De manera lenta però inevitable, la Rambla va perdent els seus negocis més clàssics | ACN\nEl col·lectiu encara defensa que les llicències són vigents i es planten: reclamen a l'Ajuntament una solució negociada\nper Blai Melgar 16/02/2022 11:45h\nEls temps canvien. És quelcom inevitable. Si passegéssim per una ciutat com Barcelona fa trenta anys veuríem com s'ha capgirat pràcticament tot. La Rambla n'és el clar exemple. Només els teatres i el mercat de la Boqueria semblen conservar l'essència de temps passats. Ara, amb turistes per tot arreu, el centre neuràlgic de la ciutat comtal sembla haver claudicat definitivament.\nEl darrer exemple és desnonament dels antics ocellaires de la Rambla de Barcelona. Aquests van rebre a finals de gener una notificació que els informava que se'ls faria fora de la Rambla a finals d'aquest mes de febrer.\nAixò els situaria en la propera setmana aproximadament, ja que en la notificació no consta una data exacta. El portaveu del col·lectiu i paradista majoritari de les antigues ocelleries, Javier Cuenca, continua defensant que les llicències estan vigents i reclama a l'Ajuntament de Barcelona diàleg «real» i una solució negociada.\nEls ocellaires s'hi resisteixen\nEls ocellaires han presentat recurs d'alçada contra aquesta notificació i han demanat la mediació judicial en el conflicte. Recorden, a més, que es va presentar un segon contenciós que està pendent de resolució. Per això, demanen a l'alcaldessa, Ada Colau, que s'avingui a dialogar i negociar abans de prendre cap decisió, més encara quan defensen que no s'ha resolt el conflicte judicial.\nEn aquest sentit, ha apuntat que la Sindicatura de Greuges de Barcelona també va instar el Consistori a dialogar.\nCuenca explica que després d'això se'ls va convocar un cop per demanar què voldria cada paradista per marxar de la Rambla. Ha afegit, però, que des de llavors l'única resposta que han rebut és la notificació del desnonament.\n«Una estratègia de pressió»\nCuenca insisteix a defensar que les llicències no van caducar l'any passat i apunta que la pressa en desnonar-los només s'entén per una «estratègia de pressió».\nA més, explica que l'afectació de la remodelació de la Rambla no arribaria al tram on estan els antics ocellaires fins al 2029, motiu pel qual tampoc entén la pressa perquè marxin.\nPer últim, afirma que si finalment han de marxar de la Rambla que sigui "de mutu acord". En el seu cas, assegura que no vol marxar de les parades que té, en les que ja treballava el seu avi, però afirma que tampoc vol un desnonament i recorda que el que està en joc és la feina de 100 famílies.


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : De l’homenatge de l’IEC a Josep M. de Casacuberta\nAhir, dia 25 de gener de 2011, la sala Pere i Joan Coromines es va omplir de gom a gom per a recordar la personalitat de Josep M. de Casacuberta i Roger en escaure’s el vint-i-cinquè aniversari del seu traspàs. En el transcurs de l’acte, convocat per la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC), de la qual l’homenatjat va ser membre numerari, va ser presidit i presentat pel Sr. Isidor Marí, president de la secció, i també van fer ús de la paraula el Sr. Josep Moran i Ocerinjauregui i el Sr. Josep Massot i Muntaner, membres numeraris de l’IEC. Isidor Marí va evocar la figura de Casacuberta com un referent immarcescible de servei per a la nostra cultura que no podem oblidar. L’avinentesa de l’acte d’homenatge no és a causa d’un oportunisme de circumstàncies, sinó del reconeixement renovat i perenne de la seva obra. L’audiència congregada i les nombroses comunicacions d’adhesió rebudes, tant d’entitats com de particulars, d’entre les quals destaquem la del nostre consoci Ramon Amigó, són bona prova del ressò obtingut per la convocatòria.\nLa intervenció del Sr. Moran va trenar la relació de l’homenatjat amb els treballs onomàstics i toponímics de l’IEC, l’Oficina responsable dels quals va ajudar a establir durant els anys de 1922 a 1924. La tercera badia va ser l’evocació de Joan Coromines, el qual sempre es va considerar en deute amb Casacuberta per l’empenta decidida que li va donar per a encaminar-lo vers els estudis filològics i onomàstics. Després del hiatus infligit a les activitats de l’IEC per la primera dictadura del segle vint, Moran va destacar la col·laboració amb l’Oficina de Toponímia i Onomàstica per a la revisió del nomenclàtor de municipis i pobles de Catalunya, així com dels fulls del Mapa Geogràfic a 1:100.000. Durant la quarantena de la segona dictadura, si bé no deixaria mai d’interessar-se per la temàtica, com n’és prova l’ajut dispensat a l’edició de l’obra de l’amic Coromines, les seves inquietuds i tràfecs se situarien en altres coordinades.\nJosep M. de Casacuberta va fundar l’editorial Barcino l’any 1924, en restar sense feina arran la l’emmordassament de les activitats de l’IEC. El Pare Massot va traçar la panoràmica de les relacions intel·lectuals i d’activisme cívic de l’homenatjat --sempre tenyides, amarades o xopes amb una bona amistat-- amb personalitats catalanes de l’època de tant relleu com Fabra, d’Olwer, Batista i Roca, d’Abadal, Pi-Sunyer, Vila, i molts altres. Convenia fer-ho per tal de contextualitzar adequadament la transcendència de l’editorial, com una obra que anava més enllà d’un recanvi laboral per a Casacuberta. En efecte, a més a més de la seva solidesa cultural demostrada a bastament en la planificació, redacció i publicació d’“Els Nostres Clàssics”, les col·leccions temàtiques empeses a finals dels anys vint manifesten l’efervescència cultural que va saber capitalitzar. En aquest topant, i al fil de la dissertació del Pare Massot, només caldria afegir que cal tenir la sèrie geogràfica de la “Enciclopèdia Catalunya” com la primera aproximació científica al territori del Principat. Casacuberta mateix va participar plenament d’aquesta faceta del coneixement: va ser soci fundador de la Societat Catalana de Geografia i, com va recordar Massot, no va deixar l’excursionisme actiu, en el sentit més pregon d’enquesta sobre el terreny, fins a la setantena.\nDigne complement de l’acte va ser la distribució a tots els assistents de l’opuscle editat expressament per l’Editorial Barcino amb la reproducció facsímil del text que va escriure Albert Manent sobre l’àmplia tasca desenvolupada per l’editor i científic en ocasió de l’homenatge que li va tributar l’Associació d’Editors en Llengua Catalana el 1980. Hi trobareu tot allò que, ben merescudament, en cal saber. [Pau Alegre, 26 de gener de 2011]\nAlegre Nadal, Pau (2011): "De l'homenatge de l'IEC a Josep M. de Casacuberta. Ressenya de l'acte a l'Institut d'Estudis Catalans, IEC (25 de gener de 2011)". Obrador Obert. El butlletí digital de la SCG, http://scg.iec.cat/Scg9/Scg90/S98211.htm


Santa Eulalia, més a prop de la seva nova botigaModa tendencias y estilo en Barcelona - Blog Santa Eulalia | Moda tendencias y estilo en Barcelona - Blog Santa Eulalia\n/ 28 Juliol 2010\tSanta Eulalia, més a prop de la seva nova botiga\nAvui estem d’enhorabona. O el que és el mateix: una mica més a prop de descobrir que ens ofereix Santa Eulalia rere la façana de l’emblemàtic número 93 del Passeig de Gràcia. I és que aquest mateix matí, GCA Arquitectes ha donat per finalitzada la construcció de l’estructura de l’edifici. A partir d’avui s’inicien els treballs d’interiorisme a càrrec del reconegut arquitecte William Sofield.\nPels que no coneixeu a Sofield, us desvetllem que ha portat a terme els projectes de les firmes de moda amb més prestigi a nivell internacional. Va realitzar el redisseny de la imatge de les botigues Gucci, projecte que va acabar de situar-lo entre els millors del disseny d’interiors. Des d’aleshores, no ha deixat de realitzar treballs per altres firmes com Giorgio Armani, Bottega Veneta, Tom Ford o Yves Saint Laurent, entre d’altres.\nLa nova botiga de Santa Eulalia, distribuïda en tres plantes comunicades entre si, recupera l’essència que l’ha caracteritzat des de 1843. William Sofield ha plantejat el seu projecte com una volta als orígens de Santa Eulalia mitjançant una decoració d’estil retro que conjuga modernitat i classicisme, combinant mobles de l’antiga boutique amb edicions realitzades en exclusiva per la nova botiga.\nEl resultat, un espai de línies elegants i sofisticades al servei de la moda i de la clientela més exigent, en el que dominen el mobiliari de fusta i cristall així com els colors neutres i els jocs de textures.\nEn definitiva, un classicisme renovat molt Santa Eulalia amb l’indiscutible segell del Studio Sofield. Un projecte que no deixarà a ningú indiferent!\nUn secret ben guardat darrere la façana del número 93 que descobrirem entre març i abril de 2011.\nEn Facebook podeu veure més fotografies de les obres en l’interior de la botiga.


Gràcies pel vostre compromís! – Compromís per Pego\nPublicat el 1 Juny 2015 en General\nPassades les eleccions, des del Col·lectiu de Compromís per Pego, volem agrair a tota la ciutadania de Pego el suport demostrat que ha possibilitat que hui Compromís per Pego siga la segona força política pegolina passant de dos a quatre regidors al plenari, amb un augment de percentatge de vots de més del 91%, és a dir, pràcticament el doble que en les anteriors eleccions.\nTambé volem agrair la confiança dipositada en la candidatura autonòmica de Compromís en la que, a Pego, hem estat la primera força política amb un augment de més del 157% de vot, igual que al total de la Marina Alta. Gràcies a aquestos resultat tindrem 5 diputats de Compromís per la circumscripció d’Alacant a les Corts, entre ells al nostre veí i company Josep Nadal que ocupava la tercera plaça.\nPer tot això volem informar a totes les persones de Pego que seguirem lluitant, ara amb més força, perquè Pego tinga un bon govern que encapçale la població a l’eixida de la crisi/estafa en què ens trobem, i ho farem com s’indicava al nostre programa, amb una clara aposta per la dinamització econòmica entesa com un sistema relacionat en totes les àrees de l’Ajuntament i no en compartiments estancs definits per regidories.\nContinuarem apostant per una nova visió dels Serveis Socials que no siga únicament posar parxes perquè persones que ja ho han perdut tot puguen pagar els serveis bàsics , si no que servisquen de dinamitzadors de l’economia a través de bosses de treball, formació, treball comunitari i programes específics per sectors de població. Els Serveis Socials han de ser una eina per a tota la població independentment de la seua situació econòmica per tal de previndre l’exclusió social en qualsevol de les seues vessants.\nApostem per la transparència absoluta, on qualsevol persona puga veure i conèixer tots els contractes signats amb l’Ajuntament i per què s’han signat, amb l’objectiu d’eliminar les contractacions “a dit” amb l’exposició de concursos públics per a l’obtenció de contractes siga quina siga la seua quantia.\nFarem força per eliminar els assessors dels regidors entenent que amb els tècnics de l’Ajuntament els polítics tenen tot l’assessorament necessari, a més d’eliminar les dedicacions exclusives excepte en el cas de l’alcaldia, totes dues mesures per tal d’estalviar diners a l’Ajuntament.\nEl Col·lectiu de Compromís per Pego tenim una visió clara de futur per a Pego que ja es plasmava al nostre Programa electoral. Pensem que l’Ajuntament ha d’apostar clarament i de forma definitiva per la transparència i participació més absolutes, per la defensa dels drets socials de les persones prioritzant aquests aspectes sobre la resta i ha de ser un agent dinamitzador de l’economia, no un obstacle.\nLes decisions que s’hagen de prendre en Compromís per Pego, com sempre, es prendran en una pròxima assemblea en la qual podràn participar tant persones afiliades com simpatitzants que vulguen donar la seua opinió.\nEls partits que tinguen les mateixes prioritats ens trobaran al camí i nosaltres treballarem com sempre hem fet, però ara amb més força que mai, per les persones i al costat de les persones\nArxivat en: General eleccions 2015, gràcies, Pego, resultat\n← Oltra: “Hem tingut valentia per enfrontar-nos a l’abús de poder del PP i tindrem valentia per tornar el somriure i la dignitat a la gent”\nPosició de Compromís per Pego respecte el règim dedicacions exclusives i indemnitzacions per assistències efectives a òrgans col·legiats de l’Ajuntament de Pego →\n9 d'octubre al·legació ambvalentia assemblea assemblea oberta candidata Conxa Diputació d'Alacant Eleccions eleccions 2015 eleccons enquesta enric morena Falles Favoritismes festa Festes gràcies hisenda inaguració seu jaume i Josep Nadal lema campanya llista Ministeri Foment moció monica oltra Montepego oberta organs de govern pais valencia Pego plenari PNM possicionament pressupostos 2015 Programa Reiniciem resultat retribucions romanent seu Subvenció Tren de la Costa Víctor climent\n2018 - Compromís per Pego - Espai Web de Compromís per Pego


El Parlament normalitza el consum de cànnabis en locals\nEl conseller de Salut, Antoni Comin, al Parlament | ACN\nS'aprova amb 118 vots a favor, 8 en contra i una abstenció una proposició no de llei fruit d'una ILP de les associacions de consumidors de cànnabis, que fins ara es trobaven en un marc al·legal\nper Gemma Aguilera (Parlament) 28 de juny de 2017 16:19\nEl Parlament de Catalunya ha aprovat, amb 118 vots a favor, 8 en contra -de diputats del PP- i una abstenció, del diputat no adscrit Germà Gordó, una proposició no de llei que regula les associacions de consum de cànnabis sense ànim de lucre, un àmbit que fins ara es trobava en un marc al·legal. La iniciativa va començar a debatre's al Parlament l'estiu del 2016, a partir d'una ILP que ha comptat amb més de 60.000 signatures. La normativa regularà les associacions que s'autoabastin i distribueixin el cànnabis entre els seus membres que tinguin més de 18 anys i que fomentin el consum de cànnabis en l'àmbit privat, ja sigui amb finalitats lúdiques o terapèutiques. La llei també demana la col·laboració entre organismes i entitats de salut pública i serveis especialitzats de les associacions.\nEl representant dels promotors de la ILP, David Martínez, ha constatat que el consum del cànnabis a la societat catalana és una pràctica "innegable", i ha celebrat que el Parlament aprovi una llei que permet regular "aquesta realitat". De fet, aquesta pràctica en locals privats no està regulada per cap normativa estatal. "Avui és dia de celebració, es restitueixen certs greuges, i continuarem treballant perquè les polítiques de drogues fonamentin els drets de les persones individuals", ha dit Martínez. La relatora de la proposició de llei, Alba Vergés, s'ha mostrat "orgullosa" del resultat de la normativa perquè "dóna complimnet a l'ambició i la seriositat que demana la societat".\nL'objectiu de la llei és establir el règim jurídic de les associacions de consumidors de cànnabis i els seus clubs, la regulació de les activitats, els drets i deures dels associats, i els mecanismes de control i d'inspecció de la seva activitat des del punt de vista de la salut pública, per prevenir els riscos inherents al consum de cànnabis i reduir-ne els danys. Per tant, segons el text finalment aprovat, la finalitat de la llei és protegir, promoure i millorar la salut pública amb una política orientada a advertir dels riscos i danys del consum de cànnabis, a més de vetllar perquè es respectin els drets dels seus consumidors, impulsar-ne mesures informatives i educatives, i prevenir-ne les conseqüències i efectes perjudicials vinculats al seu consum.\nL'únic grup que hi ha votat en contra, i que a més ha fet un discurs molt crític i ha avisat que aquesta normativa és il·legal, ha estat el PP. En la seva intervenció, el diputat del Alberto Villagrasa ha alertat que totes les drogues "perjudiquen" les persones i el seu entorn. "Des de l'administració no es pot potenciar el consum de qualsevol droga, en tot cas el contrari", ha dit. El diputat no adscrit Germà Gordó s'ha abstingut, però no ha tingut temps d'intervenció per defensar la seva posició. Ciutadans hi ha votat a favor, però ha volgut remarcar que amb aquesta llei es "perd una oportunitat perquè les associacions del cànnabis puguin avançar en seguretat jurídica".\nRaúl Moreno, en nom del PSC, ha posat en valor la "coherència" d'aquesta proposició de llei amb la resolució de la Joventut Socialista de Catalunya, i ha celebrat que el Parlament reguli una pràctica que la societat catalana ha normalitzat amb sentit comú. Per la seva banda, el portaveu adjunt de CSQP, Albano Dante Fachin, ha celebrat que la llei del consum cannàbic parla de "llibertat i drets fonamentals", mentre que el representant de la CUP, Sergi Saladié, ha destacat que el "prohibicionisme" no ha funcionat. "Visca Catalunya lliure i cannàbica!", ha cridat el diputat anticapitalista en acabar la seva intervenció.


Xena reclama que tots els municipis siguin claus en la governança de la mobilitat - amtu\nXena reclama que tots els municipis siguin claus en la governança de la mobilitat\nEn La Jornada Catalana de la Mobilitat 2017, celebrada a Castellbisbal, el conseller Josep Rull també afirma que "amb la vinyeta tindríem 300 milions d'euros anuals per invertir".\nCastellbisbal, 7 de juny de 2017\nJordi Xena, president de l’AMTU, ha demanat, en la sessió d'obertura de La Jornada Catalana de la Mobilitat 2017, que tots els municipis de Catalunya, grans i petits, “siguin igual d’importants i decisoris en la governança de la mobilitat”. En aquest sentit, també ha reclamat que s’aprofiti la Lei de Finançament del Transport Públic aprovada el 2015 “per dotar a tots els ajuntaments de Catalunya, en la seva proporcionalitat, de la mateixa capacitat inversora que una ciutat gran, i a la vegada, incloure’ls a la governança del sistema, amb tots els seus drets i els seus deures”. A més, ha reclamat “que tots els ajuntaments juguem un paper clau en la nova governança que determinarà la gestió de la mobilitat i les seves infraestructures en els propers anys”.\nLa Jornada Catalana de la Mobilitat 2017 es fa durant tot el dia a Castellbisbal i està organitzada per l’Associació de municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà (AMTU). Una jornada que reuneix unes 400 persones i on enguany es debat sobre el paper dels municipis en la governança de la mobilitat.\nPer la seva banda, l’alcalde de Castellbisbal, Joan Playà, que ha donat la benvinguda als assistents, ha demanat millores “perquè sense finançament no hi ha governança que valgui”.\nLa vinyeta, suposaria 300 milions més per al govern\nDesprés de la sessió d'obertura, ha tingut lloc la Conferència Inaugural, a càrrec del conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull. El conseller ha aprofitat la conferència inaugural de la Jornada Catalana de la Mobilitat 2017 per defensar la vinyeta. Rull ha explicat que, amb la implantació de la vinyeta, el Govern disposaria de 300 milions d’euros cada any per destinar-los al transport públic, “per millorar el sistema de Rodalies, millorar el transport públic per carretera i millorar el transport a la demanda”, ha exposat. Rull demana posar en marxa la vinyeta per alliberar recursos hipotecats del pressupost de Territori i Sostenibilitat. Aquest any 2017, el 40% dels diners que gestiona el departament de Rull estan destinats, per exemple, a pagar peatges a l’ombra. Enguany seran 185M€.\nEl conseller ha destacat que, malgrat aquesta hipoteca, el Govern està començant a desbloquejar algunes infraestructures clau, com el perllongament dels Ferrocarrils de la Generalitat a Terrassa, també a Sabadell, les quatre noves estacions a l’L10 Sud del metro, la d’Ernest Lluch de l’L5, el perllongament de l’L8 i ha explicat que s’està a punt de culminar el desplegament de la xarxa de busos d’altes prestacions exprés.cat.\nEl conseller Rull també ha donat suport a la feina de l’AMTU en reivindicar un transport a la demanda de segona generació, és a dir, que no estigui basat en els horaris sinó en les necessitats dels usuaris.\nDurant tot el dia, el centre cultural “Els Costals” de Castellbisbal acull la Jornada Catalana de la Mobilitat 2017 que compta amb la presència d’expert nacionals i internacionals per tractar sobre "El paper dels municipis en la governança de la mobilitat".


Servei de Llengües Modernes > Cursos, informació i inscripcions > Destinataris, requisits d'accés i preus > Cursos oberts a tothom\nSou a:UdG › Servei de Llengües Modernes › Cursos, informació i inscripcions › Destinataris, requisits d'accés i preus › Cursos oberts a tothom\nCurs Xinès inicial\nCurs 2016-17 • 2n semestre • Del 21 de març al 25 de maig\nCurs de xinès inicial de 40 hores presencials. No calen coneixements previs de l'idioma. Obert a tothom.\nIncripcions fins el 20 de març 2017\n1. Presentació: dins del marc de col·laboració amb la Fundació Institut Confuci de Barcelona i amb el suport docent del Centre de Cultura Xinesa de Girona, aquest curs de xinès mandarí obert a tothom està especialment adreçat a les persones que volen estudiar, treballar o viatjar a la Xina per motius professionals o personals. Específicament, s'adreça als estudiants de la UdG que han sol·licitat participar en el programa pilot de pràctiques a la Xina.\n2. Informació general i calendari\n» Durada del curs: del 21 de març al 25 de maig 2017\n» Horari de les classes: els dimarts i els dijous de 18.15 a 20.30 h\n» Lloc de realització: aula 32 de la Facultat d'Econòmiques. Campus de Montilivi\n» Preus: estudiants, PAS i PDI de la UdG, 220 € / Altres col.lectius i persones externes: 290 €\n» Sistema de pagament: domiciliació bancària a partir del 4 d'abril\n3. Objectius: el xinès és un dels idiomes més importants i valorats en l'àmbit internacional. Conèixer aquest idioma, que parlen més de 1.400 milions de persones, podrà marcar una diferència i obrir una porta al futur del mercat laboral. Aquest curs ensenyarà la llengua xinesa oficial (xinès mandarí) i donarà el coneixement bàsic de la pronunciació en pinyin, l'escriptura dels caràcters xinesos, els vocabularis i les frases més útils de la vida quotidiana. El curs introduirà també els aspectes més representatius de la cultura xinesa sobre el protocol i les normes de cortesia i donarà consells pràctics per viatjar i viure a la Xina.\n4. Material: aquest curs es basa en el llibre “Vivir el chino – Vivir en China” i altres materials complementaris. Es treballa principalment en l’expressió i la comprensió orals.\n5. Avaluació i certificat: es farà avaluació continuada. Certificat d'assistència.\n6. Procediment de matriculació: fins el 20 de març us podeu matricular enviant un correu a matriculaidiomes@udg.edu, indicant nom, cognoms, DNI , telèfon i, si no sou estudiants de la UdG, també un número de compte bancari per poder domiciliar l'import del curs. Quan us hàgim inscrit, us enviarem un correu de confirmació.


Què veure a la població càntabra de Santillana de la Mar | actualitat Viatges\nQuè veure a Santillana de la Mar\nSusana Garcia | | Espanya\nSantillana del Mar és coneguda com la vila de les tres mentides, perquè no és santa ni és plana ni té mar. No obstant això, sí que pot presumir de ser una de les localitats espanyoles amb més interès en el seu conjunt històric-artístic. Des de 2013 forma part de la xarxa dels pobles més bonics d'Espanya, i no és per menys, amb un conjunt monumental tan bell.\nParlar de Santillana de la Mar és parlar també de les famoses Coves d'Altamira, Considerades la 'Capella Sixtina' de l'art rupestre. Encara que aquesta sigui una visita obligada, en aquesta localitat hi ha molt més a veure, perquè en el seu casc antic sembla haver-se detingut el temps.\n1 Les Coves d'Altamira\n2 Casc antic de Santillana de la Mar\n3 Les Torres de l'Merino i de Don Borja\n4 La Col·legiata de Santa Juliana\n5 Palau de Velarde\nLes Coves d'Altamira\nSi hi ha alguna cosa que no ens hem de perdre quan visitem Santillana de la Mar són les famoses Coves d'Altamira, les coves amb pintures prehistòriques més famoses de l'món. Aquestes coves van ser descobertes de casualitat durant el segle XIX. En principi hi va haver una gran polèmica en la comunitat científica perquè no es creia que les seves pintures tinguessin tants milers d'anys. No obstant això, avui dia l'autenticitat d'aquestes coves ja ha estat més que provada. Durant el segle XX es van popularitzar i va haver una afluència massiva de gent que desitjava veure aquestes pintures rupestres tan antigues. Aquesta afluència va posar en perill la cova, pel que va ser tancada a el públic.\nAvui dia només uns pocs privilegiats poden veure-la. Per a aquells que no puguin, tenen el Museu d'Altamira. En ell s'ha creat una rèplica exacta de les pintures per poder admirar-les sense posar en perill aquesta obra d'art. Cal tenir en compte que el museu tanca els dilluns.\nCasc antic de Santillana de la Mar\nUn cop haguem vist les coves o la seva rèplica, li toca el torn a l'preciós nucli antic de la localitat de Santillana de la Mar. El bonic d'aquest lloc és que gairebé tot el municipi és un casc històric, pel que no ha perdut ni un àpex del seu encant. Als carrers empedrats es poden veure edificis dels segles XIV a l'XVIII, ben cuidats i restaurats. La Plaça de la Carrera era la primera plaça que hi va haver al poble, la qual es va quedar petita amb l'augment de la població. Aquesta és la raó per la qual es va construir la Plaça de Ramón Pelayo. El passeig entre els dos ens deixa veure belles cases senyorials de pedra com la dels Quevedo o la casa de l'Àguila.\nCal no perdre la Casa dels Vila o el Palau dels Benemejís. En molts d'aquests edificis és possible veure en pedra l'escut familiar. En aquesta població és possible trobar tallers d'artesania local per fer alguna interessant compra. També algun restaurant en el qual poder provar deliciosos plats o la rica berenar típic de llet amb melindros.\nLes Torres de l'Merino i de Don Borja\nA la segona plaça que esmentem, la de Ramón Pelayo, es troben dos edificis dels més importants de la vila. Ens referim a les Torres de l'Merino i de Don Borja. La Torre de l'Merino és la més antiga, del segle XIII o XIV, d'estil gòtic. En aquest edifici vivia el merino, que era qui resolia els conflictes territorials. A la Torre de Don Borja residia la família Barreda. En l'actualitat en ella es troba la seu de la Fundació Santillana. Tots dos edificis mostren la importància de la vila durant l'època medieval.\nAquesta col·legiata va substituir ja al segle XII a l' Monestir de Santa Juliana. En l'actualitat segueix sent molt visitada perquè forma part dels monuments que cal veure en el Camí de Santiago, en el Camí de al Nord. El millor d'aquesta col·legiata es troba dins, ja que té el claustre romànic més bell que podem veure a Espanya. Tot l'edifici ofereix una gran representació de l'art romànic. S'hi pot veure també l'interior de l'església de planta basilical amb estil romànic. En el seu altar destaca un retaule flamenc.\nAquest és avui dia un dels temples més importants i antics de Cantàbria. A l'sembla, l'antiga ermita que hi hauria en el lloc data de segle IX, quan es van traslladar des de Turquia les restes de la màrtir Juliana en honor a la qual es va edificar aquest lloc. És una de les visites que són imprescindibles a l'caminar pel casc antic de la població.\nPalau de Velarde\nAquest lloc també és conegut com el Palau de les Arenes i compta amb un bell estil renaixentista, ja que data de segle XVI. Aquest palau va ser construït per a Alonso Velarde, un jove de família rica. El palau va passar d'hereu en hereu durant generacions fins que finalment va ser venut a un metge. Pel que en l'actualitat compta amb una titularitat privada, però es pot gaudir des de fora.\nRuta completa cap a l'article: actualitat Viatges » Escapades Europa » Espanya » Què veure a Santillana de la Mar\nOberammergau, un poble de conte de fades


Oltra: “El pressupost del 2022 permet el finançament des d’Igualtat de 27.385 llocs de treball directes” | Notícies Dígitals\nOltra: “El pressupost del 2022 permet el finançament des d’Igualtat de 27.385 llocs de treball directes”\n08/11/2021 monica oltra, pressupost de 2022\nLa vicepresidenta i consellera d’Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, ha destacat que els comptes del seu departament per a l’any que ve “permetran el finançament de 27.385 llocs de treball directes”, als quals cal sumar 4.800 més que es crearan amb el execució del Pla Convivint d’Infraestructures Socials.\nOltra ha comparegut a la comissió d’Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts Valencianes per presentar els comptes de la Conselleria per a l’any 2022, que per primera vegada a la història supera els 2.000 milions d’euros, arribant als 2.199 milions d’euros, i que, segons ha explicat, reflecteixen una manera d’afrontar la crisi diferent de la que hi va haver a la gran recessió del 2008.\n“Estem parlant d’ocupació estable, deslocalitzada i de qualitat”, ha manifestat Oltra, i ha afegit que aquests llocs de treball, a més d’aquells que es corresponen amb el personal funcionari de la Conselleria o de les entitats locals, també inclouen els dels centres d’atenció diürna i residencials, així com el del sistema d’atenció a la dependència a l’àmbit domiciliari o el de formació i investigació als serveis socials.\nLa creació d’aquests llocs de treball va acompanyada d’una aposta ferma per la formació i la investigació amb una dotació transversal de 870.000 euros, un 72,3% més que el 2021, i que permet, entre altres coses, que per primera vegada totes les universitats públiques disposen dun laboratori social de recerca.\nLa vicepresidenta ha indicat que els serveis socials, a més de ser “un generador d’activitat econòmica”, també ho són de benestar, i en aquest sentit ha apuntat que el proper any es posaran en marxa 7.184 noves places a centres d’atenció residencial, de les que 2.479 són específicament per a persones grans en residències, un 13,5% més que el 2021.\nPal·liar les conseqüències de la COVID-19\nOltra, que ha iniciat el seu discurs amb un record a les víctimes de la COVID-19, ha afirmat que l’any que ve es mantindrà la contractació de 362 professionals addicionals per reforçar les plantilles de les residències públiques així com els 260 nous llocs de treball que s’han creat en millorar les ràtios de les residències de gestió integral.\nAlhora, ha destacat que des de l’Institut Valencià d’Atenció Social-Sanitària (IVASS), es posarà en marxa el pla “Per tu”, que busca tractar, en els seus professionals, “els danys psicosocials ocasionats per la greu crisi sanitària de la COVID-19 a través de l’atenció psicològica, millora i humanització dels espais de treball i formació en la gestió emocional davant de les situacions de crisi”.\nLa vicepresidenta ha apuntat que el pressupost d’aquest any, a més d’atendre la crisi sanitària, busca anar més enllà i “aportar seguretat material comunitària i afectiva”, i ha incidit que “el Consell del Botànic ha posat de manifest que hi ha una forma diferent de sortir de la crisi social i econòmica derivada de la pandèmia”.\nOltra ha indicat que un d’aquests aspectes són les polítiques de salut mental, i ha assenyalat que si el 2020, el darrer pressupost abans de la COVID-19, el pressupost en aquesta matèria eren 13,74 milions d’euros, per al 2022 la xifra es duplica fins a arribar als 27,7 milions d’euros, als quals cal sumar 74 milions d’euros al Pla Convivint per a infraestructura de salut mental.\nD’altra banda, ha assenyalat que els quatre anys següents a la gran recessió del 2008, “la Generalitat va invertir en la renda garantida de ciutadania per a la gent que no tenia res de 95,9 milions d’euros”; per contra, ha explicat, “en aquests dos anys de pandèmia la inversió en renda valenciana d´inclusió ha estat de 460,4 milions d´euros fins a octubre d´aquest any”.\nOltra ha conclòs que en cada any de crisi de la pandèmia el Consell ha invertit en renda valenciana d’inclusió gairebé 17 vegades més que el que invertia durant la crisi del 2008 en renda garantida de ciutadania, cosa que ha permès arribar a aquest moment a 74.974 persones destinatàries, que generen un retorn a l’economia valenciana de 644,6 milions d’euros, perquè no gasten aquests diners “per tenir comptes a Panamà”, sinó per comprar al seu barri.\nEn aquest apartat de suport a les persones en una situació de vulnerabilitat més gran, el 2022 es reservarà el 5 per cent de les places gratuïtes de les vacances socials, és a dir, 1.100 places per a persones majors beneficiàries de la renda valenciana d’inclusió, i es ampliarà la dinamització dels CEAM per a gent gran en 16.500 hores d’activitats socioculturals.\nEl pressupost del 2022 inverteix 2,8 milions d’euros al programa JOOP de l’IVAJ, que busca donar noves oportunitats a aquells joves que han quedat exclosos tant del sistema educatiu i laboral com dels entorns socials normalitzats.\nAquest programa, engegat el 2017, ha aconseguit fins al 2021 atendre 3.200 joves dels quals un 62% ha tornat a estudiar o ha trobat feina. “Unes xifres que evidencien que si cuidem, escoltem i acompanyem els i les joves aquests es comprometen a forma part de manera saludable i activa de la societat”, ha manifestat la vicepresidenta.\nEn l’àmbit de la joventut, ha indicat que el 2022 es destinaran 5,1 milions d’euros a les polítiques d’acompanyament a la vida independent dels joves extutelades per la Generalitat, i ha indicat que per primera vegada es posen en marxa les oficines Mentora Plus, que aniran dirigides al conjunt de la població jove vulnerable, amb independència que siguin extutelats o no, i que s’ubicaran a les poblacions de més de 70.000 habitants.\nLa vicepresidenta ha recordat que el 2015 s’invertia 7,6 milions d’euros a les polítiques de lluita contra la violència masclista, una xifra, que en el marc del Pacte Valencià contra la Violència de Gènere i Masclista, aquest any arribarà als 28, 3 milions d’euros, fet que suposa duplicar l’acord que es va assolir amb el moviment feminista pel qual es va establir que la inversió anual amb aquesta finalitat assoliria els 12 milions d’euros.\nAixí, ha precisat que dels 60 milions d’euros que la Vicepresidència i la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives havia d’haver invertit en els 5 anys de durada del Pacte, finalment s’han invertit 108,5 milions d’euros, és a dir, un 81% més del compromès.\nAixí mateix, la vicepresidenta ha assenyalat que la dotació pressupostària a l’àrea de les cures s’incrementa el 2022 i passa de 378 a 430 milions d’euros, un increment del 13,7%, i ha anunciat que s’augmenta un 33% les quanties per contractar persones cuidadores de l’entorn sense vincles familiars, cosa que implicarà que una persona amb grau III passarà de percebre 387,6 euros al mes a 515,5 euros.\nEn aquest àmbit, ha explicat que s’inclou una nova deducció fiscal, acordada amb els agents econòmics i socials, de fins a 1.000 euros per a qui contracti de forma indefinida treballadors i treballadores de la llar que tinguin cura de nens i nenes menors de 5 anys i de persones més grans de 75 anys.\nDe la mateixa manera, la vicepresidenta ha assenyalat que el Pla Corresponsable comptarà amb una dotació de 14,8 milions dʻeuros que permetran la creació de borses de cures afavorint tant la creació dʻocupació de qualitat com la conciliació laboral de les dones amb fills i filles menors de 14 anys.\n← Colomer defensa que “Gastrònoma és una fira molt lligada al moment que vivim i representa la voluntat de superació col·lectiva”\nEl 99,9 % dels grups d’alumnes acaba sense incidències la primera setmana de novembre →


Sanjuán: "Enguany els estalvis municipals sí que es destinen a combatre la Covid i invertir a la ciutat" | Valencia Extra\nEl regidor d’Hisenda de l’Ajuntament de València, Borja Sanjuán, ha explicat aquest matí en roda de premsa que enguany “els romanents municipals sí que es destinaran a combatre els efectes de la COVID i invertir a la ciutat”.\nEn aquests termes ha valorat l’acord aconseguit pel Govern del Rialto per a destinar els estalvis municipals a “reactivar l’activitat econòmica de la ciutat a través de la quarta modificació del pressupost, per valor de 47 milions d’euros”.\nAquest acord, que s’aprovarà en la Junta de Govern d’aquest divendres, posteriorment en la Comissió d’Hisenda i, finalment, en el Ple Municipal d’aquest mes, permetrà injectar recursos per a combatre la desocupació juvenil, incrementar l’ajudes als comerços o augmentar les ajudes socials.\nIgualment, els organismes municipals també rebran inversions per a compensar la pèrdua d’ingressos derivats per la pandèmia, així com inversions en els barris de la ciutat necessàries per a millorar la qualitat de vida de les veïnes i veïns.\nBorja Sanjuán ha manifestat que amb aquesta quarta modificació de crèdit s’ha produït “una fita rellevant en aquest ajuntament”. “Al final i després de les normes tan estrictes que el ministre Montoro va establir sobre València i de plantejaments diferents, enguany sí els estalvis municipals estaran al servei de la reactivació econòmica de la ciutat i per a ajudar els veïns i veïnes a fer front a les conseqüències de la pandèmia”, ha incidit.


Juliol | 2009 | REVOLUCIÓ VERDA\nOLESA LLIURE DE TRANSGÈNICS\nMOCIÓ MUNICIPAL PER UNA OLESA I UNA CATALUNYA LLIURE DE TRANSGÈNICS\nEls organismes modificats genèticament (OMG), en agricultura i alimentació, són avenços tecnològics dels quals es desconeix l’afectació en la salut humana, l’animal i el medi ambient. Són éssers vius manipulats per tecnologies inexactes i encara no controlades, fets constats ja que no existeix cap estudi científic al Món que demostri la seva iniquitat , requisit indispensable per al seu alliberament a la Natura i per al consum humà, tal i com estipula el Principi de Precaució que regeix a la Unió Europea.\nEn els darrers anys, s’han donat a conèixer suficients estudis científics i experiències que alerten dels riscos sanitaris i ambientals dels aliments i cultius genèticament modificats. L’experiència de l’únic cultiu transgènic als Països Catalans (el panís, blat de moro o dacsa) ha generat, des de la seva autorització, irresolubles conflictes d’incompatibilitat amb l’agricultura i ramaderia tradicional i ecològica, així com en el camp dels elaborats alimentaris.\nLa normativa d’etiquetatge vigent no permet diferenciar als consumidors els aliments que incorporen components produïts mitjançant la utilització d’OGMs, com ara els làctics, els ous i la carn.\nEl cultiu de panís modificat genèticament als Països Catalans, s’ha mostrat com un factor d’erosió genètica de la biodiversitat cultivada, posant en perill el manteniment del patrimoni cultural i alimentari que s’expressa les varietats pròpies del país.\nEls OGMs estan suposant un avanç cap a la privatització del patrimoni agroambiental i cap a la dependència dels pagesos, consumidors i dels Pobles en matèria de llavors i alimentació, i tenint en compte els diferents estats, regions i municipis de la UE i de tot el món que han adoptat mesures per aturar el cultiu d’OGMs en el seu territori, entre els que s’hi compta França, Suïssa, Alemanya, Àustria o les mateixes Illes Balears i Catalunya Nord.\nAtesa la superfície que es destina als Països Catalans al cultiu de productes modificats genèticament, molt superior que a la resta d’estats de la Unió Europea, i tenint en compte, les mancances d’investigació independent i interdisciplinari sobre els efectes dels cultius i aliments modificats genèticament, així com l’escassa transparència i participació social en la política d’investigació pública en aquesta matèria.\nAtenent al principi de precaució reconegut per la normativa i la jurisprudència vigent, i per tal de salvaguardar la biodiversitat, es considera que fins que no se’n demostri la innocuïtat tant dels conreus com en la cadena alimentària és prudent aturar-ne el seu cultiu..\nRecollint la inquietud del conjunt de la societat catalana, des de pagesos, científics, a consumidors, així com d’una franja important de ciutadans i ciutadanes d’Olesa, la regidoria de Medi Ambient, Habitatge i Territori proposa al Ple Municipal acordar:\n– Declarar Olesa de Montserrat Zona Lliure de Transgènics. L´Ajuntament farà tot el possible per assolir aquest objectiu.\n– Es compromet a promoure en els menjadors escolars del municipi una dieta lliure d’aliments modificats genèticament i provinents de l’agricultura ecològica.\n– Oposar-se a l’acceptació de nivells de contaminació inevitable de transgènics, així com a l’etiquetatge dels productes agroalimentaris que no informin de la presència d’ OMG en qualsevol quantitat, no tan sols superior al 0,9%.\n– Donar suport a la Iniciativa Legislativa Popular impulsada per “Som lo que sembrem” per declarar Catalunya Lliure de Transgènics\n– Demanar al Govern de la Generalitat de Catalunya que iniciï els tràmits normatius necessaris per aconseguir que Catalunya es declari lliure de transgènics, en defensa de l’alimentació pròpia, de la petita agricultura tradicional i d’acord amb la normativa europea que ho permet.\n– Sol·licitar a la Generalitat i al Estat Espanyol la retirada de la legislació que permet que siguin patentades i privatitzades les plantes i animals, mantinguts i millorats històricament per les pràctiques pageses.\n– Sol·licitar a la Generalitat que l’agroecologia i l’agricultura ecològica siguin declarades com a pràctiques d’interès públic i se’n prioritzi el seu desenvolupament.\n– Sol·licitar a la Generalitat l’aturada de la investigació pública en cultius transgènics a camp obert, i el recolzament de la investigació agroecològica.\n– Es solidaritza amb el pagès balaguerí Josep Pàmies i amb el valencià Vicent Martí. Demanar l’absolució dels càrrecs que se’ls imputen en la línia del recurs interposat per les defenses respectives.\n– Es compromet a fer arribar per correu certificat aquesta resolució al Conseller d’Agricultura, Acció Rural i Alimentació, al Conseller de Medi Ambient, a l’audiència provincial, a Som lo que sembrem, a la Fundació Agrícola Olesa i a la seu central de cadascun dels partits que conformen el Parlament de Catalunya.


Els primers dies d’exposició de Sant Fèlix a la basílica de Santa Maria han generat expectació | RTVVilafranca\nEl passat 31 d’agost la talla de Sant Fèlix va entrar dins de la capella de Sant Jocund on hi reposarà tot l’any.\nAquesta va ser la decisió dels administradors de la Festa Major del 2020. Primer perquè enguany no hi ha hagut festa com a tal i segon perquè l’any vinent tornarà s ser el mateix quintet d’administradors el qui organitzi la festa. Normalment el Sant es troba a casa dels administradors de l’any que se’l van passant els uns als altres. Els feligresos o amics visiten la talla a casa dels administradors. Enguany, tot és diferent. Però la iniciativa ha estat ben rebuda per el rector de Santa Maria i per la gent en general.\nMossèn Xavier Aymerich assenyala que ha estat molta la gent que ha anat a la basílica per veure el sant aquests primers dies.\nLa basílica obre portes cada dia a dos quarts de set de la tarda. Però els dissabtes també ho fa al matí d’11 a dos quarts de dues del migdia, afegint-se la presència del sant al reclam turístic de la visita de la cripta.\nEl rector de la basílica assenyala que realiment els primers dies s’ha notat l’expectació generada amb la presència de la talla de Sant Fèlix a la capella de Sant Jocund i es mostra satisfet de com ha quedat l’espai de la capella, enfrontada, davant per davant amb la capella de Sant Raimon i posant en relació els tres copatrons de la ciutat.\nLa Festa Major del 2020 ha viscut una processó simbòlica dins l’església de Santa Maria


Entre dos clars: de març 2017\nCharles Simic a UtopiaMarkets\ndiumenge 19 de març, de 18.45 a 19.00 Marta Pera: lectura de poemes de Charles Simic,\nPublicat per Marta Pera Cucurell a 12:06 Cap comentari :\nVermut literari a Planeta Lletra\nDissabte 18 de març a les 12: vermut literari a Planeta Lletra:\nparlarem de traducció bevent vermut\nPublicat per Marta Pera Cucurell a 11:41 Cap comentari :\nQuin animal t'agradaria ser?\nI a tu, quin animal t’agradaria ser?\nUna persona, per sentir-se completa, ha de tenir parella. En aquesta societat, si ets solter, ets un ciutadà de segona i has d’aconseguir parella tant sí com no. I t’han d’agradar o bé els homes o bé les dones. I si vols tenir parella i no superes la prova, et convertiràs en una animal. Els solters convençuts, els que no volen tenir parella, són com animals salvatges que viuen al marge. En aquest món marginal estan prohibits l’amor i el contacte físic i sexual. Els aspirants a aparellables, en canvi, tenen prohibit masturbar-se, i ai!, si els enxampen! Tots plegats són personatges tirant a molt plans que es mouen per arguments lògics en un món superficial i limitat com una pàgina quadriculada on les persones fan bestieses per poder-se aparellar i així sentir-se menys vulnerables. En diuen “amor” però és una pantalla protectora que a l’hora de la veritat és tan consistent com el vestit nou de l’emperador del conte. De què em sona, tot això?\nPublicat per Marta Pera Cucurell a 21:55 Cap comentari :


Per les dones, per l’educació, per la pau - Gavà\nangle-left Per les dones, per l’educació, per la pau\nPer les dones, per l’educació, per la pau\nEl 8 de març, Dia Internacional de les Dones, Gavà, municipi feminista, referma el seu compromís amb la igualtat. Enguany volem donar visibilitat a la desigualtat que pateixen les dones en el món laboral i la importància de la conciliació familiar i l’educació com a eina per trencar estereotips patriarcals.\nMotius no en falten. La bretxa de gènere feminitza la pobresa. La bretxa salarial provoca que les dones cobrin de mitjana un 22% menys que els homes per la mateixa feina, i impacta també en les pensions, perquè a menor cotització i menys salari les dones cobren menys pensió. Sense oblidar la bretxa de cures i de gestió del temps, perquè les dones dediquen el doble d’hores que els homes en tasques de la llar i família i un 40% menys de temps en vida social, esport o activitats de lleure.\nPer això hem preparat un seguit d’activitats per reivindicar la millora de les condicions laborals de les dones i també per reconèixer l’esperit emprenedor de les dones de Gavà. Us convido a participar-hi. El 8M és el símbol d’una llarga lluita que visibilitzem un cop l’any, però una feina que es fa dia a dia. I tenim MOLTA FEINA A FER.\nTambé vull animar totes les famílies a escollir el centre educatiu més adequat per als vostres fills i filles. En aquestes pàgines teniu informació àmplia del procés de preinscripció per al curs 2022-2023 que es fa ara, informació que també podeu trobar als diferents canals i espais de comunicació municipals i a l’Oficina Municipal d’Escolarització (adreça electrònica xarxagavaeduca@gava.cat o telèfon al 93 263 92 60).\nL’educació és un dret bàsic, un dels fonaments per a una societat més justa, igualitària i preparada. I l’escola és un espai segur, acollidor i de qualitat. Per això vull posar novament de manifest el meu compromís i el de tot l’Ajuntament per continuar fent de Gavà una ciutat educadora. Per això hem posat en marxa una campanya amb un lema tan evident com ESCOLES DE GAVÀ, CLAR QUE SÍ.\nL’educació transmet valors essencials per a la nostra societat, i un dels més rellevants és la PAU. Defensar la pau és defensar els principis democràtics, la convivència, les llibertats, la vida. I defensar la legalitat internacional, el diàleg i la diplomàcia. Per això Gavà rebutja la guerra provocada pel govern rus amb la seva invasió injustificada d’Ucraïna, un conflicte que pot tenir greus conseqüències i que cal aturar. NO A LA GUERRA, SÍ A LA PAU.


Simat de la Valldigna es converteix en l'epicentre de la cuina monàstica - Diari La Veu\nEscriba el número 742949\n4 octubre 2019 18:12h\nL'Ajuntament de Simat de la Valldigna i el Monestir de Santa Maria de la Valldigna organitzen, un any més, unes jornades al voltant dels productes de cuina de monestirs i convents. El 4t Encontre de Gastronomia Monàstica convertirà la localitat de la Safor en el punt neuràlgic dels amants dels licors, dolços i begudes elaborades amb les receptes centenàries de convents i monestirs.\nLes jornades, que tindran lloc del 5 al 13 d'octubre, se celebraran principalment en l'emblemàtic monestir de Santa Maria de la Valldigna, però també en restaurants, cafeteries i diferents espais de la localitat. L'Encontre de Gastronomia Monàstica també ofereix degustacions i altres activitats, com ara cuina en directe, tallers i visites teatralitzades al monestir.\nLa inauguració d'aquestes jornades serà aquest dissabte 5 d'octubre a les 10.45 hores. A les 11.00 hores hi ha programada una visita teatralitzada al monestir i a migdia, un tast de licors i dolços típics de Simat. Aquesta activitat es realitzarà als espais Enocata i Bar Ca Ramonet. A la vesprada, entre les 16.30 i les 18.00 hores hi ha prevista una visita "sensorial" al monestir.\nLes jornades continuaran ediumenge amb la visita teatralitzada 'Ora et labora' a les 11.00 hores i, posteriorment, a les 12.00 hores, hi ha previst un tast de cerveses monàstiques a La Boutique de la Cervesa.\nL'Encontre de Gastronomia Monàstica seguirà el cap de setmana següent. El dissabte 12 d'octubre, des de les 10.00 hores, amb un taller d'elaboració de cervesa artesana, i de vesprada, de 19.00 a 21.00 hores, amb una nova visita teatralitzada al monestir i acompanyada, en aquesta ocasió, de música monacal. A les 21.00 hores se servirà un sopar monàstic, el menú del qual té un preu de 20 euros.\nLes jornades acabaran el diumenge 13 amb una nova visita al monestir i a migdia al Club del Chocolate hi ha programat un tast de xocolates artesans.\nPer a participar en aquestes jornades, els interessats es poden inscriure a l'Oficina de Turisme de Simat de la Valldigna a través dels telèfons 96 281 09 20 i 618 020 272 o per correu electrònic simatv@touristinfo.net.\nEscriba el número 176794


vturiserra 2016-05-11 16:08:49 UTC #1\nPerò no vos faci por publicar-hi creacions de volada no tan alta.\nvturiserra 2016-05-11 16:12:34 UTC #2\n@cesc, pos aquí dues versions del teu conte Saviesa absoluta, la primera solament amb correccions gramaticals; però, com que hi ha confiança, i com que la confiança ha de fer fàstic, la segona té correccions gramaticals i estilístiques. Digues-me quina de les dues deix i esborraré l'altra. O fes tu mateix un copia i enganxa d'una de les dues i introdueix-hi els canvis que vulgues, la penges, i esborraré les altres dues.\nvturiserra 2016-05-11 16:17:06 UTC #4\nConte d'en Cesc.\nAltra vegada tornava a llevar-se. Malgrat que desconeixia el perquè, intuïa que hi havia algun motiu que l'obligava a aquella acció rutinària de dormir i de despertar-se. Com sempre feia, d'un cop d'ull va confirmar que tot hi era i en el seu lloc. Trigava poc temps a fer-ho ja que el món, el reduït i únic món que coneixia, no arribava a tenir més de quinze metres quadrats.\nVa notar com l'orgull li creixia desbocat: ho controlava tot i tot ho sabia, era l'únic home que tenia la saviesa absoluta! Únicament la porta, que no havia obert mai i el que hi podia haver darrere, era per ell ignorat. Però ho acceptava perquè sempre s'havia dit que era molt poca cosa i no estava disposat que el Màxim el titllés de superb. Que el Gran Misteri era cosa exclusiva del Màxim i per evitar càstigs tot el de fora ho havia d'ignorar i viure sota fe cega.\nDe vegades oïa una remor seguida d'uns grans estrèpits i sentia molta por, aleshores s'arrupia en un racó i demanava al Màxim que el protegís. Certa vegada, quan estava produint-se un d'aquests episodis, una curiositat infidel li va fer obrir la porta i mirar què estava passant.\nEs va quedar fascinat: la remor la provocava la caiguda d'unes esferes minúscules que s'estampaven contra el terra, mullant-lo, i els grans estrèpits coincidien amb unes enormes llums encegadores, de vida efímera, que zigzaguejaven allà dalt. Es va passar molt de temps pensant en què havia vist i fet i en va treure les següents conclusions:\n1) Que tenia molta por de ser castigat.\n2) Que el seu món no ho era tot.\n3) Que investigant havia posat fi a dos misteris: el de la remor i el de l'estrèpit.\n4) I que tenia ganes de saber més coses d'allà fora.\nLa vivència el va fer adormir preocupat i contorbat.\nNovament despert, aquesta vegada no va escorcollar l'habitació, se'n va anar a la porta directament. Com impel·lit per una gran força va sortir i va quedar bocabadat contemplant el meravellós espectacle: ara una gran llum permanent li permetia veure una immensa quantitat de plantes verdes, de flors oloroses, d'arbres, de muntanyes nevades, de rius, d'animals que corrien, que volaven, que nedaven...\nI així va estar hores i hores assimilant tot el que veia, infinitament més bonic que la seva esquàlida habitació. Va observar que la llum, a poc a poc, s'anava diluint fins a omplir-se tot de foscor. Quasi ja no es podia veure res, excepte els milers de punts lluents que guarnien el cel. Aleshores va entendre quan era el moment d'anar-se'n a dormir.\nAbans de fer-ho va recapitular tot el que havia après:\n1) Que havia estat premiat per obrir la porta.\n2) Que el càstig era no obrir-la.\n3) Que existia el dia i la nit i les plantes, els animals, les muntanyes, els rius...\n4) I que volia saber més de tots ells.\nI així, dia darrere dia, va anar sabent que existien moltes races, llengües i cultures humanes, animals invisibles o descomunals, grans mars i oceans, muntanyes altíssimes, hiverns i estius, planetes i milions i milions de coses que abans desconeixia. Mai no es quedava satisfet amb el que sabia i volia aprendre cada dia més.\nI ara quan se'n va a dormir pensa:\n1) Que el Gran Misteri només és una gran ignorància.\n2) Que mai tindrà la saviesa absoluta.\n3) Que ara és molt més ignorant i alhora més savi.\n4) Que les portes s'han fet per obrir-les.\n5) I que continua volent saber més.\nQuan estàs convençut que tens la saviesa absoluta és que ets conscient que no dónes per a més.\nL'únic motiu per deixar d'aprendre és saber-ho tot.\nLa por ens dedica a tancar portes.\nvturiserra 2016-05-11 16:34:38 UTC #5\nAra fa deu anys que va morir ma mare. Durant aquest temps, la meua germana i jo hem estat cada vegada més distanciats, i no sols perquè ella me’n consideri responsable, d’aquella mort. De fet, quan vivíem tots junts, no érem nosaltres dos qui ens dúiem millor.\nDel fet que em consideri responsable de la mort de la mare, la meua germana no me n’ha dit res mai. Ni una paraula. Ni fa falta. De vegades les mirades i els silencis són prou entenedors.\nHeu de saber que, a casa, jo era l’únic que no hi creia, en tot això del poder premonitori dels somnis. Sempre he sét molt racional, i mai no he cregut més que en la ciència, i en res més que la ciència, encara que en la meua vida m’haurien anat més bé les coses si no hagués sét tan escèptic.\nPer exemple, uns dotze anys abans del somni que vos contaré, la meua germana n’havia tengut un altre, no record de què. El cas és que me’l va contar, i tot seguit em demanà que anàs amb seny amb el cotxe. Jo li vaig dir que sí, aquell sí que un contesta automàticament quan no té intenció de donar conversa o de fer cas d’un consell. Dos dies més tard vaig tenir un accident.\nDoncs bé, fou un diumenge de juliol. La nit anterior jo havia tengut un somni. Era a la feina, a l’aeroport d’Eivissa, i estava desembarcant un avió alemany. Els passatgers baixaven de l’avió per una altíssima escala de caragol feta de pedra seca. En això que veig que ma mare cau i dóna un rebat aparatós. Jo estic preocupat perquè l’avió encara no té tascons a les rodes i hi pot haver un accident. Quan, finalment, aconsegueix solucionar el problema, busc ma mare i no la veig. Pregunt als alemanys: «¿Dónde está la señora?» Un d’ells m’ho indica amb el dit.\nAquí he de fer una petita digressió. Jo, que sempre he sét tan fidel a la llengua, com s’explica que demanàs per ma mare en espanyol? És ben senzill: perquè la majoria d’alemanys, com els anglesos, els francesos i altres nacionals, a la nostra terra no s’hi integren en català, sinó en espanyol, i jo, preocupat per l’estat de ma mare, volia accelerar la comprensió de la pregunta.\nHavíem quedat en el punt on un alemany m’indica on és ma mare. Me n’hi vaig i la trob amb una espècie de casc d’escafandre posat. Per entre la reixa frontal comprov que s’ha romput el crani. Amb el dit pitj el tros romput i s’enfonsa i torna a sortir com faria una esponja. Record aquestes imatges oníriques com si les hagués viscudes ara mateix.\nSi hagués servat les normes no escrites de la família, hauria contat el somni als altres, i la meua germana hauria advertit sa mare que no fes res pel jardí, que anàs amb seny, que segués i llegís, o que dormís davant el televisor encès. I ma mare, a contracor, ho hauria fet. Però no vaig contar el somni a ningú, i la meua germana no va advertir sa mare, i ella sortí, com cada dia, a feinejar pel jardí, i es va acostar massa a una paret, i li fallà (suposam) un genoll, com els darrers anys li passava més sovent del que hauria sét desitjable, i caigué de dalt baix, i es va rompre el coll.\nLa meua germana fou qui la trobà. Va cridar una ambulància i va intentar reanimar sa mare mentre esperaven. L’únic que pogué fer el metge fou certificar que la nostra mare havia ingressat cadàver i que la mort havia sét instantània. A mi, que era a la feina, un company em va cridar i em digué que anàs a l’hospital de Can Misses. Quan hi vaig arribar, la meua germana m’esperava a la porta d’urgències.\nNo va ser fins una setmana després que li vaig contar la història del somni, amb tots els detalls. Durant un moment es va quedar com si miràs a través meu, com si jo no hi fos. Després em diu: «I no en vares dir res?!» Jo, de moment, no vaig entendre què volia dir. I de sobte se’m féu la llum, i el cor em va fer un bot: si hagués conegut el somni, hauria prevengut sa mare, i ella s’hauria salvat. Jo ara restava mut, i la meua germana em mirava incrèdula.\nNo me’n va parlar mai més. De fet, a partir d’aquell moment parlàrem de ben poques coses més. Al cap de pocs mesos vaig anunciar que me n’anava de casa. Ella no va mostrar ni fred ni calor.\nD’ençà que me n’havia anat, ens cridàvem per telèfon molt rarament, potser una vegada cada quatre o cinc mesos, i encara ens vèiem més poc sovent. Si ella necessitava que algun conegut sortís en avió passant per davant dels altres que estaven en llista d’espera, em cridava a mi, i quan jo volia anar a la consulta d’un especialista sense passar per la del metge de capçalera, la cridava jo. No ens cridàvem mai si no era per qüestions per l’estil, per assumptes pràctics en què convé tenir bons padrins.\nPer això no ha d’estranyar ningú que no la cridàs quan, fa dues nits, la vaig somiar. Vaig somiar que ella queia dins un pou i que, per més temps que jo esperava a sentir la remor del rebat contra l’aigua, o contra les roques, aquesta remor no arribava.\nNo ha d’estranyar, dic, que no la cridàs, perquè continuo sense creure en premonicions. Quan aquest matí s’han presentat a casa dos policies i m’han dit que la meua germana havia tengut un accident amb el cotxe i que jo els havia d’acompanyar a identificar-ne el cadàver, m’ha sorprès manco del que esperava. Però ningú no aconseguirà fer-me’n sentir culpable.\nVicent Tur, 2006\ncesc 2016-05-11 16:55:53 UTC #6\nPrimer de tot agrair-te les correccions que has fet. Jo no hi entenc gens, ja t'ho vaig dir, però la segona em sembla més lògica. A poc a poc espero anar aprenent. Només vaig intentar expressar els meus pensaments i m'agradaria transmetre sentiments com has fet tu amb les Premonicions que has posat.\nAixò de les creacions literàries d'alta volada em coarta una mica, de veritat. A veure si ho supero i goso posar-ne alguna altra.\nNo sé si en tinc alguna de coets espacials...\nElsa 2016-05-11 17:07:18 UTC #7\nCrec que s´han de deixar les dues versions.\nvturiserra 2016-05-11 18:25:32 UTC #8\nPer quin motiu creus que s'han de deixar les dues versions? En Cesc diu que prefereix la segona. Per tant, podríem dir que la primera versió és un esborrany. I, en tot cas, també m'agradarà saber què en pensa en Cesc, de deixar les dues versions.\ncesc 2016-05-11 18:33:21 UTC #9\nCom he dit la segona em sembla millor, penso que compacta és més agradable de llegir.\nDues crec que és massa repetitiu pels possibles lectors.\nCom et sembli millor, tu hi entens més.\nElsa 2016-05-11 18:56:47 UTC #10\npodríem dir que la primera versió és un esborrany\nD´acord doncs en deixar la segona.\nSofia 2016-05-11 19:40:39 UTC #11\nM'agrada molt aquest fil que has obert. A veure qui s'anima.\nvturiserra 2016-05-11 21:44:38 UTC #12\nEl comte, que tenia uns seixanta anys ben comptats, gens no es preocupava pels comtals comptes del comtat, ja que creia que tenia els dies comptats. Per això la comptabilitat dels comptes la hi feia el comdor, que comptava amb l'absoluta comtal confiança per confident i per la seva habilitat comptable.\nEl que sí que feia bé el comte era contar contes, cosa que irritava la comtessa, més procliu a comptar i recomptar diners constantment. Cal tenir en compte que el comte no cobrava quan contava un conte, per llarg que fos el conte contat i que, a sobre, els contava a passes comptades sense contenció. I això de no engruixir els comptes del comtat no era del grat de la comtessa. Resultava evident que el matrimoni entre els comtes tenia els dies comptats! Pel comtat es contava que el comte s'estava tornant boig, ja que això de contar contes era una cosa nova amb què no es comptava, perquè es donava per descomptat que el comte era apte per regir el comtat.\nI ara s'ha de contar que la comtessa, comptat i debatut, es va separar del vell comte i se'n va anar amb un altre jove comte que per sort no contava contes, però que ell sí que comptava amb bons comptes perquè tenia un gran comtat i sabia comptar bé ja que havia après de comptes. Junts tot el sant dia se'l passaven comptant i recomptant els molts diners dels comptes i es contaven que la seva vida semblava un conte de fades, i que tot aquell a qui agradés contar contes segur que el contaria de bon grat per tots els comtats.\nMentrestant el vell comte a la seva gent del comtat, amb qui comptava sense fi ni compte, contava que anessin en compte amb el que contaven perquè per la seva condició comtal li era atorgada la gràcia de contar contes sense comptar amb cap permís i sense haver de cobrar pels contes contats.\nI en aquest precís moment deixo de contar-vos aquest conte del comte que no havia de retre comptes a ningú, i que contava contes descuidant els comtals comptes del comtat. Un altre dia ja us contaré un conte que no parli dels comtes que contaven contes o que comptaven i recomptaven comptes comtals. Tingueu-me en compte que aquest és el primer conte que us conto i us contaré que amb la vostra benevolència sempre espero comptar-hi.\nSi voleu contar contes, encara que no sigueu comtes, no us contingueu i compteu-me'ls a mi també. Us contaré que jo amb vosaltres sempre hi compto per contar-vos un conte a pesar del fet que tampoc no sóc cap comte.\nvturiserra 2016-05-11 22:02:03 UTC #13\nPoema d'en Cesc.\nLa nit del cel\nLa nit del cel de núvols s'ha buidat.\nI és trista sense estrelles!\nQuè hem fet amb elles?\nOn és l'espurnall de sempre adorat?\nSols hi ha el somrís solitari\nd'una Lluna de pell macilenta\nque de la solitud es lamenta\nen son esclau destí planetari.\nJa no tenim l'Óssa Menor\namb la polar orientadora,\ndel nord fidel indicadora.\nQuin serà el llum guiador?\nExisteix encara l'Óssa Major,\ntambé com Carro coneguda,\namb els estels Mizar i Alcor?\nO tal vegada l'hem perduda?\nOn són les mítiques agrupacions:\nel Pegàs, Andròmeda, Orió,\nels Bessons, el Taure i el Dragó,\nque anomenàvem constel·lacions?\nDeu ser que les Plèiades s'han esfumat?\nBell cúmul obert heptàmer d'estels,\nSet Germanes que corrien pels cels\ni que la contaminació ens ha furtat!\nVia Làctia, la nostra galàxia acollidora,\nsi no et veiem, també existim?\nI si existim, per què no patim\norfes de ta suau lluïssor encisadora?\nI a on buscarà l'amant,\nple d'il·lusió desesperada\ni amb mirada enamorada,\na l'estimada distant?\nI com l'enamorat explicarà\nque si fos cel, i en veure-la,\nels estels faria somriure-la,\nsi el cel és buit! Se'l creurà?\nPer què amb tanta llum il·luminem\ncamins que amb escreix coneixem,\nfent desaparèixer l'encant ancestral\nd'un cel que per somiar ens és vital?\nDeixem-nos soplujar pel cel tot estelat\nque des d'antany les nits ha engalanat.\nCanviem el nostre actuar ignominiós\ni apaguem l'inútil excedent lluminós!\nvturiserra 2016-05-11 22:12:12 UTC #14\nNo som un gran lector de poesia, però aquest poema m'encanta. I no sols per la seua qualitat intrínseca, sinó perquè jo també som aficionat a l'astronomia i també odii profundament la contaminació lumínica.\ncesc 2016-05-12 07:47:26 UTC #15\nConte del pastor i el ramat\nQuan les meves sabates, atrapades per la possessiva i salvadora força de la gravetat (si no actués ens estamparíem contra els límits de l’Univers!), feien arraulir gemegoses les herbes del bosc i els meus ulls contemplaven, enganyats per l’atmosfera, un cel negre abillat de fals blau, vaig veure a la llunyania a un pastor envoltat del seu ramat.\nM’hi vaig apropar per gaudir del seu treball, i el dels submisos i agressius gossos d’atura, controlant a l’estúpid bestiar. L’oveller tenia un aspecte que em sorprengué doncs m’esperava veure’l disfressat de rudesa i curtedat brandant un amenaçador garrot i, en canvi, me’l vaig trobar vestit d’intel·ligent serenor i llegint poesia. També em va cridar l’atenció que les ovelles i les cabres anessin cadascuna al seu aire sense cap control i que els gossos, en lloc de fer la seva feina reunint-les a mossegades, estiguessin jugant amb elles.\nEncuriosit li vaig preguntar què passava. Em va dir que des de ben petites les ensenyaven a totes per igual i que cadascuna feia pel ramat segons les seves capacitats.\n- I la líder quina és?, li vaig inquirir i em va dir que no en tenien cap, doncs totes ho eren d’elles mateixes, que és el més difícil però alhora també és el més enriquidor, i que s’havien format per ser responsables i que treballant les unes per a les altres totes en sortien beneficiades, doncs elles entenien que perquè unes quantes aconseguissin ser guanyadores se’n produïen moltíssimes més de perdedores i que una sola de perdedora les feia perdedores a totes.\n- I els gossos de què serveixen?\n- Està clar... per protegir-les! Aquí no cal sotmetre a ningú!\n- I si s’escapen?\n- Escapar-se? Només emigrarien si no fossin un grup honest i les més egoistes\nabusessin acaparant tot el menjar i no en deixessin per a les altres...\n- Vostè com a pastor del ramat..., em va tallar i molt ofès va dir-me:\n- No són cap ramat!!!\nSón un grup nombrós de varis quadrúpedes sobrevivint i vivint convivint... I jo no sóc el pastor... no els hi cal, els pastors només s’aprofitarien d’ells!\n- Aleshores, qui és vostè?\n- Sóc la Vida... la vertadera...\n- La veritable Vida!?... i què hi fa aquí?\n- Aquí!?... jo estic aquí... exiliada...\nI vaig marxar avergonyit per haver-les titllat d’estúpides!\nSofia 2016-05-12 14:12:09 UTC #16\nQuina profunditat tenen tots els teus relats Cesc, m'encanten, fan pensar...\nMolt maco aquest del pastor i el ramat.\ncesc 2016-05-12 16:25:53 UTC #17\nGràcies, vaig tenir una etapa, de ciclisme no, eh!?, de la vida que em va donar per escriure.\nmireia 2016-05-12 16:51:08 UTC #18\nMolt bé, @cesc. Fa uns anys que faig un curset de poesia (abans els havíem fet de novel·la) i la veritat és que no t'arribo ni a sola de la sabata. De veritat que m'ha agradat molt aquest poema, lligant les constel·lacions entre elles formant una història.\nEt dic el mateix del segon conte. Per mi podria ser una mostra de la poca consideració que a vegades tenim per a la vida en comú i el poc valor que sovint donem a la feina que fan els pastors i els que es dediquen a feines de la vida rural. Moltes vegades es dóna per suposat que són persones que no tenen cap aspiració.\nSaps en què m'ha fet pensar? En un comentari que ha fet aquest matí la @Dolors sobre l'Anna Gabriel. És ben bé que està ben xiflada! (la Gabriel)\ncesc 2016-05-12 17:18:45 UTC #19\nQuan escric : m’esperava veure’l disfressat de rudesa i curtedat brandant un amenaçador garrot, vull significar la imatge que ens creem del que no coneixem. De jove feia excursionisme i vaig tenir la possibilitat de tractar amb gent del món rural, hi vaig veure una humanitat i esperit d'ajuda que a les ciutats no percebia. Hi ha persones de tota condició a tot arreu, però tenim tendència a evidenciar els fets negatius i els positius els valorem poc.\nM'agradaria que també participessis amb els teus escrits.\nmireia 2016-05-12 17:28:51 UTC #20\n@cesc, jo d'escrits molt pocs. Em limito a fer d'aprenent ( @vturiserra aprenenta?o ho deixem per la CUP?).\nQuan fèiem batxillerat (el d'abans) fèiem concursos d'escriptura entre nosaltres i, s'ha de dir tot, deien que em sortia bastant bé . No ho sé, això un mateix no s'ho veu. Mentrestant us aniré llegint.\nDolors 2016-05-12 19:18:26 UTC #21\nGràcies per aclarir que la xiflada és la Gabriel, @mireia !


La Constitució es defensa en camp propi - El Temps\nLa Constitució es defensa en camp propi\nEl Govern espanyol organitza un acte de commemoració del 40 aniversari de la Constitució espanyola a Barcelona amb una entrevista conjunta de Mònica Terribas a Felipe González i Miquel Roca.\nMiquel Roca i Felipe González en l'acte del 40 aniversari de la Constitució celebrat a Barcelona | Efe\n“És un monstre!”, exclamava un dels assistents que escoltava, amb entusiasme, la ironia de Felipe González. L’expresident espanyol jugava en camp propi. Bregat en mil batalles, pocs escenaris li són més favorables que el de parlar davant d’un públic dòcil, entregat, sedegós de refermar-se. Aquest era el context de l’acte de commemoració del 40è aniversari de la Constitució Espanyola, organitzat pel Govern espanyol en una seu de la seua Delegació a Barcelona. De fet, era Teresa Cunillera, la delegada, escortada per una bandera d’Espanya, la catalana i l’europea, qui inaugurava l’acte en nom de l’Executiu.\nL’ambient era de màxima elit política. Miquel Iceta saludava les velles glòries del seu partit. De Pere Navarro a José Montilla, passant per Manuel Valls -exsocialista francès-, que intentarà ser el seu company de viatge després de les eleccions municipals. Tot un repte per a Jaume Collboni, alcaldable per Barcelona, que també era present. Del costat dels populars, Enric Millo i Alberto Fernández Díaz se saludaven des de lluny amb tot un seguit de Mossos i Guàrdies Civils engalanats amb l’uniforme oficial. I és que la Constitució no només es defensa -o se celebra- des de la política.\n“Vigencia y futuro”, duia l’acte per títol. Mónica Terribas, entrevistadora, donava un aire distint a tota aquell consens d’oficialitat. Sense la seua presència, tot hauria estat previsible. “El dret no és la porta que obre tots els panys ni tampoc pot ser la porta que tanca les esperances”, deia la periodista de Catalunya Ràdio només començar, citant Vicent Andrés Estellés per obrir el debat. Era evident que no tot havia de ser comoditat entre els assistents.\nDes de l’inici, Miquel Roca defensava amb força la seua tesi. “No trobarem, entre els problemes d’avui, cap que tingui l’origen en el text constitucional”, deia orgullós. Un argument defensat per molts. També en el sentit contrari, que situen el focus del problema en la interpretació que se’n fa. El to de Miquel Roca distava molt del de Felipe González. Tots dos es mostraven irònics, en algun moment fins i tot satírics. Però els tarannàs són distints.\nLa primera eixida de tot de l’expresident socialista no ha tardat a sorgir. Terribas plantejava els darrers càlculs del CEO, que situava en un 57% els catalans que no votarien avui la Constitució vigent. “Un 57% de catalans que no l’han llegida”, responia González, provocant els aplaudiments i els riures còmplices del seu públic. Es preguntava, poc abans, “quan debatríem sobre el futur i no sobre utopies regressives i problemes que no existeixen”. I preguntat per què calia fer si la majoria del Parlament de Catalunya evidenciava un distanciament amb la Constitució espanyola, contestava que res. “No importa que hi haja majoria al Parlament”. Més riures i més aplaudiments.\nEl contrast amb Miquel Roca era evident. Malgrat la complicitat evident entre tots dos, mentre González gaudia del seu bany de masses, l’exdiputat convergent feia crides al pacte i a la convivència com a elements cabdals. Si González menyspreava una majoria al Parlament contrària a la Constitució, Roca criticava les aprovacions del 6 i 7 de setembre de 2017, recordant que l’Estatut es canviava per dos terços i no per majoria simple. Distints tons davant una tesi similar. En la mateixa línia, mentre González recordava el “desgraciat” referèndum de l’OTAN, definint-lo com el seu màxim error polític –“aquestes coses no es poden preguntar”-, Roca admetia que “la judicialització de la vida política és reflex de la pròpia incompetència”.\nTots dos, també, criticaven l’absència del Govern català. Terribas recordava la situació dels presos com a causa de malestar evident. Tots dos evitaven referir-s’hi. I tots dos, també, s’alarmaven de la pèrdua de la centralitat política que els seus dos espais polítics han patit en benefici d’altres opcions, generadors de “pasts que alimenten els temors”.\nDe l’autodeterminació, ni parlar-ne\nLa pregunta ira inevitable, i la resposta del tot previsible. “No vull introduir a la Constitució el germen de la destrucció”, contestava Felipe González. No hi ha hagut cap eixida del guió en cap dels dos convidats. Miquel Roca insistia, pel seu compte, en què Espanya és l’Estat “més descentralitzat d’Europa”, i valorava el fet que moltes constitucions europees “no han estat ratificades” per la població. Pel que fa a les demandes de bona part de la població catalana, tot passa, segons ells per la capacitat de sumar majories i complir propòsits sense superar el marc legal. “Sense trencar el perímetre”, deia González, justificant que “si uns el trenquen per un costat, els altres ho faran per l’altre”, advertia.\nEra una de les poques referències, potser la menys dissimulada, al resultat electoral d’Andalusia el dia anterior. De fet, només Terribas pronunciava, en una ocasió, el nom del partit Vox en una de les preguntes. Els ponents evitaven referir-s’hi. Al cap i a la fi, les celebracions sempre són d’autoconsum. Aquesta també. Les virtuts de la Constitució eren exaltades pels ponents. Els defectes de la convivència, esmentats. I les solucions, una vegada més, conceptes i paraules que, com fins ara, de poc serveixen si només són pronunciades i no desenvolupades. I menys encara efectuades.


Home - MBP\nMBP és un despatx d'advocats i economistes d'experiència acreditada, orientat a l'assessorament a mida als nostres clients i amb un alt grau d'especialització en dret mercantil i fiscal.\nADVOCATS I ASSESSORS TRIBUTARIS\nMBP Advocats és un despatx que ha sorgit de la integració de diversos professionals procedents de bufets i empreses nacionals i internacionals de primer nivell.\nEl nostre principal objectiu és assessorar el client, detectar les seves necessitats i anticipar-nos a possibles riscos mitjançant solucions personalitzades i innovadores. Sabem que un client requereix solucions a mida que li aportin seguretat i estalvi de costos per poder centrar-se en el seu negoci.\nEl nostre despatx està especialitzat en Dret per a l'empresa, oferint als nostres clients una solució integral per als seus problemes des de qualsevol àrea del dret. Per aconseguir-ho, cada client té assignat un Client Partner, la funció del qual és vetllar per la transmissió de la informació i el coneixement d'un mode homogeni i global, esdevenint el principal nexe d'unió amb el despatx i el darrer responsable dels treballs que s'hi realitzin. Igualment serà l'encarregat de dissenyar una estratègia única per a cada cas.\nEl nostre despatx assessora també a persones físiques i a grups empresarials d'àmbit nacional i internacional a través d'un acompanyament proper, personalitzat i flexible.\nBalmes 85, 2ª planta\nT 93 512 90 80\nF 93 246 40 07\n© MBP Marsal Barba Parareda | Tots els drets reservats


DATUM – DADES, TECNOLOGIA i DRETS DIGITALS\nJa pots comprar el DVD DATUM. Les dades, la tecnologia i els drets digitals són els temes que tracta aquesta nova producció audiovisual d’AulaMèdia que coproduïm conjuntament amb la cooperativa La Productora amb la participació de Karma Peiró, Cecilia Bayo i Gerard Vilanova. DATUM te el suport d’1entretants i Acicom del País València i Encontre.cat de Mallorca, i més d’un centenar de “protectors” i “protectores” que han fet possible aquest projecte.\nPOTS COMPRAR EL DVD AQUÍ\nAutor AulaMèdiaPublicat el 19/11/2020 09/12/2020 1 comentari a DVD DATUM\nEl darrer estudi Encuesta sobre Equipamiento y Uso de Tecnologías de Información y Comunicación en los Hogares Año 2019 de l’Instituto Nacional de Estadística revela, entre d’altres, que:\n9 de cada 10 persones de 16 a 74 anys ha utilitzat Internet els últims 3 mesos\nEl 78,2% de les dones i el 77,0% dels homes utilitza Internet a diari\nAl 98,5% de les llars hi ha almenys un telèfon mòbil. Al 80,9% hi ha almenys un ordinador i al 50,8%, una tauleta\nUn 86,7% dels nens de 10 anys utilitza Internet. Als 15 anys ho fa un 98%\nLa nova tecnologia està ben instal·lada en la societat. En termes generals l’ha fet progressar, ja que li ofereix la possibilitat de millorar els processos d’informació, comunicació i aprenentatge. El mon del coneixement, de l’empresa, de l’administració pública, de l’ocupació, de la mobilitat, del consum, de l’oci, de la cultura i de l’art, de la mobilització social… se n’han beneficiat. Però aquesta possibilitat de millora en moltes ocasions ve acompanyada de problemàtiques derivades del mal ús de les quals no és habitual parlar, almenys fins que ens sentim perjudicats. Conflictes i addiccions apareixen quan aquest ús tan intensiu es produeix en un context on regna l’absència d’esperit crític i de formació específica. Amb aquestes dades demolidores a la mà, es fa difícil pensar que el sistema no hagi previst mecanismes per proveir la població dels coneixements i de les habilitats específiques per desenvolupar-s’hi exitosament.\nTradicionalment, és responsabilitat dels adults preparar els menors per a la seva entrada i evolució en la societat, ja sigui com a pares o com a mestres. Però, en aquesta matèria, qui prepara l’infant? I qui prepara l’adult, que és qui ha d’educar l’infant? Doncs, ningú. Llavors, com podran aquests adults formar els infants si ells són els primers que s’han educat en aquesta matèria d’una manera totalment intuïtiva i escassa, i molts cops empesos pels impulsos d’una seductora cursa tecnològica? Si ens hi fixem bé, un enorme desert educatiu envolta aquesta matèria, de manera que un mon tan complex (i de vegades cruel) com és el d’Internet arriba als menors sense cap límit ni filtre previ.\nEl codi de conducta tradicional es transforma a la xarxa i hi apareixen noves formes d’actuar. Quin tipus de relacions s’hi estableixen? Per exemple, un amic fet en una xarxa social és igual que un amic fet en el nostre entorn quotidià? I l’amor, s’escampa per la xarxa igual que per la Terra? I el sexe, quines formes i punts de vista pren a la xarxa? Un nou codi de valors, explícit i àmpliament difós a les escoles, hauria d’acompanyar el nostre discórrer pel mon digital. Lamentablement, un concepte clau avui, l’ètica digital, és encara cosa de puristes, primmirats i aixafaguitarres. I, com sempre, la resposta de l’Administració educativa és lenta, inconcreta i ineficaç. Les dades de l’estudi que esmento fan imprescindible un pla de xoc integral que s’hauria d’haver començat a aplicar fa almenys més d’un decenni.\nUna solució hauria estat (i encara seria) la incorporació de l’educació mediàtica a l’escola, però aquesta es veu suplantada per una simple educació digital massa tecnologista. Aquesta educació tampoc arriba a la família, que viu amb distància i indiferència l’ús racional de la tecnologia, almenys fins que aquesta renúncia li genera impactes massa persistents o dolorosos. Preguntem-nos per un moment què veu un menor al voltant seu cada dia, de quines referències es nodreix quant a l’ús de la tecnologia. Adults addictes, obsessionats o despreocupats que no aixequen la mirada? Companys d’escola que no coneixen els límits al voltant de l’ús del mòbil i d’Internet? Aparells i serveis configurats d’entrada amb totes les opcions a disposició?\nNo podem deixar que siguin aquests adults ignorants i addictes els qui ofereixin el seu model als nostres fills. Tampoc els seus iguals, almenys aquells que estan abandonats a la seva sort davant les pantalles. I tampoc les grans companyies de tecnologia i comunicació, que principalment es preocupen per garantir el seu accés a les dades generades d’una manera neta, profunda i sovint tramposa.\nPrendre una actitud crítica, responsable i informada és a l’abast de cadascú. No podem esperar que ningú altre ho faci per nosaltres. Avui dia, amb aquest mateix ús tan majoritari i intensiu d’aquestes tecnologies que l’INE exposa, ser un ignorant es converteix gairebé en una elecció.\nGerard Vilanova. Formador i divulgador\nAutor AulaMèdiaPublicat el 19/11/2020 21/11/2020\nOrdinador Mare Nostrum. Foto: Gemma Ribas Maspoch. Wikipedia.\nLa intel·ligència artificial (IA) està penetrant a tots els sectors, i el de l’educació no es quedarà enrere. Fer aquesta asseveració en temps de confinament pot semblar massa agosarada però la tecnologia ja existeix. La urgència de la pandèmia ens ha obligat a substituir –a correcuita–la presencialitat a les aules per plataformes virtuals. Aquestes ja existien feia anys i s’haurien pogut introduir gradualment, per no agafar-nos ara desprevinguts.\nLa UNESCO va consensuar l’any passat el document: Artificial Intelligence in Education. Challenges and Opportunities for Sustanaible Development amb 50 països. D’aquest es desprèn que la IA transformarà profundament l’educació, sempre respectant els drets humans i els valors socials. L’anàlisi del big data derivat de les avaluacions, de l’aprenentatge a distància a través de plataformes online, de la interacció entre alumnes i professorat amb el mòbil o de la navegació per webs dibuixarà nous mètodes d’estudi. Els algorismes s’adaptaran a cada estudiant predient la millor manera d’aprendre; seran una ajuda pel professor a les aules; i faran més eficients els recursos d’un centre educatiu, tal com s’explica en el treball de recerca que vaig elaborar sobre la IA a Catalunya: “Intel·ligència artificial. Decisions Automatitzades a Catalunya.”\nPodem resistir-nos als canvis, podem allargar en el temps que la intel·ligència artificial formi part de la docència però finalment arribarà. Però atenció! Així com ensenyar habilitats digitals no consisteix únicament a donar una pantalla a l’alumnat; introduir la IA a l’ensenyament no ens eximeix d’entendre el seu funcionament i els millors usos.\nPosar a l’entrada d’un centre escolar un sistema de reconeixement facial –encara que els progenitors hagin donat el seu consentiment–, a canvi de prometre el control dels menors no és una bona utilització dels sistemes intel·ligents. Primer perquè el reconeixement facial no està del tot perfeccionat i s’ha demostrat que confon cares. I segon, perquè la Comissió Europea ha denominat els trets facials “dades sensibles” i mereixen especial protecció, ja que són úniques i irrepetibles com l’empremta digital.\nEls algorismes no ens faran millors professors ni els nostres alumnes aprendran més si abans no entenem els riscos, els biaixos, com prenen decisions automatitzades o com protegir els drets digitals bàsics de l’alumnat. En el moment de l’aplicació generalitzada de la IA s’obriran múltiples incògnites i caldrà consensuar nous criteris a partir de les interaccions i resultats. Però de la mateixa manera que no hem de desconfiar de la IA argumentant complexitats que no volem o no tenim temps d’assumir, tampoc podem confiar a cegues en les seves bondats.\nAutor AulaMèdiaPublicat el 01/11/2020 20/11/2020\nNo, no era massa còmode amb les mascaretes però calia fer-ho! Després de tants mesos de confinament calia posar la maquinària en marxa i concretar les idees que durant tantes setmanes estaven esperant sobre el paper.\nVa ser difícil però finalment vam trobar un racó al Casal de Barri Transformadors per enregistrar les entrevistes que donaran forma al reportatge audiovisual DATUM. Dades, tecnologia i drets digitals. La gent de La Productora va posar fil a l’agulla i en un moment estava muntat el set, la càmera i els focus. Mentre buscaven el millor angle on plantar els trespeus els mirava i pensava… no és la primera vegada que ho fan!\nUnes setmanes abans encara estàvem discutint –per correu i per videoconferència– quina forma havia de prendre el reportatge: necessitem plans dinàmics i amateurs? Inclourem plans en vertical, sí o no? (un tema que encara queda pendent decidir). El confinament ens va donar un temps preciós per al debat i la reflexió, però allà calia posar en marxa micros i càmeres, i donar contingut a la forma. Era el moment!\nJa acabades les entrevistes i recollit tot el material en el cotxe de lloguer vam fer una cervesa al bar de la cantonada. El tema de conversa era inevitable: la situació de l’audiovisual. Deien que després de tots aquests mesos parats estaven contents de “tornar a sortir al carrer a treballar”. Vam parlar del passat i del futur de la producció audiovisual, de la manca de suport a les cooperatives per part de les administracions i de les possibles solucions. Conversa de terrassa de bar.\nTornant amb tren a casa vaig pensar que calia donar suport a experiències cooperatives en el camp de l’audiovisual com aquella. Havia estat una bona decisió proposar a La Productora aquest projecte, una proposta simple que s’havia convertit en una coproducció sobre un tema tant actual –i difícil d’abordar– com és l’ús i l’abús de les nostres dades personals. Unes dades que estan en mans de les administracions i de les grans tecnològiques. Vaig recordar l’afirmació de la Marina Garcés: “El control social serà un dels grans guanyadors de la pandèmia”.\n(Article publicat a comunicacio21.cat)\nAutor AulaMèdiaPublicat el 01/10/2020 20/11/2020


L'entrevista a Marisol Martínez, en sis claus - Diari de Sabadell\nL’entrevista a Marisol Martínez, en sis claus\nMarisol Martínez, durant l'entrevista amb el D.S. / LLUÍS FRANCO\nAl D.S. d’aquest cap de setmana hem publicat una entrevista a la candidata de Guanyem Sabadell a les municipals, Marisol Martínez. A continuació apuntem les sis claus que resumeixen la conversa.\n“Sabadell no podia ser una ciutat com estava sent fins aquell moment [època Bustos]. Aleshores la ciutat creixia de forma espontània o interessada políticament. Però no es planificava la ciutat, no estava pensada, feia falta pensar i planificar. Quan penses i planifiques, no inaugures, és lent, però era necessari parar a planificar què volem que sigui Sabadell, què necessita”.\n“Hi ha una qüestió que crec que ens ha diferenciat i que crec que ens diferenciarà a les pròximes eleccions. Nosaltres som una plataforma ciutadana que només obeeix a l’interès de Sabadell, no obeïm cap consigna política ni ideari polític, no ens manen posicions des de dalt, i això et dóna moltíssima llibertat. Hi ha qui no, que en el moment que té un ideari des de dalt amb unes consignes no ets lliure. Guanyem és lliure a l’hora de posicionar-se sobre els temes de ciutat, i crec que en aquests moments això és molt necessari, és el que necessita la ciutat. Sabadell necessita volar per si sola”.\n“En la candidatura que encapçalo no hi haurà extrems, no hi tenen lloc. Farem una candidatura que només es deu a Sabadell.\nNo puc dir noms però sí conceptes. La llista en si mateix és un missatge, un missatge de ciutat, molt transversal i que vol reivindicar una vegada i una altra Sabadell per sobre de tot. La llista també té un com- ponent molt important que és que incorpora gent professional capaç de gestionar si arriba al govern”.\n“Hi ha qui ha utilitzat el tema nacional per no tenir proposta de ciutat, i ho ha amagat tot darrere d’això. Jo em posaré d’acord amb qualsevol proposta de ciutat, vingui de la mà que vingui i que ens porti a futur, a millorar. En la resta no hi entro. Poso la línia vermella en la intolerància, utilitzar qualsevol qüestió com un element de fractura. Utilitzar el tema nacional, lingüístic, cultural, ideològic, com un element de ruptura de la ciutadania. A la gent que ha jugat amb això en aquests moments em sembla que no li hem de donar cabuda”.\n“Aquesta va ser la dissintonia que vaig tenir amb la direcció, mai he compartit aquella dissolució d’EUiA dintre de Podem perquè creia que retrocedíem.\nA Sabadell està passant això perquè són organitzacions polítiques diferents i Podemos no estava estructurat. El que està saltant, precisament, és Podem, que no tenia organització i que pràcticament està format per persones que obeeixen a interessos diferents i s’estructuren en organitzacions diferents. Això [Podemos] per mi no és una organització política, és una altra cosa. També és veritat que amb el temps hem après a fugir dels populismes fàcils, vinguin del sector que vinguin, de la dreta o l’esquerra”.\n“A mi m’agradaria ser l’alcaldessa d’aquesta ciutat per les meves capacitats, pel meu programa, no pel fet de ser dona.\nSí, perquè vol dir que anem avançant com a societat. Encara que tenim moltes coses per conquerir, la societat comença a avançar i això és positiu. Dit això, també crec que en el moment en què ens reclamem només per una qüestió de gènere, això ens fa perdre el valor que en sí tenim. Cadascuna de les candidates que estan allà tenen el valor de ser polítiques que la seva organització els ha posat, no per ser dones sinó polítiques amb capacitat”.


Angelos House Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nArchontiki Rethymnis, Lappei, Illa de Creta, Grècia, 74055 - Veure al mapa\nMés informació sobre Angelos House\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Angelos House és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Episkopi. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Episkopi. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, buceig, massatge, equitació, sauna. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Episkopi, el Angelos House és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Angelos House de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (9)Parelles (2)Viatgers en solitari (1)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (1)Grups (1)


Força de Vendes - Task Force - heading2market\nAmb tu, a pels teus objectius\nUna xarxa externa de comercials et permet incrementar la teva capacitat comercial i arribar a més clients. Gaudeix dels avantatges d'un equip comercial propi, però sense els inconvenients que aquests comporten: costos fixos, estructures o compromisos.\nVols donar un impuls al teu rendiment comercial?\nForces de Vendes Externes Professionals\nUn servei a mesura, àgil, professional, flexible i alineat amb els teus objectius. Aportem valor en un gran espectre d'activitats: Accions puntuals per augmentar les vendes; Captar nous clients; Venda creuada de productes i/o serveis; Fidelitzar, vincular i/o recuperar clients; Llançar nous productes, serveis o línies de negoci; Reforçar temporalment la força de vendes; Accions de control i seguiment; Animació de punts de venda.\nGestors de Punt de Venda\nEl gestor punt de venda és indispensable per fer visible el teu producte en la gran distribució, i destaqui sobre la competència. Aconseguim que hipermercats, farmàcies, associats de centrals de compra, cadenes verticals, o altres canals de venda i distribució, tinguin el teu producte com tu desitges. Negociem la millor ubicació per al teu producte, tanquem accions promocionals i controlem els estocs mitjançant un reporting automatitzat.\nEls serveis de Mistery Shopping de Heading2Market et donen una imatge exacta del nivell de servei que estan experimentant els teus clients. Els nostres serveis proporcionen una eina de monitoratge permanent per supervisar el rendiment del teu negoci i promoure contínuament entre el teu personal els estàndards de servei que has definit.\nFormació d'Equips Comercials\nLa pedra angular de qualsevol organització són les persones, i és necessari invertir de forma intel·ligent en el ple desenvolupament del seu potencial per assegurar-te l'èxit d'avui i del futur. La proposta de formació comercial de Heading2Market persegueix millorar les teves vendes i potenciar la motivació i rendiment dels teus empleats utilitzant escenaris i simulacions realistes, i despertant en els teus col·laboradors l'interès a incorporar coneixement i hàbits de pensament a les seves estructures personals.