborat conjuntament pel Departament d'Ensenyament i el Consell General de Cambres de Catalunya.\nMenys risc d’atur\nAixí, tal com s’analitza en el gràfic, el titulat d’FP continua tenint menys risc d’atur: els graduats de formació professional que cerquen feina són un 16,56% -un 15,52 en grau mitjà i un 17,36 en superior-, mentre que a Catalunya aquest percentatge s’eleva fins el 24,53% pel que fa a la taxa global d’aturats, i fins el 52,71% en el cas dels joves. A més, si es compara amb les dades de l’any anterior, la diferència augmenta més en el cas dels joves catalans d’entre 16 i 24 anys, que creix d’un 50,12% a un 52,71%, que en el cas dels graduats en grau mitjà, de 14,97% a 15,62%, o en els de grau superior, de 16,02% a 17,36%.\nEl document evidencia una tendència creixent del nombre de persones graduades els darrers anys, fet que demostra una revaloració dels estudis. El curs 2011-2012 es van graduar en formació professional un total de 33.933 persones, un 13,3% més respecte l’any anterior. La continuïtat formativa continua sent una aposta dels graduats, ja que continuen estudiant més de la meitat, un 55,13%, fet que suposa mig punt més respecte el curs passat. D’aquest percentatge, un 42,35% estudien exclusivament i un 12,78% estudien i treballen.\nEl percentatge més alt de graduats que continuen estudiant corresponen a la franja de 16-19 anys. Això reflexa la percepció dels graduats davant la inserció en el món laboral, atès que la formació els permet ampliar les seves possibilitats d’inserció o de millora de l’ocupació. A més, dels graduats de grau superior que continuen estudiant, prop d’un 70% continuen la seva formació a la universitat.\nL’estudi també destaca la presència de les persones graduades majors de 25 anys -que és ja superior al 26% del total, gairebé dos punts més que l’any passat- i que tenen una taxa d’atur de gairebé un 21%, inferior a la mitjana catalana. Aquest fet posa de manifest l’interès cada cop més gran per part de la població adulta en continuar amb la qualificació professional.\nA major qualificació, millor inserció laboral\nEntre set i nou mesos després d’haver-se graduat, entre un 30% i un 50% dels graduats de les diferents famílies d’FP ja estan treballant. Una de les conclusions de l’estudi és que els graduats amb una major qualificació tenen una inserció laboral millor i més ràpida. Els graduats superiors treballen entre un 35% i un 65%, mentre que en els casos dels mitjans, la xifra oscil·la entre el 15% i el 50%, segons l’especialitat cursada. D’altra banda, els graduats mitjans continuen estudiant en un percentatge major que els graduats superiors.\nEstabilitat contractual i autoocupació\nL’estudi d’inserció també analitza els tipus de contractes laborals. En aquest sentit, mostra una correspondència entre el nivell de qualificació dels graduats i l’estabilitat contractual i l’ocupabilitat. S’evidencia que quan hi ha una major qualificació professional es redueix la temporalitat. Cal destacar que es manté la tendència, ja detectada en l’estudi de l’any passat, de creixement de l’emprenedoria entre els graduats. Entre set i vuit mesos després de la graduació, el percentatge de graduats que treballa per compte propi és del 4,33%.\nEls resultats mostren el nivell de salari assolit en menys de nou mesos i evidencia que la majoria de graduats se situen en la franja salarial entre els 900 i els 1.200 euros.\nEn el nivell dels 600 als 900 euros els que han acabat un PQPI ocupen el primer lloc en un 51,09% -10 punts menys que la passada edició- seguits dels graduats mitjans. En la franja entre 900 i 1.200 euros els graduats superiors són el grup més gran, amb un 45,26%, seguits dels mitjans en un 43,05%. Finalment, en la franja salarial d’entre 1.200 i 1.500 euros i la de més de 1.500 euros, els graduats superiors tenen major presència seguits pels graduats mitjans.\nLes famílies professionals que en menys de nou mesos han assolit una inserció laboral superior al 50% són: ensenyaments d’esports (73,71%), ensenyaments artístics superiors de dansa, música, art dramàtic i conservació i restauració de béns culturals (66,54%), indústries alimentàries (54,92%), energia i aigua (54,17%) i marítimopesquera (51,82%).\nL’estudi d’Inserció Laboral dels Ensenyaments Professionals del 2013 es basa en una mostra de 26.772 persones graduades el curs 2011-2012, tant de grau mitjà com de grau superior, dels ensenyaments de formació professional inicial, arts plàstiques i disseny o ensenyaments esportius, així com ensenyaments artístics superiors, i programes de qualificació professional inicial (PQPI). L’enquesta va ser realitzada entre set i nou mesos després de graduar-se.\nEstudi Inserció 2013\nPDF - 0,921 MB


El CF Calella tornarà a jugar amb públic | Ràdio Calella Televisió\nLa “crew” i els afeccionats del CF Calella podran tornar a animar a l’equip en un partit oficial. Aquest diumenge 21 de març, l’equip de Jordi Cantano jugarà contra el Sinera. Serà el tercer partit que disputen en una temporada plena d’interrupcions per la pandèmia. I ho podran fer amb públic, gràcies a la relaxació de les mesures de seguretat per a esdeveniments esportius que ha aprovat el Procicat, que estableix que se segueixin un protocols que permet evitar els contagis i, en tot cas, poder seguir la cadena de transmissió. A Ràdio Calella TV, ho ha explicat el coordinador del CF Calella, Fede Saracho.\nLes graderies del Camp de Futbol de Mar s’ompliran aquest diumenge, a la meitat d’aforament, pel partit que jugarà l’equip de Cantano contra el Sinera. A les dotze del migdia, enfrontament corresponent a la novena jornada de lliga de tercera catalana, tot i que només se n’han disputat dos en una temporada entretallada.\nEl CF Calella valora limitar l’aforament per sota del 50% que estableix el Procicat per dotar de més seguretat a l’esdeveniment. El coordinador de l’entitat, Fede Saracho, ha explicat que també es controlarà l’accés i es portarà un registre dels assistents.\nLa gent de la junta farà torns per controlar l’entrada, l’empresa de Quique Gómez ens ha generat un QR per tenir un registre de qui entra i de l’aforament, que ara està limitat al 50%. Els jugadors, tècnics i àrbitres entraran per la part de darrera; a diferència del públic.\nEl club fa una crida perquè el públic acudeixi al partit de diumenge. Diuen que el seu suport sempre és necessari i molt ben rebut.\nPer a nosaltres, que tenim a la crew darrera i molta gent del poble que ens segueix, és un plus. Esperem que faci bon dia, és un diumenge a les dotze del migdia, estarem al costat del mar, i tot hi convida.\nEl CF Calella segueix entrenant i jugant al Camp de Futbol de Mar, amb moltes ganes de poder fer el trasllat cap a la nova gespa de La Muntanyeta. No ho han fet encara per qüestions logístiques, però calculen pujar-hi després de Setmana Santa per fer una adaptació progressiva. Saracho explica que el principal entrebanc és que no tenen espai on guardar el material.\nTenim tots moltes ganes, però la gestió de traslladar els tres equips a La Muntanyeta, tal com està la instal·lació, no és fàcil perquè ara mateix no hi ha espais on guardar els estris, encara que el camp està molt maco (…) Estrenarem amb el Campus de Setmana Santa, pujarem els quatre dies al matí; i després mirarem d’anar-hi tres cops per setmana per fer el procés d’adaptació al nou camp.\nEl coordinador del CF Calella ha explicat que l’staff ha fet una visita a les noves instal·lacions de La Muntanyeta i han trepitjat la gespa. Reconeixen que és un equipament que ofereix moltíssimes més prestacions que el Camp de Futbol de Mar, per qualitat del terreny de joc i les seves dimensions.\nSegüent Les agències de viatge apunten a una Setmana Santa sense reserves\nAnterior El grup promotor de la consulta espera l’autorització oficial per començar a recollir suports


Raimon Obiols: Mario Bunge centenari, traduccions, una “Filosofia política” recomanable – L'Hora\nManuel Cruz: El cost de tant rebombori\nInici/Cultura/Raimon Obiols: Mario Bunge centenari, traduccions, una “Filosofia política” recomanable\nNou Cicle Send an email 23 setembre 2019\n0 187 2 minuts de lectura\nMario Bunge va complir cent anys abans d’ahir. Fa un parell d’anys encara feia conferències per la Xina, i si hem de fer cas a una breu entrevista telefònica que li ha fet fa poc El País, el cap li funciona a tot drap.\nÉs un cas interessant el de Bunge. Malgrat ser considerat com un dels grans filòsofs vivents, haver publicat moltíssim i haver-se prodigat en articles, congressos i conferències, ser doctor honoris causa d’una vintena d’universitats, etc., ni és massa conegut ni massa reconegut.\nPotser simplement perquè no ho ha volgut. O potser perquè és incòmode, d’esquerres, i contrari als corrents acadèmics dominants, als que critica sense miraments: “Entenc per xerrameca acadèmica la que es produeix en certes universitats, consistent en una barreja de coses sense sentit, falsedats i banalitats enunciades en llenguatge hermètic i més o menys bombàstic.“\nO tal vegada un filòsof, per ser famós, és millor que sigui alemany i hermètic. Bunge ha estat sempre molt crític amb Heidegger (“No va fer altra cosa que ajuntar paraules”) i ha estès la crítica fins a Hegel (“El primer i pitjor de tots aquests xarlatans va ser Hegel, al qual ningú s’hauria pres seriosament si hagués escrit en castellà o en català”).\nMario Bunge es demana què dimonis volia dir Heidegger amb una frase com “das Sein des Seiendes”. Diu que no sols no sabria com traduir-la al castellà (“¿El ser del ser?, ¿el ser del Ser?, ¿el Ser del ser?, ¿el Ser del Ser?”) i que és intraduïble fins i tot a l’alemany.\nHeidegger deia que “el pensament es tradueix tan precàriament com la poesia. Com a molt es pot transcriure. Quan es fa una traducció literal, tot resulta alterat.” Ho digué en la famosa entrevista de 1976 al setmanari Spiegel, on tractà d’explicar, infructuosament i sense excusar-se, la seva adhesió al nazisme.\nQuan l’entrevistador comentà que aquesta dificultat de traduir el pensament en paraules era “un pensament neguitejant”, Heidegger replicà: “Sería bò que aquest neguit portés seriositat a gran escala i es considerés per fí quina decisiva transformació ha sofert el pensament grec en ser traduït al llatí, un esdeveniment que encara avui ens impedeix una comprensió suficient de les paraules fonamentals del pensament grec”. Ho tradueixo d’unes versions castellana i anglesa de l’entrevista i efectivament, Heidegger sona un xic bombàstic, com diria Bunge.\nLa “Filosofia política” de Bunge\nEs pot estar més o menys d’acord, o gens (jo, molt) amb les coses que Bunge pensa i escriu, en anglès i en castellà, però en una cosa coincideix tothom: és d’una magnífica claredat. I el seu llibre “Filosofia política”, d’una lectura molt més que recomanable!\nUna petita diferència\nÉs cert que traduir poesia i filosofia, sobretot la de Heidegger, deu ser dificilíssim i una font d’equívocs. José Laos, que traduí Heidegger al castellà, deia que la clàssica definició de l’home com “animal racional” era imprecisa, perquè era “una traducció interpretativa de la definició grega ‘zõon logon echon’, un animal que posseeix la paraula”. La diferència no és petita.\n(Foto Samuel Sánchez, El País)\nRT @PoliticaProsa: Ángel Viñas: "La democràcia espanyola no ha volgut mai fer com la resta de països del nostre entorn que han trobat diver…\nAntoni Puigverd: L’hora del coratge https://t.co/XEq3Z0IcXO https://t.co/ExnK0lTYE3


Got de bambú | El Raco Net\nGot de bambú\nLa tassa reutilitzable reutilitzable de bambú, midó de blat de moro i melamina amb una tapa pràctica feta de silicona i protecció contra la calor. Durable i 100% sense BPA.\nLa tassa de cafè reutilitzable\nLa bonica i extremadament robusta copa de bambú de pandoo és el teu company perfecte diari i t’ajuda a evitar centenars de tasses d’un sol ús.\nLa nostra tassa reutilitzable és segura i no té gust per al menjar, de manera que el seu cafè o te té un aspecte genuí i, per descomptat, bo. Per a begudes fredes i càlides (fins a 70 ºC).\nInodor i sense sabor\nVolum d'ompliment de 450 ml\nSegur per al rentavaixelles\nAmb la tapa subministrada i la protecció tèrmica feta de silicona segura d’aliments, no es cremarà els dits i no s’abocarà res fins i tot en una situació cutre. Perfecte per a qualsevol moment, per exemple, al cotxe\nLes nostres tasses reutilitzables consisteixen en un 55% de fibres de bambú, un 20% de midó de blat de moro i un 25% d’aglutinants de resina-melamina de qualitat alimentària (aprovat per TÜV Rheinland).\nReutilitzables en lloc de tasses d’un cafè d’un sol ús\nSegons un estudi de l'Agència Federal del Medi Ambient, cada any s'utilitzen 2.800 milions de tasses d'un sol ús només a Alemanya, més 1.300 milions de tapes. És a dir, 34 tasses d’un sol ús per persona. Cada copa de plàstic triga fins a 600 anys en descompondre's.\nAquesta bogeria unidireccional crea quantitats d’escombraries increïbles. Cada tassa que es pot evitar fa la diferència.\nLes alternatives fetes en paper es fabriquen majoritàriament amb fibres verges i causen una necessitat massiva de fusta. Les copes de paper gairebé sempre estan recobertes d’un plàstic per no suavitzar-les.\nLa tassa de cafè sostenible\nAmb la tassa reutilitzable de pandoo, ja no necessita una solució d’un sol ús i contribuir així a evitar les escombraries cada dia.\nEn algunes fleques, benzineres i altres proveïdors fins i tot obtindreu un descompte si arribeu amb la vostra pròpia tassa de cafè reutilitzable :)\nEmbalatges lliures de plàstic\nA la UE, el 40% dels plàstics produïts s’utilitzen per a embalatges. Els envasos de plàstic representen així la major part de la contaminació del nostre planeta per part dels plàstics.


Las palmeras de Jean Nouvel\nEl Renaissance Fira Hotel és un establiment hoteler gestionat per la cadena Marriot, dissenyat per l'equip d'arquitectes Atelier Jean Nouvel, amb la col·laboració de l'estudi d'arquitectes barceloní Ribas & Ribas.\nL'edifici està format per dues esveltes torres, unides en les façanes interiors per la planta terrassa i la planta restaurant. El projecte és una gran interpretació del món vegetal. Les façanes blanques amb serigrafies de palmeres -que són finestres des de l'interior de les habitacions-, els grafismes de plantes impreses a la façana de vidres negres, i el gran bosc de palmeres i vegetació interior, integren d'una manera innovadora la natura a l'arquitectura, conformant un espectacular jardí vertical.\nTreballar en la senyalització d'un hotel de la mà d'aquests arquitectes sempre és un plus per a Signes. Les idees estan clares des de l'inici i el nostre treball és molt més senzill. Rau en buscar les millors solucions industrials, testant (amb maquetes i prototips) les peces més complexes i proposant els materials més discrets o les aplicacions gràfiques més subtils, com requeria l'arquitectura i el projecte.\nEs va generar un petit conflicte entre la propietat i l'arquitecte: a la façana s'havia d'incorporar un lluminós que el client volia que fos blanc i l'arquitecte verd. Signes va proposar una solució industrial que va acontentar a ambdues parts, aconseguint que de dia fos blanc i de nit, verd. La il·luminació era un tema important. Es van aplicar mànegues de leds verds en llocs puntuals per donar més realç vegetal al projecte.\nEn definitiva, una implantació de la senyalització de forma ínfima i minimalista, per aconseguir identificar i senyalitzar l'hotel, intervenint d'una manera controlada en l'interiorisme.


El CDR de Girona il·lumina la Catedral en suport a l'investigat per tallar les vies el 8-N - El Gerió Digital\nHi van projectar una estelada i un text reivindicatiu\nDijous, 10 de maig de 2018 08:45h\nLa façana de la Catedral amb el text reivindicatiu projectat al damunt\nEl CDR de Girona va protagonitzar ahir a la nit una acció reivindicativa en suport a Emanuel Donoso, investigat pel tall de vies a l'estació del TAV el passat 8-N. Aquesta va consistir en projectar damunt la façana de la Catedral una bandera estelada i el text "Jo també vaig tallar les vies".\nAquesta acció se suma a la del passat 5 d'abril quan Donoso es va negar a declarar davant el jutge i que 150 van concentrar-se davant dels jutjats per donar suport al jove activista.\nEn la lectura d'un manifest van assegurar que "el remolí repressiu i autoritari" que l'Estat va engegar fa mig any "i que no para d'escalar". El manifest, a més, també es pregunta "en base a què" els Mossos d'Esquadra han assenyalat el jove activista entre les 10.000 persones que aquell dia van tallar les vies. "Un cop més, hem de denunciar l'existència de fitxers policials, que s'elaboren amb criteris polítics i ideològics per nodrir actuacions repressives i desmobilitzar el teixit popular organitzat", recull el text.\nLa portaveu del CDR va assegurar aleshores que Donoso, "com la resta de represaliades, no caminarà mai sol" i va apuntar que, amb la situació actual, "és un imperatiu reconèixer que no hi ha marxa enrere i que l'única opció és guanyar i fer efectiva la República des del carrer". "No cedirem ni un mil·límetre per aplicar el resultat irrenunciable de l'1-O", va concloure.\nEl jove activista va prendre aleshores el megàfon per fer saber que, juntament amb els CDR, hauria decidit "no retrocedir i desobeir". I que per tant, aquell matí no entraria a declarar. "Perquè no podem ni voldrem assumir mai que els fets del 8-N, al TAV o a l'autopista, puguin ser jutjats, perquè es van fer en solidaritat amb les exiliades, les preses polítiques i van ser un pas més per constituir la República Catalana", va assegurar Donoso.\nDes dels CDR s'ha fet una crida a la gent a estar atenta a les xarxes socials, perquè la negativa de Donoso a declarar pot suposar "que se'l detingui en qualsevol moment". Una de les seves portaveus ja ha avançat que, si això passa, convocaran una concentració de protesta davant la comissaria dels Mossos d'Esquadra.


La sessió de treball del pressupost participatiu dóna com a resultat la presentació de 38 noves propostes – Guia de Roses\nHome ROSES SOCIETAT La sessió de treball del pressupost participatiu dóna com a resultat la presentació de 38 noves propostes\nLa sessió del Fòrum Ciutadà celebrat al Teatre Municipal de Roses el passat dimecres, va concloure amb la incorporació de 38 noves propostes a les més de cent presentades fins al moment a través de la pàgina web www.tudecideixesroses.cat o de les bústies habilitades.\nEs preveu que aquest important nombre de projectes, entre els quals la ciutadania votarà quin o quins es realitzaran dins el pressupost 2017, s’ampliarà en els propers dies, ja que les persones interessades a participar ho poden fer fins al 28 de febrer.\nLa segona sessió del Fòrum Ciutadà celebrada el passat dimecres comptà amb la participació d’una quinzena de persones que, dividides en dos grups de treball i amb la dinamització de responsables de l’empresa Mirada Local -assessoria encarregada del procés participatiu engegat a Roses-, van presentar i debatre fins a 39 projectes per realitzar a la població enguany. D’aquestes, 38 eren aptes per incloure’s dins l’apartat d’inversions del pressupost municipal 2017, de forma que passen a sumar-se al centenar presentat fins ara.\nLes persones interessades a participar poden continuar fent-ho fins al 28 de febrer, a través de la web www.tudecideixesroses.cat , o bé presencialment a través de les bústies habilitades al Servei d’Atenció al Ciutadà, a l’Oficina de Turisme i a la Biblioteca de Roses. Tot i les nombroses propostes, el consistori ha ampliat el termini de presentació per tal de facilitar la màxima participació i donar a conèixer el màxim possible aquesta primera experiència participativa en l’àmbit pressupostari.\nA aquesta primera fase informativa i de recollida de propostes, la succeirà la valoració tècnica dels projectes a càrrec dels serveis tècnics municipals, on s’estudiaran la viabilitat dels mateixos. El procés culminarà amb una darrera fase de votació, on les propostes finalistes se sotmetran a votació ciutadana, oberta a tots els rosincs i rosinques majors de 16 anys.\nprevious L’Ajuntament de Roses obté la primera posició Administració Oberta entre 948 ajuntaments catalans\nnext Roses commemora el Dia Internacional de les Dones


Risotto de carxofes - Retalls de Cuina\nIniciarrosRisotto de carxofes\nAnna Pigarda • 15 de setembre de 2013\nM'encanten els risotto, perquè són súper fàcils de fer. L´únic secret és remenar, remenar i remenar….i en 30 minuts tens fet el plat. Això sí, no us podeu apartar de la cassola ni un minut. No té cap altre secret, vaja, penso jo!\nA més, els podeu improvisar. Normalment a casa en tenim arròs -millor si és bomba o carnaroli-, algun brou vegetal i formatge ratllat, i si feu una ullada al congelador o la nevera, segur que trobeu unes carxofes, uns espàrrecs verds o uns xampinyons. Amb tot això, podem preparar en 30 minuts un fantàstic risotto que acompanyat amb un vi blanc ben fresc i unes postres, fan del dinar del cap de setmana tota una festa culinària!!\nAixí va passar diumenge passat, que tenia al congelador unes carxofes trossejades i vaig decidir fer aquest risotto de carxofes. Si el podem fer amb carxofes de temporada, millor que millor. A més podrem decorar el risotto amb uns xips de carxofa.\n160 grams d'arròs bomba o carnaroli (per a dues persones)\n200 grams de carxofes congelades o de temporada trossejades\nTingueu present els següents consells abans de començar: cal que remenem constantment per que l’arròs deixi anar el midó; fem servir el brou calent per no tallar la cocció; és millor mantenir el foc baix i que no el pugem pensant que així acabarem abans; anem amb compte amb la sal, ja que el brou vegetal, si el comprem envasat, es prou salat i el formatge també. El millor és anar tastant i rectificant de sal i pebre, al nostre gust.\nPrimer, hem de tallar la ceba en trossos petits i després posar-la en una cassola amb oli i 20 grams de mantega, i coure-la fins que transparenti. Aleshores afegim l’arròs i l'anem remenant suaument per que no s´enganxi, durant 2 o 3 minuts, i fins que veiem que queda translúcid. Afegim el vi i esperem que redueixi una mica. Quan ho hagi fet, afegim a la cassola un parell de cullerots de brou i fins que quedi tot l'arròs cobert pel líquid - recordeu que el brou ha d’estar calent-. Baixem una mica el foc i anem remenant constantment durant uns 20 minuts, fins que l’arròs estigui al punt. Cal que anem afegint el brou a mida que l’arròs el vagi absorbint, vigilant que mai quedi sec. Rectifiquem de sal i pebre.\nJo vaig posar les carxofes, descongelades, després d'abocar el brou. Si preferiu saltejar una mica la verdura, la podem afegir a la ceba. Saltegem uns minuts les carxofes i després li afegim l'arròs.\nSi teniu dubtes, tasteu l'arròs per comprovar si està al punt o no, però recordeu que en uns 20 minuts estarà fet. Si us sobra brou, el podeu congelar per elaborar un altre plat. Si veiem que se'ns acaba el brou i encara li falta una mica a l'arròs, podem afegir una mica d'aigua calenta per que s'acabi de fer.\nUna vegada fet l’arròs, l’enretirem del foc i li afegim els 20 grams restants de mantega i el formatge ratllat, i ho remenem tot amb compte. Podem decorar el plat amb xips de carxofa o formatge llescat. Servim immediatament.


Assemblea d'Arran de la Garrotxa: La Garrotxa rebutja la Constitució Espanyola.\nLa Garrotxa rebutja la Constitució Espanyola.\nEl passat 5 de desembre de 2011 el jovent independentista revolucionari català de la Garrotxa vam sortir al carrer per recordar i denunciar el jou que suposa per a la llibertat col·lectiva i individual del nostre poble l'aprovació i vigència de la Constitució Espanyola.\nUna constitució que crea un marc legislatiu que fa possible l'aparició d'una nació fictícia -l'espanyola-, que basada en la seva "indisoluble unidad" arrebata a nacions com la nostra un dret fonamental, el dret a decidir sobre el seu futur: el de l'autodeterminació i, per tant, el de la independència.\nUna constitució que ens imposa el reconeixement com a cap d'estat, un estat del qual en formem part obligatòriament, una figura que no és elegida democràticament pel poble: un rei.\nUna constitució que legitima l'ocupació militar del nostre territori, des del 1707, atribuint a les forces armades la missió de defensar la unitat territorial d'allò que ells anomenen "España".\nUna constitució que dóna suport a l'imperialisme lingüístic imposant el coneixement d'una llengua que no és la nostra: la castellana.\nUna constitució que amb el reconeixement de la propietat privada i la llibertat d'empresa en el marc de l'economia de mercat ens condemna al capitalisme.\nPerò, a més, cal afegir que tot això ve unit amb un insult per al poble català, un insult realitzat quotidianament per totes aquelles forces polítiques i mitjans de comunicació que defensen aquesta carta anomenada "magna", i així legitimant un marc legal que garanteix l'opressió política, social i econòmica de la nostra nació.\nTots aquests motius van fer que el passat dilluns 5 de Desembre s'omplís el Casal d'Argelaguer de gent amb ganes de rebutjar la constitució, per això podem calificar positivament les nostres jornades. Ara més que mai cal organitzar l'ofensiva independentista des dels municipis. Des de baix accelerem el camí cap a l'alliberament nacional i social dels Països Catalans! Per la revolució independentista Diguem no a la constitució!\nPublicat per Arran a dimarts, de desembre 06, 2011


25 septiembre, 2020 /0 Comentarios/en SALUT I BELLESA /por Miriam\nEncara que a l’exterior la temperatura sigui pròpia de l’estiu, ja fa dies que hem entrat oficialment en la tardor. I amb aquest canvi d’estació els mercats i fruiteries de proximitat s’ompliran de fruites i verdures de temporada. Si vols saber quines són i els seus beneficis per a la salut, continua llegint!\nRaïm: estimat per moltes raons com és per l’elaboració del vi, el raïm és la fruita reina de la tardor. De les varietats que se’n troben, el raïm negre té la concentració més gran de polifenols que ajuden a protegir i a reforçar les parets dels vasos sanguinis.\nBledes: són molt nutritives. Sobretot, la seva consistència lleugera les converteixen en l’acompanyant perfecte de qualsevol sopar lleuger. Conté folatos, que ajuden en la producció de glòbuls vermells i blancs augmentant les defenses contra possibles infeccions.\nhttps://www.farmaciaamadomollet.com/wp-content/uploads/2020/09/Fruites-i-verdures-de-temporada-tardor-1.jpg 720 1080 Miriam https://www.farmaciaamadomollet.com/wp-content/uploads/2018/08/logo-nav-1.png Miriam2020-09-25 15:01:162020-11-20 12:47:4210 Fruites i verdures de temporada tardor i els seus beneficis\n7 Hábitos post vacaciones que te ayudarán a volver a la rutina de una manera... 25 Curiosidades sobre el cuerpo humano que debes conocer


Cimera federativa a la RFEF | Esport Blanc i Blau\nPosted on 28 Juliol 2018 by Esport blanc i blau\nSetmana d’assemblees, reunions i calendaris que dibuixen el pròleg a l’inici imminent de la temporada 2018-19. I el passat dimarts 24 de juliol la seu de la Real Federación Española de Futbol va viure una Assemblea General ben especial per al Santfeliuenc Futbol Club, ja que per primera vegada en la història del futbol a Sant Feliu el president, Alberto Prieto, en representació del futbol amateur, va ser un dels assembleistes. Sens dubte, una presència singular i que premia una gran trajectòria.\nUna reunió que va servir perquè el flament president de la RFEF, Luis Rubiales, s’estrenés davant els assembleistes. L’acte va comptar, a més, amb la presència de les principals autoritats del futbol europeu i mundial. El president de la UEFA, Aleksander Ceferin, va obrir l’acte, mentre que el president de la FIFA, Gianni Infantino, el va clausurar.\nL’acte va servir per reconèixer els campions o les trajectòries destacades de totes les categories de futbol i futbol sala que competeixen en categories regides per la la Federació Espanyola. Es va fer el lliurament de 52 guardons.\nFoto de família de la representació catalana amb les màximes autoritats del futbol espanyol, europeu i mundial.\nFont de la imatge: Real federación Española de Fútbol.\n« El Santfeliuenc inicia la temporada oficial contra el Cornellà i fa una crida per omplir Les Grases La bona imatge no doblega el malefici »


Noemí Anglada Plovíns - Nan Ventura\nNoemí Anglada Plovíns\nEspecialitats: Soprano. Música clàssica, lírica i sacra.\nDes de molt petita la seva mare, també pianista, l'introduí dins el món de la música.\nHa format part de vàries corals i en algunes ha actuat com a solista com l'Escolania de Ciutadella, el Cor Cadenza, el cor Illa de Menorca, la Capella Davídica o la coral del Conservatori de Badalona. També ha estat una de les veus protagonistes del musical Alí Babà i ha participat en vàries òperes com Carmen o Turandot i en la sarsuela Foc i Fum. Les seves professores de cant han estat Corretja Genestar, Montserrat Comadira.\nActualment és professora de piano a l'Associació Es Músics de Ciutadella a través de la qual ha obtingut els títols del 8è grau d'ABRSM de la Royal School de Londres de cant i de piano amb les professores Martina Garriga i Marisol Plovíns respectivament. També forma part del grup Es Músics Choir i aquest estiu 2014 ha participat en el projecte de recitals d'orgue a la Catedral de Menorca i en el VII Festival d'orgue d'Es Mercadal juntament amb l'organista Pere Pelegrí.


La Plataforma per la Llengua demana expulsar la ginecòloga Adriana Paredes de la sanitat pública\ndBalears | 23 octubre 2018\nAdriana Paredes Ríos, ginecòloga del sistema sanitari públic valencià, que depèn de la Conselleria de Sanitat, ha estat la protagonista de dos casos de discriminació lingüística a València durant els darrers mesos.\nEl passat 28 d'agost, a València, Paredes va interrompre una pacient quan estava explicant el seu estat de salut dient-li «hable en castellano». La metgessa no va atendre normalment la pacient, i no va comunicar-s'hi en cap moment més enllà d'exigir-li que canviés de llengua, fet que és il·legal, perquè no existeix cap obligació de parlar castellà. Paredes va emetre, per tant, judicis de valor contraris al dret d'usar el català en la consulta per part d'una pacient.\nJust fa una setmana, el passat 15 d'octubre, la mateixa doctora Paredes va protagonitzar un altre cas de discriminació lingüística a Torrent. En aquest cas va negar l'atenció sanitària a la periodista Núria Cadenes, que tenia cita concertada, perquè la pacient parlava català. Cadenes, doncs, va quedar-se sense atenció sanitària pel simple fet de parlar en la seva llengua. La doctora Paredes ha usat l'amenaça contra dues dones que eren pacients, que no han estat ateses amb la necessària professionalitat.\nLa Plataforma per la Llengua considera que la ginecòloga Adriana Paredes Ríos manifesta uns prejudicis lingüístics contra el català impropis d'una treballadora del sector públic de la Generalitat Valenciana. Davant l'actitud contrària i reiterada de negar l'atenció als pacients que li parlen català fins al punt de deixar-los sense atenció mèdica, l'ONG del català considera que Paredes està incapacitada professionalment per a l'exercici de la seva professió i que, per tant, no pot treballar a la sanitat pública valenciana. Cal destacar que les conductes de la professional estan demostrades pels mateixos informes que ella va emetre en què destacava el fet que les pacients li parlaven català. De fet, en un dels casos, ho inclogué en l'apartat de l'anamnesi, destinat a les explicacions que el pacient dóna sobre el seu estat de salut.\nPer aquest motiu, la Plataforma per la Llengua demana a la Generalitat Valenciana que expulsi la doctora Adriana Paredes del sistema públic sanitari valencià, tal com possibilita el capítol II de la Llei 10/2010 de 9 de juliol, d'Ordenació i Gestió de la Funció Pública Valenciana, que considera faltes molt greus l'incompliment del deure d'acatament de l'Estatut d'Autonomia o la discriminació per raó de llengua. L'article 145 de la Llei afirma que, per faltes molt greus, es podrà adoptar «la separació del servici o la revocació del nomenament del personal funcionari interí», o «la suspensió de funcions i retribucions per un període d'entre tres i sis anys».\nL'ONG de la llengua, a més, ha denunciat públicament que negar l'atenció sanitària a un ciutadà pel fet de parlar català és un cas de discriminació que vulnera la legalitat de l'Estatut d'Autonomia valencià, la Llei d'Ús i Ensenyament del Valencià (LUEV), la llei estatal de l'Estatut bàsic de l'empleat públic i, fins i tot, de l'article 14 de la Constitució espanyola.\nS'ha d'aconseguir expulsar a aquesta gent tan intransigent en contra dels bons costums i tradicions d'aquest pais. Si no els hi agrada, ningú no els ha demanat que vinguin i ningú els trobarà a faltar. Es senten molt protegits i aquest és el problema. No hi ha imparcialitat.\nS'ha d'aconseguir expulsar a tota aquesta gent tan opressors, obcecats i incomprensius, que han vingut en plan colonitzador i es creuen que tot és seu. La mentalitat del trofeu de guerra, s'hauria d'haver superat com han fet els paisos europeus. Però a Sinpain han continuat els "Sucesores de Franco y Cia" i estem com estem.\nÉs que un metge que no vol atendre als pacients per la seva llengua, es un mal professional. I si ara li ha pegat en contra dels valencians, dema també li pot pegar contra els que son negres, xinesos o d'una determinada regió espanyola.\nI aquesta actitut és completament contrària al codi deontològic de l'exercici de la Medicina


Gästehaus Krone Oberndorf am Neckar Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Oberndorf am Neckar.\nStuttgarter Str. 6, Oberndorf am Neckar, Oberndorf am Neckar, Alemanya, 78727 - Veure al mapa\nMés informació sobre Gästehaus Krone\nAl visitar Marschalkenzimmern, vosté es sentirà com a casa a Gästehaus Krone, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGästehaus Krone també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Marschalkenzimmern. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, cuina compartida.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Gästehaus Krone.\nAllotjaments a Oberndorf am Neckar\nOberndorf am Neckar Pensions


El BAXI Manresa guanya el Turk Telecom i segueix invicte a casa a la Champions (80-75) | NacióManresa\nRyan Toolson, Frankie Ferrari i Guillem Jou destaquen contra l'equip turc\nper Xavier Sucarrats, Manresa, 6 de novembre de 2019 a les 23:07 |\nEl BAXI Manresa ha derrotat el Turk Telecom | BCL\nTres de tres. El BAXI Manresa continua amb la seva ratxa com a local a la Basketball Champions League. En un partit jugat de tu a tu amb un Tuk Telekom que no havia perdut a Europa els de Pedro Martínez han sabut gestionar millor els darrers minuts. Ryan Toolson ha exercit de veterà als moments calents. I Frankie Ferrari s'ha mostrat tranquil quan ha hagut de sentenciar des del tir lliure. Però tampoc cal oblidar l'aportació de Guillem Jou. El de Llagostera ha sumat deu punts però set d'ells han impedit que els visitants trenquessin el partit. Per part visitant, han tascat Moustapha Fall i Muhammed Baygül. El BAXI Manresa ocupa el segon lloc de la classificació igualat amb Turk Telekom (1er) i Dinamo Sassari (3er).\nEl BAXI Manresa ha sortit amb Frankie Ferrari, Ryan Toolson, Guillem Jou, Juan Pablo Vaulet i Jordan Sakho. Per part del Turk Telekom han començat R.J. Hunter, Muhammed Baygul, T.J. Campbell, Kyle Wiltjer i Moustapha Fall. El partit ha començat amb el BAXI Manresa errant el tirs de tres i Baygul convertint-ne de dos. Els locals han trigat gairebé tres minuts en anotar. Ha estat Vaulet l'encarregat de sumar els primers punts bagencs (2-4, minut 3). Els posterior triple de Toolson ha donat pas a uns minuts d'alternança al marcador. Ferrari tornava a imprimir el seu segell personal. Primer forçant tres tirs lliures i després anotant des de més enllà dels 6,75. Fall feia mal dins la pintura. Però ha estat Safak Edge qui ha obert les primeres distàncies significatives (13-18, minut 8).\nEl BAXI Manresa no trobava bones opcions de tir i es veia forçat a tirar molts triples. L'estadística era demolidora al final del primer quart. Tres llançaments de dos punts i onze de tres. El 13-18 a favor dels turcs era un mal menor. Els manresans han pogut imprimir més velocitat en començar els segons deu minuts. Un parcial de 8-2 tornava al BAXI Manresa al davant (21-20, minut 13). L'avantatge no ha durat massa a l'equip bagenc. Un temps mort demanat per Burak Gorek i l'actuació de Metin Turek tornaven el partit a la mateixa situació que al final del primer quart. Cinc punts a favor dels turcs. El Turk Telekom ha sabut gestionar aquest marge fins arribar al descans (34-39).\nEls visitants han seguit comandant el marcador. Jou aguantava el seu equip. Amb set punts seguits. Un triple primer i un 3+1 després. El BAXI Manresa s'ha situat a un sol punt (42-43, minut 24). La remuntada no ha continuat. El Turk Telekom aprofitava l'alçada de Fall per seguir manant. L'increment de duresa defensiva feia que la renda turca no marxés mai dels cinc punts. Ferrari i Toolson mantenien el seu equip. Yankuba Sima empatava a 49. I novament Toolson encistellava per posar el seu equip per davant molts minuts després (51-49, minut 28). L'escortava es mostrava més encertat que a la primera part. Afegia a la seva actuació un tir lliure fruit d'una tècnica a la banqueta i un nou triple. El conjunt bagenc ha arribat a comptar amb quatre punts al seu favor. Baygul ha retallat distàncies i ho deixava a la mínima expressió abans del quart definitiu (55-54, minut 30). William Maragity ha començat lúcid el període definitiu. L'aportació del suec ha permès el BAXI Manresa obtenir una màxima renda al seu favor (64-58, minut 32). Goren ha demanat un nou temps mort.\nEl triple de Ferrari dibuixava un escenari molt esperançador. Però el Turk Telekom no havia dit la última paraula. Els visitants han aconseguit un parcial de 2-11 que capgirava de el resultat (69-71, minut 37). Toolson aconseguia forçar una personal per empatar. A 71. Com també s'han produït a 73 i 75. Toolson, amb el seu quart triple, començava a embastar la victòria. Que estava més a prop del Nou Congost després d'una falta en atac de Fall. Ferrari es mostrava infal·lible des del tir lliure. 80-75 a manca de 39 segons. No hi ha temps per a res més. El BAXI Manesa continua imbatut a casa en competició continental.\nIncidències: Manuel Mazzoni (Itàlia), Marek Kukelcij (Eslovàquia) i Thomas Bissuel (França) han estat els àrbitres designats per dirigir el partit. Sergi Vidal ha fet el seu debut amb la samarreta del BAXI Manresa i Yankuba Sima ha jugat els primers minuts de la temporada. La grada d'animació ha mostrat una pancarta contra l'actuació turca al Kurdistan.


El Consorci de Residus COR-V5 aprova la creació de 18 illes de compostatge | ARA Multimèdia\nEl Consorci de Residus COR-V5 aprova la creació de 18 illes de compostatge\nModel d'illa de compostatge\nEl Consorci de Residus V5 – COR és un dels 13 consorcis de la Comunitat Valenciana. Gestiona el tractament i valorització dels residus de 93 municipis de les comarques de la Safor, la Vall d’Albaida, la Costera, la Canal de Navarrés i la Vall de Cofrents-Aiora.\nEscrit per Redacció 2 desembre 2018\nLa iniciativa del COR forma part d'un projecte per a la construcció de 25 illes, que seran finançades pel Ministeri per a la Transició Ecològica i la Diputació de València. Aquests espais acolliran els residus biodegradables amb els que finalment s'elaborarà compost mitjançant un procés natural.\nA les sol·licituds de la Font de la Figuera, Bufali, Cerdà, Vallès, Torrella, Otos, Bocairent, Bellús, Beniatjar, Benissuera i Sempere, Estubeny, Xàtiva (Anahuir i Torre de Lloris), Alcúdia de Crespins, Almisserà, Salem, es van sumar dos municipis més: Fontanars dels Alforins, Guadassèquies. Les illes de compostatge estan pensades per a menuts nuclis de població, pedanies o barris específics en municipis del COR, i pretenen el tractament in situ de la fracció orgànica recollida selectivament. La idea és reduir en un 50% el volum de residus que es transporten a costoses plantes de tractament, i reduir els costos de gestió. El tractament de la fracció orgànica pot ser fins a 5 vegades més barat que el residu urbà barrejat.\nEl COR segueix una marcada tendència d'adaptació als objectius 2020, mostra d'això és la propera instal·lació de l'anomenat 'cinquè contenidor en diferents municipis de l'àmbit de gestió. Segons Vicent Muñoz, president de la Comissió de Bioresidus del COR i alcalde de La Font de la Figuera, 'la posada en marxa d'aquest cinquè contenidor s'estableix com un pas més per assolir els objectius de 2020' (data en què el 50% dels nostres residus ha de ser separat de forma selectiva).\nLa resolució de l'assignació de les Illes de compostatge arriba tot just uns dies abans que la Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural anunciara l'avançament de més d'un milió d'euros a les entitats locals de la Comunitat Valenciana destinats a projectes de mitigació relacionats amb el compostatge comunitari i la recollida selectiva de matèria orgànica.\nAlcoi és el municipi valencià amb major diversitat de flora i fauna 26 març 2020\nEls afectats per coronavirus no han de separar els residus 24 març 2020\nLes mesures de confinament fan millorar la qualitat de l'aire: Reducció del 50 % del diòxid de nitrogen 22 març 2020\nBanyeres de Mariola farà arreplegada selectiva de brossa, porta a porta 10 març 2020


PANDÈMIA / CONSUM\nEstà impulsat per professionals del sector pertanyents a universitats, centres d'investigació I administracions, tant d'Espanya com d'altres països\nREDACCIÓ - 23/05/2020\nEstudi impulsat per Agricultura.\nLa Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica ha posat en marxa un estudi per a conèixer detalls sobre la gestió alimentària en les llars de la Comunitat Valenciana, durant la crisi sanitària de la COVID-19.\nConcretament, es tracta d'un qüestionari que es pot descarregar en el següent link:consultar ací. Completar l'enquesta requereix uns deu minuts i totes les respostes s'analitzen de manera anònima i amb una finalitat exclusivament acadèmica. Els resultats serviran per a impulsar inciatives que redunden en una millora de la gestió dels aliments en la llar.\nAquest sondeig està impulsat per professionals del sector agroalimentari pertanyents a universitats, centres d'investigació i administracions, tant d'Espanya com d'altres països, com Portugal, Alemanya o l'Equador.\nAmb el desenvolupament d'aquesta iniciativa, també s'iniciarà el funcionament de la 'Xarxa per al coneixement i la prevenció de les pèrdues i el malbaratament alimentari: Xarxa sense Desaprofitament', que sorgeix amb l'objectiu de posar en contacte i fomentar el debat entre persones i institucions que poden aportar coneixement per a saber com reduir i prevenir el desaprofitament alimentari.\nEn aquest sentit, la Generalitat té està compromesa per a abordar els Objectius de Desenvolupament Sostenible i reduir el malbaratament alimentari.\nSeguint aquestes pautes, fa un any es va presentar el 'Pla contra el desaprofitament alimentari en la Comunitat Valenciana" (Bon Profit), impulsat per la Conselleria d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, i que està coordinat per la Direcció General de Política Agrària Comuna.\nPer a donar compliment als objectius inicials d'aquest Pla, es compta amb la implicació directa de l'Institut Valencià de Recerques Agrícoles (IVIA), des del qual es coordinen les principals activitats,\nEn concret, s'estan realitzant estudis que inclouen la determinació de les pèrdues de collita en el camp o la quantificació del menjar que es malgasta en els menjadors escolars de la Comunitat Valenciana.\nLa Conselleria de Agricultura reclama 12 millones de euros al Gobierno central para apoyar a los agricultores y agricultoras en la lucha contra el 'cotonet' de les Valls\nMireia Mollà confía en la dotación presupuestaria del Ministerio de Agricultura, como ha asegurado en una respuesta escrita en la que emplaza a la colaboración financiera con las comunidades autónomas para desarrollar medidas para hacer frente a las plagas


Millorar diferents llocs de Sant Julià, com el passeig del riu o\nMillorar diferents llocs de Sant Julià, com el passeig del riu o el centre, propostes per a la parròquia d'aquest dissabte\nA Sant Julià de Lòria, Desperta Laurèdia creu que cal netejar la imatge del passeig del riu. Terceravia+Unió Laurediana+Independents vol aconseguir una parròquia més bonica. I Units pel Canvi ha explicat com es pot revitalitzar el centre urbà.\nEn el setè dia de campanya electoral a Sant Julià de Lòria, Desperta Laurèdia ha lamentat l’estat en què es troba el passeig del riu, mentre que Terceravia+Unió Laurediana+Independents ha explicat la seva proposta per millorar la imatge de la parròquia. Pel que fa a Units pel Canvi, té una proposta concreta per millorar el centre.\nDesperta Laurèdia té clar que no apostarà per projectes com el del ràfting, que ja s’ha demostrat des de FEDA que és inviable. Diu que els espais de lleure de la parròquia han de ser per als veïns i veïnes que hi viuen i no pensar només en propostes per als turistes. Per això vol recuperar el recorregut del passeig del riu. Els candidats el consideren un actiu important de Sant Julià de Lòria perquè la gent hi passegi i no els agrada l’estat de deixadesa actual. La candidata Sofía Cortesao assegura que cal posar tanques més segures i netejar-lo.\nTerceravia+Unió Laurediana+Independents té clar que cal embellir la parròquia i ho vol fer amb la implicació de la ciutadania. D’aquí la idea de fer concursos participatius per conèixer la seva opinió i materialitzar-ho des del comú. El cap de llista, Josep Majoral, ha remarcat que Sant Julià de Lòria és l’entrada al país i que cal millorar la imatge d’infraestructures com la de l’entrada pel nord. Ha posat l’exemple del mural de la rotonda de sortida entre Escaldes-Engordany i Encamp. Per això ha llançat un missatge al Govern.\nPer Units pel Canvi és important fer unes ciutats més urbanes, que donin millor mobilitat a les persones i que, alhora, puguin gaudir d’espais verds segurs. Per això aposten per convertir per a vianants el tram de l’avinguda Verge de Canòlich que va des de la plaça de la Germandat fins al carrer de les escoles. Creuen que és factible i que té un cost poc significatiu. A més, d’acord amb els veïns, volen convertir les parcel·les buides en zones verdes, diu el candidat suplent Gerard Alís, qui ha remarcat que això revitalitzaria el centre de la parròquia i faria que el comerç es rellancés.


Quadern de viatge: de juny 2012\nAvui us volem explicar una de les escapades darreres que hem realitzat: L’illa de Menorca.\nUs volem explicar vivències, anècdotes, trucs i més coses rellevants que ens fa gracia compartir amb vosaltres, però abans de fer-ho us mostrem un mapa on podeu veure el més significatiu del que vam veure. Una escapada de quatre dies que va donar molt de si.\nEngrescar-se en el viatge\nTot va començar pels volts de mitjans de gener, quan a la web de descomptes Groupalia, en Francesc va veure una oferta que no podíem deixar escapar!\nLa oferta consistia en 3 nits d’allotjament a un apartament al complex Vista Blanes proper a Ciutadella (a dos quilòmetres), piscina i una cala a 200 metres. Tot això per 24€ per persona!!\nLa veritat és que no ho vam dubtar gaire. No és difícil de calcular, però vamos, que per 16€/nit a un apartament, per molt malament que resultés... era una ganga!\nLa oferta es podia fer vàlida tot el mes de maig i juny (excepte Sant Joan, en que són les festes). Així que vam estar mirant vols que també ens sortíssim bé de preu (no calia estalviar en l’allotjament i després pagar una fortuna per l’avió!) i que fossin en una bona època.\nCom que la compra de l’avió la faríem amb més de quatre mesos d’antelació, la majoria de possibilitats estaven bé de preu, així que al final vam decidir agafar un cap de setmana “llarg”. Sortiríem de l’aeroport de Barcelona un divendres al matí i tornaríem un dilluns a la tarda, per tal d’aprofitar bé els quatre dies de les tres nits d’hotel.\nUn cop adquirit el val descompte ens vam posar en contacte amb la central de reserves per fer-los saber la data desitjada.\nLa veritat és que Groupalia va trigar uns dies en confirmar-nos-ho, però si no recordo malament no va arribar a la setmana, per la qual cosa l’avió no havia pujat gaire de preu.\nUn cop confirmades les dates d’allotjament a l’apartament (que vam decidir que fos a principis de juny), vam confirmar l’avió.\nA finals de gener vam reservar els vols amb Vueling: Barcelona- Maó a les 6.45 d’un divendres, i tornada (Maó-Barcelona) a les 17.05 un dilluns. Els quatre bitllets (anada i tornada els dos) ens van sortir per 84,84€ (tot inclòs).\nLa veritat és que jo crec que és una ganga!!!!\nJa només quedava una cosa pendent: llogar un cotxe per moure’ns per la illa.\nVaig estar comparant preus, modificant dies de lloguer... però em vaig decantar per Avis.\nJunt amb Vueling, a Avis, els “propietaris” d’un Carnet Jove, tenim descompte.\nPer si no ho sabeu i ho voleu aprofitar, a Vueling, quan feu una compra d’un bitllet d’anada i tornada, us rebaixen fins a 5€ per trajecte. De fet, si aneu a vueling.com/carnetjove i introduïu el vostre DNI, accedireu directament a la compra dels tiquets amb els descomptes ja aplicats. Això sí, potser no disposareu de dates assenyalades com ponts, festes o mesos d’estiu.\nBé, doncs a Avis, si feu una consulta per llogar un cotxe per internet, podeu introduir un codi promocional (que trobareu a la pàgina del Carnet Jove) i us sortirà el descompte ja aplicat a la vostra cerca.\nTot i així vaig voler trucar a Avis, i vet aquí que pel fet de reservar un cotxe amb tanta antelació, em van oferir un preu més ajustat encara. Però no tot es queda aquí. Vaig consultar-ho amb el Francesc, i un parell de dies després, quan ens vam decidir a reservar-ho, vaig tornar a trucar amb la referència de la oferta que ells mateixos m’havien explicat, i em van dir que aquella ja no estava, però me’n van oferir una de millor, així que... en aquest cas, esperar ens va anar molt bé.\nAixí doncs, vam llogar un cotxe a través d’Avis, per a quatre dies (un petit), amb assegurança a tot risc i franquícia de 500€, quilometratge il•limitat, per 83€! Amb la possibilitat de poder cancel•lar la reserva fins un minut abans d’agafar el cotxe, i pagant-lo allà.\nTot anava rodat! Només feia falta que arribés la data i gaudir el camí fins aleshores!\nQuan ja ho donàvem tot per lligat i ben cordat, cap al maig, vaig rebre un mail de Vueling. M’informaven que per havien canviat la nostra reserva. El vol d’anada passava a ser a les 11.25. (Els vols a Menorca s’estimen en 50 minuts, tot i que el vol en sí mateix dura poc més de mitja hora).\nAixò per a nosaltres suposava perdre tot el matí de divendres. Sí, d’acord, arribar a la illa a les 7.35 del matí potser no calia, però tampoc a quarts d’una!\nAixí que “ni corta ni perezosa” vaig enviar un mail a la companyia, perquè vaig veure que hi havia un vol a les 8.35. Els vaig demanar, molt correctament, que no entenia per què tenint un vol a quarts de set del matí ens havien passat directament al de les onze i no pas al de les vuit!\nI no van trigar ni dos dies en dir-me que no patís, que ja m’havien canviat el vol a les 8.35.\nAixí que... contenta com un gínjol! Així no perdríem el matí!\nSi es que... “quien no llora no mama”. Y tots els canvis per 0€\nJa tornàvem a tenir-ho tot preparat, a un mes i mig del viatge i....\n... a finals de maig tornem a tenir notícies de l’aerolínia groga.\nEn aquest cas es tractava d’un correu informatiu sobre canvis en les taxes aeroportuàries decretades per l’Estat. Ens avisaven que quan el “Proyecto de Ley de Presupuestos Generales del Estado de 2012” patís modificacions, hauríem d’abonar la diferència de les noves quantitats establertes d’aquells vols ja comprats però no encara efectuats.\n(Bé, no sé si ha quedat clar).\nLa qüestió és que per sort, va arribar el dia de fer el viatge, i hem tornat, i no hem tornat a rebre cap mail, ni ningú ens ha reclamat res, així que no vam haver de pagar cap taxa. Suposo que encara no el deuen haver aprovat.\nBé, un parell d’avisos pel camí, però, el dia d’enlairar tot continuava com al principi: 48€ per tres dies d’allotjament en apartament per dues persones, 85€ d’avió i 83€ de cotxe. A això hi afegirem la benzina, la compra al supermercat i algun dinar. De moment portem 216€ la parella.\nDesprés d'explicar-vos com vam anar preparant el viatge, és hora de que us expliquem com van resultar els 216€ (totals) invertits fins al moment:\nTot va sortir com era d’esperar, amb l’avantatge que a Vueling no et diuen pas res si a més de la maleta de cabina portes una bossa de mà o una motxilleta.\nHavíem dit que el recolliríem a les 10, per si hi havia cap retard amb el vol. La finestreta d’Avis només tenia un parell de clients esperant (no com la companyia del costat, quina cua!). Ens van preguntar quin cotxe preferíem, si un Peugeot Partner o un Fiat Panda. La veritat és que pel que havíem mirat a internet, ens esperàvem un Fiat 500 (un ouet), un Polo o un Ibiza (qualsevol ens anava bé!), però d’entre els dos vam escollir el Panda. L’altre és com una furgoneta monovolum que, per dos en una illa, no calia...\nVam recollir el nostre Panda, de sobres per als dos! Net, polit, impecable, amb 750 km!\nHi vam anar molt còmodes! En Francesc deia que el volant anava tan suau, que quan va tornar a agafar el seu cotxe li semblava duríssim!\nA més havíem gravat dos CDs tot desitjant que el cotxe tingués reproductor, i així va ser :D Així que vam amenitzar els trajectes amb la nostra música preparada per a l’ocasió. Música que, per cert, ja us mostrarem en aquesta sèrie de posts ;)\nPotser pel preu no ens esperàvem gaire. I el cert és que si aneu als Apartaments Vista Blanes, no somieu en un entorn minimalista. Imagineu-vos un complex d’apartaments (cinc blocs concretament) al voltant d’una piscina, amb una recepció, llar d’infants i bar, tot preparat per l’allau d’anglesos que els hi arriben.\nEstà tan preparat per a ells que tooooot està en anglès, de fet no tenen ni segells per a Espanya!\nTot i així, potser per l’època, perquè encara no era ple estiu, no vam trobar els apartaments al 100% d’ocupació, però la veritat és que no hi estàvem sols, eh!\nA més el complex compta amb una botigueta, un mini supermercat on podeu trobar les coses imprescindibles perquè, si no voleu sortir de la piscina i anar fins a la cala, no hagueu d’agafar cotxe i desplaçar-vos.\nEstà fet per aquelles famílies angleses que arriben a l’apartament i s’hi queden allà setmanes: del llit a la piscina i de la piscina al sofà. Potser fan un passeig fins a la caleta o els voltants de la urbanització o contracten alguna excursió que el mateix hotel els pot oferir. De fet en lloguen cotxes i tot.\nEl nostre apartament, genial. Una habitació de matrimoni amb dos llitets i un armari empotrat, un bany complert i una cuina-menjador amb allò imprescindible per passar uns dies: un sofà amb dos matalassos que es poden fer servir de llits, un petit moble, una tauleta davant el sofà, una taula de menjador per a quatre, dos fogons elèctrics, una petita nevera, una pica, il•luminat per la llum entrant del balconet, on podíem posar dues cadiretes de plàstic, una tauleta i un estenedor.\nL’apartament estava equipat amb una vaixella complerta de quatre serveis, coberteria, gots, tasses grans i petites, tres olles, tres paelles, escorredor, torradora, planxa, tetera elèctrica, cafetera, tabla de la planxa, escombra, fregona...\nJa ho veieu. L’únic que faltava, un fregall pels plats, però al petit supermercat ja els venen de manera individualitzada.\nDeia que vam tenir sort perquè el nostre apartament no donava al pati intern on es troba la piscina, sino a la part exterior. Molt més tranquils, sense els sorolls de la piscina ni les mirades dels veïns.\nAl Francesc li haguès agradat alguna alçada més, donat que estàvem a una planta baixa, però, per quatre dies, vam estar la mar de bé!\nEm sembla que no em deixo de comentar-vos res més.\nCom que no som gaire de deixar les coses fins a l’últim dia, i per tal d’aprofitar els quatre dies a l’illa, vam fer un breu plantejament d’allò que ens vindria de gust veure.\nHo vam fer de tal manera que vam “dividir” l’illa en quatre rutes, que per si us poden resultar útil o d’interès, ho compartim amb vosaltres.\nPRIMER DIA – Costa Est de l’illa:\nHavent aterrat a l’aeroport, i amb les claus del cotxe a les nostres mans, ens vam dirigir al nostre primer destí. Havíem pensat visitar el Castell de Sant Feilp i el Fort de Malborough, però no va poder ser. El primer només permet visites els dijous i diumenges (en tractar-se de divendres, només vam poder arribar fins a la reixa del recinte), i el segon es troba en obres de millora, així que tampoc el vam poder visitar.\nTot i així vam gaudir de les vistes i d’un passeig.\nD’aquí vam anar en direcció Es Castell, on vam baixar del cotxe per veure com un creuer entrava per la badia de Maó. Es Castell es troba a l’inici de la badia, un impressionant entrant de cinc quilòmetres de llargària, cosa que el situa com el segon més gran d’Europa.\nVam recórrer tota la badia fins al seu extrem oposat, on vam anar a visitar la Fortalesa de la Mola, una construcció del segle XIX que pretenia protegir i evitar possibles invasions. Menorca és una illa que havia passat de mans franceses a angleses en segles anteriors. S’ha de dir que la Fortalesa mai va arribar a ser atacada ni emprada per l’ús per la que va ser construïda en aquesta localització estratègica, segurament va resultar persuasiva davant possibles atacs enemics.\nActualment, la Fortalesa, que es troba en desús, es pot visitar o bé caminant, llogant bicicletes elèctriques, o fins i tot un cotxet elèctric. La veritat és que no tenim gaire clar com es poden salvar les barreres arquitectòniques construïdes, amb aquests dos últims mitjans de locomoció. Pel que recomanem la seva visita a peu, tal i com la vam fer nosaltres, ja que podreu seguir la ruta establerta a través de passatges subterranis. Tenim constància que es poden realitzar visites guiades a les 10 del matí però avisant prèviament.\nEl vent ens va empipar una mica a l’hora de fer tot el recorregut, donat que com hem dit, es troba en una localització estratègica i a tocar de mar obert. Nosaltres vam realitzar el recorregut complert, fins arribar al canó, en dues hores i mitja.\nA més de l’entrada, que costa 7€, podreu llogar audioguies per 3€ que us narraran diferents punts de la Fortalesa. He de dir que per entendre totalment les explicacions, aniria bé estar familiaritzat amb el vocabulari militar, si no us voleu perdre en cap detall.\nCom que ja començàvem a tenir gana, vam voler anar cap a l’últim lloc planificat del matí: Maó, on vam dinar i visitar la ciutat, però això ja us ho explicarem amb més deteniment.\nHavent dinat i passejat vam adreçar-nos a la costa sud-est (Sant Lluís): Punta Prima i Binibèquer.\nA Punta Prima ens vam apropar a veure la torre de Son Ganxo, una de les nombroses edificacions que es poden trobar repartides per tota l’illa de Menorca.\nDes d’aquí es pot veure l’Illa de l’Aire, un illot deshabitat que serveix de refugi a nombroses espècies com la sargantana endèmica, presidit pel Far. (Si el voleu veure, no us perdeu la següent entrada)\nUna de les localitats més pintoresques de Sant Lluís és Binibèquer Vell. Un petit poble turístic pintat de blanc, amb carrers estrets i cases amuntegades on fer una breu visita i prendre quelcom.\nJa era hora de descansar, així que vam creuar l’illa per recollir les claus del nostre apartament i acomodar-nos a la que seria la nostra “casa” durant tres nits.\nSEGON DIA – Costa Nord-Est:\nDes de l’apartament vam conduir fins al centre de l’illa, on es troba el Monte Toro, el cim més alt de Menorca amb 359 metres d’altitud, al qual s’hi accedeix des d’una carretera al costat d’Es Mercadal.\nAquesta muntanya està coronada pel Santuari de la Verge del Toro, patrona de l’illa.\nDes d’allí es pot admirar gran par de l’illa, i en especial el Cap de Cavalleria i la costa Nord-Est de l’illa on teníem pensat dirigir-nos després.\nLa veritat és que les vistes valen molt la pena. La carretera per accedir-hi està en bon estat i el un moment t’hi trobes a dalt.\nAl Cap de Cavalleria s’hi accedeix per una carretera sinuosa des d’Es Mercadal. No té pèrdua i està ben senyalitzat. Al Far no hi podreu entrar, però si podreu gaudir de tot el que l’envolta. Abans d’arribar, per la carretera, haureu de passar una tanca, no us oblideu de tancar-la!!\nLa veritat és que és de les coses que més ens van agradar i sorprendre de l’illa. Les vistes i la sensació tot traient el cap pel penya-segat són impressionants, però això us ho explicarem en una ruta específica que veureu en els propers dies.\nTot seguit ens vam dirigir cap a Son Saura, una urbanització situada en una zona força boscosa, precedida per l’Arenal de Son Saura, una gran platja de sorra fina i dunes fixades per pinedes.\nA l’Arenal s’hi pot arribar amb cotxe, hi ha un aparcament a tocar. Aquest va ser el nostre primer contacte amb la sorra de les platges menorquines.\nVam posar rumb a Na Macaret, un petit poble pesquer molt autèntic, situat just davant de les illes d’Addaia. Aquí vam fer el nostre primer bany.\nLa cala, petita, no arriba als 50 metres, i envoltada de casetes de pescadors, donava una tranquil•litat que a moltes de les platges conegudes no haguéssim trobat.\nCom que era principi de temporada, l’aigua estava una mica freda, però amb ganes i valentia fam fer el nostre primer “chapuzón”.\nPer tenir una perspectiva diferent, ens vam apropar a Addaia, un petit poble amb port esportiu, des del qual es veu Na Macaret i es té una nova perspectiva de les illes que reben el mateix nom.\nDesprés de fer un àpat pel camí, el nostre últim punt del dia era el Cap de Favàritx. Situat a la zona nord del parc de s’Albufera des Grau. No us el detallem massa perquè igual que el cap de Cavalleria, es detallarà en una altre entrada.\nEra hora de tornar cap a casa, fer un bany per gaudir la càlida piscina i descansar...\nPer viure una mica, també, l’ambient nocturn de l’illa vam voler anar a sopar a Ciutadella, tot i que ja teníem pensat anar-hi l’últim dia.\nTERCER DIA – Costa Oest:\nVam començar la ruta cap al nord de Ciutadella, a Punta Nati. Allí s’hi troba un altre far, amb el mateix nom. Una barreja dels dos anteriors, sobre el que podreu llegir més d’aquí un parell de dies.\nVolíem apropar-nos a la Torre d’en Quart, donat que a una de les guies que ens va servir d’inspiració, vam veure que era una torre de defensa Medieval.\nQuan estàvem allà, ja veient la manca de senyalització, ens van fer saber que era una propietat privada i que en concret s’empra com a petita botiga per vendre productes de la zona. Així que si penseu algun dia d’anar-la a veure, ho sapigueu.\nLa resta del dia la vam dedicar, principalment, a visitar les cales de la costa sud de l’illa, com Cala Galdana, Cala Mitjana, Cala Macarella i Macarelleta.\nCom que les platges donaran de si, us ho detallarem amb calma a una entrada específica.\nA la tarda havíem pensat apropar-nos a la Cova d’en Xoroi, potser n’heu sentit a parlar. La veritat és que ja estàvem cansats i no ens venia gaire de gust creuar mitja illa per fer una copa a preu d’or, així que ens vam quedar gaudint de la calma de l’apartament, la piscina i la brisa, per acabar apropant-nos a la nit a Cala Blanes, just a tocar del complex on ens trobàvem.\nQUART DIA – Ciutadella i Alaior.\nPer qüestions logístiques, havíem decidit deixar Ciutadella per l’últim dia.\nAixí que un cop ja vam recollir-ho tot de l’apartament, ens vam dirigir cap al centre de la vila. No volem entrar en gaires detalls, ja que de la mateixa manera que Maó, us la volem explicar amb més calma.\nDe tornada cap a l’aeroport, vam parar a Alaior, on vam menjar una mica.\nS’ha de dir que potser per l’hora, potser per la calor, no hi havia ni una ànima pel carrer, així que després de veure l’església per fora i parar a fer un cafè, vam decidir posar punt i final el nostre viatge a l’illa abans de volar, una hora més tard, cap a Barcelona.\nRuta de Fars\nDurant el viatge per Menorca anava fent fotografies i les anava penjant a la meva compte d’instagram, quan de sobte vaig rebre un comentari en una de les fotos que havia pujat, un usuari que em preguntava si feia ruta de fars? Sense pretendre-ho en un inici i sense adonar-nos compte, l’Ana i jo ens trobaven realitzant un petit recorregut pels fars més importants de la costa menorquina.\nEl primer, dins d’aquesta peculiar ruta i que vam visitar el divendres a la tarda, va ser el Far de l’Illa de l’Aire (segle XIX), un illot situat davant la costa sud-est de Menorca. Bé visitar-ho el que es diu visitar-ho no ho vam fer, sinó que el vam poder visualitzar i fotografiar a distància. L’Illa de l’Aire és un illot deshabitat de 34 hectàrees i poc més de 3300 metres de perímetre, i que es pot visualitzar sense problemes des de Punta Prima, municipi de Sant Lluís. Les úniques construccions que hi ha l’illot són un far, un antic magatzem, un estable i un petit habitatge, a més d'un camí i un petit moll, no em direu que no molaria anar-hi!\nLatitud N: 39º 47,963′;\nLongitud E: 004º 17,589′\nAbast nominal: 18 mn.\nAltura sobre nivell del mar: 53 m.\nAparença lluminosa: Llampades aïllades cada 5 segons.\nAparença diürna: Torre a bandes blanques i negres amb casa blanca, 38 metres.\nDissabte vam veure dos fars més. El primer d’ell va ser el Far del Cap de Cavalleria, i potser sota el meu punt de vista és el que està situat en un entorn més envejable dins d’aquesta ruta de fars. El Cap de Cavalleria es troba a la costa nord de Menorca, a Santa Teresa, Es Mercadal, i és un dels fars més antics de l’Illa (segle XIX). El far està envoltat per cases blanques i al seu voltant hi ha la pedrera d'on es van extreure els blocs per poder construir els edificis del voltant. Des del far del Cap de Cavalleria es pot observar un gran paisatge, fins i tot es poden arribar a veure els turons del municipi d'Es Mercadal. Una altre aspecte a destacar de la zona, són els enormes penya-segats, que fan que el paissatge que es pot veure des d’allà sigui magnific. Si això li sumem, que en aquest Cap es troben cabres menjant de la vegetació autòctona, fan que la visita valgui molt la pena.\nLatitud N: 40º 5,337′;\nLongitud E: 004º 5,534′\nAbast nominal: 22 mn.\nAltura sobre nivell del mar: 94 m.\nAparença lluminosa: Grup de 2 llampades cada 10 segons.\nAparença diürna: Torre i casa blanques, 15 metres.\nLa veritat és que l'entorn, l'indret, la vegetació, la fauna... són espectaculars!\nSi no patiu de vertigen, apropeu-vos als penya-segats i treieu-hi el cap. L'Ana va seure-hi a tocar mentre prenia algunes imatges i algun video. L'emoció, la llibertat i el gaudir de les vistes i les sensacions pintades de blanc i blau, no tenen preu!\nEl Segon far que vam visitar dissabte és el Far de Favàritx (principis segle XX). Aquest far es troba en una zona totalment diferent de l’anterior, aquí la vegetació es quasi inexistent. Us venen a la ment aquella tipica imatge d’un cotxe en una costa desertica i un far, i dient aquest cotxe arriba a la fi del món, doncs per mi que ho han fet allí! El far de Favàritx està situat a la costa nord-est de l’illa, al Cap de Favàritx, al Parc Natural de s’Albufera des Grau, terme de Maó. Aquest cap solitari, assotat pels temporals de tramuntana, és un dels llocs geològicament més antics de l'illa. Entre les pissarres es poden trobar fòssils dels primers éssers que van habitar l'indret: crustacis i animalets marins de fa uns quants milers d'anys. També val molt la pena la seva visita, feu-nos cas.\nLatitud N: 39º 59,828′;\nLongitud E: 004º 16,009′\nAbast nominal: 16 mn.\nAltura sobre nivell del mar: 47 m.\nAparença lluminosa: Grup de 2 +1 llampades cada 15 segons.\nAparença diürna: Torre blanca amb banda helicoïdal negra, 28 metres.\nEl darrer far que vam visitar, ja era diumenge al matí, va ser el Far de Punta Nati (principis segle XX). El far de Punta Nati és un far situat a la costa nord-oest de l'illa de Menorca, al municipi de Ciutadella. El far es troba en una zona molt àrida, i el camí per accedir-hi és molt extret, així que vigileu amb els cotxes que us puguin venir de cara. La zona està totalment despoblada, que juntament amb el que us dèiem de l'hostilitat del terreny fan que el conjunt sigui molt peculiar. Potser la seva construcció no és tan impressionant com les que vam veure dissabte, però si voleu fer una ruta de fars menorquins no us podeu oblidar d’aquesta edificació.\nLatitud N: 40º 3,015′;\nLongitud E: 003º 49,418′\nAltura sobre nivell del mar: 42 m.\nAparença lluminosa: Grup de 3 + 1 llampades cada 20 segons.\nAparença diürna: Torre de maçoneria i cases, 19 metres.\nCom veieu, van ser un total de quatre fars els que vam veure en aquest viatge, qui sap, potser algun dia tornem i acabem de veure la resta de fars de Menorca.\nLes dues localitats més importants i per tant més conegudes de Menorca i que no podien faltar en aquest viatge són: Maó, seu administrativa i capital de l’illa, i Ciutadella, seu eclesiàstica i ciutat més poblada de Menorca. Degut a que van ser dos dels llocs on vam estar més estona per visitar, hem volgut fer una entrada per donar-vos una mica d’informació d’elles per si voleu anar-hi algun cop.\nMaó (28.942 habitants, segons INE 2011) és la seu administrativa i la capital de Menorca, seu del Consell Insular de Menorca, figura administrativa local que a l'illa exerceix com a govern insular. La seu de la diòcesi menorquina o capital eclesiàstica és a Ciutadella, la ciutat més poblada de l'illa (29.315 habitants, segons INE 2011) i on s'hi troba la Catedral de Menorca.\nNosaltres vam anar a parar a Maó el primer dia de viatge, concretament als voltants del migdia, després d’haver vista la costa sud-est de l’illla i la Fortalesa de la Mola. Estàvem cansats després d’haver caminat més de dues hores per la fortalesa en desús, així que volíem arribar a Maó per menjar una mica. La veritat és que vam tenir molta sort, vam acabar en un bar del centre on ens van oferir un menú amb gran quantitat per 8 euros.\nCuriosament tots dos havíem estat a Maó a finals del 2011, així que com us podeu imaginar ens vam situar pels carrers molt fàcilment. Bé s’ha de dir que l’Ana va estar-hi més aviat amb el cotxe, pel que la funció de guia va caure una mica més en la meva persona. Vam visitar el centre, vam comprar postres típics del lloc per la nit: una espècie de pasta farcida de sobrassada amb forma de panet allargat, i una mitja lluna de pa de pessic amb sucre i rovell d'ou, d'aspecte ataronjat i que recorda a un flamet. Vam poder realitzar bones panoràmiques de la badia de Maó, molt més espectacular que la de Ciutadella.\nMaó és una ciutat que s'ubica sobre un Port Natural que durant segles ha estat seu de desembarcaments històrics, com el d'Alfons III d'Aragó. Al Port de Maó existeixen a més Illes com l'Illa del Rei, en honor a Alfons III, l'illa de Pinto i l'illa de Lazareto. En aquestes illes es realitzen activitats de forma esporàdica.\nLa història de Maó és la història de Menorca, és la història de civilitzacions que han deixat la seva empremta en aquestes terres, romans, fenicis, grecs, àrabs, cartaginesos, tots ells van deixar la seva empremta, i els més destacats els cartaginesos, els qui van fundar el port.\nEl capítol més trist de la història de Maó i de l'Illa va tenir lloc el 1535 amb el saqueig de la ciutat per part del pirata Barba-rossa.\nA dia d'avui, Maó viu del seu port i del turisme. Les seves festes patronals se celebren al setembre, al voltant del dia 8 de setembre, festivitat de la seva patrona, la Mare de Déu de Gràcia.\nLa ciutat de Maó en l'últim segle ha viscut del seu port, en ell els vaixells feien les seves escales, sobretot els que transitaven entre el nord d'Àfrica i el sud de França i viceversa, això propiciava activitat portuària, fàbriques i magatzems a la zona portuària, la zona logística que generava llocs de treball i riquesa, així com mestissatge per la creixent immigració que afavoria aquest trànsit marítim.\nAixò fa que Maó creixi, i que es vagi ampliant tant el Port com la ciutat al voltant d'aquest Port, però d'una forma sostenible. En els últims 40 anys, amb l'explosió del turisme, Maó ha sabut créixer de forma controlada, viure del seu Port i del seu turisme i mantenir el seu patrimoni, el seu espai. Maó és un municipi que té gairebé el 50% del seu sòl protegit, evitant així una pressió urbanística desmesurada.\nDesprés de varies hores vam decidir agafar el cotxe i anar seguint la nostra ruta.\nEn canvi a Ciutadella vam anar a parar el darrer dia del viatge, el dilluns al matí. Jo no havia estat mai, però l’Ana sí, per tant en aquest cas la guia va ser ella. La badia, es a dir el Port Antic, és molt més petit que el de Maó, però te l’encant d’haver estat en segles passats la ciutat més important de Menorca.\nDe Ciutadella podem destacar que va ser l'antiga capital de Menorca, en concret fins a la invasió anglesa de 1714. A aquesta ciutat, en segles anteriors, la hi va denominar de moltes formes, com Jamma, Iamo, Iamona o medina Minurka, però amb la Conquesta d'Alfons III el seu actual nomenclatura va vèncer a la resta.\nEn l'actualitat, Ciutadella és una ciutat que viu de cara al mar i al seu port, abrigat de la tramuntana. És la ciutat a la que vostè ha de dirigir-se per agafar el vaixell rumb a Mallorca.\nD'altra banda, no podem oblidar que Ciutadella és una ciutat turística, el patrimoni principal són les seves platges, les seves cales, els seus espais naturals i els seus espais urbanitzats.\nLa història es pot veure en la seva catedral, en els carrers antics, i en les fortificacions que encara es conserven a Ciutadella, un encant de ciutat. Cal dir que també vam estar a Ciutadella el dissabte a la nit, ja que vam voler sopar-hi allí. L’apartament estava a tan sols 2 km del centre històric de la vila.\nMenorca tothom vol anar-hi per les seves platges, potser pels seus fars també ;), però no deixeu de visitar aquestes dues localitats, valen molt la pena.\nJa us hem explicat com vam organitzar el viatge, quines rutes vam seguir cada dia i allò que vam veure, i ara us volem explicar potser una de les coses per les que l'illa és més coneguda.\nSi sentim Menorca de seguida ens venen al cap imatges de platges de sorra blanca i aigües cristal·lines, de joves i famílies prenent el Sol i refrescant-se a les seves cales.\nBé, doncs tot i que ni el Francesc ni jo som d'aquells que s'estan hores i hores estirats a la sorra esperant passar del blanc al negre passant pel vermell, sí que ens venia de gust fer algun "chapuzón" ja que ens trobàvem allí, i gaudir-ho una mica. Aixi que us explicarem a quines vam estar i què ens van semblar.\nARENAL DE SON SAURA:Tal i com us hem comentat abans, aquesta va ser la primera platja menorquina a la que vam posar els peus.\nUna platja familiar, de sorra fina i blanca, amb tres cabretes menjant-hi rostolls, on vam fer un petit passeig.\nSi hi aneu, podeu ficar al cotxe pel camí que surt de la carretera. El camí està en bones condicions, i al final d'aquest trobareu una esplanada on aparcar. Són 200 metres de res, però si fa calor, s'agraeix no haver de caminar.\nAl costat de la platja hi ha un restaurant-cafeteria.\nCALA NA MACARET:\nLa vam trepitjar el nostre segon dia a l'illa.\nEl poblet és petit, tranquil i familiar. La cala no deu arribar als 50 metres, i l'aigua era cristal·lina i fresqueta a principis de juny.\nDes de la sorra i prenent un bany es pot gaudir de la vista de les illes d'Addaia just al davant.\nAl poble hi ha una placeta amb aparcaments i és accessible només baixant unes escales al carrer més proper.\nEl tercer dia el vam destinar majoritàriament a les platges, vam anar a Cala Galdana, al sud-oest de l'illa.\nA aquesta platja, envoltada de la corresponent urbanització i hotel, s'hi pot arribar fàcilment amb cotxe. I l'enclavament disposa de tres miradors diferents des dels quals s'obtenen bones vistes de la platja i els voltants.\nTé aparença de platja més turística i plena de les típiques hamaques blaves. Tot i així, no ens hi vam banyar, vam decidir fer-ho a alguna de les següents.\nCALA MITJANA:Vam deixar el cotxe a Cala Galdana, on havíem vist un rètol en el que posava que caminant, a 200 metres s'hi accedia a Cala Mitjana.\nVam iniciar el camí per una pineda, a través d'un bosc mediterrani, i després de caminar més de 20 minuts vam anar baixant fins a poder divisar aquesta cala.\nLa veritat és que els 200 metres no són gaire encertats. Suposem que deu estar a 1 km aproximadament.\nBufava vent de sud amb força i l'aigua estava bastant moguda, així que no vam arribar a baixar fins a la sorra. Vam preferir fer els vint minuts de pujada fins al cotxe i dirigir-nos a les altres platges que teníem pensades.\nHavíem vist a la guia que per a les platges Turqueta, Macarella i Macarelleta, s'havia de pagar per deixar el cotxe a l'aparcament.\nLes fotografies i els comentaris arreu ens semblaven espectaculars, així que almenys a alguna volíem aproparnos-hi.\nDes de Ciutadella i en dirreció Sud, trobareu els indicadors cap a les platges del sud-oest de l'illa. No tenen pèrdua i estan molt ben senyalitzades.\nHavíem pensat anar a Cala Macarella i Macarelleta (o una de les dues) i a Cala Turqueta.\nQuan anàvem per la carretera ja vam veure la senyal de pàrking per a aquestes platges, i arribats a una bifurcació, no sabem ben bé perquè, vam decidir tirar a l'esquerra cap a Cala Macarella i Macarelleta.\nLa pròpia carretereta, asfaltada, estreta en alguns trams, però pensada per a la doble circulació i el civisme, arribant al final t'adreça, amb una senyal de pàrking, a una zona a 750 metres, al costat de la qual s'hi troba un home davant una tanca que t'explica que pots deixar allà el cotxe i caminar mitja hora fins a la platja, o entrar al terreny que ell vigila i conduir fins a una zona d'aparcament a dos minuts de la platja, tot pel preu de 5€ al dia.\nLa veritat és que ens sembla excessiu el preu per deixar el cotxe, però només ho vam fer un cop en tot el viatge, i havíem estat esperant per gaudir d'un bon bany a una de les platjes.\nJa us diem que no sabem ben bé perquè vam decidir aquella i no Cala Turqueta. Això sí, un cop pagada una, vam acordar no anar a l'altre per tornar a pagar. Així que ens vam quedar sense visitar Cala Turqueta, però no ens va saber pas greu.\nCALA MACARELLA I MACARELLETA:Després de pagar per entrar i poder deixar el cotxe, i caminar dos minuts fins a la platja, des de la que també es pot accedir a Cala Macarelleta, vam decidir fer el següent: primer aniríem caminant a Cala Macarelleta (uns deu minuts per un camí ben acondicionat pel penya-segat) i després tornaríem a Cala Macarella.\nPel preu d'un aparcament teníem dues platges juntes.\nLa veritat és que jo era una mica reticent a anar fins a Cala Macarelleta, donat que és coneguda i indicada com a platja nudista, i no em venia de gust estar incòmode, però vam pensar que almenys estaria bé aproparnos-hi ja que estàvem.\nVa ser un gran encert!!\nCala Macarelleta és una petita Cala d'uns 40 metres, de sorra fina i blanca i aigua turquesa. Encaixada entre penya-segats i amb no gaire gent.\nI sobre el fet que sigui nudista.... jo crec que de les quaranta o cinquanta persones que hi havíem, només mitja dotzena practicaven nudisme.\nVa ser el millor bany a la platja de la meva vida!\nEl Sol, la calma... potser el ventet que aixecava la sorra empipava una mica... però també ajudava a pair millor el Sol. L'aigua fresqueta però tolerable... oh!\nDesprés de fer el bany de rigor a Cala Macarelleta i estirar-nos una estona a la sorra, vam recollir i vam desfer el camí pel penya-segat fins a Cala Macarella.\nEn arribar, i enlluernats pel que acabàvem de veure, Cala Macarella ens va semblar més gran i lletjota, menys acollidora i amb algues, així que ja no hi vam fer el bany.\nAixò sí, a tocar hi teniu un restaurant pel que us pugui fer falta.\nVam tornar al cotxe i vam anar a dinar a l'apartament.\nAixí que aquestes han estat les platges menorquines que hem vist i gaudit.\nEsperem que aquesta informació us pugui fer servei, o si més no, que mentre la llegiu gaudiu tant com ho vam fer nosaltres en aquest viatge!\nLa música de Menorca\nCom ja apuntàvem abans tot parlant de les platges, ens acomiadem d'aquest conjunt d'entrades sobre el nostre viatge a Menorca.\nCom ja heu pogut seguir, sota el títol "El Quadern a Menorca" us hem explicat com vam preparar el viatge (el vol, l'apartament, el lloguer del cotxe), així com què ens han semblat aquestes reserves.\nUs hem volgut mostrar les rutes que vam seguir per l'illa, així com un recull d'indrets agrupats per temes: els Fars, les ciutats (Ciutadella i Maó) i les platges.\nCom ja us vam apuntar també a la primera entrada, vam voler portar-nos un parell de CDs, que per sort vam poder escoltar al cotxe.\nTrobareu la major part d'aquesta música a aquesta llista d'Spotify:\nEsperem que us hagi agradat i esperem els vostres comentaris, vivències i impresions.\nI recordeu: protegiu-vos del Sol! ;\nEtiquetes: Balears, Mapes, Menorca, Música, Platges, Viatges\nEl dia que vam dedicar a la Tarraco Viva als legionaris romans i el món dels gladiadors vam decidir anar a menjar a un italià aprofitant un val de descompte adquirit a Letsbonus. El restaurant que oferia aquest menú era el Golositalia, un restaurant situat al centre de Tarragona, que jo al menys desconeixia. A priori no ens va semblar la gran oferta, però ens va semblar una bona proposta gastronòmica, i d’aquesta forma podríem lligar les dues hores lliures que teníem entre els espectacles que es celebraven al Camp de Mart (legionaris romans) i a l’amfiteatre (lluita de gladiadors) sense haver de tornar a casa. A més perquè no dir-ho, entre tanta recreació romana, tenia gràcia menjar en un restaurant italià!\nEl menú consistia en un primer a escollir entre: amanida de formatge, carpaccio de pop, vitello tonnato, rissoto de vi negre, mixt d'embotits; un segon plat a escollir: masccheroni bolonyesa, pizza al gust, escalopins a la cervesa o al vi blanc, penne de formatge blau; una postra entre flam de nata o gelat, acompanyat tot per una ampolla de lambrusco; tot això per 18 euros la persona.\nGolositalia és un restaurant típic de menjar italià on la decoració és purament italià, fins i tot podem trobar samarretes d’equips italians penjades a la barra. Es veu només entrar, i també a l’escoltar l’accent, que el local està regentat per italians autèntics, i no pas per les pizzeries típiques de Tarragona on l’amo es del poble del costat.\nL’Ana va escollir com a entrant un vitello tonnato, ja l’havia escollit al restaurant Portofino i de tant que li va agradar va voler repetir, mentre jo em vaig decantar per rissoto de vi negre. Tots dos plats estaven boníssims, tot i per posar una pega, potser massa vi al rissoto.\nDe segon plat, després de molt pensar, ens vam decantar per masccheroni bolonyesa l’Ana, i escalopins a la cervesa jo. Aquí tornaven a estar molt bons tots dos plats. La veritat és que l’elecció dels quatre plats va estar molt encertada ja que vam poder gaudir d’un bon àpat. Si al final li sumem el postre i el lambrusco, van fer del conjunt un dels millors menús que hem provat, al menys per la meva part.\nVam sortir del local amb l’estómac ple fins a dalt, i tot per 18 euros per persona que en un principi podríem semblar cars per tractar-se d’un val de descompte, però que després d’observar tant la quantitat com la qualitat que ens van oferir al Golositalia van fer que l’oferta valgués molt la pena. Si sou de la zona, us recomanem que passeu pel restaurant i provar sobretot el vitello tonato, mmmm que bo!\nDesprés d’haver gaudit del menjar vam continuar amb el nostre pla del dia, tornar a endinsar-nos a la Tarraco romana.\nAra que no em veu l’Ana us explicaré una interioritat d’aquest bloc i que fa referència a l’escriptura de les entrades.\nNo tenim cap pacte referent a qui ha d’escriure quelcom, va sortint per inèrcia sobre les experiències que vam tenint i que ens venen de gust explicar. Si he de dir que tenim un arxiu de text on apuntem tot allò de que volem parlar i del qual anem tirant per anar escrivint les notes, i quan algú dels dos ja ha parlat, l’esborra, i així anant fent. He de dir que no seguim un patró cronològic estricte, es a dir a vegades ens queden coses per comentar de febrer o març, i ja hem parlat de coses posteriors, però ens que tampoc ens volem cenyir al temps, la llibertat d’escriure quan, com i qui, per sobre de tot.\nA diferència de la primera entrada, lògic per una banda, en que vam escriure la introducció de forma conjunta, tota la resta d’escrits han estat escrits per un dels dos, sense saber l’altre quin enfocament li donaria, d’això es tracta un bloc col·laboratiu, oi?\nDoncs el passat cap de setmana vam trencar una mica aquesta regla, ja que ens vam posar a escriure plegats, ordinador a la taula, un té, l’Ana m’ha aficionat a ell quan jo sempre havia estat més de cafès (s’ha de reconèixer que el de rosa mosqueta està molt bo), i hores per consensuar unes quantes entrades, i la veritat és que a mi al menys l’experiència m’ha agradat, ja jutjareu vosaltres si el resultat de dues persones davant d’una pantalla ha estat bo o no.\nLes entrades que van consensuar i que heu vist durant aquesta setmana passada han estat la de Prades, Siurana i Castell d’Escornalbou i tot el monogràfic de la Tarraco Viva 2012.\nAquesta metodologia conjunta la continuarem? Segurament, ja que hi ha moltes coses que hem compartit en persona i que ens ve de gust explicar junts, però això no treu que continuem amb el nostre llistat de coses que volem explicar cadascú de nosaltres i que tenim reflectit en el document de text, o simplement com en aquesta entrada, on jo he volgut escriure per sorpresa aquest escrit.


Ibon Navarro veu l'equip menys pressionat per al partit contra el València Basket - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nIbon Navarro veu l'equip menys pressionat per al partit contra el València Basket\nL'ICL visita aquest diumenge el colíder de la lliga, que té les baixes de Dubljevic i San Emeterio més el dubte de Hamilton\nxavier prunés | manresa 11.03.2016 | 19:04\nJe´Kel Foster juga la pilota durant el partit de la setmana passada amb l´Obradoiro. Arxiu/Joaquim Alberch\nLa plantilla del Valencia Basket\nConsulta els resultats de la jornada i la classificació\nMira el calendari de la lliga Endesa\nEl Bàsquet Manresa s'enfronta aquest diumenge, a les 12,30 hores, el València Basket, colíder de la lliga Endesa, empatat a 20 victòries amb el Barça Lassa. Ibon Navarro ha manifestat que al seu equip li «pot anar bé» jugar aquesta setmana fora davant un rival superior, com el València, per refer-se anímicament i pensar en les més de deu jornades que quedaran de lliga. L'equip de Pedro Martínez té les baixes de Fernando San Emeterio i Bojan Dubljevic i també podria tenir l'absència de Justin Hamilton, amb una sobrecàrrega als bessons.\nAmb una sola victòria en els darrers deu partits, i la dolorosa derrota davant de l'Obradoiro de diumenge passat al Congost, l'ICL necessita retrobar-se i tindrà més acoblat Je'kel Foster. Més serè que en la última roda de premsa, després de perdre amb l'Obradoiro i quan es va queixar d'algunes actituds del públic, Ibon Navarro ha manifetsat que el partit amb el València és «una ocasió que tenim per competir; si no ho fem ens serà més difñicil fer-ho en el partit de la propera setmana, contra l'Andorra. Hem mirat de fer les reflexions oportunes, de portes cap endins, sobre el que va passar l´altre dia i hem de continuar amb ganes el nostre camí».\nNavarro ha afegit que des de l´equip tècnic «ens hem multiplicat per tal d´aconseguir que l´equip millori, i penso que ho farem. El problema nostre no és previ al partit, sinó que és durant el partit i condicionat per questions que té a l´entorn. Quan no ens surten les coses, tenim una ànsia que ens perjudica; tot el que empenys, a vegades, es gira contra teu. Pot ser que aquesta sí sigui una setmana bona per a nosaltres, el fet de jugar a fora ens pot beneficiar ja que, ara mateix, el resultat no és el més important per a nosaltres. El que volem és competir el màxim de minuts; fer dues passes enrere per tenir una perspectiva, i saber recuperar les coses que ens van fer crèixer al principi de lliga. Aquest és un partit en que els jugadors no tenen una idea que hi tenen molt a perdre, com sí passava el dia de l´Obradoiro, i la situació mental de partida és diferent».\nEn relació a una possible incorporació d'un ala-pivot, la peça que manca en la plantilla manresana, Ibon Navarro es va mostrar pessimista: «ho veig difícil, és una posició en la que hi ha molts equips de l'ACB que busquen també homes i tenen més poder econòmic que nosaltres».


Sant Boi: Nova aula d'estudi de la natura i casa de colònies\nLa instal·lació serà gestionada per l'entitat Minyons Escoltes i Guies Sant Jordi de Catalunya en conveni amb l'Ajuntament de Sant Boi, han informat aquest dimecres fonts municipals.\nDes del Consistori, descriuen la instal·lació com una nova peça de la Xarxa d'Equipaments d'Educació per a la Sostenibilitat de Sant Boi, la primera que permet pernoctar i fer-hi estades de més d'un dia.\nL'oferta s'adreça a esplais, famílies i, a partir del curs vinent, centres educatius, han precisat les citades fonts.\nL'Aula de Natura Can Palós és el tercer equipament que entra en servei de la Xarxa d'Equipaments d'Educació per a la Sostenibilitat de Sant Boi, després de la Masia Torre de la Vila (educació ambiental i estudi dels residus) i el Centre d'Interpretació del Paisatge de l'Ermita de Sant Ramon, que es va inaugurar aquest mes de maig.\nPer a finals de 2013 està prevista l'obertura del Centre d'Interpretació del Riu Llobregat a la masia Can Julià, han informat des de l’Ajuntament.\nCan Palós és una masia del segle XVIII situada en una finca de sis hectàrees on conflueixen una gran diversitat agroforestal, un bosc d'alzines i roures molt ben conservat i el corredor ecològic de la riera de Can Soler, que connecta la muntanya amb el riu.\nLes activitats pedagògiques que s'hi duran a terme tindran a veure amb aquests elements.\nLa zona compta amb diferents espècies d'agricultura de muntanya, com cirerers, ametllers, oliveres, vinyes i garrofers.\n“Tenen gran interès per si mateixes i com a factors per a la prevenció d'incendis”, han matisat des del Consistori.\nL'Ajuntament hi va plantar 800 ceps de les varietats carinyena i garnatxa, que l'any passat van donar la primera collita de vi.\nCan Palós també serà punt de referència del recorregut de l'Anell Verd, l'itinerari que connecta totes les àrees d'interès mediambiental de Sant Boi.\nRedacció | Foto: Ajuntament Sant Boi


Practicum II Experiències d'intervenció en Psicopedagogia: Avaluació de riscos psicosocials : 06/05/2013 L’atenció al públic, causa d’exigència psicològica emocional\n06/05/2013 L’atenció al públic, causa d’exigència psicològica emocional\nL’atenció al públic, causa d’exigència psicològica emocional\nSessió de treball sobre les exigències psicològiques de tipus cognitiu:\nLa sessió ha estat llarga. Faig un resum del que s’ha parlat.\nÉs un tema que considero en si mateix força complex. Cada persona ho viu d’una determinada manera, però tanmateix, aquestes exigències es refereixen al maneig de coneixements, la seva complexitat, les característiques de les feines com variabilitat, temps disponible, repercusió de les tasques, etc.\nCrec que és un factor psicosocial d'interès, ja que podem trobar exigències que afecten a la salut, tant per molta complexitat com per manca d’aquesta o manca d’estímuls; un tema que per tant, depèn de molts factors.\nEn si mateix, les exigències cognitives no són ni negatives ni positives per si mateixes, sinó que s’han de valorar en funció de com les viu la persona,i això sol dependre en funció de les possibilitats de desenvolupament.\nAmb tot i això, si l’organització del treball facilita les oportunitats i els recursos necessaris, poden implicar l’adquisició de nous coneixements i habilitats i afavorir la salut, alhora que poden afavorir l’aprenentatge i el treball actiu. Per contra, quan hi ha poques possibilitats per al desenvolupament d’habilitats, poden influir negativament en la salut, igual que quan són excessivament baixes, reflectint passivitat i estancament del treball.\nSon elements que tenen a veure amb el disseny i el contingut de les tasques, el seu nivell de dificultat i diversificació, també la demanda sobre el temps establert per dur-les a terme.\nPerquè les exigències cognitives siguin positives, hem, a més, de qüestionar-nos si es té la formación necessària per manejar la informació que es requereix al lloc de treball.\nEns trobem que un 40% de les persones que han respost i participat en l’avaluació de riscos psicosocials presenten situacions desfavorables pel que fa a les exigències psicològiques cognitives en el seu lloc de treball.\nTambé ens podem trobar en que les persones treballadores poden estar esposades a unes exigències psicològiques pel fet que estan atenent a un col·lectiu amb problemes, de difícil solució, situacions límit de necessitat que afecten a la persona que està fent la feina d’atenció sense poder oferir solucions al respecte.\nSi es tracta d’un tema d’atenció al públic, possibles mesures preventives podrien ser planificar un sistema més organitzat d’horaris d’atenció al públic, si s’escau rotació de funcions, de torns, de tasques assignades, oferir formació específica i ajustada al lloc de treball, eines per poder actuar quan succeeixen les situacions de majors exigències emocionals. Cobrir aquells llocs amb més demanda de tasques, cobrir les baixes per jubilacions, maternitats, etc.\nPublicat per Núria Fontcuberta a 12:35\n06/05/2013 L’atenció al públic, causa d’exigència ...


The Daily Avalanche: Màrtirs de Riga (1 de 2)\nGalderich 15 de setembre de 2011, a les 0:17\nSuposo que deu haver algun diorama en aquest museu, no? Els soviètics, si més no, n'eren molt afeccionats. Encara recordo un kistch museu de l'ateisme on tot eren diorames. En aquella època anava d'intel·lectual i no els vaig fer fotografies... en fi, lamentable.\nEsperem què passa a Vílnius!\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 0:19\nQue jo recordi, Galde, no hi havia diorames. Tot era tristament prosaic.\nJúlia 15 de setembre de 2011, a les 6:02\nDe fet ja no m'estranyen els disbarats de la humanitat sinó més aviat que hi hagi alguna breu època de més o menys pau. Que t'hi toqui viure ja és la xamba total.\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 7:50\nAixí, Júlia, ens haurem de considerar més o menys afortunats, tot i que no pots deixar de preocupar-te per tot el que pot passar (o havia passat) al teu voltant.\nClidice 15 de setembre de 2011, a les 8:24\nSi més no aquests llocs t'acaben fent reflexionar, en un ball de contradiccions, a quina més angoixant. Crec, però, que es comprova empíricament que el pitjor que li pot passar a un país (llegeixi's grup de persones assentades en un territori que comparteixen llengua i cultura) és que vinguin salvadors de res. Al final de tot només hi ha algun il·luminat en un despatx fent ratlles al damunt d'un mapa. O dos il·luminats fent el clàssic concurs de "jotinclatitamésllargaquetu", sense parar esment en els danys "col·laterals".\nSufur 15 de setembre de 2011, a les 8:27\nSe ve que el refrán que dice que no hay mal que cien años dure no se aplica a los países. Mira que los hay con mala suerte. Menos mal que a estos parece que comienzan a irles las cosas un poco mejor, al menos en Eurovisión... :-P\nAlberich 15 de setembre de 2011, a les 9:31\nAquest tipus de museus serveixen per preservar la memòria d’uns fets que, malauradament, es solen oblidar. Fa quatre dies de tot aquest desgavell, i sembla que siguin històries d’un passat remot.\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 9:40\nClídice, és millor que ningú no et salvi i estimbar-te tu tot solet.\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 9:49\nSufur, creo que lo de Eurovisión es un premio de la Providencia para indemnizarlos de tanto sufrimiento.\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 9:52\nAlberich, aquests museus són imprescindibles, perquè la història recent no sempre és evident. Jo mateix, que sóc contemporani d’alguns d’aquests fets, no n’era gens conscient.\nAnònim 15 de setembre de 2011, a les 17:19\nSembla que a Letònia ha enfocat bé el tema de la memòria històrica, no? Aquí, uns i altres, n'hauríem d'aprendre.\nAllau 15 de setembre de 2011, a les 17:46\nSuposo. Tirant, que degut a la nostra famosa "transició" és va disoldre en gran part el desig de recuperar-la.