Jon - 2 d'August de 2015\nNom complert de l’aparell: Retro Video Game System. Només llegir-ho em va despertar l’interès. I com més llegia, més curiós i interessant em semblava.\nEn Mike Kennedy, el publisher de la revista Retro Videogame Magazine, és qui es troba entre d’altres darrera d’aquest projecte. Es tracta d’una nova consola, que anirà amb cartutxos, i que serà diferent a tot el que hem vist últimament, ja que tindrà i sortiran jocs nous per a ella. No és com la RetroDuo i similars, que llegeixen jocs antics. En tindrà de nous! Només de pensar-hi m’emociono. En principi aquest mes d’agost sortirà el Kickstarter i en podràs encarregar una.\nPrimera curiositat que em va deixar molt trencat: la consola és igual que l’antiga Atari Jaguar.\nRàpidament vaig trobar el motiu: els motlles que es van fer servir per a fer la Jaguar (1993) es van reconvertir fa anys per a la producció d’equipament dental (sí, el que llegeixes). Aquests motlles avui dia ja no es feien servir, i els de Retro se’n van assabentar, i els van recomprar a molt bon preu. Gràcies a això s’estalviaran molts diners d’entrada (diuen que mig milió de dòlars), crear aquests motlles no és precisament econòmic. Vídeo de com fan la carcassa ^^\nHi ha diferents motius pels quals la consola pot arribar a tenir èxit. Primer, no tindrà connexió a Internet. Diràs “què pot tenir de bo això?”. Bé, amb això t’assegures de que el desenvolupador traurà un joc completament polit, sense bugs i ben testejat. Perquè no hi haurà oportunitat d’arreglar-lo amb actualitzacions un cop surti a la venda. Segon punt i menys important, bé, les consoles antigues/retro no tenien connexió a Internet, si aquesta en tingués perdria una mica la gràcia 😀\nEls creadors tenen com a objectiu (i ho mencionen a totes les entrevistes) que la consola sigui sobretot resistent, de bona qualitat, i amb la qual s’hi pugui jugar d’aquí a 30 anys.\nTindrà connector HDMI, però també S-Video i Components per a TV antigues\nSerà compatible amb tota mena de mandos USB\nEl que ve per defecte, probablement estigui fabricat per Interworks, i sigui similar al que ja han creat per a la WiiU\nTindrà suficient potència com per a moure jocs similars als de PlayStation (tot i que entenc que la gràcia serà que siguin més ‘retro’ :p)\nDe jocs, qualsevol amb els suficients coneixements en podrà fer. La idea és que els de Retro s’encarreguin de la producció: tu els dius quants en vols i ells te’ls enviaran ja programats amb la seva caixa, etiquetes, i empaquetat de manera professional.\nJa n’hi ha alguns de confirmats per al dia del llançament. Probablement la llista creixi en els mesos vinents.\nPoc més a dir, us deixo amb la web oficial on podreu aclarir tots els dubtes que tingueu, i esperem que ben aviat facin el crowdfunding i puguem participar en aquest interessant projecte. Personalment el que veig és que tot dependrà de l’interès dels desenvolupadors de jocs, que en surtin de ben bons i interessants. De la resta de coses (crear una comunitat, especular amb jocs de tirada limitada xD) ja ens n’encarregarem els jugadors.\nTagged atari, Catala, consola, jaguar, joc, jocs, Retro, retrogaming, RetroVGS, videojocs\nToni Benavent\t 30 de October de 2015 at 22:45\nUou!!! No en sabia res de tot això…i la veritat es que no em desagrada gens!! Que avui en dia encara es puga fer una cosa així i aprofitar les noves tecnologíes per a fer jocs pixelats, amb tot el que això comporta, em pareix fantàstic.\nEs cert que també estàn fent alguns jocs pixelats avui en dia per a la 360, PS3, One, Ps4…però no es el mateix. Eixe tipus de jocs van tots descarregats per internet i, encara que hi ha de bons, la gran majoria o bé son fluixos o no son jocs "retro" fets amb tecnología actual.\nEstarem alerta, a veure que ens depara tot açò.


L’equip de govern proposarà al ple de dijous la congelació d’impostos i taxes fiscals pel 2010 — Ajuntament de Pineda de Mar\nL’equip de govern proposarà al ple de dijous la congelació d’impostos i taxes fiscals pel 2010\nL’equip de govern proposarà al ple de dijous la congelació d’impostos i taxes fiscals pel 2010 La situació actual de crisi econòmica obliga a establir un difícil equilibri entre les necessitats d https://www.pinedademar.cat/el-municipi/noticies/252 https://www.pinedademar.cat/@@site-logo/escutajuntament.png\nLa situació actual de crisi econòmica obliga a establir un difícil equilibri entre les necessitats d\nCom a qüestions més rellevants de les ordenances fiscals destaquen:\na) Congelació general de taxes i impostos.\nb) Reducció del coeficient de l’IBI que passarà del 0,65% al 0,585%. El que equival a la congelació en termes generals de l’import dels rebuts, i a una reducció del 10% del tipus impositiu (de manera que es compensa l’increment dels valors cadastrals).\nc) Bonificació del 50% en les llicències de noves activitats durant el 2010.\nd) Reducció d’un 65% de la taxa per instal·lació i millora de rètols comercials.\ne) Bonificació d’un 95% en les obres, construccions i instal·lacions que introdueixin la instal·lació de sistemes d’energia renovable.\nf) Edició d’una guia fiscal on s’informarà al ciutadà del calendari impositiu, de les principals novetats de la fiscalitat 2010, i sobretot, dels sistemes de bonificació als quals podran acollir-se els ciutadans.\nEn aquest sentit està previst que el sistema de reducció fiscal en les ordenances 2010 incloguin més de 60 bonificacions i exempcions, on entre d’altres, s’ha incorporat propostes presentades pels empresaris del municipi a través del Centre Innova.


C'escacs: Regles abreujades\nEl Rei blanc en la seva esquerra, amb la Dama a la dreta.\nEl Rei negre en la seva dreta, amb la Dama a l'esquerra.\nÉs cert que s'ha incrementat la seva mobilitat, però en realitat la pèrdua de valor és deguda a la ineficàcia de les estructures de peons en els escacs hexagonals.\nEn C'escacs la solució per a les estructures de peons ha estat la incorporació de la peça de l'Almogàver (elefant), tot i que la solució de Gliński va ser diferent (captura del peó en ortogonal).\nEn C'escacs existeix un moviment d'enroc, però no es detalla en aquestes regles abreujades.\nEs recomana obviar aquest moviment per iniciar-se en el joc.\nEl moviment d'enroc es pot ometre per no ser rellevant.\nTanmateix, existeixen situacions on pot ser rellevant.\nNo confondre'l amb l'unic moviment de cavall que pot fer el rei, moviment que no ha d'obviar-se en cap cas, tot i que és cert que té similitud amb l'enroc.\nLa cavalcada és el moviment de doble salt de cavall, sense captura.\nA més té l'opció de cavalcada, com s'ha descrit:\nEn total en té vint-i-quatre moviments possibles, però només en els dotze moviments de cavall simples hi pot capturar.\nSempre canvia el color de l'hexcac destí respecte el color de l'hexcac d'origen, tant en els moviments senzills, com en el moviment doble de cavalcada.\nEl moviment de cavalcada s'ha incorporat perquè el cavall, en un hexcaquer tant gran, perdia molta potència degut a la seva perdua de velocitat.\nSi el rei no ha estat mogut en tota la partida i no es troba amenaçat (en escac), pot fer un moviment de cavall. Només pot fer un moviment d'aquesta mena en tota la partida.\nExisteix un moviment semblant, l'enroc, però en aquestes regles abreujades no es descriu.\nEl nom d'almogàver es va asignar en les primeres fases de disseny de C'escacs, però finalment es va adoptar el moviment de l'elefant d'alguns escacs orientals (Sittuyin, el general de plata del Shogi...). Desgraciadament, l'elefant és el nom que es fa servir en alguns idiomes per a l'alfil, i es va decidir deixar la dualitat del nom.\nPer capturar el peó mou en diagonal a qualsevol de les dos hexcacs en davant, seguint les dues línies en 30º, és a dir, en els dos hexcacs davant seu del mateix color que l'hexcac on es troba posicionat.\nEn les posicions inicials els peons poden fer un moviment triple en davant, amb la excepció del peó central i dels peons dels flancs.\nÉs a dir: en total, per a cada jugador, n'hi ha vuit posicions des de les que un peó pot fer un moviment triple.\nUn peó pot haver estat mogut però mantenir-se en un d'aquests vuit hexcacs; encara en tindrà la capacitat de fer el moviment triple.\nCal considerar que la promoció és relativament més senzilla en C'escacs que en els escacs ortodoxos, i és per això que s'estableix una petita limitació.\nCaptura al pas:\nEl peó negre avança doble.\nEl peó blanc pot capturar.\nUn peó que realitza un moviment doble o triple travessant un hexcac on podia haver estat capturat per un peó de l'oponent, pot ser igualment capturat.\nCaptura del peó esquíu:\nEl peó negre es fa l'esquiu.\nEn aquest enllaç n'hi ha un hexcaquer en format .SVG per a imprimir-lo. Es recomana imprimir en format DINA-1, que pot fer-se dividint-lo en quatre parts DINA-3, per poder plegar-lo. La mida plegada en quatre parts és una mica inferior a DINA-3; per la proporció llarg-ample de l'hexàgon, es perd una mica de paper.


Castanyada a la Residència Sanitas Les Corts! - Diables de Les Corts\nUn any vam anar a mostrar la cultura tradicional del foc i la percussió a la gent gran de la Residència Sanitas Les Corts i vam gaudir moltíssim tant nosaltres com els treballadors i residents… Que quan la Martxuki -diablessa de la colla i treballadora del centre- ens va tornar a convidar a repetir l’experiència aquest any, vam anar-hi en massa a gaudir d’aquest acte tan emotiu!\nAixí que vam oferir un Espectacle de Foc i Tabals el dimecres 30 d’octubre, per celebrar la Castanyada com Llucifer mana.\nFoc, llum, espurnes… Tot un espectacle visual acompanyat dels enèrgics i potents ritmes dels tabalers de Diables de les Corts, tots units amb l’objectiu de fer passar una bona estona als més grans. I ho vam aconseguir!!! L’esperadíssim espectacle els va deixar a tots enlluernats.\nI per acabar la festa, el nostre magnífic públic ens convidava a recobrar energies amb panellets i moscatell, tot un detall! Aii… Quant hem d’aprendre dels avis i avies del barri. Si ja ho diuen “el dimoni sap més per vell que per dimoni”.\nEsperem poder seguir animant i engrescant moltes més castanyades a la residencia. Des d’aquí els hi enviem una forta abraçada a tots i totes i fins l’any que ve si Déu vol!\nUs deixem amb un vídeo d’un trosset de l’espectacle:\nAnteriorPrevious post:Nit d’Ànimes’13SegüentNext post:2ª Diada Diabòlica a Gràcia


Fragments de camins i curses: Camins de l'exili 2\nCamins de l'exili 2\nTres llocs significatius dels darrers moments de la Guerra Civil i dels camins de l'exili.\n1.- Coll de Belitres: Molt de fred i un fort vent m'impedeix gairebé caminar. Costa pujar el petit desnivell fins els plafons informatius. És desagradable estar allà contemplant les fotos en blanc i negre de la gent esperant traspassar la frontera i llegir les explicacions. Es van forma cues i molt d'ells van tenir que esperar alguns dies en aquell indret abans de traspassar la frontera. Quin mal tràngol!\nA l'altra banda puc veure el monòlit que va fer erigir el dictador per commemorar la seva victòria. Quants anys ens la va refregar de manera constant per la cara!\nAquest va ser un dels passos fronterers més utilitzat.\n2.- Lluís Companys i altres destacats polítics van utilitzar el Coll de la Manrella on des de fa temps hi ha un monument commemoratiu.\nEl paisatge d'hivern del mes de febrer és ben bonic amb una mica de neu al cim de les muntanyes. No devia pas ser en aquells dies tan dissortats.\nEncara recordo que de jove en el bar on anava habitualment hi trobava habitualment un camioner de l'edat dels meus pares, i veí de casa que més d'un cop em va explicar que el seu pare havia estat el xòfer de Lluís Companys que l'havia portat a França. Explicava moltes històries i mai vaig saber que hi havia de cert.\n3.- La Mina Canta o de Negrín. Edifici singular i que passa a la història no per haver estat la darrera mina de talc a tancar en aquest país, sinó per haver guardat el tresor de la República i també quadres del Museu del\nPrado. És un lloc tancat, abandonat i ple de misteri. Passejar pels seus voltants et suggereix les històries que en aquells dies ja amb la guerra acabada es devien succeir per aquests indrets. Possiblement estaria bé recuperar l'edifici i convertir-lo en una mena de museu.\nPublicat per Ricard Masferrer a 23:20\nEtiquetes de comentaris: Empordà, Fragments d'Història\nDebut i errada\nCamins de l'exili 1\nNocturna: 60 fites i una hora\nEspais que recorden el nostre passat\nSprints a Montjuich


Imatges sobre rodes: de gener 2016\nAls anys quaranta, Franco Busca Petroli.\nVol una Espanya que no depengui de ningu.\nReobra les mines de pisarres bituminoses.\nComença per la zona de Vallfogona, al\nRipolles. Cal a dir que ja a primes de segle\nal Bergada, concretament a Riu Tort vora\nGuardiola de Bergada, ja es habia intentat\ntreure petroli.Eren els inicis.\nRecordo, de petit anant amb el\nmeu Pare cap Olot, ens creuarem per la carretera\namb camións de 10 rodes de la marca GMC,\ncarregats de tuberies, i negres de carbo.\nBuscaban Gas i Petroli.\nAra amb el Fracking,hi volen tornar.\nAquesta veta comença, on ja hem dit,\ntravesa Osona, Boixols al Pallars, Oliana,\nOsca i Navarra, paralela a la veta de la potasa.\nL'últim lloc, on es va deixar de buscar, va ser\na Oliana. Aquest lloc es on I va haber mes\nmoviments, degut a les destroces\nTambé era on habían anat mes avall,\nen les perforacions.\nA Oliana la companya CEPSA, hi va pasar\nuns 25 anys, fent joint-ventures amb\namericans i francesos, els resultats inutils.\nFotografia de un camió MAN F 4, de 1935\namb un impresionant compresor al Cim, propietat\nde J.ZOZAYA de Lleida. El gran compresor\nera per inatalar a la torra per extraure el petroli.\nAquest camió tenia una potencia\nde 150 CV, amb motor diesel de\nsis cilindres, amb cilindrada de\nLa carga útil legal era de 6.500 Kg.\nI el cambi, sols tenia 4 marches\nendavant i una enrere.\nLa Torre de 46 metres d'altura.\nEtiquetes de comentaris: FELIU IZARD-MAN F 4-OLIANA-CEPSA-FRACKING-RIPOLLÉS-GMC-OLOT-CEPSA-J.ZOZAYA-LLEIDA.\nPresentació del Sava- Berliet,\nacabat de restaurar. Per\nClaudi Herguido i el seu germa.\nArribada i començament de la restauració.\n... i van dos...\nFotografies cedides amablement per Claudi Hergido.\nEtiquetes de comentaris: SAVA-BERLIET-CLAUDI HERGUIDO-ALCARRAS.\nImatges dels camions que varen passar\nde una manera o altra, per la família Bachiller.\nTaller del carrer Malats, anys 40s.\nAterrat i construit. La foto dona la mida de lo gran\nque era el taller dels Bachiller. 2016.\nAntonio Bachiller era un transportista de Guadalajara.\nLa seva activitat. Transports de resines de pi per tot\nA Barcelona tenia un client al barri de Sant Andreu,\nconcretament al carrer de Portugal de La Sagrera.\nEra una petita empresa regentada per el Senyor\nMartinez també vingut de castella,on hi feien adhesius.\nAntonio i porta la colofonia, la materia primera per fer\nMolts viatges varen ser fets de la serranía de Guadalajara\na la petita fabrica del Martínez. Aixo comporta\nque en un dels viatges, després d'haver confraternitzat\namb la Familia Martínez, Antonio es cases amb la filla\ndel. La Inocencia.\nAl casarse Antonio, monta pis a Sant Andreu, pro continua\ndins el mon del transport. A mes de transportista, als\nanys trenta del passat segle, hi havia un mon de negoci\nmolt interesant en la compra i venda de camións, quasi\ntots importats. Venien amb chasis, motor i sense habitacle\nque qualsevol fuster te en feia un.\nSols calia remacharlo exteriorment amb claus i chapa.\nAmb la guerra espanyola s'acaba el transport, pro no el\nmon del camió.\nFou al 1940 que l'Antonio, obre un taller\nal carrer de Malats 22. Front del Ajuntament de Sant\nAndreu. En aquest taller es reparaba i fabricaba components\nmecanics per camións acabats d'arribar de la guerra,\nper lo qual es feien de troços d'uns i d'altres.\nPassats els anys, el taller es trasllada al carrer de Cinca,\ncent metres mes enlla del primer. El Antonio conta amb\nels anys de l'ajuda dels seus tres fills, fins la seva desaparició.\nEl fills de L'Antonio continuaren amb el negoci fins la\njubilació del primogenit, amb un acord per plegar tots\ntres i tancar el negoci.\nDifícil averiguar la marca, lo mes semblant a ell\nes la marca italiana SPA, o BERLIET on arribarem varis chasis\na Barcelona. La matricula pintada al radiador.\nBedford angles, carregat de sacs. De patates?\nCamio Minerva, modelo R, une de les primere cabines.\nLa guardia urbana no li importaba, ferse una\nfotografia amb el choffers. A la fi es entenien.\nDiamond T. Importat dels Estats Units\nFront el Restaurant.BON SOL\nDesprés de un bon apat a descarrega\nels bocois, que per la seva posició,\ndebian de ser de salmorra.\nAquest camió equipaba un motor\nHércules de 6 cilindres i podia carregar\nde 8 a 10 tones.\nCO-6014, camió Dodge Brothers\ntambé americá, molt usual en els\nCamió Saurer Suis, aixo ja era una bona maquina.\nAmb l'habitatge artesanal, volant a la dreta per poder\ncircular per Italia i tota la familia Bachiller.\nAquest camió, debía de ser d'algun lote de subhasta,\nja que el 60 de la porta, no sembla posat per un\npropietari que mereixi.\nAquest camió, carregat de gabies de maquinaria\ntambé te tots el números de ser un Diamond T.\nCamio marca VULCAN. Aquest camió\nangles equipaba un motor perkins.\nCamio angles Leyland-Beaver\nImpresionant camió White, america. Aquest camió\nper circunstancies es va posar a nom de la Seva\ndona. La Inocencia Martinez.\nCamioneta dins del taller al carrer de Malats\nnumero, 22. La familia del Antonio, sempre\nestaba per fer la gresca."Quan tocabe".\nImatge on es aprecia el taller del carrer de Malats\nmolt, ample i gran.\nEl humor dels Bachiller, continua en aquesta\npetita escena del atropellament de un mecanic.\nAquest vehicle el podriem catalogar com\nAl any 1937, surt la gama nova de Cevrolet,\nes un vehicle molt comoda i versatil en tots els sentits.\nEquipava un motor de betzina de 6 cilindres i 85 cavalls, tot un tro a les carreteres. El vehicle del Peix. La calandra nova amb cromats intercalats coronaba amb les lletres de la marca. Chevrolet. A la foto la Plaça d'Espanya a\nBarcelona, darrere la Plaça de Toros de Les Arenes.\nJa després de la guerra, els vehicles cambiaban.\ncom aquest Scania-Vabis L-20. Fabricat a Suecia al 1945.\nTres imatges de un Saurer, mes modern.\nCom el anterior, tambe amb volant a la dreta.\nEl tema del volant a la dreta, era per en les\nzones d'alta muntanya, amb molta corva, el\nconductor podia anar vigilant el perfilat desde\nla seva banda. També per ser venuts a Italia,\non la legislació, obligaba als camions de\ncert tonnage a portar el volant a la dreta\nper que no pugessin adelantar a les carreteres,\na un altre vehicle pesant. No hi havia visibilitat.\nMercedes- L-1100 de 1935.\nAccident del Henschel, baixant el carrer de La Sagrera.\nUna errada de frens, pedal abaix i contra la pared\ntot un ensurt, sense cap desgracia personal.\nCamio de la marca Alemanya Henschel, HS 12HL del any 1945.\nEl motor amb els dos filtres d'aire sembla retocat.\nAls últims, anys els tre germans Ballester,\nja sols es dedicaban als vehicles de turisme.\nAgraiment a la Familia Bachiller per facilitarme\naquestes imatges que formaran part\nde l'historia de la automoció. Gracies.\nEtiquetes de comentaris: TALLERS BACHILLER-SANT ANDREU- CARRER MALATS-MERCEDES-SAURER-CHEVROLET-SCANIA-VABIS-INTERNACIONAL-WITHE-LATIL-DIAMOND T-DODGE-BROTHERS- BERLIET- BEDFORD-SPA-HENSCHEL-LANCA.\nEl Marcel començá molt jove a revolcarse amb la granota\nper sota els autobusos de Can LLatzer. Aixi es, com es coneixia\na La Vall del Ges, als Autos Verdaguer, a Sant Pere de Torelló.\nAnabe, de professió com torner de fuste,\nel ofici amb mes personas a Sant Pere de Torelló.\nA la torneria comença als tretze anys, pro el desti el va portar\ncap a la mecánica i a la de conductor de\nautobusus, primer servei regular i despres en servei discrecional.\nEls aprenents de mecanic, de les empreses d'autobusos, lo que\nsolien fer era pasarse el dia, escombran i fregant els vehicles,\ndesprés de cada servei. Els serveis eren curts i seguids, solien\nser portar els treballadors de sant Pere a les difents colonies\ntextils, principalment a els Anglesos, Borgonya, al terme\nmunicipal allunyat de Sant Vicens de Torelló.\nEl aprenent adelantat, ja amb una edad de uns 18 anys,\nlo que solia fer era agafar el autobus carregar el personal\ni anar/recollirlos a les diferents fabriques.\nEls dissaptes i diumenges, ja amb els conductors profesionals\nels Autos Verdaguer solien fer excursions a Santuaris, aplecs\nde Sardanes, tot viatjes dins les comarques catalanes.\nEls dos primers vehices que el jove Marcel,va netejar i conduir\neren un Studebaker i un Dodge, tots dos emsamblats a Espanya\nde procedencia norteamericana.\nB-45291. El Studebaker.\nEl petit Marcel, amb la granota en els durs temps\nd'aprenentatge. A la roda dreta el fre de ma.\nUn gros codol tret del riu Ges.\nB-50.936 El Dodge Brothers.\nAquí tenim els dos Autobusus del LLatzer, amb\ndissabte o Diumenge cap el Aplec de Olot,\nal Santuari de la Salud, a banyarse al Cobert\nde Puigcercos, o qualsevol excursió, que en\naquella epoca, sense vehicles particulars era\nuna esperada il-lusiò.\nMes endavant en un taller mecánic de Vic,\nnomenat Can Pou, varen ensamblar sobre\nun chasis de Citröen, un motor Perkins un\ncambi Ribas i un diferencial Timken. Tot\naixo es va portar a Manresa a casa de un dels\nmillors Carrosser que hi hagut a Catalunya.\nCarrosserias Obradors. SA. D'aqui va sortir\nel nou autobús d'Autos Verdaguer. La\nempres ja disposa de un vehicle, adequat per\nfer unes distantcies mes llargues amb un\nmínim de confort que no tenien els seus\nMes endavant, ja entrant de ple dins del mon dels\nserveis discrecionals i treballant per les grans\noperadores, con Ravigo. Autos Verdaguer compra\naquest precios, Pegaso fabricat, per Jorsa a Mataro.\nAquest vehicle tenia la particularitat, que en el\neix posterior muntabe roda sencilla. El Marcel\ndiu que sempre li va anar be, ni may se li va\nculejar. Despotricat per altres conductors.\nPotser es ha de saber conduir.\nAquest autobús, muntabe\nun motor de Pegaso Comet de 125 HP.\nAquest vehicle. Va ser el primer autobús que\nva arribar a Beget, Per Rocabruna.\nDel Pegaso passem a la competencia. Un chassis\nBarreiros, carrossat a Saragossa, per Vanhool a les\nantigues instalación de Nazar, adquirides per\nBarreiros i passades a Central Carrocera.\nJa estem de ple dins els viatges discrecional\nal estranjer,a partir d'ara a mes del anual amb\nels pelegrins a Lourdes. Visitarem tot Europa.\nAquí sota pintat de granete un flamant ACO també\ncarrossat per Vanhool a les instalación de la\nAvenida de Madrid a Saragossa.\nUn altre ACLO de Verdaguer, aquest, conduit per\nel seu company. Josep Garcia, de la Mambla d'Oris.\nA diferent del seu company, aquest era Blanc i blau.\nAl 57 anys, despres de una enfermetat provocada\nper el estrés, en les grans rutes internacionals. La\ngran preocupació del Marcel, per la mercaderia\nque transportaba. Persones. El Marcel decidí plegar.\nPegaso 165 Setra-Seida, ultim vehicle\nconduit per Marcel.\nEl Marcel, com no, organitzan\nper el seu propi conte els viatjes.\nEtiquetes de comentaris: MARCEL SERRA I ROGER-STUDEBAKER-DODGE-PERKINS-CARROCERIAS OBRADORS-MANRESA-AUTOS VERDAGUER-SANT PERE DE TORELLO-LA VALL DEL GES-OSONA-ACO- WANHOLL-BARREIROS AUTOCARES RAVIGO-PEGASO BARAJAS-JORSA.


Pensió de viduïtat i matrimoni pel ritu gitano - Diari de Girona\nPensió de viduïtat i matrimoni pel ritu gitano\neduard rojo torrecilla 28.02.2021 | 22:57\nPensió de viduïtat i matrimoni pel ritu gitano Diari de Girona\nLa sentència núm. 1/2021, de 25 de gener, dictada per la Sala Segona del Tribunal Constitucional, que té un vot discrepant particular molt argumentat al meu parer, desestima el recurs de protecció presentat contra la sentència dictada pel ple de la Sala Social del Suprem Tribunal el 25 de gener de 2018, que també va comptar amb el vot particular discrepant de dos magistrades. Al meu entendre, ens trobem davant d'una nova oportunitat perduda d'abordar la discriminació múltiple o interseccional pel que fa al que pot passar per sexe o gènere, juntament amb altres causes de discriminació prohibides pel sistema legal.\nEl litigi es refereix a la denegació de la pensió de viduïtat per part de l'Institut Nacional de la Seguretat Social de l'ara recurrent en empara, ja que no s'ha complert un dels requisits exigits per la Llei general de la seguretat social. El litigi, des de la perspectiva doctrinal, és especialment interessant ja que està en joc l'existència d'una possible discriminació racial (contra la població gitana) i també d'una possible discriminació indirecta per afectar especialment aquesta població. I també, per demostrar que tant en aquesta sentència com en la del Tribunal Suprem, i en una anterior del Tribunal Europeu de Drets Humans del 8 de desembre de 2009, el cas Muñoz Díaz v. Espanya, que va estimar el recurs presentat contra la Sentència del TC núm. 69/2007, de 16 d'abril, en què es va tractar un assumpte similar al que s'ha resolt ara, es va perdre l'oportunitat d'analitzar el litigi des de la perspectiva d'una possible discriminació múltiple o interseccional per raça i gènere.\nLa jutgessa Alicia Pellón ha definit la discriminació múltiple o interseccional en un article en què analitza críticament la sentència del TEDH, com la que es produeix «en tots aquells casos en què diversos factors de discriminació actuen simultàniament, produint específicament un determinat tipus d'exclusió. (com el que va patir una dona gitana, pertanyent a un determinat grup ètnic en combinació amb la seva condició de dona). La simultaneïtat en l'acció dels factors que alimenten la discriminació «no és l'únic requisit que es requereix per interpretar correctament el fenomen que estudiem», assenyala la magistrada, ja que «també és necessari que, a causa d'aquesta acció conjunta, hi hagi una conseqüència concreta i específica que, tot i derivar-se de la conjunció dels dos factors, és pròpia i fins i tot diferent, de la qual es podria haver produït, per tenir-los en compte per separat». La importància de la qüestió tractada augmenta al meu entendre des de l'àmbit polític, amb les seves possibles repercussions indubtables sobre el legal, havent-se adoptat recentment dues propostes no legislatives, a la reunió del 14 de desembre de 2020 de la Comissió de Drets Socials i Polítiques Integrals de la Discapacitat del Congrés dels Diputats, relatives a la població gitana que demanen la seva protecció, entre altres mesures, en les àrees d'ocupació i protecció social.\nNo hi ha discriminació directa contra la població gitana per al TC perquè la unió celebrada segons els seus costums i usos no és reconeguda com «una de les formes vàlides de contraure matrimoni amb efectes de validesa civil», ja que no s'ha reconegut com a tal pel legislador en la regulació legal sobre matrimoni. La Sala confirma la tesi de la sentència del Tribunal Suprem sobre la inexistència de discriminació directa pel diferent tracte que rep per la unió de convivència no formalitzada respecte de la que ha complert els requisits legals, ja que no existeix a la Constitució, segons la interpretació feta pel TC de l'art. 14, la protecció de la «discriminació per indiferència», en la mesura que el text constitucional no consagra el dret a la desigualtat de tracte «perquè no hi ha cap dret subjectiu a un tracte educatiu desigual». El TC tampoc considera que hi hagi discriminació indirecta. Al meu entendre, és el contingut més controvertit de la sentència, ja que es basa en un enfocament formalista, d'una banda, adjunt a la lletra de la norma i, de l'altra, a la seva pròpia manifestació sobre l'impacte de la norma en el grup ètnic gitano, que és precisament aquell sobre el qual es manifesten diferents criteris legals mitjançant els vots particulars i es basen en la realitat social en què opera.\nAl meu entendre, cap de les sentències referenciades tracta la discriminació múltiple o interseccional raça/gènere que hauria conduït, si s'apreciava, a sentències judicials que haurien continuat estimant el recurs però amb un argument i una justificació diferents, en el cas de TEDH, i l'estimació del recurs de cassació d'unificació de doctrina per part del TS i del recurs d'empara pel TC.\nEs podria haver utilitzat el concepte de discriminació múltiple en aquesta sentència del TEDH i també en les sentències TS i TC més recents? Sí, era factible en funció de les possibilitats que ofereix l'art. 14 de la Convenció Europea de Drets Humans, i aquesta va ser la tesi defensada, amb raó al meu parer, pel magistrat Fernando Lousada, que va qualificar la sentència del TEDH com una «oportunitat perduda», en entendre que els tribunals espanyols que ja coneixien el cas havien conclòs que «no havia estat discriminada (la recurrent) per raó de sexe o raça, sinó que analitzaven per separat ambdues causes de discriminació».\nI el podria utilitzar el Tribunal de Justícia de la Unió Europea? A partir de la redacció de l'art. 8 del Tractat de Funcionament de la Unió Europea, que estableix el principi de transversalitat de la igualtat de tracte i d'oportunitats entre dones i homes, Fernando Lousada conclou, també amb raó, al meu parer, que «s'ha de protegir judicialment la discriminació interseccional sense necessitat d'intervenció legislativa per tal de reconèixer la protecció al col·lectiu de dones multidiscriminat», ja que una solució en sentit contrari seria admetre que les directrius sobre la raça i altres discriminacions «es poden aplicar sense tenir en compte l'objectiu d'assolir la igualtat de gènere».\nConcloc aquestes notes. L'explicació que he dut a terme és vàlida, des d'una perspectiva crítica, per a les sentències del TC i del TS, en què no s'ha abordat la qüestió de la discriminació múltiple o interseccional, i sens dubte va ser una nova oportunitat per tornar-la a revisar. Una nova oportunitat perduda.


ELS RECOMANATS DE LA MULASSA: de juliol 2013\nPublicat per La Mulassa a 11:37 Cap comentari:\nSeguint la dinàmica del mes passat ens trobem amb Inferno de Dan Brown en les primeres posicions dels llibres més venuts. Així doncs, tenim l'edició de Planeta en castellà al primer lloc, i en el tercer, Empúries en català.\nSeguim amb les aventures de Robert Langdon, que aquest cop es troba fugint per Florència amb la Sienna Brooks. En Langdon no triga en adonar-se que porta a sobre uns codis preocupants creats per un científic excepcional. Un geni amb una obsessió per la fi del món que només és comparable a la seva passió pel càntic de l'Infern del poema èpic La Divina Comèdia.\nEn una cursa contra rellotge pels indrets emblemàtics de Florència, en Langdon i la Sienna descobreixen una xarxa de passatges ocults i secrets antics, com també un nou i aterrador paradigma científic que s'utilitzarà per millorar la qualitat de vida a la Terra o per destruir-la.\nEn segon lloc trobem la tercera part de la trilogia eròtica Crossfire de la Sylvia Day: Atada a ti (Ed. Espasa-Calpe). L'Eva i en Gideon han de fer front als fantasmes del passat i acceptar les conseqüències dels seus desitjos més íntims. Arriba l'esperada continuació de No te escondo nada i Reflejada en ti.\nEn quarta posició trobem l'últim llibre de la vilanovina Mercè Foradada: La Casa Verda (Ed. Saldonar). Una casa vella arran del mar és el testimoni de la transformació d'un barri de pescadors, dels canvis en la vida i els costums dels homes i les dones que hi han passat, del naixement, l'evolució i el declivi de les tres generacions de la família que la van habitar, explicats en primera persona per la casa mateixa.\nI acabem amb Reir al viento de Sandra Barneda (Ed. Suma de Letras). Álex, una escriptora de llibres d'auto-ajuda que necessita ajudar-se a sí mateixa, decideix fer un viatge al cor de Bali. En el camí, coneixerà a una mestra espiritual, a dos germanes molt diferents i a una enigmàtica pintora de deesses. I es toparà amb la sorpresa d'un assassinat.\nPublicat per La Mulassa a 11:02 Cap comentari:


Sanofi aposta pel programa Design Health Barcelona | Biocat\nHome > Actualitat > Notícies > Sanofi aposta pel programa Design Health Barcelona\nSanofi aposta pel programa Design Health Barcelona\nLa farmacèutica francesa, amb filial a Barcelona, col·laborarà amb Biocat per impulsar projectes d'emprenedoria centrats en la innovació hospitalària.\nSanofi, una de les companyies líders mundials de la indústria farmacèutica amb filial a Barcelona, s'ha unit com a Corporate Partner al programa Design Health Barcelona (d·HEALTH) de Biocat i col·laborarà activament amb aquesta incubadora de talent que s'ha presentat recentment per impulsar projectes d'emprenedoria centrats en la innovació hospitalària.\n"Estem molt orgullosos que una companyia com Sanofi hagi decidit unir-se a nosaltres i contribuir a dinamitzar l'ecosistema de la salut i les ciències de la vida català a través de la innovació" assenyala la Dra. Montserrat Vendrell, directora general de Biocat. "Esperem sigui el primer de diversos suports empresarials al programa, ja que estem en converses amb altres empreses interessades i amb entitats bancàries perquè ofereixin facilitats financeres als alumnes", conclou Vendrell.\nCarme Miquel, directora d'Estratègia, Desenvolupament de Negoci i Suport Comercial de Sanofi ha declarat que "unir-nos a Biocat a través del programa Design Health Barcelona ens enorgulleix i ens motiva, ja que es tracta d'un soci de gran valor estratègic per a nosaltres". La innovació és un pilar clau per a Sanofi "en totes les àrees de la nostra organització, per això confiem que aquest projecte ens empenyi a ser encara més pioners en la recerca de noves solucions que aportin valor als pacients".\nd·HEALTH Barcelona és una iniciativa formativa pionera per a l'impuls de la innovació, en què necessitats reals de l'entorn hospitalari es convertiran en la base de noves tecnologies per millorar la qualitat de l'atenció als pacients. Inspirat en els prestigiosos programes Stanford Biodesign Fellowship i FutureMed (Singularity University), d·HEALTH Barcelona és el programa insígnia de Moebio, la nova aposta de Biocat per desenvolupar el talent emprenedor en el sector de la salut i les ciències de la vida.\nEl programa tanca les inscripcions aquest mes de juny i començarà a impartir-se al setembre. Està dirigit a postgraduats amb estudis de medicina, biociències, enginyeria, economia o disseny que busquin un canvi professional o un impuls a les seves carreres a través del emprenedoria en el sector de la salut.\nEn les properes setmanes, Biocat participarà i explicarà les característiques del procés d'innovació en biodisseny i del programa d·HEALTH Barcelona a la Barcelona Design Week, el Fòrum Impulsa i el MIHealth Forum, entre altres esdeveniments públics que es poden consultar a l'agenda d'aquest web.\nNota de premsa (30/5/2013)\nCol·laboradors: Corporate partners:\nLa seu de Sanofi Espanya a l'edifici Diagonal Mar a Barcelona.


Top Manta: cap persona és il·legal, Premi Josep M. Piñol 2021 a la innovació - Acció Solidària Contra l'atur / ASCA\nAquest any ha rebut el Premi al foment de l’ocupació Josep M. Piñol 2021 a la innovació, Top Manta: cap persona és il·legal. El projecte s’articula des de la Cooperativa popular de venedors ambulants de Barcelona i brinda oportunitats de desenvolupament professional al col·lectiu manter de Barcelona i a persones en risc d’exclusió, acompanyant-los mentre realitzen els seus tràmits per regularitzar la seva situació migratòria.\nEl 2015 es va crear el Sindicat Popular de Venedors Ambulants de Barcelona com a forma comuna de suport davant les complicades situacions de la venda ambulant. A més, crear aquest sindicat va ser una forma de lluita i defensa davant el racisme institucional, la persecució i la criminalització de la feina de venedor ambulant. Amb l’agrupació del col·lectiu es vol demostrar les capacitats d’aquestes persones que volen treballar de forma legal per contribuir a l’economia del seu districte, Ciutat Vella, i a la de la ciutat, Barcelona. Dos anys després, en 2017 es transformen en una associació sense ànim de lucre i inicien el disseny i la venda de la roba pròpia i peces de moda, sota la marca Top Manta amb la intenció de millorar les condicions de vida de forma col·lectiva i deixar de vendre productes de marques que exploten als seus treballadors. Un exemple són les seves bambes, fetes en Europa, reactivant la producció de petits tallers a Alacant i Portugal.\nEnguany han posat en funcionament la Cooperativa Popular de Vendedores Ambulantes de Barcelona, SCCL., un projecte comercial amb la finalitat de crear més i millors lloc de treball per al col·lectiu manter i llocs de treball per a totes els manters de Barcelona amb la capacitat de mantenir-los en el temps. En l’actualitat tenen un projecte per fabricar ells mateixos les teles i tintes a partir de residus orgànics i plàstics, per abaixar els costos de la matèria prima i que la roba ecològica i sostenible sigui per a tots.\nDes de Top Manta fan la feina de serigrafiar i estampar de samarretes i dessuadores, el disseny, la confecció i la producció de roba urbana i atemporal, la venda aquestes peces de roba, els complement, accessoris i les bambes a la botiga física del Raval i a la botiga online. A més, participen a diverses activitats: formacions, xerrades, estudis i investigacions acadèmiques, tallers, entre d’altres.\nFins ara han aconseguit crear 9 llocs de treball entre l’Associació i la Cooperativa i esperen crear més i millores llocs per treure els col·lectius més marginats del carrer; ajudar els més de 400 manters que viuen a Barcelona a regularitzar la seva situació i si es pot, treballar de forma digna i legal.\n“La marca de roba, Top Manta, és una marca que transforma el pejoratiu (top manta) i el dignifica, és una marca humana, solidària i popular, és una marca subversiva davant les grans empreses, és una marca que denuncia el racisme, la persecució i el càstig que viu el col·lectiu. Amb la marca Top Manta, esperen que la societat ens vegi com el que som: gent de pau, persones lluitadores, treballadores, amb oficis i amb el desig de treballar sense ser diàriament assetjats per la policia.” “El nostre, també es un projecte col·laboratiu on tot aquell que vulgui crear una societat millor serà benvingut.” Des del Col·lectiu Top Manta.


Montmajor capgira la seva festa major amb més música i actes per a tots els públics | NacióBerguedà\nMontmajor capgira la seva festa major amb més música i actes per a tots els públics\nper NacióBerguedà , 28 d'agost de 2019 a les 10:47 |\nVista aèria de Montmajor. | Aj.Montmajor\nEl gruix d'actes de la seva Festa Major tindrà lloc a partir de divendres, però Montmajor ha donat ja el tret de sortida al programa d'activitats de la celebració. Enguany, l'Ajuntament de Montmajor pretén reforçar la cita amb propostes per a tots els gustos i edats. Amb el lema "Montmajor capgira la festa major", s'han previst actes de tot tipus, des de concerts per a joves, sopars populars, teatre, l'actuació dels castellers de Berga, animació infantil, sense oblidar els actes més tradicionals. Tot plegat, fins el pròxim 2 de setembre.\nAquest dimecres hi haurà una masterclass de zumba amb Maria Ortega, a partir de dos quarts de 8 del vespre, a la piscina municipal. Tot seguit, a les 9, es disputarà el torneig de futbol sala que ja va encetar-se dilluns a la pista poliesportiva.\nDijous hi haurà country amb els Granger's del Berguedà, a la plaça del Mercat, a dos quarts de 8 del vespre; i teatre amb l'obra "El trampós entrampat" al Local del Comú, a les 10 de la nit. El preu de l'entrada serà de 5 euros i anirà a benefici de l'Associació de la Gent Gran Parròquies de Montmajor. A la mitja part, es farà l'entrega de trofeus del torneig de futbol sala.\nFinalment, divendres el programa agafa força a dos quarts de 8 del vespre amb l'assaig dels Castellers de Berga, a la plaça del Mercat. Tot seguit hi haurà el sopar a la fresca, a les 9; i la Nit Jove! amb la Kiwi Tropical Band, els Krit Oprimit i PD Summit, a partir de dos quarts de 12 de la nit a la plaça del Mercat.\nDissabte, les activitats començaran de bon matí amb cursa d'orientació familiar a dos quarts de 10 del matí, zumba amb l'Eve i festa de l'escuma infantil, a la plaça del Mercat, a dos quarts de 12 del migdia. I a la tarda, hi haurà concurs de botifarra, a les 4; berenar pels menuts amb coca i xocolata, a dos quarts de 6; i l'espectacle infantil amb "Tot és Possible " de Improviso's Krusty Show, a les 6. Un dels actes estrella serà el sopar Hawaià, últim sopar de temporada de la piscina de Montmajor, i les Havaneres amb Cavall Bernat i cremat de rom. El concert començarà a les 10 de la nit, i a partir de mitjana, també hi haurà una quina i música ambient a la piscina.\nEls actes tradicionals es concentraran diumenge amb missa a l'església de Sant Sadurní de Montmajor, amb cant coral i concert a càrrec del Cor Arrels de Montmajor, al migdia. Seguidament, hi haurà vermut popular i actuació dels Castellers de Berga. A la tarda, es jugarà un triangular de futbol entre el Montmajor, l'Olvan i el Berga B, i tornarà a haver-hi inflables pels infants.\nLa ballada de gegants i nans del Comú de Montmajor es farà a partir de les 7 de la tarda, i hi haurà ball de tarda-nit amb el grup Xàkara, a les 8.\nL'últim dia de festa major serà dilluns 2 amb la cursa d'obstacles per a totes les edats L'Esquella!, a partir de les 10 del matí al Camp del Sastre; inflables durant tota la tarda; i, per acabar, ball de tarda-vespre amb Cafè Trio i botifarrada popular. La celebració finalitzarà amb l'entrega del Premi del Concurs d'Instagram amb la temàtica de la Festa Major de Montmajor que s'ha posat en marxa aquesta setmana. Hi pot participar tothom amb el hashtag #FMMontmajor2019.\nConsulta aquí els horaris del programa d'actes de la Festa Major de 2019.\nAgenda, Fires i festes, Festa Major de Montmajor, Montmajor


avís legal - Begudes de la Terra\nLa pàgina web begudesdelaterra.cat té com a objecte facilitar al públic en general els productes que s'hi venen.\nL'accés a la web begudesdelaterra.cat és responsabilitat exclusiva dels usuaris, i suposa acceptar i conèixer l'avís legal, la política de cookies i la política de privacitat.\nL'establiment de l'enllaç amb una altra pàgina web no suposarà cap tipus d'acord, contracte, patrocini ni recomanació per part de “Jàssera”.\n“Jàssera” no es responsabilitza de cap manera ni garanteix la claredat, exactitud, fiabilitat, correcció o moralitat de continguts o serveis que l'establiment de l'enllaç amb una altra pàgina web pugui oferir. L'usuari assumeix sota la seva exclusiva responsabilitat les conseqüències, danys o accions que poguessin derivar-se de l'accés a la pàgina de l'enllaç.


Setmana Santa 2009 | wikiNoticia\ndimarts, 4 de novembre de 2008 09:32\nEnguany a diferència de l'anterior en que el mes de febrer va ser de traspàs i la Setmana Santa es va avançar al mes de març, podem veure com aquestes festes tornen a caure l'any 2009 al mes d'Abril. El fet que la Setmana Santa no caigui sempre en el mateix període és deu al fet que l'Església es regeix pel calendari llunar que és el qual utilitzen els jueus perquè d'aquesta manera la mort de Jesús sigui sempre el mateix dia tenint en compte el mencionat calendari llunar. Concretament la Setmana Santa del 2009 abarcarà des del dia 5 d'abril fins al 12 d'abril.\n25 de febrer és el dimecres de cendra.\n1 de març és Diumenge de Quaresma.\n5 d'abril correspon al Diumenge de Rams.\n9 d'abril és Dijous Sant.\n10 d'abril és Divendres Sant.\n12 d'abril és Diumenge de Pasqua.\n13 d'abril és dilluns de Pasqua\n31 de maig Diumenge de Pentecostes.\n14 de juny Diumenge de Corpus Christi.\nescrit per l'avi joan, abril 02, 2009\nFa estona que busco algún acte tradicional, relacionat amb la Setmana Santa a Barcelona, i ès estrany... no en trobo cap... Ja sé que ara no es porten les precesons... ni les visites a llocs sagrats... Peró m'estranya que no hi hagi cap societat o cap agrupació que mantingui "el caliu" d'aquesta celebració. Agrairia qualsevol informació. Mercès.!\nDarrera actualització de dijous, 11 de desembre de 2008 18:11


tir | enciclopèdia.cat\nEl tir als Països Catalans\nTir al plat . Camp de tir de skeet , màquina llançaplats i blanc\nEsport consistent a encertar, destruir o abatre uns blancs, fixos o mòbils, mitjançant armes de foc, de precisió o de pressió.\nSegons l’arma emprada, cal distingir el tir al blanc (silueta i precisió), el tir al vol (plat i colom) i el tir amb arc. Les competicions de tir admeses als Jocs Olímpics són el tir de velocitat amb pistola (60 trets en dues sèries a 25m; el blanc són unes siluetes d’1,60 m d’altura per 45 centímetres d’amplada, dividits en deu zones concèntriques), el tir amb pistola lliure (60 trets a 50 m sobre blancs quadrats amb 10 cercles concèntrics a partir de 5 centímetres), el tir amb carrabina amb blanc mòbil (60 trets a 50 m amb blanc mòbil exposat durant 5 segons i 2 segons i mig), el tir amb carrabina de calibre petit , el tir en tres posicions (dret, agenollat i ajagut, a 50 metres amb 40 trets en cadascuna de les posicions), el de fossa olímpica o Trap (al plat, a 75 metres, sobre 200 plats), skeet (a 200 plats en dues sèries de 75 i una de 50) i amb carrabina ajagut , a 60 metres. La perfecció tècnica en les armes, una acurada preparació i un extraordinari equilibri psíquic són elements molt importants en el tir. Les categories són establertes pel pes i el calibre de les armes. En molts països hi ha una federació d’armes de caça. En el tir amb arc s’ha d’encertar un blanc rodó de 122 centímetres de diàmetre, dividit en 5 zones concèntriques de colors diferents, amb sagetes llançades mitjançant un arc, des de distàncies de 90, 70, 50 i 30m per als homes i de 70, 60, 50 i 30m per a les dones. Cada arquer ha de disparar tres sagetes en el temps màxim de dos minuts i mig, i abans de 20 segons l’arquer següent ha de començar la seva intervenció. La puntuació s’efectua sobre la base dels blancs aconseguits. Condició física, equilibri, punteria i tremp són les qualitats necessàries per als participants. Alguns concursos poden ésser disputats des de diverses posicions: drets, agenollats o des de terra. El tir al vol , practicat amb escopetes de caça sobre objectes mòbils a l’aire, comprèn el tir al plat , en el qual els competidors han d’encertar un disc llançat per una màquina especial que el projecta sempre en diferents direccions per tal de dificultar la punteria, i el tir al colom , en el qual el blanc és un colom o un altre ocell. Els coloms, tancats en unes caixes, són alliberats pel tirador mitjançant un mecanisme automàtic. El tir al vol pot ésser practicat individualment o per equips, a una distància fixa de 27 m o a distàncies que poden oscil·lar entre els 20 i 30 m.\nAls països Catalans les modalitats de tir més practicades són el tir amb arc, al blanc, al colom i al plat. El tir amb arc, practicat inicialment per grups excursionistes, s’institucionalitzà a través de l’Associació Excursionista d’Etnografia i Folklore (1947), de la qual sorgí el Club d’Arquers de Catalunya (1948). L’any següent fou creada la Federació Catalana de Tir amb Arc, presidida per Eugeni Sants Chavala i Ibort. El primer campionat de Catalunya fou celebrat a Barcelona (1950), així com el segon de l’Estat espanyol (1951), guanyat per Enric Tarragó. Entre els tiradors femenins es destacà Dolors Guasch, campiona d’Espanya els anys 1953, 1954, 1956, 1958 i 1959. Altres clubs catalans destacats són el Club d’Arquers Sabadell (1950), el Club Esportiu Essa, de Barcelona (1950), i la secció de tir amb arc del Centre d’Esports Manresà, creada el 1951. Hi ha federacions de tir amb arc també a València i Alacant. El tir al blanc, practicat des de la darreria del s XIX, organitzà campionats de l’Estat espanyol des de l’any 1900. El de 1905 se celebrà a Alacant i fou el primer dels Països Catalans. Hi ha representacions de l’organisme estatal espanyol a Alcoi, Alacant, Barcelona, Palma, Tarragona, Terrassa (una de les més destacades, fundada el 1944), Sabadell i València. Pel que fa al tir al colom, la primera societat dedicada a aquest esport fou la de Barcelona (1902), les instal·lacions de la qual, a Montjuïc, són considerades entre les millors d’Europa. També hi ha societats destacades al País Valencià (València, Alacant, Elx, Mutxamel i Alcoi) i a Palma. S'han destacat com a tiradors Josep Maria de Caralt i Borrell, segon comte de Caralt (que fou president de la federació espanyola), i Josep Maria Albors i Borràs, a València, entre altres. El tir al plat, practicat ja abans de la Guerra Civil de 1936-39, assolí un auge important a partir del 1950. S'ha destacat la Societat de Tir al Plat de Girona, fundada el 1952. Des del 1953 fins al 1957 se celebrà anualment el campionat Barcelona-París, un any a cada ciutat. El 1953 se celebraren a Barcelona els campionats d’Europa de tir al plat. S'han destacat els tiradors Ramon Mascort, Jordi Serrahima i Antoni Tintoré, entre altres. La federació catalana d’aquest esport inclou els clubs de les Illes; la de València no inclou la província d’Alacant, vinculada a la federació murciana.\nRSR / AMV


FESTA DE LA PRIMAVERA 2013! 20/05/2013 Un any més ens hem reunit tots i totes en la gran festa de La Comarcal. Durant tota la setmana va semblar que l’oratge anava a desfer-nos la festa, però res no va poder parar-la! Pares, mestres, alumnes, ex-alumnes, ONGs, músics… allò va ser tota una autèntica celebració d’amistat, compromís, alegria… felicitat. La festa va començar amb els raconets dels pares i mares i va continuar amb el ball de la cançó de La Comarcal i la gran mascletà. Després gaudirem d’un bon dinar de germanor a la pineda i seguirem amb un fabulós concert amb “Marcel, el marcià a la Mediterrània”, que ens portaren un fum de cançons per ballar i rebaixar el dinar. Tampoc no hem d’oblidar l’actuació d’Iraila, tota una artista!!! I així, i amb un cel radiant, acomiadàrem un any més aquesta gran festa nostra, la festa de La Comarcal, la nostra escola, eixa que porta 40 anys enamorant-nos.\nArxivat a General TALLER V.A.ESTELLÉS. 3r i 4t ESO 17/05/2013 L’alumnat del segon cicle d’ESO ha confeccionat un murall gegant plasmant la seua imatge i recollint alguns dels seus versos més significatius i coneguts. El resultat final el podreu veure demà al Hall de l’edifici de Primària durant la Festa de la Primavera.\nArxivat a General, Secundaria II Mini-olimpiada La Comarcal Secundària 17/05/2013 Per segon any consecutiu, l’alumnat de Secundària ha realitzat la seua particular mini-olimpiada al poliesportiu de Picassent. L’alumnat dels tots els cursos va gaudir d’una jornada esportiva on la companyia i el treball en equip jugaren un paper fonamental. Amb activitats dirigides per distints monitors especialitzats practicàrem spinning, aquagym, GAP i també jugàrem amb un joc nou que ens va encantar, el Kubb. Per la vesprada, com no podia faltar, tots junts férem un partidet de Colpbol abans de tornar a casa i descansar.\nArxivat a General, Secundaria TALLER de TEATRE. 2n ESO 17/05/2013 El nostre company de 4t d’E.S.O Miguel Torrecilla, membre de la comanyia de teatre El Micalet, ens ha preparat un taller sobre tècniques d’improvisació teatral. Férem exercisis de projecció de veu, expressàrem els nostres sentiments mitjançant la mímica i també tinguerem jocs de rol interpretant diferents personatges. Va estar una activitat molt divertida i enriquidora on deixàrem volar la nostra imaginació.\nArxivat a General, Secundaria Una esperada col.laboració! 17/05/2013 Aquest matí ens hem juntat els amics i amigues d’Infantil amb els de Primària per treballar plegats! Volíem confeccionar unes manualitats ben boniques al voltant del nostre amic Vicent Andrés Estellés: la seua màquina d’escriure, les seues ulleres, els seus llibres… i gràcies al treball conjunt el resultat ha sigut genial! Un treball ben fet i una experiència molt enriquidora que esperem repetir. Ací ho podeu vore… Arxivat a General CONCERT DE LA CORAL A L’AUMA DE PICASSENT 17/05/2013 Anit tinguérem una vesprada molt especial amb el concert dels xiquets i xiquetes de la coral de La Nostra Escola. L’escenari de l’AUMA de Picassent es va omplir de bat a bat amb familiars i membres de l’escola per gaudir d’aquest acte dins dels que venim celebrant per commemorar els 40 anys d’aquesta Escola que ens enamora.\nArxivat a General CONCERT DE BERTOMEU A INFANTIL 17/05/2013 Per a concloure ben bé la Setmana Cultural, a Infantil hem gaudit d’un concert molt especial de Bertomeu. Amb ell hem cantat algunes de les cançons del seu disc 7 d’Estellés i també hem ballat la cançó, que tant ens agrada, 40 anys d’una Escola que enamora. Moltes gràcies Albert!!\nArxivat a General, Infantil DAVID I MÓNICA HAN ANAT DE COLLITA 17/05/2013 Ahir els nostres amics David i Mónica, de la classe dels Elefants, ens varen sorprendre amb una caixa plena d’albercocs que ells mateixa varen collir. Estaven requetebons. Però quina collita més bona!!!\nArxivat a General, Infantil Fem laboratori amb alumnes d’Holanda! 17/05/2013 De nou hem compartit amb els i les nostres companyes holandeses una activitat de laboratori. En ella hem pogut veure entre altres els fluïds no newtonians, els efectes de la tensió superficial, reaccions àcid-base i l’osmosi de l’ou, etc. Una experiència que de segur no ha deixat indiferent a ningú.\nArxivat a General, Secundaria ALCALDES I ALCALDESSES PER UN DIA!!! 16/05/2013 Avui, els xiquets i xiquetes de 3r A i 3r B, hem visitat l’Ajuntament de Benetússer gràcies a la col·laboració d’Òscar, el tio de Sara i Arnau, que ens ha mostrat de prop com funciona una institució tan important per a les nostres ciutats i pobles. Fins i tot, hem comprovat com funciona tot asseguts en els seients de l’alcaldessa i els regidors. A més a més, Laura, la senyora alcaldessa de Benetússer, ens ha mostrat el seu despatx i ens ha mostrat una rèplica de la torxa olímpica que va passar pel poble quan les Olimpíades de Barcelona a 1992!!! Ha sigut genial i des d’ací li donen les gràcies a tot el personal que ens ha acompanyat en la visita. Arxivat a General « Previous Entries\nCategories\tGeneral (1652)\nArxius\tMay 2013 (38)


Torna el triatló a la platja del Puçol: 900 participants al llarg del 15 de maig\nOrganitzades pel club Tripuçol, amb la col·laboració de l'Ajuntament, el dissabte 15 de maig hi ha dos cites amb el Mediterrani, els carrers de la platja i el passeig marítim com a escenaris: al matí, tres proves valedores per al Campionat d'Espanya; a la vesprada, els tornejos escolars, de caràcter provincial, reservats per als més xicotets. Cada prova està limitada a 150 participants, per la qual cosa la jornada comptarà amb 900 triatletes.\n«Després de la primera prova de triatló d'esta temporada, celebrada a Bétera el primer cap de setmana de maig, la de Puçol serà un pas més en la recuperació de la normalitat en les competicions esportives», explica Carlos Boví, representant de Tripuçol. «A més, és especialment important la competició matinal de juvenils, cadets i infantils, perquè és de caràcter autonòmic i puntua per al Campionat d'Espanya que se celebra a Pontevedra enguany».\nUn pas més en la recuperació de la normalitat esportiva perquè, a més, Puçol serà la primera ocasió en què s'abandona el format rollingstart, amb eixida individual, utilitzat en els últims mesos per la pandèmia i es torna a la carrera tradicional: els 150 triatletes inicien la prova alhora… encara que la natació prompte establix distàncies que fins i tot s'augmenten en les carreres amb bici i a peu.\n«Sí, eixa és la gran notícia: els corredors acudiran amb màscara fins a la línia d'eixida, ací li la podran llevar i a nadar, pedalar i córrer. Per a evitar qualsevol problema, la zona d'eixida i meta està barrada i sense accés de públic… encara que els espectadors poden veure la prova des de l'arena, els espigons, el passeig marítim o en qualsevol carrer de la platja: és un recorregut molt ampli i és molt fàcil estar allunyats de la resta d'assistents», apunta Carlos.\nEn l'àmbit organitzatiu, Tripuçol ha recordat als participants menors d'edat que l'ideal és que només vengen amb un acompanyant, encara que en estar separades les competicions escolars, que són a la vesprada, no s'esperen aglomeracions en cap moment. En la competició vespertina, de caràcter provincial i també amb tres proves —natació, ciclisme i atletisme—, participen els triatletes de les categories aleví, benjamí i multiesport.\nAmb esta 14a edició del Triatló de Puçol, que comença a les 9 del matí en la plaça Rosa dels Vents de la platja, Tripuçol recupera no sols la seua normalitat en l'àmbit competitiu sinó també bona part del seu empenyiment com a escola, perquè l'inici de la temporada ha estat marcat per l'absència de bona part de l'alumnat per les mesures de seguretat derivades de la COVID-19.\nCom recorda Carlos: «l'inici del curs hem comptat amb menys xiquetes i xiquets, però a l'abril ja ha començat a moure's el personal i 40 alumnes ja estan competint. És un número important, encara que en total tenim 115 menors d'edat que, en cursos normals, entrenen i competixen cada setmana».\nUna escola important a la qual cal sumar els joves, els adults i els veterans, amb els quals Tripuçol supera en l'actualitat els 200 components.


Natura i cultura, dits que es toquen | El Pou\nper Joaquim Noguero, 14 d'octubre de 2021 a les 10:06 |\nEl cartell del carrer ho desdibuixa, quan planteja la imatge verticalment. Però la primera obra d’aquesta exposició de l’artista i professor Josep Morral, destacada com queda al costat del títol i de la presentació, planteja al visitant un eco força clar, si se la mira horitzontalment, tal com està concebuda. «No et recorda alguna cosa?», em pregunta l’artista amb un somriure murri i la mirada juganera. I sí, ja veig què vol dir, la imatge sembla prou clara. M’hi arrisco: «Els dits que es toquen, el de Déu i el d’Adam, enmig del fresc de la Creació de Michelangelo, dalt la volta de la Capella Sixtina del Vaticà». El seu gest i la cara que se li il·lumina proven no sols que l’he endevinada, sinó la satisfacció de l’artista quan sap reeixida la peça, que així fa sentit ple, que així proporciona el fil conductor a tot el que segueix, multiplicat en les altres obres del vestíbul i, de seguida, en les de més gran format de la sala principal del Centre Cultural el Casino.\nL’escena central del fresc de Michelangelo planteja l’episodi del Gènesi en què Déu crea Adam a imatge i semblança seva, quan no sols li dona el primer alè de vida, sinó, sobretot, el dota d’aquesta mena d’esperit (sant o no) que ens anima de més a més, en diguem ànima o com sigui. Igual que aquí entre l’arrel vegetal i els fils de pintura acrílica, quan el creador toca la criatura sembla que hi passi el corrent. L’escena és prou coneguda. Ha estat reproduïda a gratcient per munts d’artistes i publicistes. Per exemple, amb les mans de l’alienígena i del nen en el cartell del film E.T. (1982), del director nord-americà Steven Spielberg. O de fa poc, en plena pandèmia, en recordo dues mans amb guants de sanitari. Tot plegat dona força a la imatge mig escultòrica de Josep Morral (l’arrel real és tridimensional), se n’identifiqui o no el ressò primer. La multiplicitat d’aquests ecos contribueix a universalitzar i fer familiar la composició equilibrada entre tots dos components de la imatge fixada per l’artista, per dissemblants que semblin d’entrada. El contacte entre els dos elements s’imposa de forma natural a qui en valora la suma, per molt que la realitat (la materialitat) dels components esquivi aquí cap mena de realisme o (gairebé) d’esquitx de figuració. Quan l’artista és conscient del doble diàleg a què es deu en tot moment (la mirada a la tradició, els ulls de l’espectador contemporani) guanya molts números per omplir d’esperit propi la peça.\nAquest és el cas, amb personalitat original, però no solitària ni aïllada. A Ser arbre Morral reflexiona de forma panteista sobre la natura com a mare Creadora, però també de l’artista com a petit Déu que la imita i prova de recrear-ne les formes. I ho fa amb aquella gamma cromàtica tan seva que ja li coneixem de les pintures i els dibuixos anteriors: els seus verds d’estany il·luminat, els seus blaus transparents de cel en ple migdia, el vermell de la sang que corre, del rovell del ferro i de les fulles de tardor com a marca del temps que passa. Ho fa amb el llapis del dibuixant que el pintor no ha deixat mai de banda: el grafit és un element natural, una vena mineral sorgida de les entranyes del terra. Ho fa també amb la transdisciplinarietat (fotografia, manipulació digital, acrílics, llapis negres i de colors...), tan pròpia alhora dels col·lectius de què ha format part com a artista (Quaderns de Taller, però igualment Faig Arts, amb qui comparteix la metàfora de la capçada que vola lluny, només si les arreles s’enfonsen i traven relacions prou riques amb l’entorn). I ho fa, i viu, amb l’actitud d’observador i recol·lector de mostres –sempre respectuós amb l’entorn– tan propi del naturalista de camp que havia volgut ser de petit. Ser artista gran també és saber retrobar-se amb aquell nen, regalant-li allò après pel camí: tot allò que aquell noi no tenia i l’hauria fet somiar més encara.\nL’exposició Ser arbre traspua la serenitat madura de Josep Morral, el silenci del bosc al costat del dels paisatges japonesos que li agradaven de jovenet, la naturalesa zen i del Tao, les boires callades dels impressionistes i les taques cromàtiques de Joaquim Mir i de l’admirat amic Pere Porquet. Amb les banderoles penjades al mig de la sala, la mostra recorda al visitant la textura de la casa japonesa tradicional i dels jardins ordenats que l’envoltaven. Li comunica la mateixa pau. És cova (refugi) i cove (cistell de troballes, rebost). Ser arbre és l’herbari inventat d’un passejant imaginatiu i sense fronteres, amb ganes de mirar i de veure... De beure de l’entorn sencer. Natural o no, però canviant sempre, en evolució tranquil·la.\nAbstracció o figuració? Simplement, el món real, amb nosaltres inclosos dins. Pura imposició de la realitat quan defuig el realisme convencional per expressar-se i poder comunicar expressivament. A la mostra d’ara, Morral fins i tot utilitza ja la pintura per fugir de la bidimensionalitat plana, quan imita amb capes i capes els moviments de les formes corbes de la natura: els nervis de les fulles, les ones de l’aigua, les anelles de les escorces tallades, les formes fòssils de la pedra. Hi ha moments, fins i tot, en què les fronteres entre natura i cultura es desdibuixen, quan la tècnica imita la vida sense cap pretensió de substituir-la. Fins i tot en els quadres més figuratius de Josep Morral no hi ha retrat, un simple reflex de les coses, sinó radiografia i ecografia de l’objecte amb el qual estableix diàleg fecund.\nPotser Morral assumeixi per a la pintura en general la veritat d’aquell “ceci n’est pas une pipe” de Magritte a la sèrie La trahison des images (ni tan sols la pintura realista és mai l’objecte, sinó pintura, sols pintura, taques sobre una superfície plana), PERÒ, en canvi, ho defuig per a si mateix aquí, a Ser arbre, quan sembla anar més enllà per dir-nos que això ja SÍ que és una pipa, és a dir, l’objecte mateix, la realitat d’unes arrels, d’una escorça, d’una pedra, de la fulla i del pensament. Concebut així, l’art ja no és metafòric, una imatge substitutòria. És directament metonímic: una part del tot. un trosset de natura, un fragment de la cultura. N’hi ha prou d’una simple gota de sang per saber de l’individu a què pertany. N’hi ha prou amb una mostra d’ADN per conèixer tot l’organisme. Microcosmos i macrocosmos són tot el Cosmos. En les anelles del passat del tronc tallat hi entreveiem les línies del cervell com si fossin ones hertzianes adreçades al nostre futur. Callada com és, l’exposició revela el que som: natura i creació. Les seves formes són idees en acció. El cos viu d’una performance tranquil·la.


Micro Troupe: “Cal apropar l'hàbit teatral als més menuts i a més pobles"\nLa companyia penedesenca participa aquest cap de setmana al TOT Festival de Titelles Barcelona\nFa quasi 14 anys l'Elena Mesa i el Joan Gispert van engegar una nova aventura sota el nom dels Micro Troupe, i en fa tres que la companyia es va establir al Penedès, a Sant Pere de Riudebitlles. Al teatre de proximitat i als pallassos hi han sumat la manipulació d'objectes i titelles en uns espectacles acompanyats, sempre, per la música en directe. Aprofitant que aquest cap de setmana seran al TOT Festival de Barcelona, els hem volgut conèixer una mica més.\n- Pallassos, clowns, titellaires, educadors,...?\n- Actor i actriu titellaires. Educadors no ens en sentim. Creiem que l’educació recau principalment en les mares, pares i tutors i, posteriorment, als i les professionals de l’ensenyament. Nosaltres, senzillament, intentem transmetre uns valors intrínsecs als nostres espectacles mitjançant els guions i la forma de representar-los.\n- L'any 2000 naixia Micro Troupe, com va començar aquesta aventura?\n- Nosaltres provenim d’experiències teatrals diverses amb altres companyies, moltes d’elles d’espectacles infantils i pallassos, i després de donar-hi... no massa voltes, vam començar a fer el pallasso, mai més ben dit!\n- Aquest cap de setmana sereu al TOT Festival de Titelles de Barcelona amb Les històries del Sr. Borra. Què significa poder-hi portar un dels vostres espectacles?\n- Sempre és molt agradable estar en festivals i mostres. Allí tens contacte amb altres professionals del sector i sempre enriqueix. Aquesta serà la segona vegada que participem al TOT Festival de Barcelona (Teatre d’Objectes i Titelles), i volem destacar que el Sr. Borra és la imatge del cartell oficial del festival i està molt content!\n- Ens feu cinc cèntims de qui és aquest senyor?\n- El Sr. Borra treballa netejant sabates en un circ, i quan es troba un gran sabatot comença a deixar anar la seva imaginació. El Sr. Borra és un petit titella amb una gran mirada que ens descobreix la tendresa que s’amaga dins els petits detalls.\n- A part de les titelles, sou una companyia molt polivalent. En quines altres vessants artístiques us podem veure?\n- Bàsicament amb titelles i pallassos, però ens agrada destacar que Micro Troupe va fer una incursió al teatre de text amb l’obra Silenci 39.1 que tracta sobre la recuperació de la memòria històrica. És un espectacle destinat a batxillers i, malgrat no ser una producció infantil, en tenim un record molt agradable.\n- Algun dels espectacles que heu fet al llarg d'aquests 14 anys us ha marcat especialment?\n- Bon profit, Miquel. És un espectacle que, després de 10 anys, encara fem i esperem poder-lo fer durant molts i molts anys. És un espectacle de titelles amb tres històries que està basat en la poesia i la persona del poeta Miquel Martí i Pol.\n- Quina rebuda heu tingut al Penedès? Us hi podem veure sovint?\n- La companyia farà només tres anys que viu al Penedès, però estem molt contents del que ens hem mogut per la comarca: Santa Margarida i els Monjos, Vilafranca, Sant Sadurní, Sant Quintí, Mediona, El Pla, etc. Properament ens podreu veure a Pacs del Penedès el 26 d’abril i a les festes del barri del Camí de Baix a Sant Pere de Riudebitlles el dia 5 de juliol.\n- Creieu que al Penedès hi ha una bona programació per a públic familiar i infantil?\n- Hi ha una sòlida programació per a públic familiar al teatre de Cal Bolet a Vilafranca, on treballen conjuntament amb la gent de Xarxa Vilafranca. Pensem que es podria establir un circuit que pogués fer arribar espectacles a molts més pobles, apropant l’hàbit teatral a la gent més menuda. Com a titellaires, sempre reclamem més programació d’aquest gènere teatral, que molts cops creiem que està oblidat.\n- És possible avui dia dedicar-se professionalment a les arts escèniques per a públic infantil o familiar?\n- Sempre ha costat una mica viure de les arts escèniques, i avui tot costa una mica més. Pensem que les companyies que ens dediquem al públic infantil o familiar ho tenim una mica més difícil, doncs no hi ha una cultura d’anar a veure un espectacle determinat sinó simplement la d’entretenir els infants.\nLes històries del Sr.Borra, amb la companyia Micro Troupe al TOT Festival de Barcelona (Teatre d’Objectes i Titelles)\nDissabte 22 i diumenge 23, a les 14h30, al Poble Espanyol de Barcelona (zona del monestir romànic de Sant Miquel).\nLes 6 idees per tornar a començar a Barcelona\nQuan el menjar no només alimenta el cos\nXavier Esteve: “Conèixer t’acaba fent estimar”\nKa Teatre: “El teatre infantil i familiar ha d’avançar cap a propostes més atrevides i diferents”


Millet va fer constar que les obres del Palau van costar el doble del que van dir els arquitectes\nEl dossier del "cas Palau de la Música" no deixa d'engreixar-se. Les últimes dades indiquen que les obres de reforma a l'edifici modernista, que van costar 12 milions d'euros, consten a la comptabilitat amb una despesa el doble de cara, 24 milions d'euros. A més, l'expresident del Palau, Fèlix Millet, cobrava del Palau un sobresou de 66.000 euros cada mes.\n23/09/2009 - 07.19 Actualitzat 24/09/2009 - 08.34\nEl gabinet d'arquitectes d'Òscar Tusquets, que va executar l'obra d'ampliació del Palau de la Música, el 2004, va certificar uns 12 milions d'euros. En canvi, als comptes del Palau hi figuren 24 milions. Per tant, hi ha 12 milions que no se sap on són i el pitjor és que aquests són diners íntegrament públics, perquè les reformes les va pagar el Consorci, és a dir, Generalitat, Ajuntament i govern central.\nÒscar Tusquets ha confirmat, en declaracions a "El matí de Catalunya Ràdio", una diferència sensible entre el que es va declarar i el que ells van comptabilitzar i ha mostrat la seva sorpresa pel fet: "Pràcticament per la meitat de les xifres que estan sortint; estan sortint uns 24 milions i nosaltres en vam certificar uns 12."\nA això s'hi han de sumar les irregularitats que apuntaven les auditories. Els informes ja alertaven d'anomalies en el pagament d'impostos i cotitzacions, uns errors que haurien d'haver encès els llums d'alerta, segons els experts.\nTambé hem sabut, però, que Fèlix Millet cobrava del Palau un sobresou de 66.000 euros mensuals. Tot plegat està creant tanta inquietud al país que la Generalitat ha decidit personar-se com a acusació en la causa contra Fèlix Millet, per l'estafa al Palau de la Música. Ho va anunciar el conseller d'Economia, Antoni Castells, que també va demanar a Millet que retornés la Creu de Sant Jordi. Si no, estudiaran com retirar-l'hi.\nTura: "Ni així ha pogut burlar la justícia"\nEl govern es personarà en la causa contra Millet\nL'arquitecte Tusquets certifica 12 milions\nTresserras admet que no va detectar cap indici delictiu\nGaspar i Lacalle asseguren que mai van sospitar res


Puigneró demanarà “explicacions” a Aragonès sobre la reunió amb Sánchez: “No tenim cap informació” – La Manyana\nPuigneró demanarà “explicacions” a Aragonès sobre la reunió amb Sánchez: “No tenim cap informació”\n"Amb el govern del PSOE calen menys reunions i més fer perdre votacions al Congrés", diu el vicepresident\nEl vicepresident del Govern, Jordi Puigneró, en una atenció a mitjans davant del Parlament Data de publicació: dijous 23 de juny del 2022, 10:48 Localització: Barcelona Autor: Sara Escalera\nEl vicepresident del Govern, Jordi Puigneró, ha assegurat que demanarà “explicacions” al president de la Generalitat, Pere Aragonès, sobre la reunió amb el cap de l’executiu espanyol, Pedro Sánchez, que està previst que se celebri abans de les vacances d’estiu. La trobada entre els dos presidents és un dels acords al que van arribar la consellera Laura Vilagrà i el ministre Félix Bolaños en la reunió que van tenir a la Moncloa. “Demanaré les pertinents explicacions al president Aragonès sobre la reunió amb Sánchez perquè no tenim cap informació, només sabem que es produirà però no sabem ni quan ni l’ordre del dia”, s’ha queixat Puigneró, que ha afegit que es va assabentar de la trobada de presidents a través de la roda de premsa de Vilagrà.\nD’altra banda, el vicepresident també ha fet una crida als diputats independentistes al Congrés a no donar suport a les iniciatives del govern espanyol a la cambra. “Amb el govern del PSOE calen menys reunions i més fer perdre votacions al Congrés, malauradament és l’únic diàleg que entén Sánchez”, ha explicat.\nPuigneró ha lamentat que la reunió s’hagi celebrat tot i que el Govern va anunciar en un acte al Palau de la Generalitat que es congelaven les relacions amb l’executiu espanyol fins que no hi hagués “explicacions i dimissions” pel ‘Catalangate’. “Vull entendre que aquesta reunió no ha servit per iniciar un procés de descongelament amb el govern de l’Estat perquè no hi ha cap element que ens faci veure que les relacions s’han de descongelar, al contrari”, ha remarcat.\nEn aquest sentit, ha assenyalat que el darrer mes “no només no hi ha hagut ni explicacions ni dimissions” sinó que tampoc “s’ha aturat l’ofensiva contra el català” i s’ha fet públic el baix nivell de compliment de les inversions de l’Estat a Catalunya. “Les bones paraules estan molt bé però només reaccionen quan perden votacions al Congrés”, ha insistit.\nPuigneró ha remarcat que si s’acaba fent la reunió entre Sánchez i Aragonès ha de servir perquè hi hagi explicacions i dimissions perquè “no pot semblar que amb aquest tipus de reunions es descongelen les relacions”.


La sort de tenir tot el temps del món - Mònica Planas Callol\nPotser no ho recordeu, però en el vostre comandament a distància hi teniu un botó que us connecta amb el canal 33. És aquesta segona cadena que té Televisió de Catalunya i que ha quedat trinxada, invisible i sense personalitat definida. Pel que delaten les xifres d’audiència del 33 és molt possible que faci temps que no premeu el botó. Heu de saber, però, que des de dilluns passat a les deu del vespre hi ha una molt bona excusa setmanal per fer-ho: teniu Tot el temps del món.\nEn un sentit estricte és un programa de llibres i literatura, on es comença amb unes quantes recomanacions i es continua amb una entrevista a un autor. En realitat, és molt més que això: és un espai de conversa. El títol del programa és tan bonic i suggeridor com el contingut. És una paradoxa que a la televisió, on mai hi ha prou temps per a res, un espai de llibres reivindiqui que té tot el temps del món. I aquesta és la sensació que transmet: d’una serenor reconfortant sense límits ni presses.\nLa presentadora és l’Anna Guitart, la periodista que millor comunica la sensibilitat literària i el plaer de la lectura a la tele. Només amb les àgils recomanacions del principi del programa et venen ganes immediates d’anar a comprar, amb pijama si cal, tots els llibres que et proposa. Després ens va obsequiar amb una excel·lent entrevista a l’escriptor nord-americà Paul Auster. L’autor va ser insòlitament generós en les respostes. Es feia evident que va establir una molt bona connexió amb la interlocutora. I és que Guitart, més que entrevistar, fa una cosa més difícil de trobar: escoltar. No pateix per preguntar ni completar una bateria de qüestions. No se sent, tampoc, amb la necessitat d’exhibir que porta la lliçó ben apresa i documentada. Ni mostra la preocupació per estimular l’interès de l’audiència. Ella fa el més important: amb discreció, construir amb l’autor un espai de reflexió impecable, propi de dues persones intel·ligents. La resta ho deixa en mans del desig de l’espectador. El seu nivell de coneixement de l’autor, de l’obra i de la trajectòria li permeten conduir amb subtilitat la conversa. Hi ha una intencionalitat clau en l’edició: ens mostren la primera resposta de l’escriptor, no cal ni la pregunta inicial d’ella. I el programa no necessita comiat. Es fon en negre deixant que l’entrevistadora i el convidat mantinguin la conversa perquè, ells sí, tenen tot el temps del món. Prescindim de la tirania escènica del mitjà. Guitart va anar estirant el fil de la conversa amb una precisió refinada i Auster va gaudir explicant: de la cortina invisible de superar l’edat del pare mort, de l’esgotament d’escriure, de les sensacions d’acabar un llibre, de política, de les inquietuds que et porten a voler explicar alguna cosa...\nTot el temps del món és allò que més desitges tenir davant d’un bon llibre i ara, si voleu, també davant de la televisió.


Costes instal·larà boies a la zona de Cap Roig per evitar festes en vaixells La República\nACN Palafrugell.-El subdelegat del govern espanyol a Girona, Albert Bramon, ha anunciat un acord amb l’Ajuntament de Palafrugell i Mont-ras (Baix Empordà) per col·locar boies ecològiques de fondeig a les […]\nACN Palafrugell.-El subdelegat del govern espanyol a Girona, Albert Bramon, ha anunciat un acord amb l’Ajuntament de Palafrugell i Mont-ras (Baix Empordà) per col·locar boies ecològiques de fondeig a les cales de’n Massoni i de la Banyera de la Russa, a la zona de Cap Roig. Amb aquesta mesura es vol evitar que es repeteixin les aglomeracions d’embarcacions per organitzar festes, tal com ha denunciat la plataforma Salvem el Golfet. Segons l’entitat, aquest dissabte s’hi van reunir una quarantena de barques, tot i que aquesta no és la primera vegada que passa. El subdelegat ha avançat que amb la instal·lació de les boies es permetrà que la Guàrdia Civil pugui actuar en cas de repetir-se un cas similar.\nLa mesura arriba després que els espais de la cala Massoni i la Banyera Russa de Palafrugell (Baix Empordà) es convertissin aquest dissabte en l’escenari d’una festa il·legal improvisada amb més de 40 embarcacions. L’entitat Salvem el Golfet ha denunciat aquesta situació i ha afirmat que no és la primera vegada que s’ha produït un fet d’aquestes característiques. De fet, fa aproximadament un mes va passar una situació similar que una usuària de Twitter ja va denunciar a les xarxes socials.En el cas d’aquest dissabte, Salvem el Golfet ha denunciat que la convocatòria es va fer a través d’un compte d’Instagram. En ell s’animava a la gent a venir a partir de la una del migdia i portar alcohol per gaudir de la festa. A més, es recomanava a les barques que portessin “caps, defenses i àncores” (material de navegació per amarrar-se entre vaixells). Segons l’entitat, això demostra “un nul respecte per l’entorn i el fons marí”.Aquesta zona es troba dins del Pla d’Espais d’Interès Natural (PEIN) de Cap Roig. Per aquest mateix motiu, l’entitat ecologista ha demanat a l’Ajuntament de Palafrugell i Mont-ras que acabin amb aquesta situació. Concretament proposen que s’instal·lin boies ecològiques i es prohibeixi el fondeig de les embarcacions. També han sol·licitat que es posin boies per delimitar l’entrada a aquestes zones protegides i que s’augmenti la vigilància marítima per impedir aquestes concentracions de barques.Precisament l’entitat ja havia presentat dues instàncies amb les mateixes demandes l’any passat. Només l’Ajuntament de Palafrugell va respondre a les peticions, avançant que s’inclourien en el Pla d’Usos del litoral de 2019. Tot i així, l’Ajuntament els va avançar que aquest pla encara no s’ha desenvolupat i per això no s’han instal·lat les boies.Ara, finalment es resoldrà la situació després del compromís del subdelegat del govern espanyol a Girona, Albert Bramon, amb els ajuntaments de Palafrugell i Mont-ras. Bramon ha destacat que amb la col·locació d’aquesta línia de boies es permetrà actuar a la Guàrdia Civil en cas que es repeteixin les aglomeracions de les embarcacions.Les boies de fondeig permeten als vaixells amarrar-se tan sols en els punts que hi ha instal·lats, però en cap cas els embarcacions es poden unir entre elles. A més, la col·locació d’aquestes boies també impedeix a les embarcacions que fondegin tirant l’àncora i tan sols ho poden fer lligant-se als punts habilitats.


Més de 15.000 persones omplen el festival 'Catalunya vol viure en llibertat' · Tribuna.cat\nDilluns, 30 de de juliol del 2012 | 19:09\nMés de 15.000 persones omplen el festival 'Catalunya vol viure en llibertat'\nCatalunya Vol Viure En Llibertat, Independència, Devesa, Girona, El Punt AVUI\nEl parc de la Devesa de Girona es va omplir a favor de la llibertat del país. La iniciativa també va tenir un record per als detinguts del cas Garzón.\nFont: El Punt AVUI · Unes 15.000 persones han acudit aquest cap de setmana a la crida del diari El Punt AVUI a favor de la creació de l'estat català. Aquest passat 29 de juliol s'ha celebrat amb èxit el festival Catalunya vol viure en llibertat organitzat pel mateix diari.\nL'acte ha estat molt més que un concert de música. Ha suposat una reafirmació nacional per dir ben alt i clar que Catalunya té dret a decidir. El festival també ha estat un acte de suport a les víctimes i afectat pel Cas Garzón, en el vintè aniversari de la detenció d'una cinquantena d'independentistes en el marc del Jocs Olímpics de Barcelona. En aquella ocasió, també 15.000 persones van cridar a favor de Catalunya i van viure una jornada històrica.\nEl Punt AVUI ha posat de relleu, amb aquesta convocatòria, la magna i estesa consciència nacional que té la societat catalana en el moment actual, en què l'Estat colla econòmicament i política Catalunya.


octubre | 2011 | Carles Puigdemont | Bloc de notes i reflexions personals\nArxiu mensual: octubre \_19\_UTC 2011\nFinalment, el corredor és prioritari\n19/10/2011 Carles Puigdemont\tDeixa un comentari\nLa Unió Europea ha decidit finalment que el corredor ferroviari mediterrani sigui prioritari, i l’ha defensat de manera completa. És cert que també s’hi inclou una part de l’anomenat corredor central, però és una garantia que s’hagi defensat la versió que relliga també les ciutats de l’eix mediterrani. Aqujest migdia he participat conjuntament amb els alcaldes de Tarragona, Lleida, Figueres i Barcelona a l’acte convocat per aquest darrer per expressar la satisfacció sense reserves dels representants de les ciutats del principat involucrades en la defensa del corredor. Ha estat un acte sentit, perquè representàvem la satisfacció legítima dels ciutadans que han anat confiant en les accions polítiques, cíviques i socials la defensa d’un desafiament veritablement històric. Ens hem unit per salvar diferències territorials i diferències polítiques per deixar clar que tenim una sola veu i que, rere el lideratge d’una Barcelona que amb Xavier Trias emfasitza el seu rol de cap i casal de la nació, podem fer grans coses si anem plegats. Fa uns dies vaig felicitar l’alcalde de Tarragona per la consecució dels Jocs Mediterranis, i aquesta alegria avui també l’hem compartida. Aquest esperit de sumar, de buscar la síntesi en aquelles reivindicacions de país, és el millor servei que podem prestar a uns ciutadans que a vegades contemplen l’acció política amb un punt de raonada preocupació. Si hi ha dies per al desconcert, també n’hi ha per l’esperança; i avui tenim el legítim dret d’expressar la nostra satisfacció.\nCreació digital, l’espectacle és a punt de començar\n05/10/2011 Carles Puigdemont\tDeixa un comentari\nAhir al migdia hem presentat el festival internacional de vídeo i art digital, que comença demà. És la novena edició. En recordo els orígens perquè el vam acollir a la casa de cultura de Girona quan jo n’era el director i quan en aquest país encara havia sectors que contemplaven amb desinterès arrogant la creació sobre nous suports.\nEl VAD és avui una manifestació de qualitat, amb propostes de qualitat i interessants. L’espectacle és garantit, l’impacte també. Enmig de l’oferta que es pot degustar us en recomano una d’espectacular, el mapping sobre la façana de la casa Masó. Teniu diverses opcions de visualització, que trobareu, al costat de més informació, en aquesta web.


AFAT – Associació de Famílies i Amics del TEB\nAquest any hem posat en marxa Programa de suport i ajuda mútua per a Famílies. Tot aprofundint en l’autogestió, l’apoderament i la inclusió en l’entorn comunitari. El projecte ha permès realitzar una jornada informativa sobre les prestacions econòmiques vinculades a la discapacitat, i una altra jornada de treball sobre la ocupació laboral de persones amb discapacitat intel·lectual dins la cooperativa (drets i deures). Tots dos aspectes tenen molt interès per al conjunt de les famílies vinculades [...]\nPepa Muñoz\t2020-02-25T09:32:34+01:00\t25 / 02 / 2020|Activitats|\nAFAT (Associació de Famílies i Amics del TEB) ha inaugurat per a aquest 2019 un nou grup de suport de famílies de persones amb discapacitat intel·lectual a l’àrea del Vallès. S’afegeix al grup de suport de germans a Barcelona, nascut l’any 2018 i que es reedita enguany. D’una banda, el grup de suport de famílies, obert a pares i mares i altres rols familiars, es reunirà periòdicament a TEB/Castellar. L’11 de juny va tenir lloc [...]\nUn total de 21 germans i germanes de persones adultes amb discapacitat intel·lectual han participat en la primera edició del Grup de Suport de Germans organitzat per AFAT (Associació de Famílies i Amics del TEB) amb el suport de la Federació Dincat-Plena Inclusió. Entre maig de 2018 i gener de 2019 s’han celebrat un total set trobades a TEB/Sant Andreu, amb una participació mitjana d’entre 10 i 15 persones i una valoració general molt positiva. Amb la dinamització de la [...]\nPablo Alegria\t2019-02-01T16:02:04+01:00\t1 / 02 / 2019|Activitats|\nL'Espai Famílies oferirà aquest darrer trimestre de 2018 un total de set sessions formatives gratuïtes al voltant de diferents temes d'interès de l'àmbit de les persones amb discapacitat intel·lectual. L’Associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) seguirà donant continuïtat així al cicle que va posar en marxa l'any 2016 amb gran èxit de crítica i de participació. Les sessions 2018, articulades al voltant de xerrades i tallers dinamitzats per experts de reconegut prestigi i àmplia experiència, seran: L'envelliment actiu [...]\nPablo Alegria\t2018-09-17T18:23:24+02:00\t17 / 09 / 2018|Activitats|\nL'Associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) ha constituït el seu primer Grup de Suport de Germans Adults de persones amb discapacitat intel·lectual. La sessió inaugural va tenir lloc dijous 17 de maig a TEB/Sant Andreu amb la participació inicial d'una desena de germans i germanes. El grup, que compta amb el suport de la Federació Dincat-Plena Inclusió, es reunirà mensualment al llarg de 2018 amb la dinamització de la coach, terapeuta i mediadora [...]\nPablo Alegria\t2018-05-22T18:57:38+02:00\t22 / 05 / 2018|Sin categoría|\nCoincidint amb el període de presentació de la declaració de la Renda 2017, AFAT (Associació de Famílies i Amics del TEB) va organitzar la primera xerrada del cicle Espai Famílies d’enguany al voltant de la fiscalitat per a persones amb discapacitat i les seves famílies. La sessió va tenir lloc el 17 d’abril al TEB/Sant Andreu i va comptar amb la participació de Santiago Roig, advocat i patró a TEB Fundació, i Artur Feijóo, director [...]\nL’Associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) ha repartit per quart any consecutiu beques i ajuts gràcies al seu Pla d’Emergència Familiar. Enguany ha atorgat un total de 7.547 euros a 34 famílies. L’ajuda serveix per cobrir conceptes com ara el servei menjador o el transport, entre altres necessitats. El procés es fa en col·laboració amb l’equip social del Grup Cooperatiu TEB, que coordinen les demandes i proposen els candidats entre les famílies amb més dificultats econòmiques. Des [...]\nPablo Alegria\t2018-04-05T18:29:03+02:00\t5 / 04 / 2018|Sin categoría|\nLa Fundació Bancària “la Caixa” col·laborarà un any més amb TEB Vallès i AFAT perquè les persones amb discapacitat intel·lectual amb menys recursos econòmics del centre TEB/Castellar puguin cobrir necessitats bàsiques, com el transport o el menjador, o participar en projectes culturals, lúdics i esportius de la cooperativa. El donatiu de Caixabank, valorat en 3.000 euros, contribuirà a reforçar les beques promogudes per l’Associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) per donar suport a aquelles famílies amb més dificultats econòmiques. [...]\nL’Espai Famílies oferirà un total de deu sessions formatives gratuïtes al voltant de diferents temes d’interès al llarg de l’any 2017. L’Associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) donarà continuïtat així al cicle que va posar en marxa l’any 2016 amb gran èxit de participació. Les sessions 2017, articulades al voltant de xerrades i debats dinamitzats per experts de reconegut prestigi i àmplia experiència, seran: Fiscalitat per a persones amb discapacitat i les seves famílies Tinc un germà amb discapacitat [...]\nAl llarg del 2016, l'associació de Famílies i Amics del TEB (AFAT) ha pogut atorgar beques per pal·liar situacions de vulnerabilitat a un total de 26 persones del TEB. Aquesta actuació es realitza amb el suport de l'Ajuntament de Barcelona. AFAT està formada per 200 persones sòcies, i pràcticament la totalitat dels seus ingressos van destinats a donar suport a les persones amb discapacitat que es troben en situació de vulnerabilitat social. L'import, d'una mitjana [...]


La dignitat de Centelles\n"A Salamanca se'n deuen estar fent un tip de riure després que el Ministeri de Cultura hagi tornat a jugar amb nocturnitat i traïdoria"\nper Anna Figuera 19 de desembre de 2012 18:06\nC, de Cultura; "Cal reconèixer obertament el trauma de la nostra subordinació, la nostra inexistència, la nostra escandalosa invisibilitat. Perquè els catalans i la nostra cultura no existim; per ser més precisos, som però no existim, perquè no disposem dels aparells d'estat que ens donarien accés a l'existència reconeguda". (Josep-Anton Fernàndez, El malestar en la cultura catalana)\nLa venjança és un plat que es menja fred i, ja se sap, malauradament l'afany de revenja pot convertir-nos en llops. A Salamanca se'n deuen estar fent un tip de riure després que el Ministeri de Cultura hagi tornat a jugar amb nocturnitat i traïdoria, probablement per rescabalar la pèrdua de les 500 caixes de documents confiscats pel franquisme que ara fa tres anys dos furgons blancs van tornar cap a Catalunya a trenc d'alba i escortats per un centenar de policies. Si no hi ha cap maniobra intel•ligent d'última hora, l'arxiu del fotoperiodista català Agustí Centelles, amb més de 10.000 negatius, marxarà del país per trobar recer allà on durant anys restaven segrestats els documents de la Generalitat republicana.\nEl 1939, Agustí Centelles s'emportà clandestinament camí de l'exili 6.000 fotografies amagades en unes maletes. Milers d'instantànies disparades entre els merlets de la seva camisa durant la guerra civil amb la seva càmera Leica, que comprar el 1934 per 900 pessetes. La imatge dels tres milicians pels carrers de Barcelona són un símbol de la resistència popular contra l'aixecament franquista, i formen part del nostre imaginari col•lectiu com ho pot ser la mort d'un milicià de Robert Capa. Centelles les va amagar durant 40 anys i no va ser fins la mort del dictador que no les va tornar a portar a Catalunya. Com molts d'altres membres de la Comissió per la Dignitat que han lluitat per la devolució dels papers, Centelles també hi va anar a Salamanca a comprovar si hi havia les fotografies que no va poder salvar de l'espoli franquista. Li van tancar la porta als morros.\nQui són, doncs, ara els responsables d'aquest contrasentit? Els seus fills Sergi i Octavi que, farts de negociar amb la Generalitat, s'han venut el llegat del seu pare per 700.000 euros? O potser hauríem de focalitzar la mirada cap al Govern, el tripartit i el de CiU, perquè durant 30 anys ha estat incapaç de salvar aquest llegat? Hauríem de saber que la mida de la dignitat de Catalunya no només es pren amb l'Estatut.


Sabadell IES Jonqueres Campionat de Scrabble en Català de 2n d'ESO 2019 - Scrabble Escolar\nA Sabadell i a l’IES Jonqueres, en aquesta ocasió, segueixen apostant per la llengua com a element integrador i de cohesió. Apostant també fer-ho d’una manera lúdica i divertida.\nDesprés dels tallers duts a terme per Scrabble Escolar, amb el suport de la FISC (Federació Internacional de Scrabble en Català) ha arribat el moment de posar en pràctica els coneixements adquirits.\nEl gimnàs oferia un aspecte impressionant: taules, estovalles verdes, rellotges i fulls de puntuació, esperaven pacientment que els competidors comencessin a creuar fitxes i crear paraules.\nSuperats els primers moments, les primeres rialles nervioses i sobretot recordar les mínimes regles de joc i funcionament dels cronòmetres, a poc a poc s’han centrat en el desenvolupament de la creació de paraules la puntuació i buscar el millor mot per creuar-lo correctament en el tauler.\nLes tres rondes per alguns han estat esgotadores; la intensitat i la concentració durant tres hores han fet funcionar les neurones al cent per cent. Però al final l’adrenalina ha deixat pas a la relaxació de saber què és un campionat en directe…\nAlguns alumnes han volgut utilitzar el Leximots (Android) (la nostra aplicació per a anagramar i consultar paraules), però evidentment en un campionat estan prohibits els elements electrònics… Encara que en els tallers i per entrenar és una eina molt necessària… (Leximots web)\nLes rondes s’han succeït dins d’un bon ritme i les puntuacions i victòries han anat ajustant la classificació, quedant de la següent manera:\n1r Lloc Gisela Garcia i Paula Gimenez\n2n Lloc Mauro Rodriguez i Diego Zabala\n3r Lloc Matias Larrea, Marc Rivera i Hector González\nAgraïm a la Virginia Giner el seu suport i l’aposta per aquesta activitat en la qual la llengua i el càlcul mental s’uneixen per crear millores en les competències corresponents. (scrabble educatiu)\nTambé el nostre agraïment a la Cap d’Estudis Roser Vilà, al Director del Centre Jonay Roda, i com no, a tots els professors que han col·laborat perquè la matinal de Scrabble en Català fos tot un èxit… plantant una llavor que esperem tingui continuïtat en el temps.\nJUGANT TAMBÉ APRENEM A ESTIMAR LA LLENGUA\nGràcies a l’Ajuntament de Sabadell, en el seu departament de Ciutat i Escola, on Anna Baró gestiona i coordina les activitats escolars de Scrabble. No ens ha pogut acompanyar, però en la seva representació ha vingut la Núria Roquer, que també ha col·laborat en l’arbitratge i s’ha implicat en aquesta activitat tan engrescadora.\nCategories Prèvies Etiquetes ajuntament sabadell, Campionat Escolar, sabadell scrabbble catala, Scrabble en Catala, Scrabble Escolar Navegació per les entrades