Carta a Nando Cruz, Joan Fontdegl�ria (lpc3.com)\nCarta a Nando Cruz\nJoan Fontdegl�ria 04-05-2012\nBenvolgut Nando Cruz,\nLlegint el teu article sobre Disco 100 m'adono de com en són d'imprecises i injustes algunes de les teves reflexions, i voldria aclarir-les, tant a tu com als teus lectors. En primer lloc, dius que "no és especialista en res però té de tot": ¿sabies que és la botiga amb més referències en estoc de jazz i blues d'Espanya? ¿I que compten amb més de 45.000 referències només de pop-rock internacional i nacional? Vols dir que amb aquestes xifres no s'avala certa especialització?\nEn segon lloc, dius que "no és una FNAC, però alberga més de cent mil referències". Aquí encertes la segona part de l'afirmació -en tenen més de 100.000, concretament 117.481 avui tal com diu la seva web- però amb l'escaig que arrodoneixes ja es podria bastir de zero una gran botiga de discos a Barcelona. Pel que es desprèn dels teus mots, no coneixes les xifres de discos en estoc en què es mouen les botigues de discos. Hauries de saber que la FNAC i les altres grans superfícies ni s'acosten a les seves quantitats. Tu que tens contactes, pregunta-ho a qualsevol de les grans distribuïdores, o a la competència. Ells t'ho diran.\nI per últim, vàries vegades defineixes Disco 100 com "una botiga de barri". La locució amb què la qualifiques vol dir "petita i freqüentada per gent del mateix barri": ¿Vols dir que és "petita" una de les botigues amb més estoc de l'Estat? I de veritat creus que tot aquest volum el mouen només amb la gent del barri? Si fos així, Gràcia seria l'epicentre de la cultura musical. ¿Sabies que reben comandes i visites de clients d'arreu de l'Estat i d'Europa? Disco 100 no és una petita botiga de barri: és la referència del sector, en tots els sentits, la que més creix i la que més serveix. Pregunta-ho també a qualsevol dels teus contactes al sector.\nDius que vas passar una tarda a la botiga... i ja n'has tingut prou per jutjar-la obertament. Elucubres de manera equívoca, i si el que volies era estalviar trucades als teus contactes, la tarda que hi vas anar almenys podries haver xerrat amb el Jesús, o amb el Dan, o amb qualsevol dels integrants de "l'elàstica plantilla". Si et serveix, jo els vaig trucar no fa gaire per elaborar un article per a la revista La Porta Clàssica, els vaig demanar una entrevista i fins i tot em van atendre llargament a la mateixa botiga -per cert: l'article es diu La indústria del disc no desapareix i va ser publicat poc temps abans del teu; igual et sona-. Prova-ho un dia que hi vagis: són encantadors, els agradarà coneixe't, i tot plegat t'ho explicaran més acuradament que jo.\nJoan Fontdegl�ria (19-05-2012 20:05):\nHola Nando, En cap cas interpreto en termes negatius els teus mots; nom�s evidencio les imprecisions que tu mateix reconeixes i les que no i goso explicar-te com s'hauria de fer un bon reportatge per ser m�s just i prec�s amb la realitat. Em sap greu que es facin reportatges nom�s amb el punt de vista del periodista: per b� o per mal, sempre s�n imparcials, propis de l'article d'opini�. Un reportatge ha de procurar ser objectiu, i per ser-ho ha d'incloure altres fonts a banda de la pr�pia experi�ncia de qui escriu. Tu hi vas anar i t'hi vas passejar, per� no vas preguntar res, i nom�s vas tenir en compte el teu punt de vista, subjectiu a la for�a i imprec�s malgrat que s�pigues molt del tema, i aix� �s el que et retrec. Sense dades alienes, l'ambig�itat dels mots es multiplica. Si t'haguessis presentat, si haguessis xerrat amb els de la botiga o amb els clients, si haguessis recollit dades... haguessis evitat frases ambig�es del tipus "no �s una FNAC per� t� m�s de 100.000 refer�ncies", en qu� es pot entendre que l'FNAC �s el que voldrien ser, o que �s una refer�ncia. I si com dius tens clar que per sort l'FNAC no els �s exemple de res, deixa-ho clar, i si pot ser amb dades, millor. Sigui com sigui, amb la carta volia subratllar les imprecisions, aclarir les ambig�itats i recordar com n'�s d'important obtenir dades, entrevistes, etc. per evitar multiplicar les interpretacions. Si la propera vegada que facis un reportatge comences pel que vas deixar per al final (parlar amb els protagonistes) estic conven�ut que almenys aconseguir�s ser menys ambigu. (Per cert: dius en la teva resposta que poso en boca teva que els defineixes com una botiga "petita i freq�entada per gent del mateix barri". Si la rellegeixes, veur�s que no �s cert. En cap cas dic que tu ho diguis. Nom�s defineixo la locuci� "de barri" amb qu� adjectives Disco 100. I la definici� no me la invento sin� que, per evitar ambig�itats, la busco en un diccionari, en aquest cas al de la RAE (per aix� la vaig posar entre cometes). Tu mateix ho pots comprovar. Tampoc he dit que sigui el primer cop que entres a Disco 100; no s� d'on ho has tret. Rellegeix-te la carta i veur�s que no ho dic en cap cas.)\nNando Cruz (07-05-2012 17:05):\nHola Joan, Aprofito que m'has fet arribat la teva opini� sobre l'article per aclarir, com ja vaig fer dies enrera al Jes�s de Disco 100, que lamento que la frase "no es especialista en nada pero tiene de todo" hagi generat aquest malent�s. No era la meva intenci� menysprear la botiga. El que volia dir �s que no �s una botiga especialitzada en un sol g�nere sino que t� de tot. Si ho hagu�s escrit exactament aix� hagu�s quedat m�s clar el qu� volia dir: que no �s la tipica botiga que t� molt d'un sol estil sino que hi pots trobar molt de molts estils. Lamento no haver estat m�s afinat amb la frase perqu� em temo que a partir d'aqu� la interpretaci� que fas de totes les meves paraules �s en termes negatius quan jo ho dic sempre en positiu. Quan dic que no �s una FNAC per� t� m�s de 100.000 refer�ncies vull dir que no �s una botiga amb les dimensions d'una gran superf�cie, per� que, tot i aix�, t� un immens volum d'oferta. I aix�, es clar, �s un elogi. Quan dic que �s una botiga de barri ets t� qui afegeix aix� de petita. �s una consideraci� teva, no meva. Coneixo les dimensions de la botiga i quan dic que �s de barri vull dir que est� en un barri i no est� al centre de la ciutat, on han acabat concentrant-se totes les botigues de discos. I tamb� vull dir que est� integrada en el teixit comercial del barri com qualsevol altea establiment. I aix� �s una virtud: no �s la t�pica botiga de discos que la gent del voltant es mira com un espai estrany, ali�. Aix� �s una virtud!! Jo no empro el terme botiga de barri en un sentit pejoratiu sino tot el contrari. De fet, l'article vol reivindicar un model de botiga que, a m�s de tenir material per a mel�mans, tamb� serveix a la gent que nom�s compra discos ocasionalment. �s a dir, que no �s nom�s una botiga per a entesos, una botiga fosca on la gent no s'atreveix a entrar. Tot aix� est� reflectit amb els diversos exemples de discos que la gent va anar a buscar aquella tarda: de Lee Dorsey a m�sica infantil, de S�lvia P�rez Cruz a Leo Ferr�... Tamb� est� reflectit en la mateixa tria de p�sters que hi ha a l'entrada (on no hi ha els t�pics cartells dels cantants supervendes sino que prefereixen annunciar artistes m�s propers). I tamb� est� reflectit en la descripci� del tipus de gent que jo vaig veure aquella tarda. O almenys, aix� �s el que jo pretenia fer... Entenc que puguis veure imprec�s i injust aix� de "no es especialista en nada pero tiene de todo". Ho �s. I �s culpa meva per no triar una frase m�s acurada. Ara potser quedi m�s clar que la meva intenci� era ben diferent a la que suposes. Per�, a partir d'aqu�, la resta s�n consideracions teves. Lamento que ho interpretis tot aix� perqu� em fa pensar que altres persones tamb� ho puguin haver llegit aix�. Per� tamb� s� que hi ha lectors que han vist que l'article convidava a la gent (a qualsevol ciutad�; no nom�s als addictes al jazz, el blues o la cl�ssica) a passar una tarda mirant discos. Finalment, aclarir que una de les moltes raons per les quals no vaig parlar aquella tarda amb els treballadors de la botiga (les altres ja les hi vaig explicar al seu propietari quan hi vaig parlar) �s que jo volia fer un reportatge sobre el qu� passa una tarda qualsevol en una botiga de discos i no sobre una botiga de discos. Aix�, en tot cas, seria un publirreportatge. Ah, i aquest no ha estat, ni molt menys, el primer cop que entro a Disco 100. Aix� torna a ser una suposici� teva. Salutacions.\nManel Tapia (07-05-2012 15:05):\n�s completament cert, el que no trobis aqu� millor que el busquis de segona m� perqu� ja no est� en cat�leg. Si els falta alguna cosa en uns dies ho tens ia m�s, pots demanar opini�. Sempre hi ha un o altre que sap de l'estil de m�sica que busques. �s la meva opini�. I a m�s sembla de barri, per a mi �s una virtut en aquest m�n de hypertodo ...


MUNTANYA DE SENTIMENTS: Intermon-Oxfam Trailwalker (05-11) Guanyar de forma solidària\nIntermon-Oxfam Trailwalker (05-11) Guanyar de forma solidària\nUlls de victòria, sensacions renovades, un esforç èpic, muntanya de sentiments. Estaria bé que tothom en aquesta vida pogués arribar a viure una experiència similar, encara que fossin minuts. Com ens pot arribar a sorprendre'ns la vida en tals moments aparents de patiment ! La Trailwalker suposa el marc perfecte i em va brindar l'ocasió tant a mi com a la resta de membres de l'equip que hi vem prendre part per a participar d'aquests moments de sorpresa.\nFeia uns sis mesos desde que es va començar a gestar tot. L'entitat Intermon-Oxfam promocionava el nou repte ja existent en altres països i on es celebrava amb èxit desde feia anys, i entre el col·lectiu de corredors corria la veu i les intencions d'anar formant equips. En pocs dies van començar les trucades, els missatges i l'estructuració del projecte com a tal. L'associació Corredors.cat ens donava la possibilitat d'apropar-nos-hi tot representant-la oficialment, i de fer-ho entre amics esporàdics, entre amics especials per a l'ocasió. Ràpidament amb el Raul vem coincidir en les ganes fàcilment i ens calia no entretenir-nos en completar l'equip. El Jaume llavors intentava coordinar també el projecte des de l'associació i ens va acollir dintre l'equip. Només calia trobar el quart i definitiu membre, que en pocs dies va resultar ser l'Oriol. L'experiència recent i curriculum esportiu del Jaume i del Raul contrastava però amb el nostre. Erem un equip ràpid i des d'un bon inici érem conscients del fet però calia fer molta feina.\nEls donatius van arribar més fàcil del previst, fent possible aconseguir l'objectiu solidari, i les setmanes prèvies al repte van ser plenes de preparatius tant esportius com logístics. Cadascú de nosaltres té preferències ben diferents en quan a l'entrenament, així com facilitat de temps i disponibilitat. Apareixen a més petits entrebancs de salut que ens afecten qüasi bé a tots, i que condiciona el projecte esportiu en algun moment. Entretant s'ha anat generant una gran expectació pel nostre resultat esperat, fent que ens presentem a la línia de sortida amb una pressió amagada però afegida del tot. Per si fos poc, dies abans ens truquen els srs. de TV3 per informar-nos que ens han escollit com un dels equips a prendre part en imatges del programa "Temps d'Aventura" que dedicaran als reptes esportius solidaris. Cal fer-ho bé doncs, no fos cas.\n7 de Maig de 2011. 9 h. És aquí el moment. El Jordi, el Raul R. i la Mireia ens acompanyen desde primera hora del matí, i no ens abandonaran fins passada la mitjanit i despres d'uns 108 km. ón l'equip oficial de recolzament, seran la nostra ombra en les més de quinze hores que ens esperen pel davant. I dic oficial perquè hi ha equips de persones que també ens recolzaran al llarg de tantes hores, repartides arreu i d'una magnitut que supera les nostres expectatives. L'ambient de la sortida és més que diferent al d'altres ocasions. L'organització ha muntat un sarau important a nivell d'instal·lacions per acollir el miler llarg de persones que ens apleguem en el petit poble de Santa Maria de Palautordera. Identifiquem fàcilment la resta d'equips, amb els respectius equipatges. Tots ens anem registrant per a recollir els dorsals, xip d'equip, i obsequis de la cursa. Mai ho havia fet d'una forma tan relaxada i conscient com aquest cop. Estic concentrat, poc nerviós i expectatiu. El dia pinta bé: núvol i amenaçador. Passem el control de validació de material i ja som dins del box de sortida. Ni calaixos com altres ocasions, ni estiraments, ni més formalismes. Analitzem visualment la resta d'equips, igual que ens analitzen a nosaltres. Aquí tothom és desconegut i bromeja amb els acompanyants, l'ambient és festiu i per sobre de tot, solidari. Entre tots hem aconseguit reunir 470.000 € en donatius pel tercer món. Saludo a altres equips coneguts, entre ells l'amic Toni amb qui vem estar a punt de formar un altre equip.\nPassen segons i sortida ! la festa ara si que comença de debò. Cent metres i amb tres equips corrent al davant. Em giro, i sembla que la gent avui no vol córrer gaire. Cent metres més i sóc al capdavant de la cursa, amb un polícia obrint traça sobre la moto. L'equip s'apunta al meu ritme i els dic: "alguna cosa va malament" fent referència al poc apropiat de la situació doncs jo mai havia viscut res igual fins aquell moment. A cada quilomètre que anem guanyant a la muntanya els dos equips perseguidors més immediats són cada cop més enrere i ràpidament perdem referències visuals. Primers moments d'eufòria, estic bé, ens trobem bé, no sabem com evolucionarà però la bronquitis que arrossega l'Oriol malgrat han passat uns dies, i tampoc sabem què passarà amb el popipleo del Jaume, que fa dues setmanes que no surt a córrer. Internament no ho manifesto però desde el primer km. m'obsessiono en pensar quan arribaran els primers indicis de rampes musculars i fins a quin límit sabré patir, veient el panorama competitiu que ens espera tal i com hem començat. Sóc el lent de l'equip, tothom n'és molt conscient i m'anima. Juguen al meu joc, i jo jugo el meu ja que el repte depèn pràcticament de la meva evolució i capacitat de patiment. Mai m'havia sentit tan observat. Controlo la situació i en poc més d'una hora ens alcem dalt el primer control ubicat a la Bassa de Sant Elies per una pista fàcil per la que hi transitem sense esforçar-nos al màxim. El trànsit fins al segon control dalt el Pla de la Calma és novament ràpid, no tenim referències en cap moment de la resta d'equips, i carenejem pel pic de Sui amb un pas previ per senders de forta pendent i impregnats del bon paisatge proper. Un excursionista ens barra el pas per fer una foto i el Jaume qüasi l'escombra del camí. No tenim temps a perdre. Un ramat de cabres ens reben dalt i per moments es col·loquen darrera nostre, com si de supporters incondicionals es tractessin. L'equip de suport de veritat ens espera camí del Tagamanent, i també anima darrera nostre dalt els vehicles. Pinta bé, contenim l'euforia però la felicitat és palesa i compartida. Ho podem fer.\nDemano insistentment que es posin en contacte amb la meva família, doncs anem avançats al temps previst i prevec que no arribaran a temps per veure'ns al següent control com hem quedat. Pista avall, en un revolt em sorprèn l'amic Albert qui ens acompanya un bon tros avall, tot fent fotos per la seva nova web que està promocionant. L'entrada a El Figaró és frapant, al·lucinant, brutal. Els primers vilatans ens aplaudeixen i a la distància sento el xiulet del meu pare: hi són ! És increible el que sento en veure l'ambient que hi ha muntat, i allà vec la Che i les nenes, amb un somriure que em supera. Abraçades desbordants d'emoció ho diuen tot. Vinga ! Un passadís humà ens porta fins el punt de control on engullim fruita novament i un glop d'isotònic. Em preocupa només veure fruita als avituallaments, no estem menjant prou bé i la Mireia ens ho recorda. Falta l'entrepà i no podem esperar. 30 km. i no ens hem avituallat sòlidament com cal, però no hi ha temps a perdre doncs no sabem quan tardarà en aparèixer el segon equip ja que fins ara no hem forçat el ritme i fàcilment ens poden haver retallat distàncies pensem. Quan passen pocs minuts d'un quart d'una sortim del local i continua la festa i els ànims. Alço els braços agraint el moment.\nLa pujada als Cingles de Bertí i concretament a La Trona se'm fa curta tot i ser una de les pujades més temibles que ens esperen. A un ritme lent però, no puc forçar ni vull patir cap defalliment. Els senders i el paisatge és molt agraït, i ens creuem amb els pocs excursionistes amb qui coincidirem durant tot el dia d'avui. L'avi Mena, tal i com el coneixem dins l'Associació, ha muntat un avituallament pirata dalt de tot que sembla caigut del cel. Menjar a dojo i beguda fresca. Això és un company penso, tot i que no li puc agraïr en condicions ja que estranyament i en qüestió de segons em trobo malament. Intento menjar però no m'entra res, rebutjo els aliments i només m'atreveixo amb la fruita novament. Una ampolla d'aigua fresca i un gel energètic em salven el moment. Marxo molt preocupat, no puc fallar ara. Per sort ens han avisat que el segon equip ha passat per baix a vint minuts nostres, així que dosifico fins a Sant Feliu de Codines. Troto lleugerament en els plans i baixades, i així anem fent fins a Sant Miquel del Fai on feia anys que no m'hi deixava caure. El Jaume té un petit, molt petit, defalliment doncs s'ha fotut una cervesa a l'avituallament de'n Mena i diu que va deshidratat. L'Oriol i el Raul continuen endavant sense novetats i obrint camí ja de baixada i de forma segura gràcies als reconeixements previs que han fet per aquestes etapes. Van força sencers i ja portem més d'una marató. A Sant Miquel es confirma la meva incapacitat d'engullir. Sento rebuig pels aliments i em sap greu no poder tastar els magnífics entrepans que ens han preparat. Em renyen fins i tot, però no puc. Metres més avall, vomito l'isotònic que acabo de veure barrejat amb trossos de taronja, i a sobre em filmen. He caigut molt baix, així que toca remuntar. Sóc dur de pelar i tinc claríssim que me'n sortiré. Passen els quilometres, ara agafant un sender que m'atrau i m'animo per sort. Arribant a Sant Feliu de Codines apareixen uns amics de l'equip, que ens acompanyen fins el control, això és garantia de mantenir-nos en el bon camí que fins ara no hem perdut en cap moment. Aquí però no hi trobo la família: dos quarts de tres així són dinant ja que torna a ser més aviat del previst. Si que hi trobem uns magnífics tambors que sonen sense parar, incitant-nos a abandonar el punt de control ràpidament. El Jordi em facilita per primer cop la meva bossa d'on agafo més gels i barretes. La Mireia ens anima incondicionalment i el Raul Koala, no deixa de filmar-nos i fer fotos. Estan portant un excel·lent seguiment de l'equip, i alhora informen via Twitter i via la nostra web, Picasa i a través del fil de l'associació, a la resta de gent que està seguint interessada la nostra progressió, i ara amb més motiu que mai.\nEn pocs minuts abandonem el so dels tambors, i dubtem alhora de sortir del poble doncs falten cintes de senyalització. Un senyor amb moto de trial que ja ens ha rebut amb la seva càmera a l'entrada del poble, ara ens espera a la sortida novament i acompanyat de canalla. L'expectativa per veure el primer equip classificat és important. Després d'acabar la cursa, aquest mateix senyor ens sorprendrà amb un magnífic video del repte on tenim un clar protagonisme. És el que té l'anar al davant. Pista i pista ens espera, primer més tancada i per bosc frondós, i després més oberta camí de Gallifa. Sort de'n Jaume que en un trencall força mal assenyalat, tot i anar el darrer, s'hi fixa evitant el que hagués estat la primera pèrdua de la jornada. La calor apareix per moments i m'he anat recuperant poc a poc. Les noves referències situen el segon equip a poc més de mitja hora, pinta bé el tema doncs no hem perdut temps tot i el defalliment. Ataquem no gaire ràpid la pujada al castell de Gallifa, i malgrat seguir sense track no dubtem en cap trencall. Ja començo a identificar el camí, per aquí ja he passat altres ocasions fent l'itinerari dels 5 cims i en breu serem a l'antic recorregut de la mitja marató de St. Llorenç. Agafo ànims d'on puc i em salto el punt on ens esperen els acompanyants prop del castell, em sap molt de greu però he de fer recuperar el temps perdut a l'equip en la pujada. Entenc que ells ho agraeixen això doncs seran força vegades que ho faré durant la cursa, no és fer equip.... o si ? Metres abans d'entrar al poble, m'entrebanco per primer cop i quedo clavat de bessons, totes dues cames a la vegada. Ja hi som, amenaçaven de feia estona i amb 60 kms. no han volgut esperar més. Sort que arribem ràpidament malgrat tot al control de St. Llorenç Savall cap a les cinc de la tarda. Una nova corrua de gent ens hi espera, entre ells, ara si, la meva família. Abraçades de debò i emotives amb les nenes i amb la Che. Els pares em miren preocupats doncs els explico que la cosa no va bé però si que va bé a la vegada. Mentre engulleixo uns quants macarrons que em sentaran de conya, demano una mica de massatge als bessons per mirar de recuperar-los però dubto al moment. Em fan mal al remenar-los, això no pot ser mai bò. Bec, bec i bec més. Omplim dipòsits d'aigua per preparar el que ens vé. Més platans i taronges i sortim en pocs minuts d'aturada. Aixeco braços agraint a tothom el seu gest, d'ànims no ens en falten ni tampoc confiança en l'equip i en l'arribar plegats. Ho estem fent molt bé i només un entrebanc molt gros ens treuria la primera plaça del podi amb la que tant portava somiant de feia mesos. Quanta gent m'haurà preguntat aquest temps en quina posició quedariem i quan temps voliem fer. Impossible recordar.\nDe sobte, al km. d'haver arrencat, tornen les estrebades musculars i m'aturo en un pi per estirar els bessons però....crac. Els quadriceps es contrauen també com mai en la meva vida havia passat mai. Tot a la vegada, les dues cames. Ahhhh ! Quin mal !!! Camino, més aviat, intento caminar i per sort, metre a metre tot torna al seu lloc. A partir d'aquí però puc dir que m'arrossegaré fins al final. Aquesta sensació m'és nova, i no em permet un caminar ni molt menys, un córrer còmode. No entenc res doncs he fet els deures i porto bons entrenaments, bona alimentació, complements de potasi-magnesi per evitar justament el que m'està passant. Hi ha quelcom que no estic fent bé o que em falta, però ara no sóc a temps de corregir-ho, així que miro d'aguantar com puc el ritme per la pista de la Vall d'Horta. Caminant ràpid i a estones fins i tot aconsegueixo trotar. Ja som al torrent del Llor i m'aboco al seu caudal buscant una remullada màgica. El desnivell que ens espera fins Coll d'Eres és important però sé on sóc així que no em fa gens de por. La pujada no em senta malament i tiro sense aturar-me. A l'equip ja fa una estona que se'ns ha afegit el Ricard, germà del Raul, i un company de l'associació. Tots menys aquest em forcen pel darrera i aguanten un ritme lent però constant. Vinga, vinga, coll dels Emprius, flanqueig, trencall de la cova Simanya i ja som dalt ! L'amic Pedro ens crida des de dalt i s'ajunta al grup fins a Mura. Els muscles aguanten, super-rígids fins a Coll d'Estenalles però aguanten. Sort tinc que apareixen de sobte a mig camí una desena de companys que ens portaran en volandes fins al control (el Xavi, el Pau, la Teresa, el Ferran...) Quin nou moment de glòria quan ens apludeixin aquí. Som el centre del món, si més no m'hi sento. No parlo, només escolto a dures penes, sense interès. Vull continuar i prou, amb un parell de minuts ja n'he tingut suficient per reposar forces. Les cames amenacen cada cop que m'aturo, i de quina manera. Ens fan foto oficial de l'equip però no aguanto i fujo cap al camí de La Mata, acompanyat de'n Pau. Tinc mal, estic adolorit però hi sóc, la moral pot a la molèstia. No em puc quedar aquí, ni se'm passa pel cap de fet. Ja ensumo la meva Mura estimada i m'hi llenço. Prenc un iboprufè que m'ajuda força i un complement de potassi, tot plegat per alleugerir-me. Coll de Boix, Alzina Bonica, El Cargol, carena avall que hauré fet desenes de vegades. Avanço ara més ràpid, ens hem tornat a activar per sort. El Jaume em segueix de prop i em recolza, avui m'està sorprenent. L'Oriol de tant en tant es distancia del grup per darrera, jugant amb el mòbil però ens atrapa amb sorprenent facilitat. El Raul és allà, com sempre, callat però hi és i no es queixa de res. Ell ja em coneix prou i sap que aguantaré. Porto un track testimonial, doncs qüasi ni em fixo, i m'imagino que són les vuit del vespre quan trepitgem el primer carrer de Mura. Força gent surt de l'església i ens mira encuriosida. Enfilem per dins el poble, va sortint gent d'arreu, més aplaudiments i crits. Com m'agrada Mura ! No li puc fallar, ni a ella, ni a l'equip, ni a totes les famílies i la gentada que ens rep fora el control. Fem els darrers cent metres en pujada, corrent amunt buscant la calor dels nostres i dels acompanyants. Vull plorar de dolor més que d'emoció però no puc. Els sentiments m'acompanyen i estic prou serè encara per evitar-ho. "Papa, papa !" em criden. S'ha afegit en aquest darrer punt la família de la meva germana també. Moment de glòria. L'Eva també abraça i anima el seu Raul, la Susanna fa el mateix amb l'Oriol, fa poc temps que van plegats, ho deu viure-ho amb molta intensitat aquesta noia penso. La Mireia, l'altre Raul i el Jordi són allà, com no. No s'han volgut perdre ni un detall nostre en tot el dia en els prop de 80 km. que portem. Els dec molt, massa. Avui són també família nostra. Puc descansar una mica dins el petit edifici, xerro fins i tot. Uns espaguettis em senten bé, el plàtan rigurós i líquid. Ja em passen el frontal segons el previst. No puc quedar-me més estona o em quedaré clavat. De dintre la gentada que ens acompanya, molts d'ells de l'associació, vec cares noves i sento un "Ja ????" al moment de deixar el local i fent al·lusió a la poca estona que ens hem aturat. Assento amb el cap, és el moment de la veritat. Ve el tram més complicat i llarg, arriba la nit i amb ella ja presento que arribaran els problemes. M'acomiado a contracor dels meus, i corro avall.\nEnceto l'etapa més desitjada per mi, la que marcarà de debò la Trailwalker com ja preveiem uns quants. En aquest punt força més endavant sabrem que ja portem més d'una hora al segon equip, i que curiosament avança separat, un d'ells pel davant a força minuts de distància dels tres restants. El tercer equip sembla ser que qüasi els trepitja també però ja sense un dels quatre membres. Cap d'ells ja no són equips i no poden ser mai rivals penso, quan m'ho expliquen. Al Puig de la Balma ens sorprenen els acompanyants novament amb la seva presència, i jo qüasi ni els saludo doncs no tinc temps per perdre malgrat després m'arrepenteixi del meu comportament. Collet Roig, camí de Puig Andreu i trencall de la Font dels Tilers. Si fins aquí tot l'itinerari havia estat més o menys ben senyalitzat, la cosa canvia. Trotant pista avall, m'adono que deixem a l'esquerra el camí que mena a Matarrodona i en ell també el track que porto. Les cintes segueixen pista avall però aturo l'equip. De seguida m'adono que alguna cosa no va bé doncs no hi ha més camins que portin a Rellinars més avall sense fer una gran volta. Mig enfrentant-me amb l'equip, els dic que cap enrere que jo me'n vaig pel camí que conec. Em miren sorpresos i per sort confien en mi, tot i algun comentari. Perdem cinc minuts bons en aquest punt, i tot i així l'Oriol se'n va pista avall a veure si continuen les cintes (que ho fan) No els dono opció, me'n torno enrere sense escoltar ningú i agafo el camí que conec. Són molts anys trescant per aquestes muntanyes, quins records de petit i amb l'Eiger ! Nostalgia pura. Entretant, només encetar el camí observem cintes com era d'esperar. Fem crits avall però l'Oriol no ens sent. Jo continuo pensant que ja m'atraparan, i resulta que ell havia tirat un parell de kms. avall i va tornar pujant i informant-nos que també hi havia cintes avall. Tot i manar-los que canviessin les cintes del trencall, en al·lusió a algun graciós que havia modificat l'itinerari i sent coneixedors que el segon equip era força enrere, a l'acabar el repte ens van informar que algú ho havia tornat a desmarcar i per aquest motiu varis equips de just darrera nostre havien anat a espategar qui sap on (la pista porta fins El Pont de Vilomara...) La solitud em posseeix, camino sol com a mi m'agrada, mentre algun km. més endavant m'atrapen un cop arribats a la bassa de Matarrodona. Camins poc fresats que vaig vencent tot i el dolor que ja comença a ser insuportable, no em puc aturar però, ha caigut la nit entretant i la llum dels frontals han agafat el protagonisme. Només falta el darrer obstacle, La Morella, ja no la temo ja estic molt a prop de vèncer-la després de força anys. Pujo a bon ritme, doncs les rampes musculars no amenacen tant com en plans i baixades. Una nova sorpresa ens espera dalt, on un sr. amb vehicle ens barra el pas cap a la pista directa que porta a Rellinars i que conec. Vista l'experiència de feia una estona, desconfio d'ell però ressignat encetem la pista ara desconeguda que potser ens porta al poble. Ben aviat però ens adonem de l'enorme volta que tocarà fer, resulta que degut a que un ocell ha aniuat per la zona i els del Parc no autoritzen a l'organització utilitzar la pista correcta. Prop de 3 km. més acabem fent abans no veiem una llum d'un corredor que se'ns apropa rebre'ns: l'amic Toni que feia unes hores havia reclamat que el truquessin per ajudar-nos en el darrer tram. I efectivament ha vingut, és aire nou. Entrem al control de Rellinars plegats, algun aplaudiment tot i ser quarts d'onze. El meu pare hi és, continuant el seguiment, junt amb el Quico. Esgotament i esgotament, sort que vec el final i que vaig fer el reconeixement de la darrera etapa fa ben poc. Menjo i bec poca cosa, necessito sortir ja abans retornin els mals que han començat novament a atacar-me. No aguanto cap postura quiet més de cinc segons, la situació comença a ser molt preocupant.\nEnfilem en grup la penúltima pujada de la jornada, que dóna pas a una pista planera que enllaça al sender que ens porta ràpidament a La Farinera. Qüasi no puc trotar però ho faig a estones incitat pel Toni i el Jaume. Ara són el meu àngel de la guarda i viuen el meu patiment d'aprop. El Raul em va donant cops de mà en les baixades fortes, per evitar que caigui o m'enrampi, això és fer equip. Una pluja lleugera ha començat a fer presència just a l'entrar als primers carrers de Vacarisses, i en pocs minuts acaba sent un autèntic diluvi amb llamps i trons. M'arrepenteixo ràpidament d'haver demanat la presència del Toni vist que s'ha plantat sense paravent i ara ho comença a passar malament, tot i disfrutar el moment. La pluja no ens abandona fins l'arribada. Sort del camí de la Matagalls-Montserrat que ja hem agafat i que sense mirar més cintes, ens porta directes al coll de sobre Monistrol. Hem pujat per l'urbanització a ritme lent pel que estem acostumats, també torna a ser entre nosaltres el Ricard i algú més desde que ha començat la pluja. Una bona colla engeguem la baixada pel camí de pedra tan tradicional, que ara s'ha convertit en riu d'important cabal. Malgrat el risc de prendre mal, em poso al capdavant i m'oblido dels mals que si tinc al damunt, tot agafant bon ritme i fent alguna que altra imprudència. Sé el que em faig, els ànims m'han arribat de cop i amb ells, la maduresa de superar un avanç cansat i defallit com altres ocasions. Entretant, una sensació d'incontinència ja fa estona que se m'apodera i abans d'entrar a Monistrol, he de parar no sé quantes vegades per a orinar ben poc. Sento cada cop més mal a la zona del penis, sort que no queda gaire per acabar. Quan troto em fa mal així que m'he de limitar a caminar ràpid tot i que em segueixen incitant a canviar la postura de la marxa. Crido de sobte i els dic un "prou", que serà suficient per a que entenguin l'estrany dolor que m'ha sobrevingut. Pas pel poble amb l'enèssima trobada amb l'equip magnífic d'acompanyants, i enfilem els darrers metres fins l'arribada al parquing del cremallera de Montserrat. Moltes rialles i bromes en aquests moments, ja surt l'eufòria. Els confeso que feia uns quinze anys que no feia una marxa de tal distància, i l'Oriol m'acompanya afirmant que és el seu primer cop, que em quedi tranquil. El Toni s'ha avançat per avisar de la nostra arribada i que preparin el xiringuito, a part d'acabar abans el seu autèntic calvari. En l'últim carrer em poso a trotar, no puc més, l'aigua és per tot arreu i sembla que em calmi el dolor. "Vinga, va, 500 metres i ja hi som" els dic. 400, 300, 200, 100, el final.\nQuin moment tan estrany quan entrem al parquing. Foscor i més foscor, al final la llum de l'estació, i enmig de la pluja veiem una carpa que sembla ser l'arribada. A on, a on ?? Preguntem. Hi ha gent que s'està mullant, alguns fins i tot amb càmera. Marquem el darrer punt de control, el de la glòria. Plou força però ens abracem, car tant se val ja. Ens passen la pancarta de l'associació per la foto i me l'acabo posant per sobre per protegir-me del fred. L'Eva ens ofereix una ampolla sacsejada de cava i faig un glop llarg, em ve de gust. La veritat és que no tenim gaires ganes de celebracions així que entrem ràpidament a l'estació, on en breus moments em desfaig de tot el que porto al damunt. L'aigua per sort no m'ha calat, però si que ho ha fet el fred doncs començo a tremolar. Ni me n'adono que ja sóc als lavabos per orinar novament i aquest cop, a plena llum, només vec que sang. No vec indicis ni d'orina qüasi bé, així que m'espanto però tinc un moment d'eufòria i crido. No puc més, ho hem fet, he de viure el moment. Torno amb l'equip i els ho explico però em diuen que tranquil que és normal. El dolor ja m'ha començat a fer estralls i no em deixa estar quiet ni plorar com em pensava acabaria fent. Les darreres fotos i una entrevista que se'm fa eterna. Arreu dies després veuré quina cara feia, estava consumit pel dolor. La veritat és que m'hi hagués quedat hores allà, comentant la jugada com sempre amb els familiars i un bon grupet de gent de l'associació que han volgut quedar-se fins al final veient la nostra evolució. Són dos quarts d'una i allà hi són, sota la pluja. Visc cada moment intensament i riem força amb l'equip. No ens vé l'emoció però. Tinc sort que aquí hi és el meu pare i el Quico, i m'ajuden a canviar-me com si d'un vell em tractés. En ells vec la llum de poder ser a casa en pocs minuts i m'hi agafo. Abans però ens donen el trofeig de primer equip arribat, la medalla corresponent i un aparell Compex que a tots ens aniria prou bé però que decidim vendre i repartir-nos el benefici. Quinze hores i mitja d'emocions i duresa extrema, un temps força superior a les pitjors previsions. Mai havia patit tant i dubto que mai ho torni a fer.La causa s'ho valia. Vindran altres marxes d'ultradistància però com més estona passa, més m'adono que el que he viscut aquesta ocasió serà una experiència única i irrepetible sense dubte. Gràcies Trailwalker, gràcies equip.


BUY CHEAP PROPERTIES IN ANDORRA archivos - GESTORIA ANDORRA La Clau Agencia immobiliària a Andorra. La seva sòlida experiència i el seu tracte personalitzat ha permès ser una empresa immobiliaria de prestigi, Oferim una atenció especialitzada per troba la llar dels teus somnis. Gestionem i administrem propietats a Andorra. Ofereix una variada oferta de producte immobiliari en modalitat de venda o de lloguer. Fiscalitat i Comptabilitat Andorra. L’impost sobre societats és un tribut de caràcter directe i naturalesa personal que grava la renda de les persones jurídiques d’acord amb les normes establertes a la Llei reguladora. El període impositiu coincideix amb l’exercici econòmic de l’entitat, i no pot excedir dotze mesos. En el cas que l’exercici social sigui superior, el període finalitza al cap de dotze mesos. La base de tributació es calcula corregint el resultat comptable. El tipus general de gravamen és del 10%. La quota de tributació és la quantitat resultant d’aplicar el tipus de gravamen a la base de tributació. S’aplica una imposició reduïda a les societats que realitzen explotació internacional d’intangibles, les que intervenen en el comerç internacional i les que fan la gestió i inversió financera intragrup. S’elimina la doble imposició interna i internacional sobre participacions en beneficis d’altres entitats i s’estableixen deduccions per doble imposició, per creació de llocs de treball i per inversió. Al setembre els obligats tributaris han d’efectuar un pagament a compte de la liquidació corresponen al període impositiu que estigui en curs l’1 de setembre. Els obligats tributaris de l’impost sobre societats han de disposar d’un número de registre tributari, que han de sol·licitar en el cas que encara no el tinguin com a obligats tributaris dels impostos indirectes. El primer any d’aplicació de l’impost els obligats tributaris gaudeixen d’una reducció del 50% de la quota de liquidació. Per als obligats tributaris d’aquest impost que es constitueixin com a nous empresaris d’una nova activitat empresarial o professional i que tinguin uns ingressos inferiors a 100.000 euros, el tipus de gravamen aplicable durant els tres primers anys d’activitat és el següent: El 5% per a la part de la base de tributació compresa entre 0 i 50.000 euros. El 10% per a la base de tributació restant. Aquesta bonificació fiscal no es podrà aplicar als obligats tributaris que facin o hagin fet algun tipus d’activitat, tant de forma directa com a través d’una societat.\nBUY CHEAP PROPERTIES IN ANDORRA


UD 1 LA TAULA PERIÒDICA by Míriam Redondo Díaz 31297 views\nModels atomics by José Ángel Hernán... 129750 views\nUD1 CONFIGURACIÓ ELECTRÒNICA by Míriam Redondo Díaz 26601 views\nORBITALS ATÒMICS by Míriam Redondo Díaz 27913 views\nEnllaç Químic by José Ángel Hernán... 111274 views\nEnllaç químic covalent by tcasalisintes 10083 views\nApunts sobre la teoria atòmica i els models atòmics (4t ESO)\nEster Badrenas , --\npet amb suquillo\nDavid Mur , PROFESSOR en INS FERRAN TALLADA at INS FERRAN TALLADA\n1. TTEEOORRIIAA AATTÒÒMMIICCAA MMOODDEELLSS AATTÒÒMMIICCSS\n2. QQUUÈÈ ÉÉSS UUNN ÀÀTTOOMM?? Definim àtom com la partícula més petita en que un element pot ser dividit sense perdre les seves propietats químiques. Tot i que l’origen de la paraula àtom prové del grec, que vol dir indivisible, els àtoms estan formats per partícules encara més petites, les partícules subatòmiques. II DDEESS DDEE QQUUAANN EESS PPAARRLLAA DD''ÀÀTTOOMMSS?? El concepte d'àtom com a bloc bàsic i indivisible que compon la matèria de l'univers ja va ser postulat per l'escola atomista en l'Antiga Grècia. No obstant això, aquesta idea va ser rebutjada i el concepte àtom no va ser considerat seriosament pels científics fins al segle XIX.\n3. L'ÀTOM DDEE DDEEMMÒÒCCRRIITT II LLEEUUCCIIPP Res existeix excepte àtoms i espai buit: la resta són opinions. Demòcrit dixit. Demòcrit d’Abdera (460 a.C.- 370 a.C.) formava part d’una escola filosòfica anomenada pluralista o atomista, juntament amb Leucip, Anaxàgores i Empèdocles. Demòcrit fou el primer en postular que la matèria estava formada per partícules molt petites, indivisibles, que va anomenar àtoms. Segons Demòcrit: * Els àtoms es mouen en el buit i és l'atzar el que provoca el remolí que fa que xoquin entre elles. Segons aquests xocs es formen els diferents cossos. * La diferència entre els cossos prové de la forma, la posició i la mida dels àtoms que els constitueixen. Per exemple, els àtoms que formen l'aigua són suaus i rodons, els de foc, punxeguts; els de terra, aspres i dentats, per poder unir-se i formar roques\n4. Però la iiddeeaa ddee ll''ààttoomm ffoouu rreebbuuttjjaaddaa Tot i que la teoria de Demòcrit, amb la introducció dels conceptes d’àtom, el buit i l’atzar, es va avançar 25 segles a la concepció actual de la matèria, durant molt segles no va ser acceptada. Durant més de 2000 anys es va imposar el pensament de l'escola continuista que secundaven filòsofs com Aristòtil (384-322 a.C.) Aquest corrent filosòfic proposava que la matèria estava formada per combinacions de quatre elements fonamentals: foc, aire, aigua i terra. Aquests quatre elements es relacionaven per acció de quatre qualitats bàsiques: calent, fred, sec i humit.\n5. EELL MMOODDEELL AATTÒÒMMIICC La proposta atòmica de Demòcrit va tenir menys acceptació que la continuista. Gràcies al prestigi que tenia Aristòtil, la teoria continuista es va mantenir vigent en el pensament de la humanitat durant més de 2000 anys. Durant molts segles, la teoria atòmica va caure en l'oblit fins que la idea d'àtom va ser recuperada pel físic John Dalton al segle XIX. Dalton va proposar un model d'àtom que ha anat evolucionant fins arribar al model d'àtom actual.\n6. TEORIA AATTÒÒMMIICCAA DDEE DDAALLTTOONN El 1808, John Dalton (1766-1844) va publicar la seva teoria atòmica, que reprenia les antigues idees de Leucip i Demòcrit però basant-se en una sèrie d'experiències científiques de laboratori i fonamentant-ho a partir de les lleis clàssiques de la química. El treball de Dalton va marcar el principi de l'era de la química moderna.\n7. TEORIA AATTÒÒMMIICCAA DDEE DDAALLTTOONN Els postulats o principis fonamentals de la teoria atòmica de Dalton són: 1. La matèria està formada per partícules esfèriques, discretes, diminutes, i indivisibles anomenades àtoms. 2. Tots els àtoms d'un mateix element són idèntics, tenen la mateixa mida, massa i propietats químiques. 3. Els àtoms d'un element són diferents als àtoms de tots els altres elements. 4. Els compostos es formen en combinar els àtoms de dos o més elements en proporcions fixes i senzilles. 5. Els àtoms romanen inalterables en qualsevol procés químic. En les reaccions químiques, els àtoms ni es creen ni es destrueixen, només canvien la seva distribució.\n8. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE DDAALLTTOONN ((11880088)) Dalton s'imaginava els àtoms com petites esferes. Desprès de Dalton recuperés la idea d'àtom, molts científics van començar a imaginar con estaria format un àtom i començaren a proposar models a partir de les dades recollides de forma experimental.\n9. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE TTHHOOMMSSOONN ((11889977)) Quan en un tub de vidre que conté un gas es fa parcialment el buit i s'aplica un voltatge de diversos milers de volts, flueix un corrent elèctric a través d'ell. Associat a aquest flux elèctric, el gas tancat al tub emet uns raigs de llum de colors, anomenats raigs catòdics, que són desviats per l'acció dels camps elèctrics i magnètics. J.J. Thomson (1856 – 1940) va estudiar les propietats i efectes d'aquests raigs i va arribar a la conclusió que estaven constituïts per partícules, amb càrrega elèctrica negativa, dotades de gran velocitat, gairebé dos mil vegades més petites que l'àtom d'hidrogen. A més, les partícules eren idèntiques encara que canviés el gas del tub. Els raigs catòdics... què són?\n10. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE TTHHOOMMSSOONN ((11889977)) Thomson va proposar un model d’àtom format per unes partícules amb càrrega negativa, els electrons, immerses en una massa esfèrica de càrrega elèctrica positiva, que donava com a resultat un àtom elèctricament neutre. Aquest model es coneix amb en nom de model atòmic de púding de panses.\n11. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE RRUUTTHHEERRFFOORRDD ((11991111)) El 1909, el neozelandès Ernest Rutherford (1871-1937) i els seus col·laboradors van bombardejar una fina làmina d'or amb partícules alfa (positives), procedents d'un material radioactiu, a gran velocitat. L'experiment va permetre observar que la major part de les partícules van travessar la làmina sense canviar de direcció, algunes partícules es van desviar considerablement i unes poques partícules van rebotar cap a la font d'emissió.\n12. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE RRUUTTHHEERRFFOORRDD ((11991111)) Rutherford, en vista dels resultats obtinguts en l'experiència de la làmina d'or bombardejada amb partícules α va arribar a les següents conclusions: Explicació amb animació • Com pràcticament totes les partícules alfa passen a través de la làmina sense desviar-se, s'ha de considerar que la matèria, i per tant, els àtoms estan gairebé totalment buits. • Les partícules alfa que en travessar la làmina passen prop del nucli pateixen una gran desviació de la seva trajectòria (a causa de l'efecte de la repulsió entre càrregues positives). • Un petit nombre de partícules alfa reboten, la qual cosa s'explica pel xoc de les partícules contra alguna cosa d'una gran massa i elevada càrrega positiva (nucli amb gairebé la totalitat de la massa).\n13. MODEL AATTÒÒMMIICC DDEE RRUUTTHHEERRFFOORRDD ((11991111)) Rutherford va establir l'anomenat model atòmic de Rutherford o model atòmic nuclear (també conegut com a model planetari): L'àtom està format per dues parts: nucli i escorça. - En el nucli es troba localitzada la quasi totalitat de la massa atòmica i tota la càrrega positiva (protons). - Al voltant d'aquest nucli, i a grans distàncies d'ell, giren els electrons en l'escorça descrivint òrbites. Segons Rutherford, les òrbites dels electrons no estaven molt ben definides i formaven una estructura complexa al voltant del nucli, donant-li una grandària i forma indefinida. Encara que Rutherford va intuir l'existència de neutrons al nucli, va ser Chadwick (1891-1974) qui va demostrar la seva existència anys més tard.\n14. LIMITACIONS DEL MMOODDEELL DDEE RRUUTTHHEERRFFOORRDD Aviat es va comprovar que l'àtom proposat per Rutherford era inestable: D'acord amb les lleis de l'electromagnetisme, un electró que és accelerat o la direcció lineal és modificada, emet o absorbeix radiació electromagnètica. L'electró de l'àtom de Rutherford modificava la seva direcció lineal contínuament, ja que seguia una trajectòria circular. Per tant, hauria d'emetre energia i aquesta radiació causaria la disminució de l'energia de l'electró, que en conseqüència hauria de descriure una trajectòria en espiral fins a caure en el nucli, de manera que l'àtom es destruiria. Però això no succeeix!\n15. LIMITACIONS DEL MMOODDEELL DDEE RRUUTTHHEERRFFOORRDD El model atòmic de Rutherford tampoc podia explicar el que s'observava en els espectres atòmics. El conjunt de línies que s'obtenien en fer emetre o absorbir radiacions per part dels àtoms era inexplicable amb el model de Rutherford. Interpretant cada ratlla espectral com una transició d'un nivell energètic a un altre, es dedueix que no totes les òrbites són possibles.\n16. SI VVOOLLSS CCOONNÈÈIIXXEERR MMÉÉSS...... ((AAMMPPLLIIAACCIIÓÓ SSOOBBRREE EESSPPEECCTTRREESS AATTÒÒMMIICCSS))\n17. MMOODDEELL AATTÒÒMMIICC DDEE BBOOHHRR ((11991133)) Per solucionar aquests problemes, el físic danès, Niels Bohr (1885-1962) va aplicar la teoria quàntica de Max Planck i l'efecte fotoelèctric observat per Albert Einstein al model atòmic de Rutherford. D'aquesta manera Bohr va aconseguir explicar molts dels experiments sobre l'emissió de llum dels àtoms. SI VOLS CONÈIXER MÉS... (AMPLIACIÓ) La teoria quàntica formulada per Max Planck l'any 1900 es pot resumir així: - L'energia emesa o absorbida en forma de radiació electromagnètica no pot prendre qualsevol valor sinó que ha de ser un múltiple sencer d'un valor mínim, anomenat quàntum d'energia. - L'energia d'un quàntum és proporcional a la freqüència de la radiació.\n18. MMOODDEELL AATTÒÒMMIICC DDEE BBOOHHRR ((11991133)) Tretze anys després que Max Planck decidís incorporar el quàntum a la teoria de la llum, Bohr va introduir el quàntum a l'estructura atòmica i va proposar un nou model. Bohr afirmava que el moviment que descriuen els electrons (càrrega negativa) eren provocats per l’atracció de nucli (positiu), però per evitar que els electrons caiguin al nucli, aquests orbiten amb una velocitat que compensa la seva atracció elèctrica, de manera semblant a com passa en el Sistema Solar. Això implicava una gran deducció: L'energia de l'electró dins l'àtom està quantificada. Això vol dir que l'electró només pot ocupar unes òrbites o estats estacionaris al voltant del nucli amb uns determinats valors d'energia. El major èxit del seu model va ser l'explicació de l'espectre d'emissió de llum de l'hidrogen, associant cada línia espectral a un nivell energètic. La teoria de Bohr sobre l'àtom, va ser un dels moments crucials de la física.\n19. MMOODDEELL AATTÒÒMMIICC DDEE BBOOHHRR Els postulats del model atòmic de Bohr són: - Els electrons giren al voltant del nucli en òrbites circulars estacionàries, sense emetre ni absorbir energia. - Les òrbites circulars tenen radis definits, no totes les òrbites són possibles. Cadascuna d'elles correspon a un nivell d'energia determinat. - Quan un electró guanya energia, salta del nivell estacionari a un nivell de major energia. Quan l'electró torni al seu nivell basal o estacionari alliberarà l'energia sobrant en forma de llum. Només són possibles unes determinades òrbites. Cada òrbita està associada a un nivell d'energia. L'energia és major quan més allunyada està l'òrbita del nucli.\n20. MMOODDEELL AATTÒÒMMIICC DDEE BBOOHHRR\n21. EVOLUCIÓ DDEELL MMOODDEELL DDEE BBOOHHRR El model atòmic de Bohr també va haver de ser modificat en no poder explicar els espectres d'àtoms més complexos. ► Unes investigacions van demostrar que alguns nivells d'energia (n) tenien, al seu torn, subnivells. ► El 1916, Arnold Sommerfeld comprova que les òrbites també poden ser el·líptiques i més complexes. ► El 1924, Louis de Broglie proposa que l'electró tindria propietats ondulatòries i de partícules. ► El 1926, Werner Heisenberg proposa el Principi d'incertesa que estableix que és impossible determinar simultàniament la posició i velocitat exacta d'un electró. ► El 1927 el científic austríac Erwin Schrödinger (1887-1961) va desenvolupar la coneguda equació que porta el seu nom. Aquesta equació de funció d'ona servia per definir l'estat i el comportament dels electrons. El model actual de l'àtom es basa en la mecànica quàntica ondulatòria, teoria desenvolupada durant la dècada de 1920 gràcies a les contribucions de destacats científics, entre ells Einstein, Planck, de Broglie, Bohr, Heisenberg i Schrödinger.\n22. EL MMOODDEELL AACCTTUUAALL DD''ÀÀTTOOMM El model actual d'àtom anomenat model orbital o quàntic-ondulatori es basa en l'equació proposada per Schrödinger i està fonamentat en quatre nombres quàntics, mitjançant els quals pot descriure un electró en un àtom. La mecànica quàntica estableix que no es pot saber amb exactitud on es troba un electró, però sí que defineix una regió de l'espai al voltant del nucli atòmic en la qual la probabilitat de trobar l'electró és elevada. Aquesta regió s'anomena orbital. ORBITAL ATÒMIC: és una zona de l'espai on existeix una alta probabilitat (superior al 90%) de trobar l'electró.\n23. EVOLUCIÓ DDEELLSS MMOODDEELLSS AATTÒÒMMIICCSS\n24. PER AAMMPPLLIIAARR IINNFFOORRMMAACCIIÓÓ...... VÍDEOS - Evolució dels models atòmics: Thomson, Rutherford, Bohr (en castellà) - Animació sobre l'experiment de Rutherford (en anglès) - Model de Bohr: absorció i emissió de fotons - ¿Cómo ha cambiado nuestro concepto de átomo? (13 minuts) - Quince minutos en la vida de un electrón (27 minuts)\nÀTOMS - ISÒTOPS - IONS


L'hospital de Blanes comença a reobrir progressivament les consultes externes - Diari de Girona\nL'hospital de Blanes comença a reobrir progressivament les consultes externes\nEls pacients amb visita programada hauran d'anar sols sempre que puguin, dur mascareta i arribar puntuals\n11·05·20 | 13:47\nL'hospital de Blanes comença a reobrir progressivament les consultes externes Ajuntament de Blanes\nEls hospitals de Blanes (Selva) i Calella (Maresme) reobren progressivament les consultes externes, després que s'hagin reduït els casos de pacients amb coronavirus als dos centres. La represa del servei també anirà en paral·lel a la recuperació de l'activitat més prioritària en l'atenció primària -és a dir, als CAP i consultoris- i als centres de rehabilitació. Això sí, segons informa la Corporació de Salut del Maresme i la Selva, la mesura es porta a terme "dins d'uns criteris de màxima seguretat" per protegir pacients i professionals sanitaris de la covid-19. Els pacients amb visita programada hauran d'anar sols sempre que puguin -o com a màxim, amb un acompanyant- dur mascareta i arribar puntuals per evitar fer servir la sala d'espera.\nDesprés que l’esclat de la pandèmia de la covid-19 obligués tancar les consultes externes als hospitals (excepte en casos urgents i de força major que requerien visita presencial), ara, la Corporació de Salut del Maresme i la Selva (CCSMS) comença a recuperar de nou l'activitat. Les consultes externes dels hospitals de Blanes i Calella reobren, però això sí, de manera esgraonada. La decisió s'ha pres després que s'hagin reduït el número de casos de covid-19 als dos centres.\nDurant les últimes setmanes, el seguiment dels pacients s’ha fet via telefònica. "Ara, el context actual permet recuperar paulatinament l’activitat presencial a les consultes externes dels dos hospitals, i també a l’atenció primària i als centres de rehabilitació per atendre els casos més prioritaris", concreta la CCSMS. Sobretot, es tracta de pacients oncològics o que tenen malalties que els poden portar a empitjorar si no segueixen els controls pertinents.\nSegons subratlla la Corporació, la reobertura es farà sempre dins uns criteris de màxima seguretat per protegir pacients i professionals, i evitar així nous contagis. "S’atendrà únicament a la meitat dels espais de consultes externes, mantenint la resta tancats, i guardant sempre les distàncies de seguretat oportunes", explica la CCSMS.\nL’accés general als diferents centres, i en concret per a tots aquells pacients amb visita programada, s’haurà de fer sempre portant mascareta. En aquells casos que sigui possible, els hospitals demanen que el pacient vingui sol, o si això no és possible, que com a màxim porti un acompanyant. Tot i això, no es garanteix que aquest últim pugui entrar dins la consulta (això dependrà de les dimensions que tingui la sala o del nombre de professionals que hi hagi d’haver a l’interior per passar la visita).\nPuntualitat i sense guants\nLa CCSMS també demana puntualitat i que es respecti l’hora de cita concertada per evitar aglomeracions a les sales d’espera. A més, és "necessari" rentar-se les mans amb aigua i sabó o amb gel hidroalcohòlic abans i després d’entrar i sortir del centre.\nSi el pacient porta guants, es recomana també que se’ls tregui i procedeixi al rentat higiènic de mans dins el centre. Aquells pacients amb cita programada que tinguin febre, tos o alguna simptomatologia respiratòria han de trucar al centre abans de fer la visitade forma presencial.\nPer evitar aglomeracions i risc de nous contagis, a banda de la puntualitat en relació a la cita programada, aquells pacients amb visites menys prioritàries seguiran tenint cobertura mèdica via telefònica. Aquells pacients que vagin a fer una visita o una prova no podran fer cua als taulells i serà el mateix centre qui contactarà amb ells per programar la pròxima visita.


El Consell d’Administració de l’ATM aprova el projecte executiu de la fase 1 de la connexió de les dues xarxes tramviàries : Servei de Premsa\nEl Consell d’Administració de l’ATM aprova el projecte executiu de la fase 1 de la connexió de les dues xarxes tramviàries\nAmb aquesta aprovació, l’ATM ha donat compliment a tots els tràmits administratius necessaris per la implementació d’aquesta actuació\nL’abast del projecte aprovat avui és el tram entre la Plaça de les Glòries i Verdaguer\nL’actuació representa una longitud de 1,8 km i 3 noves parades: Verdaguer (correspondència amb metro L4/L5), Sicília i Monumental més la reubicació de la parada de Glòries\nL’Autoritat del Transport Metropolità (ATM) de Barcelona (integrada per la Generalitat, l’Ajuntament de Barcelona i l’Àrea Metropolitana de Barcelona) ha celebrat avui un consell d’administració on ha aprovat el projecte executiu de la fase 1 de la connexió de les xarxes del Trambaix i del Trambesòs, implantació d’una xarxa tramviària unificada, corresponent al tram Glòries – Verdaguer.\nEl passat 25 de juny de 2019, l’ATM va aprovar definitivament l’Estudi Informatiu d’aquesta actuació, essent l’alternativa del tramvia per l’Avinguda Diagonal i en superfície la més favorable, resultant l’opció a desenvolupar en el corresponent projecte executiu, que tot i ser considerat una unitat, es desenvoluparà en dues fases successives: Glòries-Verdaguer, sotmesa a aprovació avui, i Verdaguer – Francesc Macià.\nAnteriorment, el 30 d’octubre de 2017, el Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya va emetre l’informe d’impacte ambiental sobre l’estudi informatiu, pel qual es determinava que el Projecte no s’havia de sotmetre a una avaluació d’impacte ambiental ordinària, atesa que l’actuació prevista no té efectes significatius en el medi ambient si s’adopten les mesures previstes en el document ambiental.\nL’abast del projecte aprovat avui és el tram entre la Plaça de les Glòries, on es connectarà amb la xarxa existent del Trambesòs, i la cruïlla de l’Avinguda Diagonal amb el carrer Girona, i la seva redacció ha estat coordinada amb la del projecte d’urbanització de l’entorn, promogut per l’Ajuntament de Barcelona.\nL’actuació representa una longitud de 1,8 km i 3 noves parades: Verdaguer (correspondència amb metro L4/L5), Sicília, i Monumental. També la parada de Glòries que serà reubicada per esdevenir un intercanviador de transport públic en el futur espai de la Canòpia Urbana. Per a l’entrada en servei d’aquest tram seran necessaris 3 tramvies addicionals i es preveu que la demanda diària addicional serà d’uns 18.000 viatges. Com a tret característic, el Projecte ha considerat la implantació d’un sistema sense catenària, mitjançant la tecnologia d’alimentació contínua per terra (ACT).\nLa tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat, Janet Sanz, i el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, han presentat als mitjans el projecte en una atenció posterior al consell. Sanz ha destacat que la unió dels tramvies serà possible gràcies al “màxim consens” entre les institucions, i ha dit que “no hi ha un moment millor que l’actual per plantejar una proposta com aquesta per motius de salut, de foment del transport públic i d’ocupació”.\n“Connectar el centre neuràlgic de la ciutat amb l’àmbit Besòs vol dir facilitar la vida de la gent”, ha reblat, i ha afegit que projectes d’inversió com aquest són urgents i més necessaris que mai. Sanz ha explicat que, ara que ja avança el projecte constructiu de la part ferroviària, l’Ajuntament ho té tot preparat per tirar endavant el projecte d’urbanització de l’avinguda Diagonal i poder començar les obres al més aviat possible.\nEl Projecte, incloent l’obra civil i els sistemes tramviaris, té un pressupost de 44,4 milions d’euros i una durada prevista de les obres de 21,5 mesos.\nAmb aquesta aprovació, l’ATM ha donat compliment a tots els tràmits administratius necessaris per la implementació d’aquesta actuació.\nNou intercanviador de Glòries


Informació: Encara que sembli mentida, a les ciutats hi viuen mussols! En aquest taller descobrirem quins mussols poden viure al parc de Can Mercader i construirem caixes niu per ajudar-los.\nActivitat inclosa al XII Cicle d'activitats als parcs, platges i rius metropolitans\nCal inscripció prèvia al 93 256 22 20 (de dilluns a divendres, de 10 a 13h) o activmuseuciencies@bcn.cat\nQuan: 17 de febrer\nHorari: 10:30h. - 13:00h.\nOrganitza: AREA METROPOLITANA DE BARCELONA\nActivitats programades: 9\nMasterclass Saludable/Parc Can Mercader/Vine a fer esport salut\nTaller de Carnestoltes: crea la teva màscara al Museu Palau Mercader!\nUs agrada disfressar-vos? Us convidem a que escolliu un personatge, real o imaginari, per a realitzar una màscara amb materials de reciclatge (cartró, robes, papers i plomes de colors) i després lluir-la a la Rua del Carnaval!\nLloc i horari: planta baixa del Museu Palau Mercader, D’11:00h a 13:00h.\nIMPORTANT: places limitades. Cal inscripció prèvia\nQuan: 24 de febrer\nAquesta exposició articulada en tres àmbits (treball, vida social i estereotips audiovisuals), des de la postguerra fins a l’actualitat, vol donar visibilitat a l’esquerda històrica i encara present en la vida de les dones entre els models de feminitat normatius i les seves mateixes realitats, construïdes sota la pressió del sexisme i la cultura tradicional heteropatriarcal, però no per això exemptes de disconformitat.\nÀnim 10/Grup A/Vine a fer esport salut\nQuan: 25 de febrer\nÀnim 10/Grup B/Vine a fer esport salut\nPassos a mils/Mercader-Colesterol/Vine a fer esport salut\nRutes Guiades pels diferents barris de la ciutat combinades amb exercicis generals de tonificació. Intensitat: Baixa-Mitja. Punt de Trobada: Mercader-Colesterol: Davant de la porta de l’edifici de Treball, Parc de Can Mercader (ctra. de l’Hospitalet, 110)\nEntrenament Corresolid@ris/Can Mercader/Vine a fer esport salut\nQuan: 27 de febrer\nQuan: 02 de març


Fundació Ernest Lluch - 13 línies - Fomentar la recerca\nFomentar la recerca\nS'ha convocat de nou la Beca de Recerca Ernest Lluch, des de que aquesta va passar a tenir una periodictat biennal. Es manté la dotació econòmica i la possibilitat d'editar-ne la recerca resultant, que entenem que esdevé la millor manera de difondre la recerca realitzada. Es tracta doncs d'una ajuda a la recerca, a l’entorn de les àrees acadèmiques que van centrar l’interès d’Ernest Lluch (pensament polític i/o econòmic, història política i/o econòmica, història moderna...) i que contribueixen al foment de la recerca entorn del diàleg Catalunya – Espanya –Europa en qualsevol del les diferents àrees de les ciències socials.\nLa convocatòria és oberta als investigadors i investigadores de l’àmbit universitari en general, especialment joves doctorands, però no només. També es valoraran propostes de recerques procedents d’altres centres d’estudi, professionals i culturals, sempre i quan estiguin suficientment justificades.El termini per a l'entrega de les propostes de recerca és el proper 23 de novembre de 2012 i es poden consultar les bases,aquí.\nLa d'enguany és la 8a convocatòria d'aquesta Beca. Un fet que dennota una manifesta voluntat per mantenir vigent una activitat que entenem cabdal, malgrat els condicionants econòmics del moment actual. I és que el foment de la recerca, especialment en el camp de les Ciències Socials i Humanes, és una funció que des de la Fundació Ernest Lluch intentem desenvolupar des del convenciment i la coherència. Convençuts que aquesta activitat s'adhiu als propòsits fundacionals d'aquesta Fundació i que entronca amb el bagatge acadèmic d'Ernest Lluch. I coherent amb la missió actual de la Fundació que s'orienta a promoure el diàleg. Un diàleg expert que requereix l'aportació intel·Lectual d'aquells que en saben, d'aquells que han fet camí en el seu camp. Un camí que s'inicia en la recerca seriosa i rigorosa que ens obre la porta a nous coneixements, a nous horitzons.


Inici > Els bisbes catalans recorden “la legitimitat moral de totes les opcions polítiques”\n(Jordi Llisterri –CR) No anar a buscar la confrontació directa amb la Conferència Episcopal Espanyola, ni fer una valoració moral de l'independentisme, però recordar el que sempre han dit. Aquesta ha estat la opció dels bisbes catalans després de la publicació del document de la Conferència Episcopal Espanyola que dijous afirmava que  “propostes polítiques encaminades a la desintegració unilateral d’aquesta unitat ens causen una gran inquietud”.\nAquest divendres, després de la reunió ordinària del Conferencia Episcopal Tarraconense programada des de feia mesos, els bisbes catalans han publicat la nota que presenten habitualment  abans d’unes eleccions catalanes. Convocatòria que arriba en un “moment particularment delicat, sobretot, per la situació de crisi econòmica greu que travessa la nostra societat, i també per la transcendència de les opcions polítiques per al futur”, segons els bisbes.\nEn aquest darrer punt, es remeten literalment a la pastoral publicada fa un any  on ja parlaven dels “nous reptes i aspiracions, que afecten la forma política concreta com el poble de Catalunya s’ha d’articular i com es vol relacionar amb els altres pobles germans d’Espanya en el context europeu actual”. En aquest context consideren que “no ens correspon a nosaltres optar per una determinada proposta a aquests reptes nous, però defensem la legitimitat moral de totes les opcions polítiques que es basin en el respecte de la dignitat inalienable de les persones i dels pobles i que recerquin amb paciència la pau i la justícia”. Aixì, la pau i la justícia és la única limitació que posen a l’encaix polític i a la relació entre Catalunya i Espanya per la que optin els cristians.\nAixí, no hi ha cap canvi d'escenari davant de la situació política actual de Catalunya. La Conferència Episcopal Espanyola insisteix en el document aprovat el 2006 decantant-se per la unitat d’Espanya, malgrat recollir en les votacions alguns vots discordants provinents principalment de Catalunya. I els bisbes catalans han referendat la legitimitat de qualsevol configuració jurídica que s’estableixi en la relació entre Catalunya i Espanya, amb una declaració amb l’acord unànime de tots els bisbes. Així ho van fer l’any passat quan van afirmar de nou el reconeixement de la identitat nacional de Catalunya que proclamava el document Arrels Cristianes de Catalunya  fa 25 anys.\nTambé volem subratllar que les eleccions democràtiques exigeixen el dret i el deure d’exercir el propi vot, amb llibertat i responsabilitat. Aquests requisits es compleixen només si els ciutadans, a més de gaudir de les condicions externes que assegurin l’absència de coacció, també reben una informació verídica i completa de les diferents opcions polítiques, de manera que puguin fer-se un judici responsable a l’hora de decidir el seu vot. Com ja dèiem fa un any, “avui s’han manifestat nous reptes i aspiracions, que afecten la forma política concreta com el poble de Catalunya s’ha d’articular i com es vol relacionar amb els altres pobles germans d’Espanya en el context europeu actual. Com a pastors de l’Església, no ens correspon a nosaltres optar per una determinada proposta a aquests reptes nous, però defensem la legitimitat moral de totes les opcions polítiques que es basin en el respecte de la dignitat inalienable de les persones i dels pobles i que recerquin amb paciència la pau i la justícia. I encoratgem el camí del diàleg i l’entesa entre totes les parts interessades a fi d’assolir solucions justes i estables, que fomentin la solidaritat i la fraternitat. El futur de la societat catalana està íntimament vinculat a la seva capacitat per integrar la diversitat que la configura.” (“Al servei del nostre poble ” 2011, n. 5)\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/bisbes-catalans-recorden-legitimitat-moral-totes


Lleida clou el cicle de Nadal - Teleponent\nInici Tradicions Lleida clou el cicle de Nadal\nLleida clou el cicle de Nadal\nProgramació nadalenca que organitza l'Agrupació Ilerdenca de Pessebristes\nImatge de l'acte de lliurament de premis previ a la cantata de diverses corals de Lleida i comarques\nL’Auditori Municipal Enric Granados ha acollit aquest migdia el lliurament dels premis dels concursos de pessebres amb els quals s’ha clos el Cicle de Nadal, que organitza l’Agrupació Ilerdenca de Pessebristes, sota el patrocini de l’Ajuntament de Lleida.\nDurant l’acte, que ha estat presidit per la tinent d’alcalde i regidora de Cultura, Montse Parra, i pel bisbe de la diòcesi, Mons. Salvador Giménez, s’ha ha fet un balanç dels fets més destacats del cicle, entre els quals ha destacat el pregó de l’escriptora Rosa Fabregat i els més de 4.000 visitants, que han passat per l’exposició de diorames de la Capella del Peu del Romeu.\nLa tinent d’alcalde Montse Parra ha agraït a l’Agrupació la tasca que desenvolupa per mantenir aquesta tradició que, mercès a la seva base d’arrel cristiana, quan es projecta cap a l’exterior de l’Església ho fa com a manifestació social o cultural, permetent perpetuar les tradicions populars.\nLa segona part de l’acte i com a cloenda, s’oferirà la cantata “Granados: els seus viatges i el Nadal”, on 150 cantaires pertanyents a 9 corals infantils de Lleida i comarques oferiran una selecció de Nadales d’arreu del món, seguint les petjades del música lleidatà. Les corals participants en aquesta cantata han estat: Conjunt de Veus Dalcroze de Lleida, de Corbins, d’Artesa de Lleida i Vilanova de la Barca i Coral Bell-Sons de Bell-lloc, Palau d’Anglesola, Torregrossa, Vallfogona de Balaguer i Vila-sana.\nL’acte s’ha clos amb una cantata de nadales a càrrec de diverses corals infantils i juvenils, que han interpretat la cantata final ‘Nadales del món seguint Enric Granados’.\nArticle anteriorMor a l’hospital el motorista de 64 anys accidentat a la C-14 a Bassella\nArticle següent“Me van pegar una patada als pebrots, vaig notar un mal al cor i vaig caure”


#SaveJailed100yrGranny: una campanya a Twitter aconsegueix treure de la presó una dona de 100 anys\nCentenars d'usuaris es llancen a la xarxa social per aconseguir l'alliberament d'una anciana a Kenya. La pressió social fa que un senador del país pagui la fiança de 1.000 euros que pesava sobre la dona\nARA / EFE Barcelona / Nairobi 20/03/2015 14:32\nTé 100 anys, i ha passat nou dies a la presó acusada d'apropiació il·legal d'uns terrenys. Ara, gràcies a una campanya a Twitter i a la solidaritat d'un senador de Nairobi s'ha pogut salvar de tres mesos entre reixes.\nAquesta és la història de Ngima Gakoromo Margaret Ngima, una anciana centenària que el passat 10 de març va ser empresonada a Embu (centre de Kenya) per no complir una ordre judicial que l'obligava a cedir dues hectàrees de les seves terres a un individu que, al seu torn, l'havia denunciat per haver-li usurpat aquesta parcel·la.\nEn saber-se la història de la dona, centenars d'usuaris de Twitter es van llançar a la xarxa social per reclamar el seu alliberament a través de l'etiqueta #SaveJailed100yrGranny ("Salvem l'anciana de 100 anys empresonada").\nLa campanya a Twitter ha ajudat, sens dubte, a posar pressió a les autoritats de Kenya. Però l'alliberament de l'anciana no hauria estat possible sense la solidaritat d'un senador del comtat de Nairobi, Mike Sonko, que ha pagat la fiança de 100.000 xílings kenyans (uns 1.000 euros) que pesava sobre l'anciana, segons explica el diari local 'Daily Nation'.\nFinalment, l'anciana va poder abandonar ahir la presó, després de 9 dies entre reixes. El mateix Sonko va acudir a la presó per acompanyar l'anciana en el seu alliberament, un fet que va celebrar a través d' una piulada a Twitter: "Finalment, la nostra anciana Ngima Gakoromo Margaret Ngima és lliure".\nWatu Wangu, Finally Our Grandma Ngima Gakoromo Margaret Ngina is free ... https://t.co/GRO6QTgjgI pic.twitter.com/OqvVlP9vBW\n— Mike Sonko (@MikeSonko) March 19, 2015\nAra, el 'Sonko Rescue Team' ('Equip de rescat de Sonko'), un grup de voluntaris impulsat per aquest mateix senador per prestar serveis comunitaris a Nairobi, s'ha compromès a fer una revisió mèdica completa per comprovar l'estat de salut de la dona.\nPer la seva banda, un altre senador del comtat d'Embu, Lenny Kivuti, també ha anunciat que donarà 100.000 xílings (uns 1.000 euros) a la dona.\nL'empresonament de l'anciana ha estat qualificat de fet "immoral" i "vergonyós" per molts usuaris kenyans a través Twitter.


Llum, ombres i subjecte | by Quim Berenguer\nMore PostsMore Posts\nHi ha llum?, Hi ha Foto\nPassadissos de silenci\nUns segons per mirar\nLlum, ombres i subjecte\nAquest molest i potent soroll d’ISO mentre augmentem la velocitat.\nTres paràmetres que són tres\nLa bestiola ja és aquí\nA tots ens agraden les fotos i haig de dir que moltes vegades gaudim més fent-les que veient-les. Cada dia milions d’humans disparem amb càmeres i mòbils a qualsevol cosa animada o estàtica que tingui l’atreviment d’aparèixer davant nostre, i fins i tot fent un selfie atraparem el que s’amaga darrera el clatell. Aquesta acumulació fa molt difícil trobar o fer una imatge que pugui interessar als possibles espectadors. Amb la necessitat d’aportar alguna cosa, cada vegada més fotògrafs travessen la línia cap al que podríem anomenar il·lustració hiperrealista, com ho poden ser les piscines de Maria Svarbova, els mons fantàstics d’Alberto Ghizzi o la molt especial canalla de Loretta Lux per posar uns exemples. La resta dels mortals deixarem en mans d’Instagram i els seus filtres la solució per recuperar alguna mena d’emoció.\nHenry C. Bresson deia que la nitidesa en una foto és un concepte burgés. Dir això mentre prems el botonet d’una Leica queda com una mica “gouche divine”, haurem d’admetre però, que la qualitat tècnica de la foto no garanteix que aconseguim transmetre res especial. D’altra banda acostumats a veure imatges periodístiques o publicitàries cerquem allò que pugui ser emocionant en el subjecte de la foto, és a dir, en allò que decidim fotografiar. Passem llavors a dependre de la carona d’un gatet o d’unes fulles de tardor que per la nostra desesperació tampoc garanteixen absolutament res, i en molts casos, si ho aconsegueixen és a pesar de la foto i deixant el nostre esforç en mans d’una anècdota.\nAmb una certa maldat us recomano que veieu el vídeo sobre el que pot ser una imatge periodística, és evident que ni de tros tot és així, però serveix per entendre la pressió i necessitat de crear emocions per sobre de la pretesa imparcialitat d’una foto. [ Enllaç al Vídeo ]\nEns trobem doncs en la necessitat de disposar d’alguna mena d’estructura gramatical que permeti crear una narració que concentri en un sol mot, o en uns breus segons, la capacitat d’emocionar al nostre públic.\nSóc admirador del treball de Ming Thein, i la seva definició de les quatre coses necessàries per a fer una foto em sembla la més encertada, tot i no compartir-la plenament.\nMing Thein diu que una foto està composta de llum, subjecte, composició i idea. És a dir, que primer hauríem de tenir la llum adequada i o interessant, després haurem de deixar clar quin és el subjecte, i per acabar, distribuir els elements que volem dintre del quadre. Per a mi aquests tres elements són els que en conjunt acabaran construint una narració vàlida i amb capacitat d’emocionar. Ming reclama que també és necessària una idea prèvia, jo no acabo de compartir aquesta darrera part, ja que una idea requereix, en la majoria dels casos d’un espai molt controlat i en d’altres és un cop feta la foto que la trobem.\nTot això ens porta a que l’emoció està en la narració i no en el subjecte, de la mateixa manera que alguns amics ens fan riure quan expliquen un acudit i d’altres no ho aconsegueixen tot i ser el mateix relat. Crec que aquests elements que ens proposa Ming fan que fer una foto sigui més fàcil i una experiència molt més satisfactòria.\nUs recomano molt el vídeo de Ming a l’Havana, i us prometo que jo no sóc el de l’estelada.\n[ Enllaç al Vídeo ]\n© Joaquim Berenguer


Tendències digitals del 2014 | L'Observador Digital\n← Facebook llança “Paper”, un nou agregador de notícies\nTrove, la nova app del Washington Post →\nde observadordigital94 | febrero 3, 2014 · 10:21 am\nTendències digitals del 2014\nCada cop més gent consumeix informació a través dels smart phones i les tabletes. Això fa que els periodistes i publicistes hagin de repensar el seu contingut i l’adaptin als nous formats. Per fer-ho European Journalism Observatory ha demanat als experts de la indústria tecnologia les seves 10 prediccions pel 2014 en quan als usuaris del ciber-periodisme.\n1)Pantalles més petites: adaptar les notícies al format smat phone i tablet amb un disseny elegant i interactiu.\n2) Contingut geo-orientat: oferir contingut relacionat amb la regió on es troba l’usuari.\n3)Notícies a mitjans socials privats: Fer arribar les notícies a Snapchat o Instagram Direct, perquè la gent comparteixi la informació personalment.\n4) Periodisme-Drone: molt útil per aconseguir fotografies d’escenaris de difícil accés. Tot i que estarà limitat per les normes d’aviació civil.\n5) Video-notícies curtes: Cada cop més usuaris s’informen a través dels seus telèfons en format vídeo, que les agències de notícies s’esforçaran per escurçar fins als 15 segons de vídeo-notícia.\n6) Audiències en temps real: L’ús de programes d’anàlisis en directe per conèixer les audiències: què, quant i quan consumeix online la població per oferir continguts adaptats a les seves necessitats informatives.\n7)Telèfons Windows: Windows s’alia amb la tecnologia mòbil per competir amb l’iOS d’Apple i l’Android.\n8) Google Glass: Arriba la revolució del periodisme, ja que Google Glass canviarà la manera en què rebem la informació. Ho farà a través de l’ iWatch, aplicacions intel·ligents per a la llar i desenvolupaments d’impressió en 3D.\n9) Notícies personalitzades: Les agències de notícies faran un nou ús de les dades. De manera que els lectors obtinguin contingut relacionat amb on són i què fan a cada moment.\n10)” Publicitat nadiua” : The New York Times ha renovat el seu web per encabir-hi “publicitat nadiua”, és a dir màrqueting de contingut. La resta d’agències de notícies es veuran obligades a seguir el seu exemple si volen estar a l’alçada.


El temps a Palamós: Divendres 12 de gener: tramuntana matinal i alguns estratocúmuls acolorits\nDivendres 12 de gener: tramuntana matinal i alguns estratocúmuls acolorits\nLa posta de sol del passat divendres 12 de gener, amb alguns estratocúmuls acolorits i reflexats a la desembocadura del ramal de la riera Aubi, a la platja de Castell. Imatge captada per Laura Solano Lumbreras.\nEl front que ens va creuar el dia anterior va obrir les portes a una situació de nord. El vent de tramuntana va bufar de forma moderada fins al migdia, i assolí una ratxa màxima de 55 km/h al barri vell de Palamós. El vent també es va encarregar de deixar-nos una atmosfera nítida i un cel bàsicament asserenat. No obstant això, es van observar alguns intervals de núvols baixos esporàdics, els quals adoptaren uns colors encesos durant la posta de sol.\nMés dades meteorològiques del passat divendres 12 de gener del 2018 a Palamós., temperatura màxima 14,2ºC, mínima 6,3ºC.\nEstat del cel bàsicament asserenat, amb alguns intervals de núvols baixos, més destacats a la tarda, entre 0/8 i 3/8 Cu i Sc.\nVent: fins les 13:30h hi va haver vent del N, NNO i NO, a 15-20 Km/h de mitjana., a partir de llavors vent del N i NNO, a 10-15 km/h de mitjana., a partir de les 16:30h va bufar vent del O, ONO, OSO i NO, a 2-5 km/h de mitjana o vent en calma.\nRatxa màxima de vent 55 km/h N.\nEstat de la mar amb mar arrissada o marejol., mar endins hi havia de maregassa a forta maror (onatge sig. de 3,05 metres a les 08:00h davant del cap de Begur, de 2,58 metres a les 12:00h i de 2,34 metres a les 18:00h)., alçada màxima de l'onatge 6,09 metres a les 00:00h.\nPressió atmosfèrica màxima 1023hPa, mínima 1018hPa. Humitat relativa màxima 73%, mínima 39%. (Dades de meteoclimatic.com i Puertos del Estado)\nMapa de pressió en superfície del passat divendres 12 de gener a les 10:50h. Podem veure una clara situació de tramuntana al golf de Lleó, amb una pertorbació centrada entre Sardenya i Sicília, i un anticicló sobre la península Ibèrica, la qual cosa generà un fort gradient isobàric. Observem que entre el centre de l'anticicló i el centre de la borrasca hi havien 20 hPa de diferència.\nAixí mateix, la temperatura màxima que va tenir lloc el passat divendres 12 de gener al Baix Empordà, va pujar de forma més o menys important respecte el dia abans.\nPer exemple, a Castell d'Aro la màxima va ascendir 2,8 ºC respecte el dijous, a La Bisbal d'Empordà pujà 1,3 ºC i a Monells la màxima fou 1,0 ºC més alta.\nEn aquest sentit, els 16,3 ºC de Castell d'Aro van ser la màxima més alta del dia, per contra, els 13,6 ºC de Monells i de Palafrugell foren la màxima més baixa.\nEn aquest sentit, a La Tallada d'Empordà la mínima va baixar 5,0 ºC respecte el dijous, a Torroella de Montgrí baixà 4,5 ºC i a Castell d'Aro descendí 2,2 ºC.\nA Palamós la mínima va descendir 0,9 ºC.\nEls -2,1 ºC que hi van haver a Monells van ser la mínima més baixa de la jornada, per contra, els 6,3 ºC de Palamós es quedaren com a mínima més alta. Dades de Meteoclimatic i Meteocat\nMàximes registrades el passat divendres 12 de gener al Baix Empordà, segons el Servei Meteorològic de Catalunya. Entre parèntesi us poso la temperatura mínima:\nCastell d'Aro 16,3 ºC (1,2 ºC)., La Bisbal d'Empordà 15,1 ºC (-0,1 ºC)., Torroella de Montgrí 14,1 ºC (1,0 ºC)., La Tallada d'Empordà 13,7 ºC (-0,5 ºC)., Monells 13,6 ºC (-2,1 ºC).


Motel Monterosa Vogogna Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Vogogna.\nVia Nazionale 247, Vogogna, Vogogna, Itàlia, 28805 - Veure al mapa\n"The room was clean, Wi-Fi for free, parking for free. There..."\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Motel Monterosa és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vogogna. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMotel Monterosa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Vogogna. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, restaurant, ascensor.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, balcó/terrassa, despertador, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. Sala de jocs de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Vogogna, el Motel Monterosa és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (89) Parelles (43) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (9) Grups (19)\nAllotjaments a Vogogna


Lassay-sur-Croisne - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n47° 22′ 25″ N, 1° 37′ 22″ E / 47.3736°N,1.6228°E / 47.3736; 1.6228Coord.: 47° 22′ 25″ N, 1° 37′ 22″ E / 47.3736°N,1.6228°E / 47.3736; 1.6228\nàrea de concentració metropolitana de Romorantin-Lanthenay\nLassay-sur-Croisne és un municipi francès, situat al departament del Loir i Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 229 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Lassay-sur-Croisne era de 229 persones. Hi havia 86 famílies, de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 31 parelles sense fills, 31 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 123 habitatges, 93 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 114 eren cases i 10 eren apartaments. Dels 93 habitatges principals, 72 estaven ocupats pels seus propietaris, 17 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 16 en tenien tres, 20 en tenien quatre i 56 en tenien cinc o més. 62 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 40 habitatges hi havia un automòbil i a 47 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Lassay-sur-Croisne el 2009\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 149 persones, 109 eren actives i 40 eren inactives. De les 109 persones actives 101 estaven ocupades (53 homes i 48 dones) i 8 estaven aturades (4 homes i 4 dones). De les 40 persones inactives 21 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Lassay-sur-Croisne hi havia 92 unitats fiscals que integraven 229 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 21.109 €.\nDels 7 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».\nDels 5 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor, 2 fusteries, 1 perruqueria i 1 restaurant.\nL'any 2000 a Lassay-sur-Croisne hi havia 4 explotacions agrícoles.\nMur-de-Sologne (4,3 km)\nGy-en-Sologne (4,4 km)\nVeilleins (6,4 km)\nRougeou (6,7 km)\nPruniers-en-Sologne (6,8 km)\nSoings-en-Sologne (8,6 km)\nRomorantin-Lanthenay (9,3 km)\nBilly (9,4 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Lassay-sur-Croisne\nRésumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lassay-sur-Croisne a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lassay-sur-Croisne a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lassay-sur-Croisne&oldid=29098649»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 gen 2022 a les 17:54.


Crítica: Birnam, a la Biblioteca de Catalunya ~ EspectáculosBCN\nInicio Teatro críticas Crítica: Birnam, a la Biblioteca de Catalunya\nLluïsa Guàrdia 13 octubre, 2021 13 octubre, 2021 críticas, Teatro\nPodríem pensar que Birnam, escrita per Víctor Sunyol i dirigida per Joan Roura, reflecteix el moment vital de Lluís Soler. El d’un actor, amb una llarga i exitosa carrera professional, que es qüestiona la seva feina dalt dels escenaris mentre assaja el paper del rei Duncan de Macbeth abans de començar la funció. Estigueu tranquils perquè no és així. Com ens diu Soler en l’entrevista a TV “Encara em sento molt a gust dalt d’un escenari”. Uf. Quin ensurt!\nHi ha un moment en què cal dir prou, però es pot dir?\nLa influència de les moltes obres de Shakespeare interpretades pesen sobre l’actor. Com una feixuga càrrega que li fa pensar que la realitat imita les obres del gran mestre o d’altres com Sòfocles o Beckett. Els dubtes de Hamlet, la gelosia d’Otel·lo, la bogeria d’Ofèlia, la crueltat de Macbeth o l’ambició del rei Lear. Com si fos Deu, Soler l’invoca per resoldre dubtes existencials: quin és el valor de les paraules i la naturalesa del llenguatge, la funció del teatre i els seus intèrprets o sobre el “Ser o no ser” (en afirmatiu).\nParaules, només paraules. A cada paraula, un malentès\n1 Birnam, un text de Sunyol que és dens i intel·ligent\n1.1 Una excel·lent interpretació de Lluís Soler\n1.2 Birnam és una obra íntima i personal\nBirnam, un text de Sunyol que és dens i intel·ligent\nL’obra de Sunyol – que ja vam poder veure el 2014 en el festival de Shakespeare – és densa però brillant. Un soliloqui tan ple de cites, referències i comentaris a Shakespeare i la seva obra que pot resultar difícil seguir l’obra però alhora intel·ligent perquè les entrecreua constantment amb les reflexions íntimes i personals de l’actor.\nSón tantes les frases que es poden destacar – a mode de sentències categòriques -que no vaig donar a l’abast d’escriure-les per compartir-les amb vosaltres. El text de Sunyol es mimetiza amb el de Shakespeare de tal manera que sovint no es poden distingir l’un de l’altre.\nUna excel·lent interpretació de Lluís Soler\nLluís Soler se’ns mostra del tot natural, fent el ritual previ abans de sortir a escena, descalç i amb roba còmoda per assajar, humà, ple d’incerteses i dubtes com el mateix Hamlet. Com que no ens diu el seu nom, ens permetem d’identificar-lo amb l’actor que el representa.\nDe tota manera, segur que les seves reflexions són compartides per altres companys i companyes de la professió. Des del pati de butaques estant no ens adonem de complexitat de la feina dels actors i de la forta implicació personal que suposa interpretar alguns personatges, com els de Shakespeare. Sovint ens preguntem, com en aquest cas: Què diferencia el personatge de la persona?\nQui ets tu? Ser i no ser és l’única manera de viure\nQuè es pot dir de la interpretació de Lluís Soler? Doncs, que es mereix un 10. Convincent en tot moment, ens mostra l’ampli ventall de recursos interpretatius a què ens té acostumats. Moments íntims i introspectius, alternen amb algun moment més divertit (pocs). Ell, com el personatge de Birnam, té una àmplia experiència damunt les espatlles. Per això, li notem el cansament físic i emocional. No només en les paraules sinó també en els gestos.\nBirnam és una obra íntima i personal\nEl petit escenari que ha preparat la Perla29 a la Biblioteca de Catalunya per representar Birnam, li va com l’anell al dit. Un petit quadrat de rajoles representa el camerino que ocupen només una burra (penjarobes), l’espai de maquillatge i un gran mirall a través del qual Lluís Soler ens planteja els seus dubtes i neguits.\nEn cap moment s’adreça al públic però no cal perquè nosaltres l’observem a través del mirall. Com diu el dossier de premsa “Birnam és un acte de voyerisme. És mirar pel forat del pany d’un camerino i veure la soledat i fragilitat d’un veterà actor, desorientat i reflexiu abans de la funció”.\nL’escassa il·luminació afavoreix el to intimista de l’obra que es veu alterat en la part final per la veu del regidor que – com si fos Cronos – persegueix l’actor fent el compte enrere. Falten vint minuts, falten deu minuts, … La seva insistència ens dona ganes d’escanyar-lo, però alhora aporten una pinzellada d’humor que contraresta la intensitat de l’obra que altrament podria fer-se pesada.\n2 minuts: un parell d’ous\nEn resum, el brillant text de Sunyol, l’encertada direcció de Joan Roura, l’excel·lent interpretació de Lluís Soler i la construcció de l’espai escènic combinen a la perfecció per construir una obra densa i intensa que serà un plaer per a tots aquells que estimem Shakespeare i que valoren la gran feina que fan els actors i les actrius.\nNo dubteu mai del valor de la vostra feina, si us plau. Des d’aquí el meu agraïment per fer-nos la vida més plena.\n(+ info) Birnam és el nom del bosc en què Macbeth escolta la predicció de les bruixes que li diuen “Fins que el bosc de Birnam es mogui, no has de tèmer per res”\nEl que més m’ha agradat: l’excel·lent interpretació de Lluís Soler que fa un tot amb el text de Víctor Sunyol.\nEl que menys m’ha agradat: la intensitat de l’obra i les freqüents referències a personatges de Shakespeare és alhora el seu punt fort i també feble perquè pot resultar difícil de seguir per qui no conegui prou l’obra de l’autor anglès.


Raimon actuarà a Benicarló el 29 d'octubre\nLa veu més emblemàtica i combativa de la Nova Cançó, Raimon, oferirà un concert a Benicarló el proper 29 d'octubre en el marc de la gira commemorativa dels seus cinquanta anys damunt dels escenaris. Les entrades es posaran a la venda a partir del 4 d'octubre.\nEl mateix any que Raimon celebra mig segle sobre els escenaris, Benicarló serà testimoni d'un concert que, en paraules de l'alcaldessa de Benicarló, Xaro Miralles, «concentra el trajecte d'un dels artistes més representatius dels últims 50 anys al País Valencià». El concert tindrà lloc el 29 d'octubre a partir de les 22.30 hores a l'Auditori Pedro Mercader i plasmarà tota una vida de cançons, des que el 1959 va pujar als escenaris fins a l'actualitat. El concert del mític cantautor a Benicarló està emmarcat en la gira «Raimon a Casa», que compta amb el patrocini de Culturarts, a través de la Generalitat Valenciana.\nEl regidor de Festes, Ide Añó, ha explicat que després que els problemes d'agenda de l'artista n'impediren l'actuació en el transcurs de les passades Festes Patronals, «l'Ajuntament no ha volgut renunciar a un concert que els benicarlandos mereixen gaudir». L'alcaldessa ha subratllat que el concert de Raimon demostra que l'Ajuntament segueix en la línia «de situar i consolidar a Benicarló en el mapa de la cultura».\nLa venda anticipada d'entrades començarà el dia 4 d'octubre a la Tourist Info, a un preu de 15 euros.


Global icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right Cursos de cuina a Barcelona\nI ja que anem de japonès i d’escoles que no ho són, esteu atents als tallers que programa ocasionalment el mestre Takashi Ochiai al seu obrador del carrer del Comte d’Urgell sobre rebosteria nipona: mochis, kastera, dorayakis... Aquelles postres que heu vist tastar a l’Arale, el Doremon i altres estranys personatges d’anime estan al vostre abast! Per informar-vos-en millor truqueu-hi o envieu- hi un correu electrònic. Preu: 85 €\n¿T’han arribat uns amics guiris de visita i te’ls has d’endur a veure la ciutat? ¿Tens el teu cunyat anglès al menjador de casa tot el dia? Doncs emporta-te’ls a una escola de cuina per a turistes i estrangers perquè aprenguin a fer paelles i all i oli. D’aquesta forma aprendran quatre coses bàsiques de la nostra idiosincràsia culinària, el més important que pot tenir una nació. Preu: monogràfics a 65€ (+ 13 € per visita opcional a la Boqueria)\nSembla que Xavier Barriga i els seus no en tenen prou de fer un dels millors pans de la ciutat que encara els queden ganes d’organitzar un calendari d’activitats i tallers sobre el món del pa. Són tallers per a aficionats, però que no us enganyin les aparences. En Xavier, que no està per ximpleries, està disposat a parlar-vos del cap de feina, els tipus de farina adequats i com fer el millor croissant. Per saber on en fan, entreu a www.turris.es. Els cursos són gratis!\nUna de les escoles més reputades de Catalunya... i del món! I és que aquí no només se centren en el dolç sinó sobretot en les postres de restaurant, aquelles escultures comestibles que duen al final dels àpats. Aquí s’hi va a aprendre de debò. Si voleu veure què podeu acabar fent una vegada hàgiu passat per aquí, podeu fer un tast en el seu restaurant de postres del carrer de la Princesa. Preu: monogràfics entre 90 i 300 €/ trimestrals: 2.000 €.


the blot: de setembre 2006\nAhir, caminant per Falset, passat el Portal del Bou, ens vam creuar amb un australià que explicava a una falsetenca o falsetina que havia vist una cosa molt interessant a YouTube. Fa uns dies en una festa d'aniversari tothom parlava de coses que havia vist a YouTube, en comptes de parlar de coses que havia vist a la tele.\nJo encara no he vist res en YouTube. Sembla mentida, però no he tingut temps.\nEn canvi m'he aficionat al rodamots, gràcies a la suggerència de L.S. M'agraden sobretot els textos que es proposen com a exemple.\n[Etimologia — Derivat de tretze, del llatí tredecim, mateix significat, compost de tres i decem, ‘deu’.]\n"En un mot: la vila de Moià és mereixedora d’una menció cordial no sols pel punt que ha tingut a no perdre el seu pur caràcter catalanesc, tan sobri i senyorívol, ans també per la lloable repulsió que ha demostrat envers els pastitxos i fantasies de guix, de carreus de ciment i de rajoles llampants que ha convertit la nostra terra en una mena de borderia arquitectònica a força d’entretzenar-se vejam qui ho farà més tronat i més poca-solta."\nJoan Santamaria, «La vila de Moià», dins Visions de Catalunya (1927)\nJoan Santamaria (1887-1955): «La vila de Moià»\nPosted by Aldo Costa a 12:26\na la segona perifèria proposaven uns quants decàlegs sobre el conte i jo em vaig quedar amb un dels punts d'un d'aquests receptaris: un conte és la ficció d'una veu.\nPosted by Aldo Costa a 17:31\nHe perdut la meva barba i les vacances s'han acabat definitivament. Aquest cap de setmana llarg servirà de consol.\nNo em reconec al mirall i no sé si m'hi acostumaré.\nPosted by Aldo Costa a 17:06