D’ofici, ‘influencer’ | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl fenomen de gent anònima que es converteix a la xarxa en líder de tendències creix a Catalunya\n13 ABR 2016 - 23:27\tCEST\nCarolina Ferrer, bloguera amb 44.000 seguidors. m. minocri\nVan sorgir del no-res, publicant selfies i fotografies dels seus fons d’armari, i ara tenen més èxit a Instagram que Vogue o el canal de moda de The New York Times. Sumen milers o milions de seguidors a les xarxes socials i poden facturar desenes de milers d’euros al mes; les marques els paguen perquè llueixin la seva roba, es deixin veure als seus esdeveniments o passin la nit als seus hotels. Són els influencers, una nova elit de prescriptors de tendències nascuda a l’entorn digital. El seu estil de vida glamurós i erràtic genera incògnites: ¿com s’ho fan, per passar-se la vida viatjant a hotels de luxe i passarel·les de moda, si la majoria no arriben als trenta anys i viuen amb els pares? Fenomen que comença a arrelar tot just ara a Catalunya, una manera d’entendre què és, què busca i com s’explica l’auge d’aquestes noves celebritats pot passar per aquestes deu claus.\nFars en un mar d’informació\nSi bé la terminologia és recent i força vaga, hi ha una distinció clara entre dos tipus d’influencers. D’una banda, hi ha els professionals que utilitzen el seu perfil digital d’altaveu, com ara actors, músics o periodistes. I de l’altra, les persones inicialment anònimes que es fan un nom a la xarxa i converteixen la seva popularitat en un estil de vida lucratiu. Aquestes últimes acostumen a atribuir-se professions ambigües —generalment anglicismes: lifestyle blogger, fashion consultant, socialité— i esdevenen un canal publicitari de primer ordre.\n“Són com els populars de la classe de tota la vida; o com un far enmig del mar d’informació de la xarxa”, els defineix Liliana Arroyo, doctora en Sociologia i experta en anàlisi de xarxes socials a la Universitat de Barcelona. “Fan d’aparador de les últimes tendències. Quan algú vol saber què es porta en moda, música, restaurants, etcètera, identifica la persona que li sembla referencial i vol assemblar-s’hi”. Aquesta aspiració universal a voler ser com els populars ha derivat en la monetització de cadascuna de les seves publicacions en línia; les tarifes per promocionar una marca depenen del nombre de seguidors i de la capacitat d’influència de cadascun, i poden anar del centenar fins al miler d’euros per fotografia.\nPerfils variats, públics fidels\nGastronomia, videojocs, moda, esports; el perfil de l’influencer no té un motlle específic i varia segons l’àmbit. “Les característiques corresponen a les del segment del mercat a qui es dirigeix”, analitza Arroyo. “És com un guru de comunitat; ha de fer que els seguidors s’identifiquin amb ell, interaccionar, generar feedback”.\nEn qualsevol cas, la majoria són joves i tendeixen a distribuir-se per gèneres. La majoria de youtubers que parlen de videojocs són homes de menys de 30 anys amb una audiència majoritàriament masculina, mentre que les influencers de moda amb més exposició són dones joves i d’àmbits urbans. A Espanya destaquen casos paradigmàtics com els d’Elrubius o Vegeta777, que van començar parlant de videojocs i han esdevingut estrelles mediàtiques (i ídols d’adolescents) amb un diamant de YouTube, guardó que el canal atorga als usuaris amb més de 10 milions de seguidors i que tenen menys de 30 persones al món. Catalunya, en canvi, ha vist en els últims anys un auge de les egoblogueres de bellesa i lifestyle, com acostumen a definir-ho als seus perfils.\nInstagram, l’eina estrella\nLa llavor dels influencers la va plantar Fotolog, xarxa social ja desapareguda que permetia compartir imatges acompanyades d’un text. Amb la generalització de l’ús de telèfons intel·ligents, va sorgir la seva hereva directa, Instagram, una app minimalista nascuda a final de 2010 —i adquirida pel gegant Facebook dos anys després— que posa tot el pes en el factor visual. El setembre passat, l’empresa anunciava que s’havien superat els 400 milions d’usuaris a tot el món, amb una mitjana de 80 milions d’imatges publicades cada dia.\n“El despertar dels influencers a Catalunya i a Barcelona en particular va coincidir amb l’apogeu d’Instagram”, afirma Beatriz Portela, fundadora d’Okiko Talents, primera empresa espanyola dedicada exclusivament a la representació legal de bloguers. Okiko actua alhora com una firma de màrqueting i com a caçatalents; rastregen les xarxes socials i, quan localitzen un influencer potencial, li fan un seguiment, per després proposar-li passar a formar part de la seva carta de clients. Des d’aleshores, fan d’intermediaris entre ells i les empreses interessades a invertir-hi; “bàsicament transformem bloguers en marques”, resumeix Portela.\nSi bé al principi Okiko només operava a Madrid, recentment s’està centrant a la capital catalana: “Fa dos anys va sorgir a Catalunya una comunitat d’adolescents, ara universitàries gairebé totes, que en un temps rècord van cridar l’atenció dels usuaris adolescents. I, tot seguit, de les marques”, explica.\nPer a Portela, aquest boom barceloní va anar lligat a la millora de les condicions econòmiques: “Durant els pitjors anys de la crisi a Barcelona no hi havia gairebé cap activitat o esdeveniment relacionat amb la moda, i per tant tots els talents marxaven a Madrid”, assegura; però també a la “democratització” de la comunicació que va suposar Instagram. El codi comunicatiu d’aquesta aplicació conté tots els elements necessaris per a la creació de celebritats en línia: la informació entra pels ulls, el contingut és fàcil de generar i digerir i ofereix una generosa gamma de filtres que atorguen a les imatges una aparença professional. La resta ho fan la personalitat, el carisma o el talent de cadascú.\nLa clau, una bona foto\nEn el món de la moda sempre han existit, però ara les exigències estètiques s’imposen fins i tot en disciplines com la cuina. “Hi ha xefs que tenen una estrella Michelin però fan males fotografies i no triomfen a Instagram”, diu Carolina Ferrer, bloguera gastronòmica amb prop de 44.000 seguidors. “Si el compte t’entra visualment, el segueixes: si no, oblides immediatament qui és el xef, què ha cuinat i si té una estrella o no”. Les imatges de la seva pàgina, La cocina de Carolina, les fa ella mateixa i hi dedica el temps que faci falta perquè quedin de revista; si alguna fotografia se surt de la línia habitual, perd desenes de seguidors a l’instant.\nLa trajectòria de Ferrer, de 35 anys, és diferent a la de la fornada més recent d’influencers. Fins que no va arribar al punt de poder viure dels seus patrocinadors, va passar una temporada precària com a autònoma, cobrant una mitjana de 500 euros mensuals per programar pàgines web. El punt d’inflexió va ser assistir a un curs de fotografia i estilisme culinari a Itàlia, per al qual va haver de demanar un crèdit.\nVa pagar la pena: a dia d’avui, per deixar-se veure en algun esdeveniment patrocinat, pot cobrar el doble del que abans feia en un mes. L’escalada, però, va ser progressiva: “Com millors són les imatges, més visites reps. De sobte, un dia et truca una marca, et demana que facis una recepta per a ells i et paguen 20 euros. I així poc a poc, fins que un dia et diuen que ets influencer. I et quedes… què vol dir, això?”. Tot i tenir un nombre de seguidors “equivalent a mig camp nou”, com descriu ella mateixa, Ferrer és reticent a posar-se l’etiqueta: “Això d’anar a actes o tallers només per fer-me fotos amb les blogueres no és cosa meva”.\nQuantitat no vol dir qualitat\nNo és el mateix ser popular a Instagram, com molts adolescents, que ser un influencer de debò. Per a les marques, la distinció és decisiva a l’hora d’invertir-hi. Okiko Talents es dedica a localitzar aquests últims i seguir-los la pista per avaluar si paga la pena fitxar-los. “A vegades es confon el nombre de seguidors amb la capacitat d’influència. Però a les firmes els interessa sobretot l’influencer qualitatiu; aquell que té un diàleg potent amb seguidors autèntics”, explica Portela per telèfon, des d’una de les seus de l’empresa a Màlaga.\nA la fi, els qui més interessen a les marques són aquells amb públics fidelitzats que poden, potencialment, fer el pas d’adquirir el producte promocionat. “Els influencers són persones que tenen la capacitat de ser escoltades i tingudes en compte, sense deixar de ser properes i creïbles”, analitza Blanca Miró, influencer i fashion consultant que, amb els seus 115.000 seguidors a Instagram, es pot permetre “dedicar-me exclusivament a ser jo mateixa”. Què busca la gent que la segueix, i per què tenen tant d’èxit els seus posts? “M’encantaria saber-ho! Per mi també és un misteri”, reconeix.\nCom passa arreu, a internet se sap qui és popular de debò si es relaciona amb els altres populars. “No és només important qui ets i què dius, sinó quin espai ocupes a la xarxa”, diu Arroyo. Els analistes de les xarxes socials, explica, estudien les interaccions entre persones com si fossin nodes interconnectats. “Així es mesura la identitat de l’influencer: quantificant les interaccions que genera amb altres nodes, i identificant si està connectat amb altra gent referencial”.\n‘Celebrities’, sí... però compren a Zara\nMentre la majoria de mortals passen el dia en oficines, els influencers viatgen pel món sense despentinar-se ni perdre l’estil. Alhora, però, no tenen l’aura distant i inassolible de les models de revista; són persones aparentment normals que posseeixen un smartphone i un cert gust a l’hora de compondre imatges.\nEn aquest aire mundà rau la clau de la fascinació que desperten. “Vaig anar a l’escola, he estudiat a la universitat, compro a Zara, surto amb les meves amigues, m’encanta anar al cinema… Al cap i a la fi, sóc com les meves seguidores. Per això s’identifiquen més amb mi que amb una celebrity”, analitza Georgina Vives (@gigivives; 105.000 seguidors a Instagram). Santcugatenca de 22 anys, Vives va començar compartint imatges de racons de la seva habitació i d’ella mateixa, i es va adonar de la influència que exercia quan va començar a rebre correus electrònics de fans.\n“M’escrivien nenes dient-me que volien estudiar el mateix que jo, portar la meva roba, comprar-se els meus accessoris… inclús em demanaven consells personals. La primera vegada que em van parar pel carrer per demanar-me una foto… en aquell moment vaig pensar: ‘Uau’”, rememora; “al final, el que enganxa més de tot això és que som persones reals”.\n“El que fem és aspiracional”, coincideix Ferrer, que també ho veu cada dia a la seva safata d’entrada. També en el món de la cuina el públic clama per una mica d’orientació: “Cada dia m’escriu gent preguntant-me on he comprat aquest plat o aquell drap”, reconeix.\nUn ‘salvavides’ per al màrqueting\nPer als estudis de mercat, que sempre han implicat una inversió de temps i diners, els influencers són un remei caigut del cel. Només cal pagar-ne un perquè llueixi el producte en qüestió i comptabilitzar els likes, retuits, comentaris i comparticions que genera. Les conclusions són immediates i fidedignes, i el cost extremament baix si es compara amb la inversió en una campanya publicitària.\n“Els pressupostos estan migrant cap als llocs on es pot mesurar amb tota certesa quins són els resultats de les campanyes”, diu Marc Elena, fundador d’Adsmurai, que gestiona la comunicació en xarxa d’empreses i particulars. És la primera companyia d’Espanya especialitzada en la publicitat a Instagram, Facebook i Twitter: “Ajudem els influencers a convertir-se en influencers, i a marques i polítics a anunciar-se amb el llenguatge del seu nou públic”.\nEl sector de la moda va ser el primer d’obrir-se al món on-line, però actualment la majoria hi treballen. Hostaleria, automoció, escoles d’idiomes; tots busquen un intermediari —o “ambaixador”, com se’ls anomena en l’argot— que els col·loqui a les pantalles del seu públic objectiu. “Hi ha un intercanvi simbòlic abans de l’intercanvi econòmic: els potencials consumidors compren la idea abans de plantejar-se si compraran o no el producte”, diu Arroyo. “Al cap i a la fi, els influencers són com una versió amable dels homes anunci: aquells que als anys cinquanta passejaven pels carrers anunciant els últims productes del mercat”.\nFenomen del sud\nA Espanya hi ha sis milions d’usuaris actius a Instagram, 1,3 dels quals es troben a Catalunya. Si bé les xifres són menors que les d’una plataforma com Facebook (on es connecten cada dia 4,1 milions només a Catalunya), es tracta d’usuaris molt actius en comparació amb els de la resta d’Europa: la tendència a repartir likes, retuits i comentaris a la xarxa és proporcional a la de fer unes canyes o donar conversa a l’ascensor. “Com indica el seu nom, són xarxes socials, i per tant triomfen als països càlids”, afirma Elena. Les anàlisis de la seva empresa, que mesura el retorn generat per cada campanya d’un influencer a la xarxa, confirmem el tòpic. Al sud d’Europa, les interaccions en línia són més freqüents i ràpides que al nord: “A Alemanya ens va sempre molt pitjor”, assegura.\nNous canals de comunicació...\nI, com en tot canal, hi acostuma a treballar més d’una persona. La grandària de l’equip depèn de l’èxit, la quantitat d’ingressos i les preferències de cadascú: si bé alguns influencers tenen al darrere autèntics exèrcits de comptables, representants legals, editors de vídeo i fotògrafs, d’altres es conformen amb l’ajuda sempre reeixida de la mare. “Ella és qui m’ajuda amb les factures i els contractes”, reconeix Vives.\nPer a d’altres, és imprescindible tenir al darrere una estructura d’empresa. “D’alguna manera, Blanca Miró és ara una marca, una empresa, una imatge, uns serveis. Tinc uns agents que m’assessoren en tot i gestionen la meva agenda. També tinc un advocat, un gestor, i els equips artístics que em proposen els meus clients”, enumera Miró. La bloguera badalonina Aida Domènech és un altre exemple de persona que ha esdevingut una marca en tota regla, i compta amb quatre empleats remunerats. “M’encanta el que faig. Però vull deixar clar que és això: feina, feina i més feina”, repeteix en un vídeo al seu canal de YouTube, que dedica íntegrament a explicar la seva rutina laboral.\nPerò no substitueixen els tradicionals\nAixí com un blog personal no fa la funció d’un diari, de moment l’expansió del fenomen influencer no suposa una amenaça per als mitjans clàssics de la moda. “El paper sempre serà el paper”, afirma amb contundència Miró, que assegura que el que no apareix publicat és ben bé com si no existís. “Les revistes són i seran eternament un referent; tots hauríem de comprar-ne almenys una a la setmana. I si és nacional, millor”, reivindica.\nXarxes socials i paper són més aviat canals complementaris; qui vagi a la recerca d’informació especialitzada seguirà recorrent a les veus autoritzades. “No és el mateix que t’agradin les compres que la moda. Un influencer arriba al consumidor, perquè arriba tant a l’amant de les compres com al de la moda. Però una revista de moda es dirigeix a un segment realment fidel”, interpreta Natàlia Capdevila, periodista i editora de la pàgina de moda One Thousand Shoes. “És a dir, aquell que no només vol saber quina peça arrasa a Zara, sinó que vol entendre per què Alexander Wang va deixar la direcció creativa de Balmain”.\nUn ‘ofici’ de futur incert\nLa vida de l’influencer és dolça, però té els mateixos riscos que la de qualsevol autònom del món de la comunicació: una competència ferotge i cap garantia de futur. “Ara mateix, podria viure d’això, però sé que no durarà molt temps”, diu Vives, que combina la vida d’influencer amb una feina en una agència de comunicació. “No crec que ningú pugui dependre d’això al 100%. No se sap mai”.\nAra per ara, però, la nova elit de les tendències es troba al seu punt àlgid. “No puc pensar que les marques em pagaran tota la vida per sortir a les xarxes; tot això s’acabarà algun dia”, admet també Ferrer, acabant-se el cafè amb llet que ha demanat en una cafeteria de Sarrià. “Però si penso a treballar en una oficina, amb un horari de 9 a 14 i de 16 a 19 h... no és per res, però m’ofegaria”.\nQui són les ‘influencers’ catalanes?\nA Catalunya, les influencers més cotitzades pertanyen al sector de la moda. Si bé també n’hi ha de masculins, la majoria són noies menors de 30 anys. Aida Domènech (@dulceida; 691.000 seguidors), una badalonina de 26 anys, encapçala el rànquing: té clubs de fans que examinen exhaustivament les seves publicacions, canvia de continent amb freqüència setmanal i acaba de publicar un llibre amb fotos dels seus looks que ja encapçala diverses llistes de vendes. La segueix de ben a prop Carol Peña (@misshedwig; 614.000 seguidors), una fotògrafa i directora d’art que va ser de les primeres catalanes d’obrir un compte a Instagram, quan l’aplicació acabava de néixer. La seva popularitat a la xarxa l’ha portat a treballar per a marques com Sony, Carolina Herrera o Adidas. Nina Urgell (@ninauc) és una graduada en Psicologia Clínica i aficionada a la moda amb 521.000 seguidors. Fa poc, Urgell va sortir a la premsa reivindicant el vessant artístic d’Instagram; responia així a les declaracions incendiàries de la influenceraustraliana Essena O’Neill, que va abandonar fa poc les xarxes socials tot denunciant les imposicions estètiques a què la sotmetien: “Si un dia et descobreixes mirant fotos de noies d’Instagram i desitjant tenir la seva vida, has de tenir en compte que només veus el que elles volen. No hi ha res d’espontani en un somriure forçat, roba minúscula i que et paguin per ser guapa”, va dir O’Neill en un comunicat.


A Sants es preveu un Sant Marçal de nivell\n5de8 dels Castellers de Sants en l'actuació de Sant Marçal del curs passat\nDiada de Sant Marçal a Sants\n30 de maig, Parc de l’Espanya Industrial a les 18h\nAmb Castellers de Sants, Castellers de Sant Cugat, Castellers del Poble Sec i Castellers de Vilafranca\nCastellers de Sants La tripleta de 8 és la seva millor actuació en el que portem de temporada, que demà podrien superar si estrenen algunes construccions, com el 5de8. Tot passarà per l’assaig d’aquesta nit perquè l’haurien d’encarar amb novetats -per les baixes que arrosseguen- i la colla vol assegurar al màxim.\nCastellers de Vilafranca A les Fires de Maig van completar els dos castells de 9 bàsics i per demà ja han anunciat com a mínim el 3de9 amb folre. És possible que l’acompanyin amb l’estrena del 3de8 amb l’agulla, inèdit en aquest curs.\nCastellers de Sant Cugat Els Gausacs es troben en un moment de forma destacat i demà a Sants podrien demostrar-ho portant-hi la segona clàssica de 8 de l’any. Només algunes absències podrien impedir apuntar-se el 3de8, el 4de8 i el 2de7.\nCastellers del Poble Sec S’han apuntat el 4de8 més matiner de la seva història i assolint la seva segona millor actuació molt aviat. Però algunes absències podrien complicar repetir el castell de 8. És molt possible que hi portin el 2de7 i el 3de7 per sota, a més d’un tercer castell com el 5de7.\nSant Marçal 2014:\nCastellers de Sants 5de8, 2de8f, 3de8\nCastellers de Vilafranca 4de8ag,3de9f,5de8, pde7f\nCastellers de Sant Cugat 3de7, 4de7ag, 5de7\nCastellers del Poble Sec 5de7,i3de7ps,3de7ps,2de7


Sabadell x l'educació pública: Acta Reunió 29 de Maig\n2ª Trobada Sabadell per l’Educació Pública 29/05/14\n1)Presentació del document Polinyà Vila Groga. Es proposa rellegir el document de Polinyà i adaptar-ho a la nostra ciutat per portar-ho al Consell Escolar Municipal i al ple de l’ajuntament més endavant. Els voluntaris per fer possibles modificacions són; Lauand Darbas, Ana Almendro, Danae Raya i Alba Olvera.\n2)Un cop el document estigui enllestit es presentarà als Consells Escolars o AMPAs de Sabadell demanat el segell al document. Queda pendent concretar com ens dividim les escoles i instituts per arribar a tots.\n3)Es comenta la idea de posar-nos un nom diferent a Comunitat Educativa de Sabadell. Després de diverses propostes tots i totes arribem a un acord. El nostre nou nom serà: Sabadell per l’Educació Pública.\n4)El Lauand s’ofereix per obrir un nou correu de contacte amb el nostre nom:\n5)Repartició de tasques pel proper dimarts 3 de juny (Manifestació a les 18h a la plaça de l’ajuntament + entrega de signatures contra LEC i LOMCE al ple):\n- Inici del ple: dimarts a les 19h. Hi haurà un grup de 5 persones que pujaran al final del ple en\nrepresentació de Sabadell per l’Educació Pública. Un estudiant o pare/mare llegirà la moció\npresentada. S’aprofitarà la documentació que es va presentar al ple de Terrassa (manifest/moció).\n- Per continuar recollint signatures muntarem una tauleta a la plaça de l’ajuntament.\n- La Míriam elaborarà un petit text de mitja pàgina explicant qui som Sabadell per l’Educació Pública\ni quins són els nostres objectius (s’afegirà el nou mail de contacte).\n- Via mail farem un recull de lemes sobre l’educació per poder reivindicar amb la megafonia a la\nmanifestació. S’anima a tothom a portar pancartes, cartells i xiulets.\n6)El 19 de juny s’entregaran totes les signatures contra la LEC i la LOMCE al Parlament. Es proposa poder muntar més taules de recollida de signatures a diferents punts de Sabadell abans del dia 19 de juny.\n7)Es parla de la idea de fer un logo més endavant.\n8)Es comencen a pensar diverses propostes per realitzar de cara a final de curs.\n9)Al setembre queda pendent fer una xerrada a l’INS Les Termes. Caldrà adaptar el vocabulari del material per accedir millor a la gent (vocabulari menys tècnic, més planer).\n10)S’obre el torn de paraules i s’expliquen diverses experiències a diversos centres. Es fan reflexions sobre el sistema educatiu i altres situacions que estan succeint.\n11)Finalment es parla de la convocatòria de Som Escola del 14 de juny. Queda pendent acabar de parlar si Sabadell per l’Educació Pública hi anirà en conjunt.\nEs decideix que la següent trobada de Sabadell per l’Educació Pública serà el proper dimecres, 11 de juny a les 18.30h a l’INS Agustí Serra i Fontanet.\nPublicado por Sabadell x l'educació pública en 2:55


"In-Sanctus?" reflexiona a través de la fotografia sobre les violències que pateixen les dones al Prat\nInici » Actualitat » Notícies » "In-Sanctus?" reflexiona a través de la fotografia sobre les violències que pateixen les dones al Prat\nEntitats i dones de la ciutat participen en el projecte de la modalitat Fotografia i societat de la convocatòria /Unzip 2021\ndilluns, 11 octubre, 2021 - 11:30\nIn-Sanctus? és un projecte de fotografia digital amb contingut social on les artistes Susana Vílchez i Vanessa Alami plantegen 7 personatges (cada personatge representa un tipus de violència determinada) i conviden a les habitants del Prat de Llobregat a participar activament i fer una reflexió sobre quin tipus de violència volen parlar o creuen que afecta més a la nostra ciutat. El projecte vol ser un homenatge col·lectiu des de les dones i a totes les dones que pateixen qualsevol mena d'abús social.\nLa materialització del projecte és una recerca sobre l'ambigüitat de conceptes establerts per certes pràctiques tradicionals que la societat assumeix a l'actualitat sense qüestionar-les com a referències, sovint estètiques, arrelades al patriarcat. Aquestes pràctiques segons exposen les artistes, s'ha adoptat socialment sense debatre més enllà el seu significat i les connotacions que imposen dins el marc de gènere, i queden obsoletes dins d'una societat que camina cap a la igualtat de gènere. Es per això que a In-Sanctus? es busca una manera de mostrar el martiri subliminal cap a la dona que suposen aquestes imatges i generar un debat compartit sobre els seus codis de representació, per tal revertir-los. En aquest procés la proposta compta amb l’acompanyament de Rafa Marcos, artista, activiste queer i membre de El Palomar.\nDins el marc de la 18ª Trobada de Dones del Prat, el passat 20 de setembre es va dur a terme la primera trobada del projecte que anava adreçada a dones i entitats del territori que volguessin participar en aquest procés artístic, i que va comptar amb la participació d'una vintena de ciutadanes del Prat. Aquesta trobada/ taller va generar una taula de debat i reflexió que culminava en l'elecció del tipus de violència que, les assistents consideraven que està més present al nostre territori o que genera més interès entre les pratenques. El resultat de l'elecció de la violència seleccionada, dona lloc a l'inici de la materialització d'aquest projecte artístic.\nTant les artistes com el Centre Cívic Jardins de la Pau i el programa Unzip volen agrair a totes les participants del taller, la seva predisposició i generositat.


Per fi un suport des d’Andorra - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 3 de Febrer de 2019. 21:30h.\nUn exjutge del Tribunal d'Estrasburg creu que “es podrien haver violat drets polítics”\nJosep Casadevall, en una imatge d'arxiu\nEl govern del Principat d’Andorra ha mantingut silenci respecte Catalunya durant tot el procés independentista, però aquest diumenge l’exjutge del Tribunal Europeu de Drets Humans d'Estrasburg (TEHD), l’andorrà Josep Casadevall, ha afirmat que Estrasburg pot tenir “matèria” per jutjar perquè “es podrien haver violat drets polítics”.\nCasadevall ho ha afirmat aquest diumenge en una entrevista a Rac1, on ha afegit que el TEDH “podria fer que els presos sortissin immediatament”. També ha defensat que la presència d’observadors internacionals al judici de l’1-O és “importantíssim”.\n“Vull imaginar que no prohibiran l’entrada d’observadors. Ho trobo fort. Seria un tret al peu del Tribunal Suprem”, ha reblat. L’exjutge del Tribunal Europeu de Drets Humans ha indicat que “és un element que tindrà pes en el seu moment” davant la possibilitat que el cas arribi a Estrasburg.\nCasadevall ha explicat que, si el cas arriba a TEDH, “el primer que s’haurà de veure si durant el procés s’han comès vulneracions dels drets fonamentals”, alhora que ha advertit que Estrasburg “podria recomanar que es tornés a fer el judici”. Tanmateix, ha precissat que “la decisió d’Estrasburg sobre el cas del Suprem no hauria d’afectar les persones que són a l’estranger, se’ls digui exiliats o no”.\nCatalunya, Procés, Tribunal Suprem, TEDH\nUna altra fake news


Estètica Dental - CEID Clínicas Dentales\nSi vol un excel·lent servei d’estètica dental a Barcelona, no s’ho pensi dues vegades i vingui a les nostres clíniques dentals. Proporcionar el millor aspecte als somriures dels nostres pacients, sempre passant per una òptima salut dentat, és la nostra especialitat. Per aconseguir uns resultats efectius i apreciables, que li permetin lluir la seva dentadura amb total confiança, als nostres centres reunim les principals tècniques i solucions existents avui dia al mercat, traslladant-li els beneficis de les mateixes. Ho fem a través de professionals altament qualificats per a treballar amb els nostres pacients en aquest camp.\nSiguin quines siguin les alteracions que detecti al seu somriure o els aspectes que vulgui millorar, no deixi de venir a veure’ns per rebre un diagnòstic precís. Disposem de dos Instituts Odontològics en ubicacions molt cèntriques de Barcelona, per facilitar la seva visita. Comptem amb materials d’excel·lent qualitat, procedents de proveïdors reconeguts, i amb personal qualificat per a dur a terme els diferents tractaments.\nLes millors solucions d’estètica dental a Barcelona\nEls implants i les carilles de porcellana són algunes de les altres excel·lents possibilitats a les quals pot accedir a través del nostre Institut d’Odontologia Estètica a Barcelona, on dominem a la perfecció les tècniques més complexes. Tingui en compte que estem capacitats per a proporcionar-li tots els serveis necessaris a l’hora d’oferir-li la millor imatge possible per a un aspecte tant essencial en la seva impressió estètica general com a la seva dentadura, sense oblidar-nos tampoc de la necessitat de protegir la seva òptima funcionalitat.\nA les clíniques CEID trobarà els Centres Dentals més indicats per encarregar el seu aparell d’ortodòncia ideal, dissenyat i fabricat amb l’última tecnologia. Així mateix, li donem l’oportunitat d’accedir a un complet servei d’implantologia mínimament invasiva o de realitzar-se un blanquejament dental a Barcelona, una de els formes més senzills de potenciar l’atractiu del seu rostre.\nEstem capacitats per tornar al seu somriure la imatge que desitja de la forma més ràpida i còmoda possible. Val la pena apostar per les avançades opcions que li oferim gràcies a l’ús de les millors tècniques i les més innovadores, sempre a partir d’un correcte diagnòstic i vetllant per la major comoditat a fi d’aconseguir el seu millor somriure.\nUn bon tractament de blanquejament dental a Barcelona pot marcar la diferència a l’hora de lluir el seu somriure. Si no està conforme amb la tonalitat que han adquirit les seves peces dentals i desitja gaudir de la possibilitat de recuperar un blanc natural i atractiu, val la pena que s’animi a provar aquesta opció, ja que és certament econòmica i la seva aplicació és senzilla i segura. No obstant, a l’hora de sol·licitar el servei és important que tingui en compte la importància de comptar amb professionals d’eficàcia provada, que disposin dels materials apropiats per obtenir el resultat desitjat.\nA les Clíniques CEID som experts en estètica dental a Barcelona i estem preparats per oferir-li un blanquejament efectiu i afavoridor. La precisió i la destresa a l’hora de posar en marxa el tractament, així com la nostra elecció dels materials, li asseguren l’acabat impecable que busca, així com la màxima comoditat i confiança durant el procés.\nBlanquejament dental a Barcelona a càrrec d’experts\nProcurem que la seva experiència amb nosaltres sigui positiva en tots els sentits, per això posem en pràctica l’après durant 25 anys de destacada trajectòria com a clínica. Pot confiar en nosaltres per resoldre la majoria dels problemes comuns que afecten a la imatge de la seva boca. Ens encarreguem de corregir l’alineació de les dents mitjançant els millors sistemes d’ortodòncia, incloent els invisibles, o de substituir les peces que falten amb el més ajustat preu d’implants dentals de Barcelona.\nArribem a la màxima satisfacció de cada pacient, tant a l’hora de blanquejar les seves dents a Barcelona com en la realització de qualsevol altra intervenció gràcies a la formació del nostre personal i a la nostra capacitat de traslladar-li els avantatges de la tecnologia més actual en referència a precisió, comoditat i seguretat.\nLes microcarilles de porcellana i les carilles dentals sense tallar la dent dental representen un tractament d’estètica dental d’alta gamma amb el qual podem millorar el conjunt de l’estètica del teu somriure.\nLa primera visita de carilles dentals és gratuïta i en ella es realitza un diagnòstic clínic incloent un estudi radiològic, models d’estudi, fotografies, per així poder personalitzar i planificar el tractament de les microcarilles de porcellana valorant si és adequat per a aconseguir el teu somriure desitjat.\nLes carilles dentals sense tallar la dent i sense anestèsia permeten al dentista especialista modificar la forma, la posició, el color i obtenir unes dents blanques i alineades que conformen el perfil estètic del somriure perfecte.\nQuè són les carilles dentals?\nL’estètica dental és una part fonamental per tenir un bon somriure. Un somriure bonic ens fa sentir més segurs amb nosaltres mateixos. Per millorar l’estètica dental o les imperfeccions, a CEID CLINICAS DENTALES, utilitzem diverses tècniques, d’entre elles les carilles dentals.\nPer ampliar informació sobre les diferents tècniques d’estètica dental accedeixi a aquest apartat.\nLes carilles dentals són unes petites làmines que es cimenten a la dent original, canviant radicalment la seva aparença i amagant tots els seus defectes. S’ha de tenir en compte que la utilitat principal de les carilles és la estètica i no s’han d’utilitzar per “amagar” possibles problemes bucodentals més complicats que requereixin algun tipus d’ortodòncia. En aquest cas també hi ha alternatives molt estètiques i que dissimulen els clàssics brackets metàl·lics o inclús es poden amagar per complet amb la utilització dels brackets linguals.\nVisiti les nostres clíniques per explicar-nos el seu cas. A la primera visita li realitzarem un TAC dental i un estudi complet, totalment gratuït. D’aquesta manera sabrem l’abast del problema, les seves necessitats, i podrem aconsellar-lo sobre els diferents tipus d’estètica dental i les carilles dentals que podem utilitzar, així com dels procediments i preus de totes les alternatives.\nNo dubti de la nostra professionalitat, li informarem de les millors alternatives segons la seva situació. Reservi avui la seva visita.\nEs poden utilitzar diferents tipus de carilles dentals depenent del grau d’estètica que es precisi i del material utilitzat. Cada tipus de material de les carilles té un preu i una duració diferent, per la qual cosa és molt important tenir present el que es vol aconseguir:\nCarilles de porcellana. Són un tipus de carilles amb un resultat estètic perfecte. No canvien de color i el manteniment és escàs, el que comporta menys viatges al dentista. El preu és una mica més elevat que els de les carilles de composite.\nCarilles dentals de composite. El preu és menor que el de les carilles de porcellana però la qualitat de la carilla també disminueix. Té avantatges com la rapidesa i la facilitat de col·locació i si es trenquen són fàcils de reparar.\nCarilles Lumineers. Són les millors de totes. Ultraprimes i no cal rebaixar la dent per la seva col·locació. Són molt duradores.\n¿Per a quà podem utilizar les carilles dentals?\nLa utilització bàsica de les carilles dentals és la cura de l’estètica dental i tenir un somriure perfecte, encara que es poden dissimular petits aspectes que no ens agraden i que no requereixen cap procés ortodòntic:\nCanvi d’aspectes visuals del somriure com el color de les dents, la mala posició, etc.\nCobrir alguna fractura dental que haguem tingut amb els transcurs dels anys per algun cop a les dents o algun accident.\nCorregir la separació de les dents, per a que es vegin més juntes.\nCorregir la forma de les dents. És molt interessant per corregir problemes dentals de dents curtes, alguna desalineació, etc.\nEngrandir les dents quan siguin massa curtes i es vegin les genives al somriure.\nEl blanquejament dental, un dels tractaments més efectius.


pas:actic:c7n2mso2003:modul_7:practica_2 [Formació del professorat]\nConèixer la legislació vigent enfront la protecció de dades.\nLa normativa està molt documentada i per la seva extensió no és viable tractar-la en profunditat però destacarem alguns aspectes rellevants de la normativa a Catalunya. Cal dir que la documentació està dividida en :\nNormativa reguladora de l'agència.\nL'Estatut de Catalunya recull en dos articles :\nArticle 31. Dret a la protecció de les dades personals.\nArticle 156. Protecció de dades de caràcter personal.\nEs tracta de disposicions en àmbits de drets i deures i àmbit competencial.\nA nivell internacional destacaríem :\nArticle 8. Protecció de dades de caràcter personal.\nD'aquests documents es dedueix que aquest és un tema prou delicat i que des de les institucions es treballa per regular-la i assegurar al ciutadà un marc legal per tal que es respecti el dret a la protecció de dades personals i a la seva intimitat.\nTot i així, cal remarcar que la realitat és una altra i la informació personal i confidencial circula sense ordre ni concert. A tall d'exemple :


L'AVI SISET - ELS PATRIOTES\n“L’avi Siset em parlava de bon mati al portal”. Diu la cançó del Lluis Llach. La referència és d’una claredat inqüestionable; “L’avi cada dia al mati em parlava”. Insistència i denuncia. L’avi Siset conjumina el fet que la lluita va començar al 1714 i resta per acabar. Ho va entomar dels seus i vol traspassar-ho als que demà, potser, tindran, si no s’aturen en la lluita, l’oportunitat de desfer-se definitivament de l’estaca on estem tots lligats.\nTenim presa, deien els “hiperventilats”. Fins i tot algun cop també ho havíem dit nosaltres. Desfer més de tres segles de pertinença a un Estat per dret de conquesta, segur que no és farà amb tres dies.\nPotser valorem molt poc el fet, també inqüestionable, que abans de la sentencia del TC contra l’Estatut referendat per representants i poble, a Catalunya el percentatge d’independentistes abans del 2010 en cap cas superava el 17%. Desprès de la sentencia del 2012 l’independentisme creix de forma exponencial fins situar-se al 48,2%. Guanyant totes les eleccions.\nSi, ERC va obtenir un bon resultat electoral, venint del terrabastall produït pel segon tripartit i de 10 diputats passa a tenir-ne 21. Però amb aquest diputats no ni havia ni per començar. El millor que va passar és que el MHP Artur Mas que en treu 50 aconsegueix trencar amb Unió, mig liquidar CDC i situar al PD (PDeCAT) rumb cap a la independència.\nQui cregui que fer virar un vaixell vell i encarcarat a rumbs moderns i nous era una tasca senzilla s’equivoca, era una tasca de Titan. El MHP Carles Puigdemont i el seu entorn, ara i desprès de 8 anys, Catalunya te un partit, Junts, nou i netament independentista i que pot sumar per acabar el procés. El vaixell ha virat hi ha triat un nou rumb on tothom hi és cridat.\nDe moment, ho diuen les enquestes, totes, ni Junts, ni ERC per si sols poden acabar el procés i mantenir la confrontació repressiva que l’Estat espanyol ens ofereix permanentment a nivell intern.\nA la segona Guerra Mundial (comença al 1931) , els EEUU no hi entren fins el 1941. Ho fan desprès de l’atac del Japó a la flota americana situada a Pearl Harbor. Tot i que inicialment no i eren, Anglaterra treballava secretament pel seu ajut, el que seria desprès batejat com el front “aliat”.\nMolts ens varem decebre i molt que la UE l’1 d’octubre del 2017, no intervingués amb més fermesa i deixes de dir que era un conflicte intern. Anàvem, malgrat declaracions d’alguns Comissaris de la UE, molt equivocats.\nEspanya i el seu Estat, no oblidar que a la Unió Europea Espanya és considerada com una Nació amb Estat, des de la seva incorporació a la UE no ha parat de rebre molts euros, d’aquells fons que en deien estructurals per anivellar territoris. Diners provinents dels impostos dels ciutadans de la UE que paguen religiosament cada any.\nAlgú pot creure que el rescat a la Banca espanyola amb més de 60.OOO ME va ser gratis. Deute i lleis restrictives. Reforma laboral del PP que ara el govern més progressista de la historia no tocarà i una llei mordassa per restringir drets individuals, el resultat.\nLa nostra confrontació legitima i democràtica amb Espanya i el seu Estat, tot i els nostres errors, ha deixat clar, desprès dels darrers èxits electorals que ni té aturador ni és reversible i molts actors de la UE saben i amb vist que la causa dels catalans és legitima i que l’estan fent des de els valors més democràtics i pacífics potser mai fets a Europa. La Unió Europea avui és la unió dels seus Estats, reformar això és farina d’un altra sac.\nLa confrontació judicial, des de l’exili clar, situa a la justícia espanyola a nivell tercermundista. Han rebut des de Bèlgica, des de Escòcia, des de Alemanya i des de Suiza. Euro ordres girades i retirades. Euro ordres denegades per defectes de forma. Finalment una sentencia d’un Tribunal de Bèlgica que diu que el tribunal no era el competent i que tot el que se’n deriva d’allò és nul de ple dret.\nEspanya i el seu Estat han perdut una batalla de la “Guerra”, la judicial, i situa sense embuts als nostres politics exiliats com triomfadors de la causa.\nNo és curiós, i tindrem més noticies. Suiza a traves de la seva fiscalia, està situant al Estat i govern espanyol amb un veritable conflicte intern que està erosionant els fonaments, franquistes, del règim de 78. L’ajut de vegades arriba amb lentitud, però pot ser implacable.\nLes mòmies espanyoles d’esquerres i de dretes que ho tenen clar han sortit amb tromba (Guerra, Corbacho, Martin Villa) per recolzar al Juanca. Són els que els és igual la corrupció i els crim d’Estat primer Espanya i sempre Espanya, el preu a pagar els hi és igual.\nSembla que la UE ha decidit que dels 700.000ME, ha Espanya ni toquen 140.000ME. Uns quan a fons perduts i la resta a retornar. Però també sembla que la UE vol saber on i com és pretén gastar aquets diners.\nPotser els ciutadans de la UE ja en tenen prou i volen acabar amb la dita de cornuts i pagar el veure. Potser ja en tenen prou de que Espanya és vanti de ser el primer Estat de la UE amb trens d’alta velocitat. Amb el PER que no evita que Espanya sigui l’Estat amb més atur de la UE. Amb un Estat que pretén competir amb la industria militar i fabrica submarins que no suren. O construint Km. d’autopista sense cotxes que desprès rescata amb diner públic. O aeroports sense avions. O sarcòfags de gas inservibles i pagats a preu d’or. O la despesa que costa una monarquia franquista i obsoleta a més de corrupta.\nQui cregui que això poc a poc no penetra dins la comprensió dels demòcrates europeus l’erra. La Unió Europea vota i qui sigui impassible ho pagarà a les urnes hi ho saben. No cal dir-ho obertament. Existeixen formes que diuen fins i tot més. Ens cal ser pacients.\nAra be, tot el que estem guanyant, encara que per alguns sembli poc, se’n pot anar a can pistraus si la desunió que estem visualitzant al si del Parlament i del Govern és concreta amb la pèrdua de la majoria parlamentaria a les properes eleccions. Si les perdem, el discurs i relat del “Gobierno de España” serà que tot plegat era l’escalfament d’una nit d’estiu i que l’únic que han fet és aplicar la llei per molt severa que sigui.\nLes properes eleccions, encara que no ho sembli seran determinants. És més, diríem que ens ho juguem tot per molts anys. Nosaltres apostem per Junts, que de moment són els que poc a poc han obtingut èxits i sobre tot perquè de moment no tenim cap més proposta política que sigui transversal i de País.


Les JERC Maresme Baix Besòs som un agent clau en la proposta de mobilitat del Maresme\nEl passat octubre PDECAT presentava una moció sobre la planificació de la mobilitat al Consell Comarcal del Maresme. Aquesta moció va ser presentada sense consensuar amb les entitats del territori i els ens locals de la comarca. Un dia abans que es portés a votació al Ple del Consell Comarcal, les JERC Maresme i Baix Besòs vam emetre un comunicat demanant el consens i l’ampliació de la participació del territori, degut a que es platejaven un seguit de consideracions i propostes per a ser tingudes en el Pla de Mobilitat que s’està redactant des del departament de Territori de la Generalitat.\nLa pressió que vam generar va forçar al PDECAT posposar la presentació d’aquesta moció per treballar-la conjuntament amb d'altres agents polítics i socials en la Mesa de Mobilitat, on estan representats els partits polítics amb representació comarcal i la Plataforma Preservem el Maresme.\nLes JERC del Maresme i del Baix Besòs vam elaborar, en un temps rècord, un conjunt d'esmenes pensades des de les necessitats del jovent de la nostra comarca. Per aconseguir un model de mobilitat sostenible, de classe i de qualitat encara fa falta molt de treball amb el conjunt d’agents implicats, però es van acceptar un seguit d’esmenes a la moció com per exemple:\n● Millorar la connectivat de l’Alt Maresme amb Girona, sobretot pel que fa la RG1.\n● Millorar el servei de Bus Nocturn a la comarca:\n1. Que la N-81 arribi fins a Mataró i tingui parada al Baix Besòs.\n2. Que la N-82 arribi fins al final de la comarca (Tordera).\n3. Que les línies tinguin més freqüència ampliada els caps de setmana.\n● La pacificació de l’actual N-II fins a convertir-la en un eix cívic amb garantia de seguretat i integració urbana\n● Hem introduït el terme Baix Besòs en comptes de Barcelonès Nord, recuperant la denominació republicana.\nLa moció definitiva va ser aprovada aquest passat dimarts 15 de Novembre al Ple del Consell Comarcal per unanimitat de totes les forces polítiques amb presència comarcal. En aquests propers mesos també s'aprovarà als plens dels ajuntaments de la comarca.\nLes JERC ens reivindiquem com un actor clau en la definició de la mobilitat al Maresme: aportem les necessitats del jovent i trenquem amb la opacitat del Consell Comarcal.\nMapa autopistes del Maresme\nURL CURTA: http://www.jerc.cat/url/186772


Marta Estella » català\nTag Archive 'català'\nmarç 27 2011\ndes. 02 2010\nL’encert del segon Convit\nS’ha obert la inscripció al Convit, el 2n Congrés de Serveis Lingüístics de Territoris de Parla Catalana. L’esdeveniment gira entorn de dos eixos: llengua i immigració, i llengua i empresa. Em sembla un gran encert aquesta tria: són dos àmbits clau en la configuració de les pràctiques lingüístiques a Catalunya. D’immigració i llengua, se n’ha tractat a bastament, molt sovint des de la mirada de l’acollida lingüística i de la projecció de la veu dels nous catalanoparlants. A l’empresa s’hi ha parat menys atenció, i els estudis i accions que s’han fet en aquest àmbit han tingut menys ressò, una tendència que ha començat a canviar darrerament. Estudis com l’ELAN.cat sobre el multilingüisme a les empreses, recursos com El multilingüisme als webs d’empresa, formació com el postgrau en Gestió de la diversitat lingüística i cultural exemplifiquen aquest gir, del tot necessari. Benvingut, doncs, aquest Convit de la ciutat de Reus, seu del congrés, a “compartir experiències i inquietuds, i proposar eines i estratègies que permetin l’adequació al nou context social i que responguin a les necessitats presents i futures”.\nSobre el decret d’acreditació lingüística a la universitat\nAhir el govern va aprovar el decret sobre l’acreditació del coneixement lingüístic del professorat de les universitats catalanes. És la culminació d’un procés molt llarg, massa llarg, i tortuós, que ha patit fortes pressions de sectors que han jugat fort perquè el decret no s’aprovés. Però finalment s’ha aprovat, gràcies a la tenacitat, la professionalitat i la destresa de moltes persones que han treballat perquè el decret arribés a bon port. Cal reconèixer i agrair la feina feta.\nDit això, faig uns comentaris a propòsit del decret:\nUna aposta clara pel multilingüisme (o, si més no, pel trilingüisme català-castellà-anglès) és necessària, i juga a favor de la llengua catalana. Una universitat d’excel·lència és indissociable de la competència lingüística suficient en la llengua pròpia i en anglès, com a llengua franca de la comunitat acadèmica internacional. El nivell suficient de llengua és un element de qualitat, i això val per a totes les llengües que s’utilitzen a la universitat. El decret fa una referència escarida a les “terceres llengües”, que només hi són presents com a requisit per al professorat que pot estar exempt d’acreditar un nivell de català per la seva dedicació a la docència i la recerca en aquestes llengües. Català i anglès no haurien de ser opcions alternatives; el professorat que fa docència en català també hauria de tenir un nivell d’anglès adequat a l’activitat acadèmica.\nHem de saber recórrer a la doble oficialitat, sense manies. Un plantejament d’inici orientat a assegurar el nivell suficient de les dues llengües oficials a Catalunya potser hauria facilitat el procés.\nEm sembla que hauríem de començar a considerar com a situació per defecte la de les persones que ja han acreditat el nivell suficient de català en l’ensenyament obligatori, i passar a la categoria d’ “altres mitjans per a l’acreditació del coneixement de català” els certificats i títols de català que expedeix la Generalitat de Catalunya i els que hi són equivalents. Seria una manera de mostrar que, a mesura que passen els anys, es van convertint en la via excepcional d’acreditació.\nFelicitem-nos, doncs, pel decret, i aprofitem el que hem après en aquest procés per orientar les accions futures.\nEstudiants pel Català: tres anuncis i quatre lliçons\nAquest dissabte a la tarda va tenir lloc, a Girona, la Jornada d’Estudiants pel Català. S’hi van fer tres anuncis interessants per a les universitats:\nMiquel Strubell va anunciar que a partir del curs 2010-2011 el català serà una de les llengües incloses en els cursos intensius per a ERASMUS finançats per la Comissió Europea. Són ajuts perquè els estudiants ERASMUS puguin fer una formació propedèutica i intensiva en la llengua del país, excloses l’anglès, el francès i el castellà, que es considera que ja tenen una oferta àmplia arreu que permet als estudiants aprendre-les al seu lloc d’origen. És una llarga reivindicació que ara es fa realitat.\nLa comissionada per a Universitats i Recerca, Blanca Palmada, va dir que dins les pròximes setmanes portarà al govern el decret que desplega l’article 6.4 de la Llei d’universitats de Catalunya, que diu:\nLa comissionada va anunciar també que pròximament tindrem el document d’indicadors lingüístics de les universitats que permetrà que les universitats puguin rebre un finançament en reconeixement a les accions que desenvolupen en màteria de llengua.\nLa jornada va ser també un compendi de lliçons. La lliçó de la Plataforma Universitària pel Català (PUC), una associació d’estudiants de la Universitat Pompeu Fabra, que ha estat capaç de mobilitzar altres associacions d’estudiants, govern, acadèmics, entitats cíviques, serveis lingüístics i aplegar-nos en un fòrum públic al voltant del que els preocupa: la situació de la llengua catalana a les universitats. La lliçó d’uns estudiants que han dedicat els darrers mesos molts esforços i temps a una causa en què creuen fermament, tot i que per a molts és poc cool, que dirien els moderns. La lliçó de Miquel Strubell, Jordi Matas i Josep M. Terricabras, que ens van fer vibrar perquè parlaven des de l’autenticitat, totalment alineats paraules, pensament i sentiments. I finalment, però no menys important, la lliçó de veure com treballen els gairebé ja nous professionals de Catalunya: l’ús d’internet, en tots els seus canals, com a principal mitjà de difusió (WordPress, YouTube, Flickr, Facebook, Twitter…); l’audiovisual com a mitjà per excel·lència, amb la creació d’un canal de tv i un espot de campanya, o l’ús residual del correu electrònic: com a mostres, vaig rebre al mur del Facebook l’agraïment per haver participat en una taula de la jornada, i al mateix Facebook he pogut seguir el recull de l’impacte de la jornada als mitjans.\nUn dissabte a la tarda ben esmerçat. Felicitats, estudiants de la PUC!\nfebr. 18 2009\nfebr. 17 2009\nEscoles universitàries d’idiomes: el futur es juga ara\nPeter Walsh, Mobilna jezikovna šola\nEn ple procés d’adaptació dels estudis universitaris a l’EEES, hi ha en joc el futur de les escoles universitàries d’idiomes (EUI). Un futur que passa per una direcció estratègica que apunti de manera clara cap a on cal anar, que doni resposta a preguntes com les següents.\n1. ¿S’ha d’apostar per prioritzar un perfil acadèmic, que diferenciï l’EUI de les escoles oficials i dels centres de cultura, però també, en molts casos, de l’oferta que des de les mateixes universitats fan els departaments de filologia i traducció?; per un perfil més orientat als centres de recerca i l’entorn empresarial que creixen a l’empara de les universitats?, o per un perfil adreçat a empreses no necessàriament vinculades a la universitat, com ja fan l’àrea InCompany de l’Executive Language Center d’ESADE, el Servei Extern d’Idiomes de l’EIM de la UB, o el servei In Company d’UAB Idiomes?\n2. ¿Cal pensar en una escola universitària d’idiomes integrada en el nucli estricte de la universitat, amb una estructura de costos difícil de conciliar amb l’atenció a unes necessitats canviants en l’aprenentatge de llengües?, o en una EUI situada en una fundació universitària, una opció no pas fàcil si no s’ha pres d’entrada? A les universitats catalanes, hi trobem totes dues opcions, en algun cas combinades en una mateixa universitat, i fins i tot, l’externalització plena de l’oferta dels cursos de llengües estrangeres.\n3. Quant a les llengües objecte d’ensenyament/aprenentatge, ¿quin futur tenen les llengües estrangeres a l’EUI, quan la preminència de l’anglès contrasta amb la poca i minvant demanda de cursos d’altres llengües, fins i tot de francès, que fins fa relativament poc era la primera llengua estrangera a Catalunya? ¿I els cursos de perfeccionament del català per a catalanoparlants, els d’introducció al català per a estudiants de mobilitat i la millora de les competències lingüístiques amb finalitats acadèmiques i professionals en la llengua pròpia? A les universitats catalanes trobem també models diferents en el tractament de la llengua pròpia: universitats en què se n’ocupa un servei lingüístic diferenciat de l’EUI, com a la UB i la UPC, universitats en què se n’ocupa l’EUI, com a la UPF, o universitats, com la UAB, amb una gran estructura que aglutina servei lingüístic i EUI.\n4. Una darrera qüestió, apuntada ja en el primer bloc de preguntes, és la relació entre les EUI i els departaments de filologia i traducció en les universitats on coexisteixen. Fins ara hem assumit el supòsit que uns i altres tenen objectius i públics diferents, però la davallada en la demanda de les filologies i la mateixa adaptació a l’EEES porta a uns camins que tendeixen a convergir, si no a sobreposar-se. Aquest estiu em van convidar a parlar en una taula rodona del congrés que periòdicament organitza l’Asociación de Programas Universitarios Norteamericanos en España (APUNE). Alguns dels assistents, professors universitaris als EUA, em deien que en aquest país és habitual que el mateix professor que fa, posem per cas, l’assignatura sobre la literatura del Siglo de Oro s’ocupi dels cursos d’iniciació a l’espanyol, com a llengua instrumental, per als alumnes que entren a la universitat, i els sorprenia l’existència mateixa de les EUI. Un referent que val la pena tenir en compte, encara que sigui per fer camí en una altra direcció.\nFins aquí quatre grans blocs de preguntes que demanen respostes clares i urgents, perquè el futur de les EUI es juga ara.\nPS: en la descripció he tingut en compte només les universitats de Barcelona perquè, pel seu volum, són les que poden permetre’s més escenaris de joc diferents.


L’empresa catalana especialitzada en energies renovables impulsa un projecte al país llatinoamericà per ajudar a l’electrificació d'àrees aïllades\nPaula Amer Barcelona. 02 d’agost de 2018 05:30\nImatge d'un panell solar de SUD al Perú | Cedida\nA la zona de Cusco, ubicada a la serralada dels Andes al Perú, hi ha petites àrees rurals a més de 4.000 metres d’altitud on viu gent que s’ocupa del bestiar i dels horts. Però un dels problemes que pateixen aquests indrets és que estan força aïllats de la resta de ciutats, pel que pateixen dificultats per accedir a la xarxa elèctrica. I qui se n’ocupa de proveir electricitat a aquestes àrees és ni més ni menys que una empresa catalana, a través de la seva filial peruana, Norte Renovables. SUD Energies Renovables ha iniciat un projecte el 2012 al Perú amb l’objectiu d’aconseguir l’electrificació rural d’aquestes zones amb energies renovables.\nLa iniciativa s’emmarca en la voluntat de SUD Renovables d’internacionalitzar el seu negoci. L’empresa, amb seu a Vic i nascuda l’any 2005, compta amb una participació del 60% de Norte, filial peruana amb seu a Lima. L’altra part restant de la companyia forma part d’un soci peruà.\nElectrificació rural a zones aïllades\nEl projecte d’electrificació de zones rurals ha aconseguit, en sis anys, instal·lar panells solars fotovoltaics a uns 6.000 habitatges repartits entre Cusco (Andes al Perú) i San Martín (Selva amazònica al Perú). “Amb la filial Norte ajudem des de Barcelona a instal·lar aquests sistemes de generació d’energies renovables a llars aïllades de la xarxa elèctrica perquè es troben a un punt molt llunyà de la ciutat”, explica el soci-director de SUD Renovables, Alfred Puig.\nNorte es dedica, principalment, a treballs d’instal·lació i enginyeria especialitzats en les energies renovables al Perú, tot i que també ha realitzat projectes eòlics a Xile.\nSUD Renovables, a través de Norte, ha instal·lat panells fotovoltaics a uns 6.000 habitatges rurals del Perú\nL’empresa porta a terme aquests projectes des de Barcelona, a la seu que tenen al Parc Tecnològic de Barcelona Activa, on treballen dues persones. Així mateix, Norte compta amb una oficina a Lima on hi han arribat a treballar set persones en plantilla.\n“Ara l’estructura de l’empresa és molt més petita, perquè la necessitat de contractar serveis com el nostre va per èpoques. Aquest any Perú ha tingut problemes polítics i no hi ha licitacions públiques, pel que el projecte està una mica parat”, explica Puig. És per això que Norte ha passat de facturar 6 milions de dòlars el 2016 a registrar pèrdues l’any passat. “El negoci allà és com una muntanya russa, perquè el país es troba en una situació d’inestabilitat política i això afecta la facturació”, afegeix.\nEls dos fundadors de SUD Energies Renovables | Cedida\nImpulsar l’ús de les energies renovables\nSUD Energies Renovables és l’empresa matriu catalana i que es dedica principalment a instal·lar plaques fotovoltaiques a cobertes de naus industrials perquè les empreses pugui autosubministrar-se energia. Aquesta és una de les principals línies del negoci de la companyia i d’on provenen el 80% i 90% de les vendes. No obstant això, a part de l’autoconsum industrial, SUD Renovables també està començant a fer instal·lacions domèstiques per a habitatges residencials. “Tot i que és un sector molt minoritari, és un negoci que just està començant”, apunta l’empresari, qui afegeix que “l’autoconsum industrial ja fa anys que funciona i estem creixent molt en aquest sector”.\nPuig: "El negoci al Perú és una muntanya russa i això ens afecta a la facturació"\nLa companyia opera a escala estatal, tot i que el 80% de les seves vendes són a Catalunya. Fora de les fronteres del país, SUD Renovables només compta amb el projecte de Norte al Perú. “Hem mirat de sortir fora, a països com Turquia o el Marroc, però on de moment hem treballat ha estat al Perú i Xile”, assenyala Puig.\nL’empresa amb seu a Vic no exclou cap energia renovable dins del seu model de negoci, tot i que principalment es dediquen a l’energia solar fotovoltaica. “Hem fet instal·lacions d’eòlica, de geotèrmia, solar tèrmica... tot el que estigui relacionat amb l’eficiència i les energies renovables forma part del nostre negoci”, apunta.\nSUD Renovables, que compta amb una plantilla de 35 treballadors, ha tancat el 2017 amb una facturació de 2,5 milions d’euros i espera assolir els 6 milions d’euros aquest any.\nCSolar, innovació en les energies renovables\nX1 Wind, les ones del mar per crear energia\nRatedPower, els arquitectes de plantes solars


Càritas detecta més famílies acollides per altres o que ocupen cases - Diari de Girona\nCàritas detecta més famílies acollides per altres o que ocupen cases\nL'habitatge és el problema més greu identificat per l'entitat a Girona · El 36% d'usuaris del 2018 no tenen una llar en condicions · El treball precari incideix en la cronificació de la pobresa\npili turon girona 15.05.2019 | 00:50\nLa impossibilitat d'accedir a un habitatge és el problema més greu que Càritas Diocesana ha detectat a les comarques de Girona i el que més perjudica els seus usuaris, entre els quals ha constatat un augment de famílies acollides per d'altres –sense pagar, apunten– o per organitzacions socials, i que cada vegada n'hi ha més que opten per l'ocupació. El 36% de les persones que va atendre el 2018 no tenen una llar en condicions.\nL'altre gran impediment per trencar i sortir del cercle de la pobresa és la precarietat laboral, una situació que s'ha cronificat per als col·lectius més vulnerables, segons ha comprovat Càritas i posa de manifest dades com que el 58% dels ciutadans que atenen estan en edat de treballar, però no troben feina o en tenen una de precària, amb jornades parcials, contractes temporals o sous baixos.\nPobresa que aïlla\nEl balanç del 2018 que l'entitat humanitària va presentar ahir alerta que hi ha persones que acumulen factors de risc, com són la manca de formació, de documentació o d'experiència laboral. A la qual cosa la directora de Càritas, Dolors Puigdevall, va afegir que «la recuperació econòmica no acaba d'arribar a les persones més desfavorides», a més d'alertar que a la bossa de pobresa cronificada que està identificada s'hi ha d'afegir «l'amagada», amb un alt risc d'aïllament, tal com van constatar a través de l'Observatori de l'exclusió social.\nL'any passat, l'entitat humanitària del Bisbat va desenvolupar 52 projectes socials, tres dels quals de nova creació, al voltant del mig centenar de delegacions que té arreu de Girona. Més de la meitat de les 22.052 persones que va atendre el 2018 són dones; el 40%, infants i joves; i una de cada quatre, gent que està sola –no només de la tercera edat. Més del 50% dels usuaris són famílies amb fills, un 13% de les quals, monoparentals i amb una dona al capdavant.\nDe tots els ciutadans amb què Càritas va treballar l'any passat, el 45% s'hi va adreçar per primer cop i del 55% que ja atenia abans, el 30% pateix una situació de pobresa cronificada perquè hi acut des de fa més de tres anys.\nAmb relació als programes de suport a la infància i la família, hi van passar 465 famílies amb fills menors a càrrec seu. Sobre els infants, la directora va alertar que «quan els perdem de vista, no encaixen en altres recursos i els tornem a trobar en programes per a adults», cosa que implica «una transmissió intergeneracional de la pobresa». Pel que fa als projectes formatius, Puigdevall va dir que han comprovat que «els processos d'orientació «cada vegada són més llargs i difícils per passar a la formació professional».\nMés migració i suport jurídic\nUn altre factor destacat per l'entitat és que ha tornat a detectar un increment de persones que arriben a Girona fugint de conflictes i de la misèria. Relacionat amb aquest fet, durant el 2018 va donar suport jurídic en processos d'immigració a 3.258 adults i 200 menors que han vingut sols.\nTambé vinculat als recursos d'habitatge, Som Refugi és un dels programes estrenats l'any passat en reacció a l'emergència per l'arribada de joves desemparats. En aquest marc, a l'estiu va obrir dos pisos a Girona i a Santa Coloma de Farners, amb 4 places cadascun; però per a joves ja majors d'edat que, precisament per haver complert 18 anys, queden fora de la protecció de la Direcció General de la Infància i l'Adolescència (DGAIA). Més endavant, aquest gener, l'entitat ha posat en marxa una casa d'acollida amb 20 places més a Caldes de Malavella.\nD'altra banda, el secretari general de Càritas, Martí Batllori, va advertir que la manca de finançament posa en perill la continuïtat d'algunes accions, i va fer una crida a particulars i empreses a contribuir amb els seus projectes.\nResposta municipal al crit d'alerta de Càritas.\nLa distribució d'aliments de Càritas per a gironins sense recursos econòmics, en perill.\nEl risc de pobresa infantil puja al 48% en llars amb un sol sou.


Dia Mundial del Comerç Just: la nostra roba viola drets humans | Consumer\nDia Mundial del Comerç Just: la nostra roba viola drets humans\nL'elaboració d'articles tèxtils sotmet a tot el món a 21 milions de persones, inclosos nens, a treballs forçosos\nCada 9 de maig, amb motiu del Dia Mundial del Comerç Just, es tria un tema sobre el qual sensibilitzar a la població. Aquest any, els retrets han caigut sobre el sector tèxtil. El 80% de les persones que fabriquen la nostra roba són dones, amb freqüència sotmeses a jornades de fins a 14 hores diàries, salaris miserables i condicions laborals perilloses, adverteix la Coordinadora Estatal de Comerç Just. No obstant això, rares vegades ens ho qüestionem en comprar una peça. Aquest article ho ha fet i aquestes són les conclusions.\nAixí es fabrica la nostra roba\nTots els ciutadans hauríem de conèixer l’origen de la roba que adquirim. En lloc de queixar-nos cada vegada que comprem una peça amb etiquetes kilométricas, hauríem d’aprofitar per llegir la informació que contenen i conèixer on s’ha fabricat i quins materials s’han utilitzat en la seva elaboració. La raó és senzilla: bona part de la nostra vestimenta viola drets humans.\nEl sector tèxtil mou cada dia 34.000 milions d’euros a costa de salaris miserables i fins a 14 hores diàries de treball\nAmb motiu del Dia Mundial del Comerç Just, la Coordinadora Estatal de Comerç Just (CECJ) ha llançat un informe centrat en el sector tèxtil. En ell assenyala les injustícies que es cometen en aquest sector i posa de manifest algunes dades rellevants. Entre uns altres, destaca que al nostre país cada persona gasta a l’any 437 euros en roba, bona part d’ella fabricada per “dones asiàtiques, joves, que treballen entre 12 i 14 hores diàries”.\n“Salaris miserables que no cobreixen les necessitats bàsiques, jornades extenses, condicions laborals inhumanes i perilloses, treball infantil o absència de sindicats legalment constituïts són algunes de les violacions de drets fonamentals que es produeixen en aquest sector, que mou cada dia 34.000 milions d’euros sol a Europa”, adverteix Mercedes García de Vinuesa, presidenta de la CECJ.\nEs pretén conscienciar a la societat sobre l’origen de les peces que vas veure i les condicions en què es fabriquen. Fa poc més de dos anys, les imatges de l’ensulsiada del Granota Plaza, a Bangladesh, van donar la volta al món i van fallir algunes consciències: 1.138 persones van morir i més d’1.500 van resultar ferides. Però, amb el temps, la tragèdia sembla haver-se oblidat. I és que poques coses han canviat. Si bé després de l’ocorregut el sou mínim es va incrementar un 77%, en l’actualitat solament arriba a 50 euros mensuals, una quantitat insuficient per cobrir les necessitats bàsiques. Bangladesh és el país amb el salari mínim més baix del món.\nEsclavitud moderna en el sector tèxtil\n“El tèxtil i l’agricultura són els dos sectors on aquesta explotació extrema es troba més generalitzada”, afirma la CECJ en relació a l’esclavitud laboral. Recorda que l’Organització Internacional del Treball (OIT) calcula que 21 milions de persones realitzen treball forçós. Aquest organisme també adverteix que, precisament, els treballadors del tèxtil formen en gran parteix el grup de 910 milions de “treballadors pobres”, és a dir, “persones que, encara tenint una ocupació, viuen amb menys d’un dòlar diari”.\nPer si no fos poc, aquesta situació contribueix a la feminització de la pobresa per diferents motius. A les dones que treballen en el sector tèxtil se’ls paga entre un 10% i un 50% menys que als homes per realitzar treballs similars. Per aquest motiu el 80% dels empleats del sector tèxtil siguin dones, que l’organització sindical sigui inferior a la d’altres sectors, per períodes de temps més curts i en pitjors condicions.\nA això s’afegeix el treball infantil. “A pesar que s’ha reduït, a Índia en la recollida de cotó van participar gairebé 400.000 menors en la campanya de 2010. La meitat tenia menys de 14 anys. Al Marroc, milers de nenes s’incorporen durant les seves vacances a tallers, suposadament com a aprenents. No obstant això, realitzen la mateixa labor que les adultes encara que cobrant un 40% del salari mínim”, lamenta la CECJ. Els nens estan presents al llarg de tota la cadena de valor.\nTira del fil del cotó més just\nImatge: Sean Hawkey\nEl cotó és una matèria primera fonamental en el sector tèxtil. Segons dades de la CECJ, gairebé 100 milions de llars participen en la collita mundial, dels quals solament 73.400 persones treballen en el cultiu del cotó just, això és: cobren salaris dignes, en condicions de treball segures i sense posar en perill la seva salut, sense explotació infantil; es promou el treball de la dona per millorar la seva situació econòmica i afavorir la seva independència i autoestima; es treballa a través de processos que no danyen l’entorn natural; gran part de les organitzacions tèxtils de comerç just són associacions o cooperatives; s’estableix un prepagament d’almenys un 50% als grups artesanals; les organitzacions productores i importadores mantenen una relació de llarg termini; i s’estableix el que es coneix com a cosina social, una quantitat addicional al salari que es paga a les organitzacions per invertir-la en el desenvolupament econòmic, social o ambiental de les pròpies organitzacions i la comunitat.\nPer conscienciar sobre les diferències entre el sector tèxtil tradicional i el de comerç just, el Centre Cultural Galileu de Madrid acull l’exposició ‘Tira del fil del cotó més just’, composta per 24 imatges del prestigiós fotògraf i periodista Sean Hawkey. En elles es recull el treball de 10.000 persones que conreen cotó sota els criteris de comerç just i es beneficien dels impactes positius del mateix. Una dada cridanera: els costos laborals d’una samarreta de comerç just representen un 1.272% més que els de una samarreta del comerç convencional. Això dona una idea del que s’amaga darrere de la roba que vestim.\ncomerç just roba


Appartamento Luce Monza Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Carlo Cattaneo 4, Monza, Monza, Itàlia, 20900 - Veure al mapa\n"Great apt , close to shopping area of monza"\nMés informació sobre Appartamento Luce\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Monza, Appartamento Luce és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Appartamento Luce, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Appartamento Luce es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Appartamento Luce és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Monza.\nTots els tipus de viatgers (23) Parelles (3) Viatgers en solitari (9) Famílies amb infants petits (6) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)


PETITES RUTES : de maig 2014\nVia verda Terra Alta i Baix Ebre\nVia verda d'Horta de Sant Joan a Tortosa\nDurada: 4 h, amb aturades\nDistància: 53 kms\nPunt de sortida: estació de tren Horta de St Joan\nPunt d'arribada: pont roig Tortosa\nBaix Ebre: Benifallet - Xerta - Aldover - Jesús - Roquetes - Tortosa.\nPer fer amb nens, caldria resseguir algun dels trams, ja que la ruta completa que presento són uns 50 kms. Aconsello els de la "Terra Alta", per diversos motius: són trams de baixada, estan més ben indicats i el paisatge és espectacular, més agrest que el del Baix Ebre.\nPont via verda, Terra Alta\nLa ruta sencera és fàcil, planera i de baixada amb tots els trams amples i ben acondicionats. Al llarg del trajecte trobarem alguns ponts, diversos miradors i àrees de pícnic.\nLes vistes són magnífiques, enmig de frondosa vegetació.\nEl recorregut voreja la llera del riu Canaletes fins arribar a l'Ebre.\nDestaquen principalment els 41 túnels que trobem pel camí, alguns molt llargs (fins a 750mt), fan la ruta molt entretinguda! Són, però, molt foscos, amb la qual cosa és imprescindible portar llum, per veure-hi i també reflectants per a ser vist.\nAnem resseguint l'antiga via del tren. En algunes estacions, ara obsoletes, s'han aprofitat; com la de Benifallet, que s'ha convertit en cafeteria, també ofereix serveis i parc infantil.\nEl punt d'inici de la ruta és l'antiga estació de trens de Lledó-Arnes. Des d'allí s'inicia un camí planer que porta fins a Horta de Sant Joan on es voreja la muntanya de Santa Bàrbara amb el convent de Sant Salvador als peus. Tot seguit passem per Bot i, a poc a poc, comencem a perdre alçada per entrar a la vall del riu Canaletes, d'una gran bellesa. Passem per l'antiga estació de trens de Prat de Compte situada a pocs quilòmetres del Santuari de la Fontcalda, al marge esquerre del riu Canaletes. Aviat, la vall es va eixamplant i el paisatge canvia mentre ens endinsem per les serres de Pàndols i Cavalls. Passem pel terme municipal del Pinell de Brai i poc després s'entra la comarca del Baix Ebre. L'itinerari desemboca a un camí que voreja el riu Ebre i la carretera C-12. Després de passar per Xerta l'itinerari discorre plàcidament entre horts i camps d'arbres fruiters fins arribar a Aldover. Des d'allí el recorregut condueix al Raval de Jesús per acabar als nuclis de Roquetes i Tortosa. (Bibliografia web vies verdes)\nPont roig, via verda arribada a Tortosa\nPassem pel poble de Xerta.\nVista: 11 veces, descargada: 0 veces\nFinaliza en el punto de partida (circular)No\nAltitud max527 m\nAltitud min-6 m\nEtiquetes de comentaris: Alt, AMB BICICLETA, Baix Ebre, Terra Alta, VIA VERDA\nUbicació: La Terra Alta, España


El Gobierno prepara noves mesures de confinament sense donar la raó al Govern català La República\nEl Gobierno prepara noves mesures de confinament sense donar la raó al Govern català\nEspanya segueix perdent dies per decidir aplicar unes mesures que s’haurien d’haver portat a terme molt abans\nEl que ja va preveure Quim Torra fa dues setmanes és el que acabarà aplicant el Gobierno de Sánchez. Segons dades a les quals ha pogut accedir La Ser, Espanya prepara un pla d’enduriment de l’aturada econòmica mitjançant una ordre del Ministeri d’Indústria que restringeix les trucades “activitats essencials o d’especial consideració”.\nAquestes restriccions, segons l’esborrany i fonts de l’Executiu, mantindria oberts només tres sectors d’activitat:\n1. Cultius, pesca, agricultura i altres branques del sector primari.\n2. La creació de roba per sanitaris.\n3. La fabricació de productes farmacèutics i equips que es poden fer servir per al subministrament mèdic o terapèutic.\nPer tant, això suposaria que moltes activitats haurien de tancar, i a més, aquestes noves mesures es podrien endurir encara més, ja que el pla contempla la capacitat de “flexibilitzar encara més aquestes condicions”. Per ara, el Gobierno no ha volgut admetre que allò que va proposar el president Quim Torra des de fa dies, hagi inspirat a començar a prendre noves decisions.


Desacord vers el rival preferit per als quarts | FCBarcelona.cat\nDesacord vers el rival preferit per als quarts\nQuatre exjugadors del Barça no s’han posat d’acord sobre quin rival volen per al Barça per als quarts de final de la Champions.\nMilla, Sergi, Nadal i Goikoetxea, en declaracions a Barça TV, només han coincidit en un aspecte: el rival més temut del sorteig ha de ser el Barça, sempre que els de Guardiola ofereixin el seu millor nivell durant l’eliminatòria.\nMilla: “El Liverpool pot ser un dels més complicats”\nI aquest ha estat l’únic punt en comú entre tots ells. Perquè Luis Milla, per exemple, prefereix evitar el Liverpool: “El Liverpool pot ser un dels més complicats. Va derrotar clarament el Madrid als vuitens de final. És un conjunt molt fort físicament que treballa molt bé la tàctica i que té molta arribada. La Lliga la tenen complicada i posaran totes les forces a la Champions.”\nSergi: “Aniria bé un rival potent”\nUn altre exblaugrana, Sergi Barjuán, no ha volgut dir noms, però sí que ha reconegut preferir un dels equips forts de la competició. “Tant és contra l’equip que et toqui jugar, ja que al final, si vols guanyar, els has de passar tots. Crec que al Barça li aniria bé un rival potent per saber a quin nivell està realment i també perquè, d’aquesta manera, vas deixant equips forts eliminats”, ha explicat.\nNadal: “Els equips anglesos, els més forts”\nUn dels companys de Sergi a la defensa blaugrana fa uns anys, Miquel Àngel Nadal, considera que els anglesos són els rivals més difícils: “En principi els equips anglesos són els més forts. En un sorteig és difícil predir qui serà el rival amb què t’hauràs d’enfrontar. L’únic que hem d’esperar és que el Barça estigui al nivell del seu joc, ja que, si és així, són els altres els que han de preocupar-se.”\nGoikoetxea: “El rival més assequible és l’Arsenal”\nAl contrari que Nadal, Jon Andoni Goikoetxea creu que un equip anglès, l’Arsenal de Wenger, és el més assequible de tots. “Quan arribes a quarts de final tots els equips són complicats. Sent una eliminatòria a doble partit, el Barça no hauria de tenir problemes si juga com ho està fent durant tota la temporada. Possiblement el rival més assequible seria l’Arsenal, ja que és un equip que compta amb jugadors molt joves i amb poca experiència. Tot i així, també seria molt complicat”, ha afirmat.


TOTS ELS DETALLS: Accionistes del València demanden a Salvo i a Aurelio Martínez | Blanquinegres.com\nAccionistes demanden a Salvo i Aurelio Martínez per la venda a Lim\nHui és un dia important per al futur del València. El despatx de Jaime Navarro ha convocat una roda de premsa a l’Ateneo Mercantil per confirmar quins seran els següents moviments jurídics per a fer la vida més complicada a Meriton Holdings i als responsables de la venda del club, que són Amadeo Salvo i Aurelio Martínez.\nDemanda a títol personal\nEn este sentit, segons Plaza Deportiva, alguns accionistes del València, a títol personal, han presentat una demanda davant les persones que van vendre el club a Peter Lim sense conèixer les seues intencions reals, és a dir, una demanda davant Salvo i Aurelio que es justifica amb “danys morals i econòmics”.\nEls socis demanen a canvi una indemnització pels danys ocasionats i també presenten un document amb tot el que ha incomplit Meriton Holdings, on lògicament el punt ,és àlgid és el Nou Mestalla i el poliesportiu de Benicalap. Unes obres que havien d’estar acabades ja fa anys i de moment el club tan sols allarga l’ATE.\nDerrocar a Meriton\nAixí, s’espera un matí intens per al futur del València. La massa social del club comença a moure’s i esta vegada amb efectes jurídics. Tant de bo tinga l’efecte desitjat, però derrocar al grup singapurés és una tasca pràcticament impossible als últims anys.


Leclerc i Ferrari sorprenen amb la «pole» al circuit de Marina Bay - Diari de Girona\nLeclerc i Ferrari sorprenen amb la «pole» al circuit de Marina Bay\n?El de Mònaco sortirà primer per davant Hamilton i Vettel; Carlos Sainz arrencarà setè\nddg/ep 22.09.2019 | 01:11\nLeclerc i Ferrari sorprenen amb la «pole» al circuit de Marina Bay Diari de Girona\nEl pilot de Mònaco Charles Leclerc (Ferrari) va sorprendre ahir a adjudicar-se la pole position del Gran Premi de Singapur, quinzena prova del Mundial, per davant el britànic i líder del Mundial, Lewis Hamilton (Mercedes) i del seu company d'equip Sebastian Vettel. Mentrestant, el madrileny Carlos Sainz (McLaren) sortirà des de la setena posició.\nD'aquesta manera, el jove de Mònaco sembla que comença a comfirmar totes les expectatives posades en ell des de fa temps i lluitarà per la seva tercera victòria al circuit de Marina Bay després de les que va aconseguir a Spa-Francorchamps i Monza. Tot i així, en aquesta ocasió ningú esperava als Ferrari en el revirat traçat de Singapur, on qui surt primer, normalment acaba en el lloc més alt del podi.\nEl disseny de Marina Bay afavoreix, en teoria, als Mercedes i, fins i tot, als Red Bull. Però Ferrari, després d'un divendres discret, va despertar ahir. El de Mònaco ja va comendar en la tercera tanda de lliures i va traslladar la milllora a la qualificació, arriscant al màxim en la seva volta guanyadora i provocant, fins i tot, la incredulitat de Hamilton, segon a casi dues dècimes. En tercer lloc s'hi va colar un altre Ferrari, el de Vettel, mentre que Max Verstappen (Red Bull) va ser quart i l'altre Mercdedes, el de Valtteri Bottas, només va poder ser cinquè.


Històrics 2019: el Terrassa jugarà la segona semifinal| betevé\nEls egarencs jugaran la semifinal després d'empatar amb el Sants i guanyar l'Horta\nCarles Molet | Roger Matamoros Aparicio | dijous, 1 d'agost del 2019, a les 15.40\nEl Torneig d’Històrics 2019 ja té el primer equip per a la segona semifinal. És el Terrassa, que s’ha classificat després d’empatar sense gols amb el Sants i superar per 0 a 4 l’Horta. Els egarencs s’enfrontaran al guanyador del grup 4, que sortirà dels enfrontaments entre la Gramenet, el Martinenc i l’Hospitalet.\nPrimer partit: Terrassa-Sants (0-0)\nEl partit ha començat amb el control del joc del Terrassa i al minut 6 ha arribat la primera ocasió de les botes de Kilian Villaverde. De nou el egarencs ho han provat però el xut de Jaume ha sortit molt alt. Per al Sants l’ocasió més clara ha estat de Segio Navarro al minut 12, quan no ha finalitzat bé una centrada de Montfort. Al minut 34 els de Tito Lossio s’han fet un embolic dins l’àrea del Terrassa i entre Josele i Guillermo no han pogut rematar a porteria. Quan quedaven tres minuts per finalitzar Kevin ha fet un xut que ha tocat un defensor santsenc i el porter Oriol Antonell ha enviat a córner. Empat sense gols entre el Terrassa i el Sants, i un punt per a cada equip.\nSegon partit: Horta-Terrassa (0-4)\nEl segon matx ha enfrontat l’Horta i el Terrassa. Les primeres ocasions han estat per a l’Horta. La primera, al minut 3, quan Marc Rio s’ha quedat sol davant del porter del Terrassa i no ha definit bé. I la segona, un remat de cap de Peke després d’una centrada de Narcís Barrera, al minut 5. El Terrassa ha creat perill de pilota aturada, al minut 8 amb Coro, que ha enviat al pal un xut de falta. Els de Xavi Molist han marcat finalment al minut 21, Sergi Arranz ha aprofitat un passada en profunditat de Coro per fer el gol egarenc. Pocs minuts més tard Domi Berlanga ha fet el segon per al Terrassa. Sergi Arranz ha marcat per partida doble per fer el hat-trick i deixar el 0 a 4 definitiu.\nTercer partit: Horta-Sants (0-0)\nEl darrer partit de la jornada l’han jugat l’Horta i el Sants. El matx ha estat força igualat, amb tots dos conjunts arribant en poques ocasions a les porteries, i les que han arribat han estat en fora de joc. L’ocasió més clara ha estat al minut 20 de l’Horta: Adrià Recort ha fet una centrada però la defensa santsenca l’ha rebutjat. El Sants ho ha provat en diverses ocasions però els seus xuts han sortit fora per molt poc. Al final, empat sense gols entre l’Horta i el Sants.


Posada de llarg amb 270 futbolistes, xocolata i un gran ambient a la graderia > Club Esportiu Banyoles\nPosada de llarg amb 270 futbolistes, xocolata i un gran ambient a la graderia\nProp de 270 futbolistes, i els respectius entrenadors, pertanyents als 19 equips del Club Esportiu Banyoles (CEB) van fer la seva posada de llarg durant la tarda d'aquest passat diumenge 6 d'octubre de 2013, en una presentació lluïda i emotiva que els més petits retindran en la memòria com un record inesborrable durant molt de temps. I és que la il·lusió de vestir-se de curt, desfilar amb els companys per la gespa i saludar a la graderia, on es trobaven els pares i familiars, va fer que la mainada fos la gran protagonista d'una festa de tots, però força més especial per als més menuts.\nCom estava previst, a les quatre de la tarda va començar l'acte amb la sortida esglaonada al terreny de joc de totes les plantilles del Club. El primer equip va ser l'últim en ésser anunciat i els seus jugadors i el cos tècnic van saludar als més joves picant-los les mans.\nEn absència del president Jordi Omedes, va prendre la paraula el vicepresident Joan Fauró, que va instar a tots els jugadors i també als entrenadors a treballar de valent i exigir-se el màxim per millorar cada dia. Tanmateix, Fauró va demanar tothom que deixés alt el nom del Club allà on anés mostrant-se de manera educada i cortès. Per la seva banda, l'alcalde de la ciutat, Miquel Noguer, va anunciar que el consistori continuarà millorant les instal·lacions de l'Estadi Municipal Miquel Coromina i Moretó. L'anècdota la va protagonitzar el jove futbolista de la pedrera escollit per dirigir-se al públic. En un moment de sinceritat infantil, va demanar a la directiva que convidés l'equip a "berenar" cada cop que facin les coses bé.\nDesprés que tots els equips es fessin la fotografia oficial amb la pilota del Centenari, es va servir una xocolatada i, poc després, va començar el partit del Banyoles contra la Jonquera (1-1), amb una assistència de públic considerable a les grades i un gran ambient.


Blog ~ Pàgina 2 de 3 ~ Rehabita’t!\nLeer más…Eficiència energètica de baix cost en habitatges. Envolupant tèrmica\nAutor Joan RamonPublicat el 2016-04-15 2017-03-06 Categories Eficiència EnergèticaEtiquetes envolupant tèrmica, estratègies passives, habitatgeDeixa un comentari a Eficiència energètica de baix cost en habitatges. Envolupant tèrmica\nUna vegada millorada l’envolupant tèrmica, actuarem sobre els sistemes actius. Tornem a insistir que la principal despesa energètica d’un habitatge es el condicionament tèrmic. El valor de referència del CTE–HE per a demanda de calefacció a Barcelona és de 28,3 KWh/m2 per a un habitatge en edifici plurifamiliar. El sector de l’edificació requereix més d’1/3 del consum global d’energia final a Espanya per a la seva producció i funcionament.\nLeer más…Eficiència energètica de baix cost en habitatges. Calefacció i ACS\nAutor Joan RamonPublicat el 2016-04-15 2017-03-15 Categories Eficiència EnergèticaEtiquetes ACS, calefacció, habitatgeDeixa un comentari a Eficiència energètica de baix cost en habitatges. Calefacció i ACS\nPer començar hem de identificar els diferents apartats de la factura elèctrica, amb una revisió ràpida, per tal d’analitzar els possibles estalvis econòmics. En el BOE núm 131 del 30 de maig de 2014, s’estableix el contigut mínim i model d’una factura d’electricitat.\nLeer más…Estalviar a la factura elèctrica\nAutor Joan RamonPublicat el 2016-04-15 2017-03-04 Categories Eficiència EnergèticaDeixa un comentari a Estalviar a la factura elèctrica\nLeer más…Saps que és un tècnic de capçalera?\nAutor Joan RamonPublicat el 2016-04-15 2017-03-14 Categories Tècnic de capçaleraDeixa un comentari a Saps que és un tècnic de capçalera?\nLeer más…Estalviar a la factura d’aigua\nAutor Joan RamonPublicat el 2016-04-15 2017-03-04 Categories Eficiència EnergèticaDeixa un comentari a Estalviar a la factura d’aigua


Cultura? > Miquel Pueyo i París\nEn els darrers 7 o 8 anys, hem assistit a una disminució constant de les inversions en l’àmbit de la cultura i l’ensenyament, per part de totes les administracions. Fins i tot s’ha estroncat el recanvi generacional assegurat per les jubilacions. Pel que fa a l’ensenyament, n’hi hauria d’haver prou de citar una frase de Derek Curtis, expresident de la Universitat de Harvard: “si creieu que l’educació és cara, féu la prova amb la ignorància.”\nPel que fa a la cultura, la situació és encara pitjor. Deia el pintor Joan Pere Viladecans que ningú no guanya unes eleccions per ser més culte o educat o per tenir un ideari de coneixement, art i pensament. Els mandarins de la cultura (gestors, comissaris…) cobren sous relativament bons –i em sembla molt bé—però el nombre d’escriptors, artistes o músics que podien viure fent la seua feina ha experimentat un descens vertiginós, en els darrers anys. No només s’ha encongit el pressupost, mentre es fan elogis hipòcrites de la creativitat i l’emprenedoria, sinó que ha augmentat el dirigisme, s’ha reduït el diàleg i la majoria de les administracions han optat per fer una política d’aparador i fumigar entreteniment, des de les pantalles i als carrers.\nSegons Toni Puig, tres són els enemics actuals de la cultura actual: la franquícia, la “parctematització” i la diversió com a objectiu principal. En canvi, la cultura requereix –entre d’altres coses– un mínim esforç compartit. No és un reallity, ni una tertúlia. No sempre és sexi ni divertida. Brecht deia: “si la gent vol veure únicament coses senzilles, no hauria d’anar al teatre; hauria d’anar al lavabo.” Cultura no és tampoc celebrar aniversaris, presidir sopars o oficiar elogis fúnebres.\nAlgun dia les nostres administracions culturals s’adonaran que els ciutadans creatius i solidaris haurien de ser l’objectiu principal de la seua feina? Algun dia algú fara el primer gest seriós per començar a emergir sortir de la mesquinesa imperant?\nPublicat a SEGRE el 10 de juliol de 2016\nBertolt Brecht, cultura, Derek Curtis, educació, Joan Pere Viladecans, Toni Puig\nDe l’incident “Quimi Portet” als dèficits lingüístics de les empreses\nPolítica i tatuatge


El Consell Comarcal organitza unes jornades de bones pràctiques en prevenció de drogodependències - Consell Comarcal del Berguedà\nEl Consell Comarcal organitza unes…\nEl proper divendres 24 de maig, d’11 a 2 del migdia, tindrà lloc la Jornada de Bones Pràctiques en Prevenció de Drogodependències, al Pavelló de Suècia de Berga. Durant la jornada es presentarà el “Protocol de detecció i intervenció del consum de drogues en menors d’edat escolaritzats als centres de secundària de la comarca del Berguedà”.\nEl Consell Comarcal del Berguedà, conjuntament amb els ajuntaments de la comarca, a l’any 2002, varen iniciar actuacions en l’àmbit de la salut i prevenció de drogodependències dirigides als alumnes. A partir de l’any 2004 aquestes accions es van ampliar als pares, mares i professionals.\nMés tard, a l’any 2008, es va veure la necessitat de tenir un Pla marc de prevenció de drogodependències comarcal i es va començar a treballar per l’elaboració d’aquest. Finalment durant l’any 2011 es va desplegar el Pla. L’elaboració d’aquest Protocol és una de les actuacions prioritzades dins l’àmbit educatiu del Pla.\nL’inici dels treballs del protocol van ser a finals de l’any 2011 i s’ha anat treballant durant el 2012, fins al moment actual de la seva presentació oficial.\nPer al treball d’elaboració del Protocol s’ha constituït una taula de treball que esta formada per tots els Centres d’educació secundària de la comarca (públics i concertats), els Equips Bàsics d’Atenció Social, l’Equip d’Assessorament Psicopedagògic del Berguedà, els Equips d’Atenció Primària de l’Institut Català de Salut, el Servei Català de la Salut, el Centre de Salut Mental Infanto-juvenil (CSMIJ) de la comarca, el personal tècnic de joventut de l’Ajuntament de Berga, la Policia Local de Berga, i el Mossos d’Esquadra.\nAquest Protocol i el Pla de prevenció de drogodependències està emmarcat en el projecte “Berguedà en Xarxa: benestar, infància i famílies “ que s’està desplegant a la nostra comarca des de l’any 2009 i que té per objectiu la millora en l’atenció de la població del Berguedà i prevenir les situacions de vulnerabilitat.\nL’objectiu d’aquest protocol és que sigui una eina eficaç que permeti definir un únic circuit des que es detecta una situació de consum fins que s’intervé en el/la menor.\nDurant la Jornada, també es presentarà el Servei d’Informació i suport sobre drogodependències, servei que es va iniciar a principis d’any i és fruït de la detecció de la necessitat de crear un servei específic que pogués donar assessorament tan als joves com a les seves famílies o persones del seu entorn en matèria de drogodependències. Aquest servei dóna resposta a aquesta mancança al Berguedà.\nFinalment en el marc de les jornades, s’exposaran diverses experiències de diferents territoris de la demarcació de la província que fa temps que han desplegat un protocol d’aquest tipus i ens aportaran mitjançant la seva experiència millores en el desplegament del protocol de la nostra comarca.\nLes persones interessades en participar en aquestes jornades es poden inscriure trucant al telèfon 93 821 35 53 del Consell Comarcal del Berguedà.\nJornada Bones pràctiques en la prevenció de drogodependències\nProtocol de detecció i intervenció consum de drogues\nCategories: Educació, Igualtat, Inclusió, Joventut, Salut, Serveis Socials 17/05/2013\nAnteriorPrevious post:Autocars Patum 2013SegüentNext post:Patum: foc i moviment


• Els aturats registrats a Alcoi són 6.281, havent descendit 138 des del mes passat, gràcies al canvi estacional • Anem dirigits cap a un model deteriore de la qualitat d'ocupació i de la qualitat de vida de la població espanyola.\nEl Sindicat d’Unió General de Treballadors, UGT, ha fet pública la seua anàlisi sobre l’ocupació en el mes d’abril. Segons afirma l’organització, els aturats registrats a Alcoi són 6.281, havent descendit 138 des del mes passat gràcies al canvi estacional.\nNo obstant açò, en aquest estudi no es quantifiquen les persones aturades que, per diferents motius, no es registren en el SERVEF, així com tampoc les que abandonen la localitat.\nEn qualsevol cas, i malgrat el descens assenyalat, UGT afirma que “sense les polítiques econòmiques i d’ocupació adequades, anem dirigits cap a un model deteriore de la qualitat d’ocupació (poc qualificat, amb baixes remuneracions i sense estabilitat) i de la qualitat de vida de la població espanyola”.\nEn aquest sentit, UGT assenyala, d’una banda, la necessitat d’estendre la protecció per desocupació per a les persones més vulnerables davant la situació de crisi estructural del món laboral; i, per un altre, la urgència de canviar de polítiques econòmiques i d’ocupació que ens han portat a aquesta situació.


Cervesa Capfoguer Ratafiat - Cooperativa Quèviure - distribuïdora majorista\n> BEGUDES>BEGUDES ALCOHÒLIQUES>Cervesa Capfoguer Ratafiat\nCervesa d’estil Russian Imperial Stout. És una cervesa d’alta graduació, de cos robust i sedositat en boca. Destacable per les maltes torrefactes que aporten notes de cafè, regalèssia i xocolata amarga. Ben carregada [...]\nCervesa d’estil Russian Imperial Stout. És una cervesa d’alta graduació, de cos robust i sedositat en boca. Destacable per les maltes torrefactes que aporten notes de cafè, regalèssia i xocolata amarga. Ben carregada de llúpol per a que el seu amargoru conjugui amb els sabors torrefactes, a caramel i l’alcohol. Amb llúpol Columbus de la Península Ibèrica, d’una petita plantació local a Navarra


Màster en Intervenció en Dificultats d'Aprenentatge (ISEP Barcelona) a Barcelona per Instituto Superior de Estudios Psicológicos ISEP Barcelona - educaweb.cat\nEl Màster en Intervenció en Dificultats de l'Aprenentatge ofereix coneixements actualitzats i vinculats amb l'exercici professional dels agents que participen en educació, dotant a l'alumne d'estratègies i tècniques d'intervenció en les dificultats de l'aprenentatge i els principals trastorns en els processos d'aprenentatge.\nEls professionals del sistema educatiu actual es troben amb un alumnat molt heterogeni amb necessitats i dificultats molt diferents. Aquest màster ofereix respostes concretes a les principals dificultats d'aprenentatge i trastorns a través d'exemples pràctics i pautes de diagnòstic i intervenció tant en l'etapa de la primera infància com a Primària i Secundària: instruments d'avaluació, proves de diagnòstic, estratègies de prevenció, orientació a equips docents, etc.\nEl Màster t'aporta les habilitats i destreses per a dissenyar programes d'intervenció psicopedagògica en diferents contextos educatius que afavoreixin la integració d'alumnes amb necessitats educatives especials.\nAtenció i intervenció a la diversitat.\nFonaments neuropsicològics de l'aprenentatge.\nIntervenció en alumnes amb dèficits motors.\nIntervenció en alumnes amb dèficits auditius.\nIntervenció en alumnes amb dèficits visuals.\nLes TIC aplicades a la intervenció en l'aprenentatge.\nIntervenció en dificultats en l'adquisició de la lectura i l'escriptura.\nIntervenció en dificultats en l'adquisició del llenguatge oral.\nPràctiques / Memòria de pràctiques.\nDeterminaràs i analitzar les causes que alteren els processos d'aprenentatge amb l'objectiu d'ajustar l'atenció psicopedagògica als nens amb dificultats. Seleccionaràs i aplicaràs els principals instruments d'avaluació i proves diagnòstiques per a la detecció de dificultats de l'aprenentatge. Establiràs estratègies per a la prevenció de dificultats d'aprenentatge i orientarás a l'equip docent d'un centre sobre el seu tractament. Dissenyaràs programes d'intervenció psicopedagògica en diferents contextos educatius que afavoreixin la integració d'alumnes amb necessitats educatives especials. Reconeixeràs els comportaments i hàbits a modificar a l'aula i utilitzaràs els instruments d'observació i registre de forma adequada. Analitzaràs els recursos i tècniques d'intervenció a l'aula per atendre alumnes amb dèficits físics i sensorials. Identificaràs l'alumne amb dificultats en diferents àrees d'aprenentatge (lectura, escriptura i llenguatge oral).\nTreballa en la intervenció d'alumnes amb problemes d'aprenentatge, assessorament sobre recursos i organització per a l'atenció a la diversitat en gabinets privats d'assessorament a particulars i / o institucions educatives amb funcions d'ajuda a l'alumnat amb fracàs escolar, en centres d'educació especial i elaborant recursos i programes per a la intervenció en dificultats de l'aprenentatge.