La llei com una arma de guerra | El Jurista\nLa llei com una arma de guerra\n“Lawfare” o guerra jurídica és l’ús del dret, internacional, com una arma de guerra. Es a dir, l’abús de les lleis occidentals i dels sistemes judicials com a mecanisme per a aconseguir l’èxit en estratègies militars o polítiques. Un exemple d’aquesta guerra jurídica és l’aprofitament de la jurisdicció universal, de la capacitat que s’atorga a tribunals internacionals o que tenen certs estats (i ONG) a jutjar nacionals d’altres països sempre que es consideri que han realitzat algun delicte internacionalment penat.\nMalgrat que originàriament aquest terme aparegué com una modalitat de guerra mediàtica, John Carlson definí la guerra jurídica com el fi últim, en canvi de la veritat, que tenen els tribunals occidentals, al ser el sistema jurídic occidental massa polèmic i utilitari en comparació amb el sistema oriental. Aquest autor defensava, llavors, que la guerra jurídica era una arma més dels sistemes occidentals i Estats amb pretensions imperialistes per a assegurar la seva presència en tot el territori, guanyant batalles sense necessitat d’emprar les armes i interpretant les lleis al seu favor. Un altre autor que ha definit el terme “Lawfare” és Charles J.Dunlap, el qual la especificà com “l’ús de llei com a arma jurídica, la qual explota lo real e inclús manipula les incidents de violacions de les lleis de la guerra com a mitjà convencional per fer front a un poder militar superior” es a dir, “la llei com a arma judicial serà una forma més de fer la guerra que empraran els estats petits i les ONG per tal de debilitar les pretensions del estats forts”. Podem veure, doncs, com el terme “lawfare” és molt ampli i pot ser utilitzat, o al·legat, en qualsevol sentit. Últimament, però, aquest terme és l’emprat per moltes comunitats pro-israelites (grups de persones que veuen legítima l’agressió militar d’Israel en territori palestí) per a defensar les actuacions que últimament està fent l’Estat de Israel en territori Palestí.\nEs considera, doncs, que les ONG i Palestina estan duent a terme una guerra legal (doncs la militar no la poden guanyar) per tal de debilitar a Israel. Per aquest motiu aquestes comunitats han acusat reiteradament els últims dies a les ONG d’utilitzar indegudament els tribunals i els sistemes jurídics. Unes ONG que duen a terme des de fa anys una lluita aferrissada contra aquest conflicte armat, arribant a declarar la necessitat d’establir un tribunal de crims de guerra en contra de Israel (Conferència de Durban, any 2001) i utilitzant la jurisdicció universal ja esmentada dels països europeus i americans per a jutjar a oficials israelites per crims de guerra.\nAquestes ONG, segons el Professor Gerald Steinberg de la Universitat de Bar Ilan (Universitat d’Israel) “manipulen la terminologia jurídica i exploten la retòrica dels drets humans per aconseguir els seus objectius polítics”. Fora d’Israel, però no fora de la seva esfera d’influència, l’embaixador dels EEUU, John Bolton, ha caracteritzat els intents palestins (promoguts moltes vegades per Organitzacions Internacionals) per a aconseguir el reconeixement de la ONU com a estat propi de Palestina com una deslegitimització d’Israel i un clar atac jurídic per a debilitar al país semita. Un altre exemple de defensors de la teoria que Palestina esta duent a terme una guerra jurídica és l’ex ministre de Canadà, Irwin Cotler, el qual afirma que la guerra legal contra Israel es pot trobar a les mateixes Nacions Unides.\nDe fet, l’organització pro-semita “The Lawfare Project” (www.thelawfareproject.org), estableix 5 objectius generals de la guerra jurídica actual els quals poden ser aplicats directament al conflicte palestino-israelí:\n1. Castigar la llibertat d’expressió en termes de seguretat nacional: Després de que uns coets palestins llençats per la Yihad Islàmica arribessin fins el centre del nucli urbà de Tel Aviv, el primer ministre israelita, Benjamín Netanyahu va advertir que “Israel està preparat per a fer tot el que sigui necessàri per a protegir als seus ciutadans”. Aquesta declaració expressa ha provocat que molts Organismes Internacionals ja s’estiguin movent i hagin condemnat aquestes paraules.\n2. Deslegitimitzar la sobirania dels Estats Democràtics: Per als defensors de la no existència d’un Estat Palestí (no entrarem en el debat en aquest article), les condemnes internacionals a l’Estat Israelita no son més que un impediment creat per les forces anti-semites per a evitar que Israel tingui el control total del seu territori.\n3. Frustrar e impedir la lluita dels estats democràtics contra el terrorisme: el fet que cada cop que hi ha una escalada de violència en el territori de Gaza comporti una condemna per part de moltes ONG de l’actuació de Israel es vist, per part dels pro-israelites, com una intromissió d’organismes no governamentals en el que seria la lluita d’un Estat democràtic contra unes organitzacions terroristes.\n4. per a confondre lleis de conflicte armat amb llei de drets humans: En quant israelites i palestins entren en un intercanvi de cops violents els pro-israelites defensen que es deixen d’aplicar els drets humans, doncs es tracta d’un conflicte armat.\n5. Impedir la aplicació dels drets humans en situacions on són necessitats: Lluny de la vulneració de drets humans en les ciutats Palestines a mans de l’exèrcit israelita o a causa de la creació de nous assentaments jueus, els defensors de les actuacions d’aquest país defensen que on de veritat s’estan vulnerant els drets humans és a aquells jueus que es veuen afectats per alguna acció de resistència, violenta o pacífica, palestina.\nVal a dir, però, que des de l’altre cantó també s’està utilitzant la llei com a arma de guerra. Les ONG i la comunitat Palestina, lluny de la discussió sobre la existència com a tal de tot el que s’ha exposat anteriorment, no són les úniques que practiquen la “lawfare”. El grup no governamental Israelita Shurat HaDin, molt actiu en els EUA porta temps emprant la Llei per a lluitar contra les organitzacions que consideren anti-israelites. Per posar un parell d’exemples de l’ús del dret que n’ha fet aquesta organització per tal de defensar els seus interessos cal tenir en compte, per començar, l’enviament d’una flota de vaixells amb ajuda humanitària a Palestina al 2011. Aquesta organització va estar al front de l’oposició de l’arribada d’aquesta ajuda a Gaza i va aconseguir pressionar al Govern Grec per a que aturés físicament els vaixells i així evitar que arribessin. A més a més, va enviar cartes d’avís als governs britànic i americà per a evitar que la companyia de comunicacions INMARSAT oferís serveis als voluntaris. Les lletres es fonamentaven en que segons la llei americana, INMARSAT i els seus oficials es podrien veure inmersos en un judici de responsabilitat per facilitar i ajudar al terrorisme si dotaven de serveis satèl·lit els vaixells que formaven part de la flotilla. Cal puntualitzar, arribats aquests punt, que tant els vaixells com la carrega eren completament legal, no trencant cap manament legal i carregant únicament ajudes humanitàries.\nTornant als exemples d’ús de la llei com a arma de guerra per aconseguir uns fins polítics per part de l’organització Shurat HaDin cal esmentar els litigis que aquesta té oberts contra diverses Universitats Americanes per entendre que aquestes promouen l’anti-semitisme i l’anti sionisme. Per últim, Shurat HaDin explota el fet que les corts americanes accepten els litigis jurídics que tinguin relació amb grups terroristes arreu del món (encara que no hi hagi cap ciutadà americà involucrat) per a evitar que es proveeixi de suport material (material humanitari) a qualsevol grup designat terrorista.\nFora del conflicte entre jueus i palestins, i tornant a l’àmbit més general del concepte “lawfare”, en l’ús de la llei com a arma de guerra de forma igualitària per a tothom no sembla possible. Els problemes que comporten el dret com a nova arma de guerra és la necessitat de juristes experts en conflictes internacionals i en la llei internacional per a poder-lo utilitzar així com el dret internacional en si. En aquest sentit, i malgrat l’exposat al principi en que es defensava que el dret com a arma serà la tàctica emprada pels països dèbils davant dels països forts el problema en que es troben aquests països dèbils es la mancança de juristes especialitzats en conflictes i lleis internacionals que puguin defensar els interessos del Estat. A més a més, el fet que la Organització i el Dret internacional sigui de clara inspiració occidentalitzada provoca que moltes pretensions legals de països orientals com a contraatac de accions militars fetes per països del primer món no puguin prosperar.


abril de 2009 – Associació Artístico-Musical d'Oliva\n29 d'abril de 2009 Per admin\nRecordeu que el dijous, día 30, hi ha Assaig de la Banda Simfonica a les 10 de la nit. El diumenge, día 3, a les 8:10 de la vesprada, concentració a la Ctra. Gandia 22 (SEAT) per a la processó del Crist de Sant Roc. NO FALTEU….\nNou apartat Descàrregues al menú Principal\n14 d'abril de 2009 Per admin\nAl menú Principal hem inclòs una nova opció: Descàrregues.\nEn aquest apartat pensem que haurien d’estar tots els documents que siguen interessants per als usuaris del WEB i per a tots els socis de la nostra Associació.\nDe moment, hem incorporat els estatuts de l’Associació i el document resum de les activitats de l’Associació en 2008 que es va repartir en l’Assemblea General passada, però se n’hauran de posar molts més i, per tal de fer-ho realitat vos animem a tots vosaltres.\nAssajos especials per al Concert del 18 d'abril\n2 d'abril de 2009 Per admin\nAssajos especials per al Concert Benèfic del 18 d’abril Amb motiu de la celebració del concert a benefici de la Creu Roja del dissabte 18 d’abril s’han reestructurat els assajos de la Banda Simfònica, quedant de la següent manera: Divendres día 3 22:00 hores Dilluns día 6 21:00 hores Dimecres día 8 22:00 hores Dimecres … Seguiu llegint


Palau de les Arts Reina Sofia :: Presentació de la temporada\nPresentació temporada 2009-2010El Palau de les Arts Reina Sofía prosseguix en el seu interés d'oferir al públic una variada programació en què prevalguen la qualitat artística dels intèrprets i l'enfocament modern i avantguardista de les seues produccions. Les seues propostes escèniques empatitzen i s'acorden amb l'avançada idiosincràsia de l'edifici dissenyat per Santiago Calatrava. És per això que les produccions de cada temporada volen ser espill de l'avantguarda i la mediterraneïtat de la impressionant escultura que és el Palau de les Arts. L'edifici suggerix proximitat al mar gràcies al seu perfil nàutic, i posa en joc els cinc sentits de l'espectador, que es veu així atret per esta proposta arquitectònica, conceptual -i escènica- que combina espai, llum, aigua i vegetació.\nPerquè el públic siga testimoni i partícip de la màgia que enclou esta titànica edificació, el Palau de les Arts torna a promoure, en la seua voluntat de servir a la societat valenciana, una jornada de portes obertes (11 d'octubre) per a mostrar de manera gratuïta a tot tipus de públic les seues diferents sales i espais, amb concerts en directe a càrrec dels professors de l'Orquestra de la Comunitat Valenciana i membres del Centre de Perfeccionament Plácido Domingo. El Palau és i vol ser sentit com a centre de cultura de la societat que el sosté i a la qual servix.\nEn l'apartat artístic, el Reina Sofía continua apostant per les dos pedres angulars de l'Orquestra de la Comunitat Valenciana: Lorin Maazel, el seu director musical, que dirigix quatre títols de la temporada lírica i dos concerts simfònics, i Zubin Mehta, president del Festival del Mediterrani, que dirigix dos òperes i tres concerts en la tercera edició d'este certamen, que després de l'especialment celebrada Tetralogia wagneriana s'ha convertit en una cita ineludible per als melòmans.\nEn la temporada 2009-2010 col•laboren amb el Palau de les Arts grans directors d'escena com Graham Vick, Giancarlo del Monaco, Carlos Saura o Francisco Negrín, i cantants de projecció internacional com Camilla Nylund, Marcelo Álvarez, Stephen Gould, Lance Ryan, Francesco Meli o Daniela Barcellona, entre altres.\nLa temporada s'inaugura el 31 d'octubre amb Les troyens, d'Hector Berlioz, un dels cims del repertori francés i potser l'obra més ambiciosa del seu autor, que suposa un repte majúscul per a qualsevol teatre tant per la complexitat de la seua posada en escena com pel qualificat repartiment vocal que exigix.\nLa Fura dels Baus i el seu director Carlus Padrissa són els artífexs del muntatge avantguardista amb què s'estrena la gran òpera de Berlioz. Una versió escènica en què despleguen tota la seua empremta creativa, i en la qual fan ús de les noves tecnologies i de les més impressionants mostres d'arquitectura humana. Valeri Guérguiev, una de les batutes millor reputades de l'actualitat, dirigix l'Orquestra de la Comunitat Valenciana. Es tracta d'un fet excepcional perquè és la primera vegada que Guérguiev assumix la direcció musical d'una orquestra espanyola, com també és un fet inusitat que el prestigiós mestre rus dirigisca funcions de ballet. Seran tres les nits que es pose al capdavant de l'orquestra i el ballet del teatre Marinski per a concertar un espectacle que s'alternarà amb les representacions de Les troyens, i l'estrella invitada del qual és Carlos Acosta.\nEn el sòlid elenc vocal de Les troyens destaquen les veus dels tenors Stephen Gould i Lance Ryan, que compartixen el paper d'Énée, i les mezzosopranos Daniela Barcellona i Veronica Simeoni, ambdós en el paper de Didon. Completen el repartiment prestigiosos cantants que ja han debutat al Palau de les Arts, com la soprano Elisabete Matos (Cassandre), el baríton Gabriele Viviani (Chorèbe) o el baix Stephen Milling (Narbal). Es tracta d'una coproducció amb els teatres Marinski de Sant Petersburg i Wielki de Varsòvia.\nAl desembre, Lorin Maazel assumix la direcció musical de Madama Butterfly, amb les veus de la soprano Oksana Dyka i el tenor Misha Didyk. El bel canto arriba al Palau de les Arts al gener, amb una de les obres mestres de Donizetti, Lucia di Lammermoor, per a la qual s'ha recorregut a la reeixida producció concebuda per Graham Vick per al Maggio Musicale Fiorentino i el Gran Teatre de Ginebra. Com a protagonistes vocals, la soprano georgiana Nino Machaidze -una de les veus destacades de l'actualitat- i el tenor Francesco Meli, una altra veu en alça, que recentment ha triomfat al Covent Garden amb Rigoletto.\nEl teatre Martín i Soler acull al febrer l'estrena d'una nova producció d'Una cosa rara, del compositor valencià que dóna nom a esta sala singular del Palau de les Arts. Serà interpretada en els seus papers principals per la internacional soprano valenciana Ofelia Sala i el tenor porto-riqueny Joel Prieto. Junt amb ells, hi participen cantants del Centre de Perfeccionament Plácido Domingo. Les funcions són dirigides musicalment per Ottavio Dantone i el valencià Sergio Alapont. La direcció d'escena està a càrrec de Francisco Negrín, que torna al Palau de les Arts després del seu reeixit muntatge d'Orlando, de Händel, i de La corte de Faraón, de Vicente Lleó.\nEl repertori operístic txec apareix representat per La nóvia venuda, de Bedřich Smetana, dirigida musicalment per Tomáš Netopil (actual director del Teatre Nacional de Praga) i amb posada en escena de Daniel Slater, el qual anteriorment va obtindre l'èxit entre el públic del Palau de les Arts amb els seus aplaudits muntatges d'Esposalles al monestir, de Prokófiev, i L'arbore di Diana, de Martín i Soler.\nEl director musical de l'Orquestra de la Comunitat Valenciana, Lorin Maazel, té presència absoluta durant el mes d'abril. D'una banda, es fa càrrec de la direcció d'un programa doble que inclou les òperes La vida breve, de Falla, i Cavalleria rusticana, de Mascagni, i, d'un altra, de huit funcions de La traviata, títol que clausura la temporada. El director d'escena Giancarlo del Monaco debuta al Palau de les Arts amb esta nova producció de La vida breve, que s'oferix conjuntament amb el muntatge de Cavalleria rusticana, que el reconegut director italià va estrenar fa dos temporades al teatre Reial. Hi actuen, entre altres, cantants com Cristina Gallardo-Domâs, Anna Smirnova i Jorge de León. En La traviata hi participen la soprano Marina Rebeka (Violetta Valéry), recentment aclamada en el Festival de Salzburg, el tenor Vittorio Grigolo (Alfredo) i Gabriele Viviani (Germont).\nL'oferta simfònica la conformen cinc concerts. Lorin Maazel, director musical del Palau de les Arts, dirigirà la seua formació titular en dos concerts en què s'interpretaran obres de Txaikovski i Sibelius. La proposta simfònica la completen un concert amb obres de Prokófiev i Rimski-Kórsakov sota la batuta de Gianandrea Noseda, i el que dirigix Omer Meir Wellber amb obres de Beethoven, Bernstein i Berlioz. El mestre valencià Enrique García Asensio serà el responsable del concert destinat a recordar el desé aniversari de la mort del compositor també valencià Joaquim Rodrigo.\nA més, el Palau de les Arts, en el seu propòsit d'acostar els seus continguts a tots els públics, presenta un complet programa didàctic, que compta amb noves i innovadores propostes, totes destinades a fer disfrutar i a contribuir, al mateix temps, a la formació d'altres públics.\nEl juny de 2010 se celebra el III Festival del Mediterrani. Dos compositors, Richard Strauss i Georges Bizet, són els eixos d'esta nova edició, amb la figura de Zubin Mehta com a protagonista. Mehta dirigix la nova producció de Salome encarregada al director d'escena Francisco Negrín, en la qual actuen, entre altres, la soprano finlandesa Camilla Nylund i el baríton Albert Dohmen. El mestre Mehta dirigix també la reposició de la Carmen de Bizet ideada per Carlos Saura per al Palau de les Arts, amb destacats intèrprets en l'elenc vocal, com Marcelo Álvarez en el paper de Don José o Elīna Garanča i Elena Maximova alternant-se en el paper de Carmen.


Revolta interna al PP de Barcelona per fer caure Josep Bou\nSet districtes del PP barceloní aproven una declaració per exigir la renúncia del regidor per haver "menyspreat la militància i els afiliats"\nActualització: 24.03.2021 - 09:12\nRevolta interna al PP de Barcelona per fer caure Josep Bou, que va encapçalar la candidatura del partit a les eleccions municipals com a independent. Anit, set dels deu districtes del PP barceloní van votar a favor d’una declaració que exigeix la seva dimissió. En aquest sentit, consideren que Bou ha menyspreat la militància i els afiliats.\nA banda de reclamar-li l’acta de regidor, les seccions del PP contràries a l’actual direcció, també volen el retorn de Xavier Cañigueral i Isaac Martín, antics consellers del PP als districtes de les Corts i Sant Gervasi, que van ser destituïts per Bou. Els districtes que demanen la seva dimissió són: Ciutat Vella, Eixample, les Corts, Sant Martí, Gràcia, Sant Gervasi i Sant Andreu.\nLes crítiques de Bou\nLa setmana passada, Bou va admetre que la relació amb el PP de Barcelona no és gens fluida. En una entrevista a Betevé, fins i tot va obrir la porta a ser el candidat de Ciutadans o Vox, si el PP no li ofereix repetir com a cap de llista el 2023. Així mateix, va criticar l’altre regidor del grup popular a l’Ajuntament de Barcelona i president del PP de Barcelona, Oscar Ramírez, amb qui va dir que parlen “poquíssim” i va denunciar que a la “camarilla” del PP municipal hi ha gent que fa anys que hi és i “no ha fet res més en la seva vida”.


1r | Escola Lacustària\nReunions informatives P3 i 1r\nUs recordem que els propers dies es faran les reunions informatives de P3 i 1r a la Biblioteca de l’escola.\nDijous 6 de setembre a les 9:10h: 1r.\nDivendres 7 de setembre a les 9:10h: P3.\nEscola 1r, curs 18 - 19, inici de curs, P3, reunions famílies, reunions informatives 0\nAquest dimecres els alumnes de primer hem visitat l’hípica de Llagostera Cavall de Mar. Allà hem fet diverses activitats com recórrer el circuit d’obstacles de cavalls a través d’un joc cooperatiu, respatllar i conèixer el cavall anomenat Senyor Bocagrossa. Fins i tot, hem tingut el privilegi de muntar a cavall! Ens ho hem passat genial!!\nAquesta sortida ha estat el punt i final d’un petit projecte que hem iniciat fa unes setmanes per ampliar els nostres coneixements sobre els cavalls. A l’aula hem treballat les parts del cavalls, la seva alimentació, la seva funció en la societat en les diferents èpoques, paraules relacionades amb aquesta temàtica… Ha estat un bon tema ple de curiositats per acabar el curs!\nSabeu quant pesa en Bocagrossa?\nQuan ens van fer aquesta pregunta a un grup no sabíem pas que dir de quantitat… La mestra ens va preguntar quant pesàvem nosaltres i quants de nosaltres junts creiem que pesava el cavall. Un company va comentar que pesava 24 kg. llavors vam veure que dos de nosaltres junts fèiem 50 kg. més o menys, i per tant 4 de nosaltres 100 kg. Vam dir diferents pesos fins que la Marta de Cavall de Mar ens va dir que feia uns 700 kg. Vam deduir per tant que necessitàvem 7 grups de 4 nens per pesar el mateix. Com que en aquell moment no érem prou nens ni teníem tants objectes a mà per calcular-ho, la mestra ens va ajudar dient que 7 grups de 4 nens eren 28 nens. Un company va veure que érem tota una classe. En Bocagrossa pesa el mateix que tots els nens i nenes de 1r A o de 1r B!!\n1r 1r, Cavall de Mar, curs 17-18 0\nEslògan “Les 3R”\n1r 1r, curs 17-18, les3r, reciclar, reduir, reutilitzar 0\nPROMOCIÓ DE LES 3R: REDUIR, REUTILITZAR I RECICLAR\nEls nens i nenes de 1r, 3r i 5è hem fet una campanya de reducció, recollida i conscienciació del problema dels residus amb accions de promoció de les 3R tan originals com les que podeu veure en els vídeos, cançons i dibuixos que us mostrem. S’ha de dir que han estat molt conscienciats del problema i molt originals en les seves propostes. Us ho agraïm i estem segurs que això serà una llavor que germinarà…\nvideo 3R 3r B\nvideo 3Rº 3r B\ncanço 3R 3r\nvideo 3R 5è\n1r, 3r, 5è, Educació ambiental 1r, 3r, 5è, curs 17-18, educació ambiental, escola verda, reciclar, reduir, reutilitzar 0\nCelebració de la diada de Sant Jordi!\nAquest dilluns va ser la diada de Sant Jordi i els alumnes de 1r la vam celebrar al llarg de la setmana a través de diferents propostes!\nDilluns al matí vam anar a la plaça Catalunya per veure les parades de llibres i roses! A més, vam aprofitar per comprar contes de segona mà per la nostra aula a la parada dels companys i companyes de 6è! També vam tenir l’oportunitat de llegir poesia composta pels alumnes de 5è i 6è! N’hi havia de temes molt variats, de divertides, de profundes,… Són uns grans poetes!\nDimecres a la tarda ens vam trobar amb els companys i companyes de 4t, els nostres padrins i padrines! En aquest cas, vam fer l’apadrinament lector i cada alumne de 4t va explicar un conte als seus fillols! Així doncs, vam gaudir de la lectura en companyia dels padrins i padrines! A més, vam fer un intercanvi de punts de llibres que havíem preparat prèviament!\nDimecres i dijous va arribar un moment molt esperat: la representació de l’obra de teatre de la llegenda de Sant Jordi per part dels companys i companyes de 6è! La veritat és que van representar una història diferent de la tradicional i ens va agrada molt aquesta nova versió! A l’obra hi havia un drac bo que realment era un nen que es deia Jordi i que una bruixa havia convertit en drac. Per sort, la princesa va trencar l’encanteri fent-li un petó al nas. Així doncs, la princesa va salvar en Jordi!\nTots els esforços i assajos que havien fet els alumnes de 6è van tenir la seva recompensa, ja que el resultat final de l’obra va ser espectacular! Són una artistes!\n1r 1r, curs 17-18, diada, sant jordi 0\nQuantes dents ens han caigut?\nAquesta setmana ha vingut el dentista a l’escola per fer una revisió bucodental als alumnes de 1r! El dentista ens ha fet obrir la boca ben oberta per comprovar si tenim càries i veure quantes dents ens han caigut. Per veure-ho bé, s’ha posat un llum al front!\nArrel d’aquesta visita hem pensat que estaria bé saber què és una càries i com prevenir-les i ho hem descobert a través del conte titulat “La Laia al país de les dents”.\nTambé hem tingut curiositat per saber quantes dents de llet ens han caigut i quines són. Per això, en parelles hem observat les nostres boques amb l’ajuda de miralls!\nDesprés hem marcat la posició de les dents que ens han caigut al croquis de la nostra boca.\nFinalment, hem volgut fer un recompte, mitjançant una gràfica, del nombre de dents caigudes dels companys i companyes i així veure a qui li han caigut més dents! A mesura que ens vagin caient anirem marcant-ho a la gràfica i a la nostra fitxa personal.\nEn conclusió, aprofitant la visita del dentista, hem dut a terme una activitat de descoberta del nostre cos i d’hàbits d’higiene personal!\nEl proper dia 9 de maig vindran a fer-nos un taller bucodental i així ampliarem el que hem fet aquests dies.\n1r 1r, curs 17-18, revisions bucodentals 0\nÚltima sessió del trimestre d’educació física\nAquesta setmana, a Educació Física, al ser la última sessió abans de vacances, hem jugat lliurement pel gimnàs amb material que ens agrada molt.\nTrobareu la resta de fotografies al Drive\n1r, Educació Física 1r, curs 17-18, educació física 0\nAprofitant que aquesta setmana es celebrava el Dia Internacional de la Dona, a 1r hem treballat un tema important pels infants d’aquesta edat: les JOGUINES. Ho hem fet a partir de la lectura d’aquest conte.\nRealment les joguines estan fetes per a nens o per a nenes? UN CONTE PER A CRÉIXER EN LA IGUALTAT.\nAl meu germà li va encantar el regal de la tieta. “Li diré Teresa”, va dir al veure la nina de drap. Quan va dir que volia dormir amb la Teresa, el meu pare va dir: “No és greu. Ja li passarà”. Però no li va passar. Fins i tot, va voler un cotxet de la botiga de joguines per a la nina.\n(El podeu trobar a la biblioteca de Llagostera)\nAmb el treball d’aquest conte no es tracta que s’hagin de canviar els rols. Que les nenes juguin a pàrquings de cotxes i els nens a vestir nines. Es tracta que cada criatura triï en funció del que li cridi més l’atenció o li faci la infància més divertida.\nA l’inici de la sessió i per conèixer quines eren les idees prèvies dels infants sobre el tema en qüestió, vam plantejar una pregunta – Hi ha joguines per a nens i joguines per a nenes?- i ho vam acompanyar amb unes imatges:\nEs va iniciar una conversa en la qual cada infant podia dir-hi la seva.\nLa pilota va generar força debat, ja que hi havia nenes que defensaven -Sóc una nena i m’agrada jugar a futbol-, però la majoria d’infants van classificar la pilota com a una joguina de nens. El mateix va passar amb la caixa d’eines i el camió de bombers. En canvi, la majoria d’infants tenia clar que les nines i la cuineta eren joguines de nenes.\nDesprés, vam llegir el conte “Les nines són per a les nenes”, en el qual s’explicava la història d’un nen que li regalaven una nina. El seu pare, indignat, el portava a la botiga de joguines per comprar-ne una de nens i acabaven adquirint una caixa d’eines mentre el nen demanava un cotxet per passejar la seva nina. Finalment, la germana gran va construir un cotxet per la nina amb la caixa d’eines que el pare havia comprat.\nDesprés d’haver escoltat i comentat el conte, vam tornar a plantejar la pregunta inicial -Hi ha joguines per a nens i joguines per a nenes?-. Ningú tenia dubte que nens i nenes poden jugar amb nines. De fet, un nen va expressar -A mi m’agrada jugar amb nines, la meva preferida és la Frozen-.\nMalgrat la majoria d’alumnes afirmaven ara que nens i nenes poden jugar a futbol, n’hi havia una que deia – El futbol és per nens perquè les nenes no en sabem-. Molts li van respondre -Hi ha nenes que sí que en sabem!-. La mestra també va entrar a la conversa afegint -Potser també hi ha nens que no en saben? Però, de tota manera, si algú no en sap, sempre en pot aprendre. Què necessitem per jugar a futbol?-. Van respondre ràpidament -Cames, peus…- I d’aquesta manera, tots els infants van estar d’acord que la pilota era una joguina de nens i de nenes.\nPel que fa a la cuineta, va sorgir una història real amb el posterior diàleg. Una nena va dir -Quan la meva mare va estar a l’hospital, el meu pare va cuinar-. La mestra va intervenir explicant – Hi ha cuiners molt famosos i bon cuiners que són homes-. Llavors altres infants van afegir altres vivències sobre el tema -Sí, el meu pare fa els millors macarrons!-. La mestra va aprofitar a fer extensiu el tema de la cuina amb les altres tasques de la llar – La majoria de mares treballen molt a casa: fan el dinar, netegen la casa, renten la roba, van a comprar…- Una nena la va contestar dient -El meu pare de vegades escombra l’escala-. Arrel d’aquesta conversa una altra nena va dir -El meu germà un dia em va dir que si portava un jersei de color blau, volia dir que sóc un nen…-. En aquell moment una companya anava vestida d’aquest color i la mestra va aprofitar per preguntar – A vosaltres us sembla que ella, que porta el jersei blau, és un nen?-. Evidentment, es va sentir un NO rotund.\nVan sorgir altres converses fins que la mestra va reconduir el tema per arribar a una conclusió després de tornar a fer la pregunta inicial -Hi ha joguines per a nens i joguines per a nenes?- una nena es va avançar a dir -Totes les joguines són per nens i nenes!-\n1r 1r, 8m, curs 17-18, diainternacionaldeladona 0


Educantgos - Problemes de comportament més freqüents\nA Educantgos realitzem tractaments de modificació de conducta per casos d'ansietat per separació, pors o fòbies, eliminació inadequada, agressivitat, problemes de control, problemes en gossos geriàtrics, conductes compulsives, destructivitat, vocalització excessiva i problemes d'alimentació.\nPer resoldre aquests problemes, utilitzem tècniques d'ensinistrament de gossos en positiu, ja que aquests són molt més agradables, tant pel gos com pel propietari, que no pas els mètodes tradicionals.\nRealitzem una primera sessió a domicili per avaluar el problema i poder planificar un tractament. El nombre de sessions necessàries dependrà del tipus de problema, la gravetat, el temps que fa que es produeix i la implicació del propietari per resoldre el problema.\nA Educantgos treballem de sessió en sessió. Per tant, si no estàs content amb el nostre treball, ho pots deixar en qualsevol moment. No cal que contractis un nombre de sessions mínimes. Ens Enllacen


El sobrepès en les mascotes. Prevenció, control y riscos. :: Olesa Veterinària\nEl sobrepès en les mascotes. Prevenció, control y riscos.\nEl pes ideal d'una mascota sempre va en funció de la raça, de la seva massa corporal, de la mida, i dels seus hàbits. No hi ha una norma exacta, cal estudiar cada cas en particular amb l'ajuda d'un professional veterinari.\nSignes de sobrepès\nQuins signes externs t'indiquen que la teva mascota té sobrepès?\nHi ha uns signes externs que indiquen que la teva mascota comença a estar al límit de l'obesitat. Sempre cal mirar que tingui una mica de cintura, que se li palpin les costelles però que no es marquin en excés, i igualment les vèrtebres.\nTambé podem palpar-la per veure si hi ha "neumàtics" a la zona abdominal. Cal vigilar sobretot la part del coll, on se'ls fa més papada i si la base de la cua està molt engrossida i és difícil de palpar a causa de la capa de greix . En general als gossos el greix es redistribueix per tot el cos, en canvi als gats se'ls localitza sobretot a la panxa.\nEn els animals amb sobrepès es crea un cercle viciós. Estan obesos, no són tan actius, s'agreuja l'obesitat i tenen menys activitat, els costa aixecar-se... I se' n ressent tot el cos a nivell d'articulacions, musculació, o óssos. Aquesta situació afecta també el cor, perquè el greix va cap a les artèries i hi ha més risc d'infart.\nEl sobrepès en animals d'edat avançada pot accelerar la degeneració articular. Quan tenen artrosi no poden suportar tant de pes, a l'hora de moure's tenen més dolor i se'ls fa difícil caminar i ser actius.\nCom pots prevenir l'obesitat en la teva mascota?\nNormalment ja estem administrant a l'animal un pinso adequat i ben formulat, que té totes les vitamines, minerals i nutrients. Si nosaltres els donem encara que sigui una patata, un tros de mandarina o una llaminadura, tot això se suma a la dieta.\nD'altra banda, l'activitat física és també molt important. Han de caminar, córrer, moure's, perquè així cremen. Com més els estimulem, més ganes tindran d'activitat.\nÉs molt aconsellable. A la Clínica Veterinaria Olesa fem un seguiment del pes, des que són cadells fins a la vellesa, i en fem un control. En el moment en que veiem que l'animal s'aproxima a l'obesitat és quan recomanen fer un canvi de dieta.\nNosaltres intentem esbrinar què passa: què menja, si es donen molts premis, quins hàbits de menjar té, si surt, quin tipus d'activitat o exercici fa, etc. I us donem consells per millorar l'estat físic de l'animal.\nPer que hem d'evitar que arribin a tenir sobrepès ja que, un cop són obesos, és molt difícil que baixin de pes. Els animals obesos tenen molta ansietat i se'ns fa difícil no donar-los menjar quan ens el demanen. A més, després ens costa trobar aquell pinso que l'atipi més i li tregui aquesta ansietat.\nEls animals esterilitzats tenen molta més tendència a engreixar-se perquè baixa el seu metabolisme. Un cop els castrem, hem d'estar previnguts i fer un canvi de dieta a més de vigilar la quantitat de menjar que els donem. I si s'engreixen, cal posar-los una dieta light o de manteniment amb pinsos especials.\nEs pot provar també la dieta casolana, però és molt més difícil esbrinar quina és la quantitat ideal a menjar. A vegades es queda curtes en vitamines i minerals. En aquests casos, a la Clínica Veterinària d'Olesa sempre recomanem fer una dieta amb pinsos light i, si cal donar premis, que també siguin light.\n© 2019 Olesa Veterinària | Tots els drets Reservats.


Signem un conveni amb el Banc Sabadell perquè els membres accediu a millors condicions - COAMB\nSignem un conveni amb el Banc Sabadell perquè els membres accediu a millors condicions\nEl passat dijous 4 d’abril, el Col·legi d’Ambientòlegs va signar un conveni amb el Banc Sabadell. A través d’aquest acord, els membres del Col·legi que tingueu un compte amb el Banc o que l’obriu, tindreu accés a millors condicions. Per tal de gaudir d’aquest avantatge, us haureu d’identificar al Banc com a membres del nostre col·lectiu.\nEntre els avantatges que ofereix el Banc Sabadell hi ha la bonificació del 10% de la quota col·legial el primer any, targetes de crèdit i dèbit gratuïtes, cap comissió d’administració i manteniment i condicions especials per al finançament (amb un màxim de 10.000 euros). Podeu consultar aquests avantatges amb més detall en aquest enllaç.


ERC223 - Proposta d'actualització d'ERC20\n1 Els 375.000 motius per millorar ERC20\n2 Proposta ERC223\n2.0.1 Transferència & Transferència des de -> Transferència\n2.0.2 funció tokenFallBack ()\n3 Evolució d’ERC\nEls 375.000 motius per millorar ERC20\nAmb els juggernauts basats en tokens ERC20 com EOS, Token Basic Attention (BAT) i Storj, és difícil argumentar l’èxit del contracte d’interfície. La comunitat Ethereum ha manifestat clarament el seu suport al voltant d’aquest estàndard, & tant les comunitats de desenvolupadors com els mercats financers responen positivament. No obstant això, per tot el seu èxit, l’estàndard ERC20 ha donat lloc a un error no tan insignificant:\nL’estàndard de tokens ERC20 comporta pèrdues de diners per als usuaris finals en permetre als usuaris enviar tokens ERC20 a adreces de tokens que no compleixin ERC20.\nQuan un usuari envia un testimoni ERC20 a un contracte Ethereum que no reconeix els tokens ERC20, l’usuari perd l’accés als seus fons per sempre. Quins fons hi ha actualment bloquejats a causa d’aquest problema? De nou, no és una quantitat insignificant:\n310.067 GNT estan atrapats en el contracte de Golem (actualment valen uns 217.000 $).\n242 REP estan atrapats en el contracte Augur (actualment valen uns 15.000 dòlars).\n814 DGD estan atrapats en el contracte de Digix DAO (actualment valen uns 125.000 dòlars).\n14.506 1r estan atrapats en un contracte de FirstBlood (actualment valen aproximadament uns 12.000 dòlars).\nAixò supera els 370.000 € més de tokens ERC20 congelats en aquests contractes; atès que la llista de fitxes ERC20 creix, és probable que aquest nombre sigui una subestima conservadora de la quantitat total d’aquestes fitxes congelades en els contractes. La llista anterior no és en absolut exhaustiva: són només alguns dels tokens ERC20 més populars.\nCap dels contractes anteriors mai no esperava rebre cap testimoni ERC20; per tant, quan els usuaris envien tokens a aquestes adreces, la xarxa confirma les transaccions; no obstant això, el contracte receptor no reconeix les fitxes. No sap què fer amb aquestes fitxes que fan que els fons quedin bloquejats per sempre. Una vegada més, les fitxes no es rebutgen, sinó que són totalment ignorades pel contracte receptor.\nLa majoria d’aquestes transaccions són compromeses sense voler pels usuaris finals que trucen al transferència function (a diferència de la funció transferFrom automàtica introduïda anteriorment). Recordem que ERC20 fa ús de Transferència & TransferFrom: segons resulta, alguns usuaris finals utilitzen Transfer per enviar directament tokens ERC20 a contractes que no esperaven, & per tant, no reconeixeu les fitxes entrants.\nFinalment, uns quants membres de la comunitat Ethereum van decidir abordar aquest problema directament sol·licitant un nou estàndard de token ERC. El número de problema d’aquest nou estàndard de token a GitHub és el número 223.\nL’usuari de GitHub, Dexaran, va suggerir un nou estàndard ERC (ERC223) el 5 de març de 2017 que tenia com a objectiu solucionar aquest problema de fallada de token. El resum de la seva nova proposta de token número 223 de GitHub és el següent:\nA continuació es descriuen les funcions estàndard que poden implementar un contracte de token i un contracte que treballa amb el testimoni especificat per evitar enviaments accidentals de tokens a contractes i fer que les transaccions de tokens es comportin com transaccions amb èter..\nLa proposta de tokens de Dexaran implementa dues funcions bàsiques per evitar immediatament que els usuaris descentralitzats d’aplicacions enviïn tokens accidentalment a contractes intel·ligents que no estan preparats per rebre els tokens següents:\nConsolidació de l’ERC20 Transferència & Transferència des de funciona en una sola Transferència funció amb tres paràmetres: (adreça _to, uint _value, bytes data).\nEl rebent contracte, si rep fitxes, haver de contenir un TokenFallBack funció que defineix exactament com gestionar quin tipus de testimoni entrant.\nTransferència & Transferència des de -> Transferència\nUna part clau de l’estàndard ERC20 que contribueix a aquest problema comú és el fet que els usuaris finals tinguin l’opció d’utilitzar per error una de les dues funcions que s’utilitzen per transferir & Transferència des de).\nERC223 proposa substituir les dues funcions per una sola Transferència funció.\nL’ERC223 permet als usuaris finals de dapp enviar fitxes a cap Adreça Ethereum, independentment de si aquest contracte és una cartera o un contracte, amb la mateixa funció de transferència. La lògica aquí és que eliminant l’opció que els usuaris activin una funció de transferència o bé una funció TransferFrom a una sola funció Transfer, els usuaris finals ja no tenen el potencial d’utilitzar la funció incorrecta.\nLa nova funció de transferència proposada accepta tres paràmetres (abans només s’acceptaven dos) i, el que és més important, sembla que invoca una funció TokenFallback a l’adreça de recepció. Sense els tres paràmetres definits, la funció de transferència no compila; sense l’adreça de recepció que contingui una funció TokenFallback, la transacció de la funció de transferència fallarà & no es transferiran fitxes.\nfunció tokenFallBack ()\nEn el desenvolupament d’Ethereum existeix un modificador de contracte a pagar s’utilitza per preparar un contracte per rebre Ether; això vol dir que ara un contracte espera la moneda digital. Si ho fa un contracte no conté el modificador a pagar, la transacció enviada simplement es cancel·la & va tornar. Res de luxe, aquest és Ethereum 101.\nUna manera anàloga de pensar sobre la funció ERC223 tokenFallback és que el modificador pagable consisteix a preparar un contracte per rebre Ether, ja que la funció tokenFallback consisteix a preparar un contracte per rebre x token.\nEn aquesta norma, els desenvolupadors de contractes haver de implementeu tokenFallback si volen que els seus contractes funcionin amb tokens específics. Si el destinatari és una adreça que no és contractual, s’executarà una transacció de testimoni ERC223 igual que qualsevol transferència de testimoni ERC20 actual. En canvi, si el receptor és un contracte, el contracte de token ERC223 primer intentarà trucar a tokenFallback en el contracte de receptor; si no es troba cap funció tokenFallback, la transacció fallarà.\nMalgrat l’estat d’esborrany ERC223, un altre estàndard ERC apareix a l’horitzó: ERC 721. ERC721 se centra en no fungible actius com CryptoKitties, Decentraland land, & potser fins i tot actius immobiliaris d’un dia. El progrés ERC 721 es pot trobar aquí: https://github.com/ethereum/eips/issues/721\nTot per demostrar que, encara que jove, la comunitat Ethereum es preocupa molt per millorar la seva plataforma de contractes intel·ligents posant els estàndards adequats davant d’una onada creixent de nous desenvolupadors. De manera lenta però segura, els errors de token ERC disminuiran i, aleshores, la pregunta es convertirà en l’última escala estàndard?


Crònica Santboià 0 - Vilanova 0: un punt que sap a poc - FUTBOL CLUB SANTBOIÀ\nSantboià-Vilanova (0-0) 22/9/2019\nEl Santboia i el Vilanova van empatar a zero en un partit vibrant, disputat i emocionant fins l’ultim minut.\nA la primera part, l’equip local va dominar el mig del camp, però el Vilanova buscava robar la pilota i fer contraatacs perillosos.\nEl pes del partit el va tindre el Santboià, que va merèixer guanyar. Lluita, coratgei , pundonor no li van faltar. Només va mancar encert davant de porta, tot i que las primeras ocasions varen ser pels visitants. Carlos Contreras ho va intentar en diverses ocasions i per part local va esser Juanlu qui també ho va provar.\nA la segona part els nostres van sortir disposats a anar pel partit i Juanlu va tindre una ocasió clarisima, però va enviar la pilota fora. Més tard, la més clara del partit, una rematada de Chicho es va estabellar al travesser. Però els locals insistian i buscaven el gol. Al minut 79, una traveta al mig del camp de Toni Calvo, absolutament innecesaria, li va suposar la expulsió per doble groga.\nA partir d’aquell moment el Vilanova va pasar a dominar, però només un xut de Contreras que va anar fora va crear perill.\nEls locals varen merèxer l’aplaudiment dels espectadors per la seva lluita i ganes de guanyar. Cal destacar tot l’equip, però especialment a Juanlu que va fer un partidàs tot i que va fallar el que era segurament el gol més fácil de la seva vida. Per part del Vilanova destacar Contreras, Antolinez i darrera Aleix Vall, exjugador del Santboià.\n← Crònica FC Ascó 0 – FC Santboià 4: Primer desplaçament amb gran victòria\nCrònica Can Vidalet 0 – Santboià 4: Segona sortida i segona victòria →


Andrew Neel a 'Alice Neel' (Mira-ho ara GRATIS!) - Notícies | Setembre 2020\nAndrew Neel a 'Alice Neel' (Mira-ho ara GRATIS!)\nAl seu documental, 'Alice Neel', disponible íntegrament a la part inferior d'aquesta pàgina per cortesia de SnagFilms, el cineasta Andrew Neel narra la vida de l'artista Alice Neel.\nAssumpte: Alice Neel\nEl film complet, 'Alice Neel', està disponible gratuïtament a SnagFilms (i al final d'aquest article). Aquesta entrevista amb Andrew forma part d’una sèrie de perfils de cineasta SnagFilm que es presentaran setmanalment a Indiewire.\nLa sinopsi realment curta de la pel·lícula?\nÉs un film biogràfic sobre la vida i l'art d'Alice Neel. D'acord, una mica més? Es tracta de ser artista i de com afecta els que l’envolten. Parla’ns de la teva història? Per què volíeu fer pel·lícules? Vaig veure M de Fritz Lang en una classe de cinema a la universitat i vaig decidir que el cinema era el que volia fer. Jo era una filosofia major i vaig fer moltes fotos ... així que vaig decidir que amb la realització de cine podia reunir les dues coses. A més, tinc moltes 'observacions' sobre coses ... i m'agrada compartir aquestes observacions ... així que suposo que la pel·lícula també és un bon mitjà per fer-ho ... MATEIX MOLT MIRAR AIX TH amb imatges en moviment. En la seva forma més interessant, el film és un mitjà agressiu. Pot obligar la gent a enfrontar-se a si mateixa i a les seves concepcions sobre el món d’una manera molt directa ... i això és emocionant. Què et va inspirar a fer aquesta pel·lícula? Alícia i la seva vida. Quins van ser els grans reptes per desenvolupar i produir el projecte? Biografia El mitjà en si. És avorrit de moltes maneres ... així que cal donar-li alguna cosa més ... Sempre estava lluitant amb mi mateix sobre la pel·lícula. Aquí teniu una transcripció del que dic sovint abans de les pantalles de la pel·lícula:\nLa pel·lícula no tenia com a objectiu una narrativa d'art-històrica o biogràfica exhaustiva, sinó una investigació altament subjectiva de la vida i, posteriorment, l'estela (com l'estela d'un vaixell) deixada per aquest enigmàtic pintor. (realment no vaig llegir aquesta - vaig llegir la cita següent)\nEl gènere documental biogràfic amb totes les seves convencions seques no era un estil cinematogràfic pel qual tenia molta reverència. Per això, fer aquesta pel·lícula va ser un dolorós exercici creatiu carregat dels meus violents intents de subvertir la forma a la qual inevitablement necessitava adherir-me.\nQuè creus que respondran els públics de SnagFilms a la majoria de la teva pel·lícula? Alícia és inspiradora ... així que no podeu ajudar-vos a arrelar-hi. I bé ... ella guanya al final (juntament amb molts maletes). Això és el que qualsevol pot esperar ... Ser artista és molt rigorós i difícil. Crec que la història d'Alícia pot ser reconfortant i inspiradora per a molts artistes ... i així hauria de ser. Els artistes poden fer servir una mica de bones notícies de tant en tant ... perquè la majoria és rebuig, sacrifici i guerra mental ... Trieu treballant en algun futur projecte? Acabo de acabar el meu primer llargmetratge que es va estrenar a SXSW. Es diu 'King Kelly'. Estic filmant una altra pel·lícula de ficció a l'estiu / tardor.


Pineda té un índex de risc de contagi mitjà davant la Covid-19 | Ràdio Pineda\nPineda té un índex de risc de contagi mitjà davant la Covid-19\n11 August 2020 - Submitted by J.B.\nEnviat per J.B. el 11 August 2020\nEn concret s'han diagnosticat 6 casos de Covid19 durant la darrera setmana i la taxa de reproducció és encara superior a 1, i per tant es considera que encara pot créixer l'epidèmia al municipi. En el cas de Calella el risc de contagi és més baix, amb 4 persones infectades la darrera setmana. A Sant Pol o Santa Susanna el risc és molt baix i en canvi a Malgrat hi ha hagut 6 nous ingressos i el risc és considera com a alt.\nDes de l'inici de la pandèmia i fins avui s'han detectat a Pineda 144 casos positius i 2086 casos sospitosos. La tendència a l'alça s'ha frenat com a bona part dels municipis catalans. La darrera setmana s'han detectat sis nous casos.\nTambé confirmats amb prova, a Malgrat hi ha 232 casos de COVID-19 i 177 a Calella, on també s'està frenant la tendència a l'alça. Santa Susanna ha tingut 16 casos des de l'inici de la pandèmia.\nEn aquests moments hi ha tres persones ingressades a l'Hospital de Calella per COVID-19, i cap persona ingressada a Blanes segons informa la Corporació de Salut. Pel que fa al personal mèdic de la Corporació, hi ha una persona afectada.\nCada dimarts Ràdio Pineda actualitza les dades, a través de l'aplicació oficial del Departament de Salut.\nFont i imatge: Departament de Salut


Dies de representació: En llengua castellana: 14, 21 de març i 2 d'abril En llengua catalana: 11, 18 i 25 d'abril Horari: Matí de 10 a 14 hores (descans de 25 minuts). El dia 2 d'abril, Divendres Sant, única sessió de tarda de 16 a 20h, amb un...\nCervera acull l'inici del Campionat Individual de Sardanes Revesses de Catalunya\nEl Campionat de Catalunya Individual de Sardanes Revesses 2010 començarà el proper diumenge 7 de febrer a Cervera. L'Auditori de la capital de la Segarra acollirà, a partir de dos quarts de dotze del migdia, els participants del primer concurs de la temporada. El certamen cerverí és organitzat...\nNou curs de sardanes 'Saltem i Ballem' per als més petits\nLa Colla Sardanista Jovencells organitza un nou curs per aprendre a ballar sardanes adreçat als nens i nenes dels centres educatius de Cervera.\nEs convida a tothom a participar als assajos per poder cantar les Completes del Santíssim Misteri, que s'interpretaran -com és tradició- el divendres 5 de febrer, a les 8 del vespre, a l'esglèsia de Santa Maria. A tothom qui vingui, el primer dia d'assaig se li farà lliurament d'un CD de les...\nPlenari de l'Agrupació\nEl proper diumenge 24 de gener, a les 5 de la tarda, es reunirà el plenari de l'Agrupació Seny Major a la sala de la Penya Blaugrana, al Casal de Cervera.\nDel 5 al 7 de febrer de 2010: Festa Major del Santíssim Misteri de Cervera\nConsulta aquí el programa d'actes de la Festa Major de febrer 2010. Per a més informació, consulta la web de la Paeria de Cervera: https://www.cerverapaeria.cat\nVídeo de presentació de l'Agrupació Seny Major\nAquest vídeo fou elaborat pel Ramon Prats a partir d'imatges antigues i actuals de diferents expressions de cultura popular de la ciutat de Cervera, i fou visionat en l'acte de presentació de l'Agrupació Seny Major el 20 de desembre de 2010.\nEl passat 20 de desembre tingué lloc la presentació pública de l'Agrupació\nEl passat diumenge 20 de desembre al vespre va tenir lloc a l'Auditori Municipal de Cervera la presentació pública de l'Agrupació Seny Major, entitat que aplega al conjunt de grups folklòrics tradicionals i de carrer de la ciutat de Cervera. En el decurs de l'acte, que va comptar amb una nombrosa...


Un any del rescat del Nuestra Madre Loreto - À Punt\nUn any del rescat del Nuestra Madre Loreto\nEl pesquer de Santa Pola va rescatar dotze migrants en aigües de Líbia.\n22 de novembre 2019 - 17:18\nAquest divendres fa un any del rescat de dotze migrants en alta mar per part d'un pesquer de Santa Pola. Va ser en aigües de Líbia. La travessia del vaixell Nuestra Madre Loreto va estar carregada de solidaritat i d’exemple.\nEl pesquer Nuestra Madre Loreto va salpar del port de Santa Pola a l'octubre per a la campanya de la gambeta. En plena nit es trobaren amb un rescat angoixós de dotze migrants que fugien d’un patruller en aigües de Líbia. La tripulació va rescatar els nàufrags i va sol·licitar ajuda per a desembarcar-los en un port segur. Finalment, el 2 de desembre del 2018 va aconseguir atracar a Malta, on van atendre els rescatats, nou adults i dos menors.\nVa ser Pascual Durà, patró del pesquer amb base al port de Santa Pola, i la seua tripulació els que van fer aquest rescat, però la família Durà no era la primera vegada que patia esta situació. Porten ja quasi un centenar de migrants rescatats en alta mar en els seus dos vaixells els últims dotze anys. El 2006, José, pare del patró del Nuestra Madre Loreto, va pujar a un altre dels seus vaixells, el Francisco i Catalina, 51 nàufrags.


La Lampara Stintino Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Lepanto N. 44, Stintino, Stintino, Itàlia, 07040 - Veure al mapa\nMés informació sobre La Lampara\nConvenientment situat a Stintino, La Lampara és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA La Lampara, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa, banyera a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, La Lampara no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (11) Parelles (2) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (3) Grups (1)


Sálašoaivi - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nVista de la Sálašoaivi el mes de maig\nEntitat territorial administrativa Tromsø (Noruega)\nComtat de Troms og Finnmark\n69° 36′ 28″ N, 19° 08′ 38″ E / 69.6078°N,19.1439°E / 69.6078; 19.1439Coord.: 69° 36′ 28″ N, 19° 08′ 38″ E / 69.6078°N,19.1439°E / 69.6078; 19.1439\nSálašoaivi (sami septentrional) o Tromsdalstinden (noruec) és una muntanya al sud-est de la ciutat de Tromsø, al comtat de Troms og Finnmark, Noruega. La muntanya es troba a l'extrem sud de la vall de Tromsdalen. El cim fa 1.238 metres sobre el nivell del mar. Les nevades varien d'un any a l'altre, però el pic és generalment lliure de la neu només durant uns mesos a l'estiu. La muntanya és fàcilment vista des del centre de la ciutat de Tromsø. L'ascens a la muntanya és una caminada popular, que requereix res més que un bon calçat, condició física normal, i un munt de beure.\n2 Significat cultural entre els sami\nEl nom noruec Tromsdalstinden significa "el pic anterior de Tromsdalen", mentre que el nom sami Sálašoaivi es compon dels components Salas i Oaivi. La primera paraula significa una bona zona de caça, la segona es tradueix literalment com a "cap", però quan es parla dels paisatges indiquen una muntanya que s'arrodoneix, és a dir, no té cap pic escarpat.\nSignificat cultural entre els sami[modifica]\nEl 2003 Tromsø es presentà per a ser la seu dels Jocs Olímpics d'Hivern del 2014. La proposta al Comitè Olímpic Internacional va presentar els plans per construir un centre d'esquí alpí en els vessants de la muntanya. Això va provocar protestes immediates d'alguns activistes sami que afirmaven que Sálašoaivi ha estat una muntanya sagrada sami des de l'antiguitat. Un tens debat sobre si es va produir sobre Tromsdalstinden podria ser considerada "sagrat" o no.\nEl Parlament Sami va promulgar el 2004 una resolució que declarà que és una muntanya sagrada, i els plans es van interrompre. El Parlament sami de fet no té cap autoritat formal per declarar indrets "sagrats", però la seva resolució s'escoltà de totes maneres. Advocats en la seqüela van discutir la possibilitat de definir una muntanya com una relíquia cultural, d'acord amb la definició de "relíquia cultural" a la llei.\nEl professor Siv Ellen Kraft del departament d'Estudis Religiosos de la Universitat de Tromsø, va escriure un article suggerint que Sálašoaivi es va convertir en una muntanya sagrada en els últims temps com a part de la política d'identitat sami. No obstant això, la muntanya també és explicada per poble sami en la regió per haver estat sagrat en un moment, abans de la cristianització. Cal assenyalar que senten que la muntanya té la característica important d'una muntanya sagrada tradicional - és a dir, dominant el paisatge causa de la forma i/o l'altura. Com el clàssic de la religió sami és mort i només elements sobreviuen a través de vestigis locals i neo-xamanisme; un bon cas es pot fer que la muntanya ja no és sagrada per a la majoria sami en el sentit tradicional. Tot i així, el nivell de compromís amb la preservació de la muntanya mostrada pels sami - fins al punt de tenir el parlament pronuncia el que és sagrats pels sami - visualitzar amb força eficàcia l'intens significat cultural de la muntanya per sami moderna també, un significat que és de fet arrelat en les tradicions religioses d'uns avantpassats.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sálašoaivi\nInformació i imatges de la muntanya\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sálašoaivi&oldid=27370876»


Gent Gran de Catalunya • Mostra el tema - El talent de la gent gran: com organitzar-lo?\nEl talent de la gent gran: com organitzar-lo?\nAutor: fatec » dj. oct. 16, 2008 2:57 pm\nEl talent de la gent gran\nJosep Gallifa / Catedràtic en psicologia i educació de la Universitat Ramon Llull a Blanquerna\nRaymond Cattell, un investigador sobre la personalitat i la intel·ligència, va proposar a principis dels 70 distingir entre la intel·ligència fluïda i la intel·ligència cristal·litzada. La intel·ligència fluïda és la habilitat per resoldre nous problemes, i comprendre noves relacions entre conceptes. És independent del coneixement adquirit i decreix amb l'edat. Aquesta intel·ligència explicaria per què molts dels descobriments importants en els àmbits científics els han fet investigadors joves, als vint o als trenta anys.\nLa intel·ligència cristal·litzada, per altra banda, és l'habilitat d'utilitzar destreses, coneixements i experiència davant de les situacions. Aquestes capacitats milloren amb l'experiència i amb l'edat. Això explica per què les contribucions al coneixement, per exemple en obres filosòfiques, els autors les van realitzar en una etapa de maduresa. Així, Kant va començar a escriure les seves obres crítiques -les més conegudes- als 57 anys!\nLA GENT GRAN, SENSE CAP MENA de dubte, té aquesta intel·ligència cristal·litzada de Cattell màximament desenvolupada. Hem d'anar canviant -si no ho hem fet encara- la concepció que tenim de la gent gran, sobretot quan associem ser gran amb envelliment i pèrdua d'autonomia. La gent gran té una bona capacitat de vida activa, encara que hagin acabat la vida laboral. Una persona de cinquanta anys era considerada abans una persona gran i fins i tot vella. Avui algú de setanta anys és considerat ben jove, sobretot si la salut l'acompanya.\nLA GENT GRAN POT APORTAR ACTIVITAT, coneixements i també serenor i experiència. La gent gran té temps i té -excepte en alguns casos de pensions molt baixes que encara hi ha- les necessitats bàsiques cobertes. Conscients que no poden estar potser a la primera línia, no volen sentir-se arraconats. No podem confondre, per tant, ser gran amb ser vell, en un cicle vital que cada vegada s'allarga més i que és viscut sortosament amb més qualitat. Quantes necessitats hi ha a la nostra societat que no estan cobertes i que amb petits incentius podrien fer les persones grans?\nNo es tracta de suplir amb tasques voluntàries llocs de treball, sinó de cobrir necessitats per les quals potser ningú està disposat a pagar un salari, en els àmbits de la immigració, o de la pobresa i abandonament, en el diàleg intergeneracional o en tants d'altres... Hem de tornar a pensar a recuperar la funció de l'avi o l'àvia. Això és especialment rellevant davant la perspectiva amb què ens confronten els demògrafs, segons la quals de l'actual 17% de persones més grans de 65 anys passarem, l'any 2050, al 35%. Ens podrem seguir permetent com a societat no aprofitar tant de talent i experiència acumulats? D'altra banda: serà sostenible en el futur el model econòmic actual?\nI COM ES POT ORGANITZAR AQUESTA aportació de la gent gran? Doncs cal valorar la seva contribució i valorar també que, en bona part, el que tenim avui és resultat del seu esforç; però sobretot el que cal és donar-los la paraula i escoltar les seves propostes. Sortosament, per tal de poder seguir essent d'utilitat a la societat, la gent gran també s'associa. Les associacions poden ser una bona forma d'interlocució per anar preparant el futur.\nUNA DE LES ASSOCIACIONS MÉS representatives a Catalunya, i que agrupa més de 380.000 persones grans, és la FATEC (Federació d'Associacions de Gent Gran de Catalunya). La FATEC celebra enguany el seu 25è aniversari. Són 25 anys de gent gran estant al costat de la gent gran de Catalunya per ajudar-los a ser persones actives i a revitalitzar el seu projecte vital, o per donar-los suport davant les noves necessitats de l'etapa vital en què es troben. Enhorabona als bons amics de la FATEC i que per molts anys pugueu ajudar les persones grans a ser ben actives i participatives! Necessitem el vostre talent.


L'Ajuntament tanca una fase d'arranjament de carrers\nDarrers remats de l'obra al carrer de Pere Joan, aquest matí.\nL'Ajuntament de Palamós dona per enllestida la fase d'arranjament de voreres i de carrers que va engegar la tardor de l'any passat. S'han millorat les voreres dels carrers de Foment, Sant Joan Baptista de la Salle i Montaner. També als carrers de l'Ametlla de Mar i Pere Joan, per bé que en aquests dos indrets l'arranjament s'ha complementat amb l'asfaltatge de les respectives calçades.\nAquestes feines s'han tancat aquests últims dies amb el remat de la nova vorera de Pere Joan. D'aquesta manera, l'Ajuntament de Palamós clou una fase de reforma de carrers que va engegar l'octubre de l'any passat amb les voreres dels carrers de Foment, Sant Joan Baptista de la Salle i Montaner. Les obres es van haver d'aturar al març per la crisi del coronavirus i no van poder reprendre fins dos mesos després. En aquests carrers s'han habilitat calçades de tres metres i mig d'amplada, amb voreres d'entre 1 metre i 1'40 metres. Aprofitant aquestes obres també s'ha realitzat la canalització d'una nova xarxa de distribució d'aigua potable. Així mateix, s'ha millorat el camí de Roqueta amb una base de formigó per minimitzar l'efecte d'erosió de l'aigua de pluja.\nA aquestes actuacions s'hi han sumat les voreres de Pere Joan i Ametlla de Mar, carrers que també han estat pavimentats. Pel setembre resta completar el pla d'asfaltatges que inclourà trams del carrer de Joan Vilar, i de les avingudes de Catalunya i de l'Onze de Setembre. D'altra banda, de moment continuen en marxa les obres de l'Eixample de Palamós que, en principi, s'havien d'aturar ara a l'agost després de fer el pavimentat provisional d'una part dels carrers..\n29/07/2020 - Obres i Urbanisme Asfalten els carrers d'Ametlla de Mar i de Pere Joan


Polseres vermelles capítol 19 | La Finestra Digital\nEl Kike entra a veure a la seva germana, la Rym, que ja està desperta després de l’operació.\n“Es nota l’absència”.\nEl Kike, que no ha dormit, entra a veure la seva germana que ja està conscient després de l’operació al pit que li han fet. El Kike, de manera instintiva li mira el pit, per veure si és nota que li falta un. La Rym comenta que ella encara no s’ha mirat, que li digui ell com ho veu. “Es nota l’absència” li comenta el germà. La Rym no sap si riure o plorar i al final opta per la primera. Després pregunta pel Lleó, per si ell ha sortit de la biòpsia, segurament recordant que ell li va prometre que seria la primera cara que veuria quan es despertés i no ho ha estat.\n“Li vas prometre al Benito. Vas prometre que tornaríem”\nEl Lleó està a la terrassa quan arriba el Toni i li comenta que ha parlat amb l’Andrade, i que la incineració del Benito serà a les 6 de la tarda. El Lleó també ha de triar una urna i alguna música. El Lleó recorda el que li va explicar el Benito de la cançó que va deixar a mitges el dia que va entrar en l’hospital.\nEl Lleó decideix que necessita desconnectar i que la millor manera és anar a fer-se la biòpsia i despertar just per la incineració del Benito. El Toni, però, té altres idees com que necessita els Polseres. El Lleó no té ganes de Polseres, però el Toni insisteix, “Li vas prometre al Benito. Vas prometre que tornaríem”.\n“Per això són promeses, perquè són difícils de complir”\nVagant per l’hospital, amb la caputxa posada, el Lleó acaba a l’habitació del Roger. Parlen, com no podia ser d’una altra manera, del Benito. El Lleó comenta que li va explicar moltes coses que no sabia i que ell li va prometre moltes coses més. “No són fàcils de complir”, comenta el Lleó. “Per això són promeses, perquè són difícils de complir”, comenta el Roger.\nA més el Lleó li demana diners per l’urna del Benito “aquestes coses valen un colló”. El Roger li diu que no es preocupi, que ell s’encarrega de tot però que un dia li haurà de pagar tot el que li deu, i fa broma amb la cama que també li va pagar.\n“Calla i menja”\nLa Cristina es desperta a la seva habitació i es troba a la seva companya, l’Eva olorant-la perquè diu que l’olfacte és l’únic sentit que no enganya i que ella fa bona olor. La Cris s’horroritza que li facin compartir l’habitació amb una boja, però el problema és que no s’adona que ella també està malalta.\nQuan la infermera li registra la boca per veure si s’ha pres la pastilla i planta una cadira al seu davant per veure si s’ho menja tot, s’escandalitza. “Ara estàs a la primera divisió de l’anorèxia”. Però la Cris no admet que sigui anorèxica, però es nega a menjar fins que la infermera li plantifica el menjar al davant i li diu “calla i menja”. Mentre la seva companya li ensenya com no s’ha pres la pastilla que li tocava.\n“No pots ser tant cabró, no em crec que siguis tant cabró”\nEl Mercero s’emporta el Lleó per fer-li la biòpsia. Mentre recorren els passadisos el Lleó comentat que tot l’hospital li recorda al Benito. “Els seus records són part de l’herència que t’ha deixat, els ha de cuidar”, li diu el Mercero.\nEl Lleó suposa que el porta al quiròfan però s’adona que van alguna altra banda. Quan li comenta al Mercero, li diu que “no ets l’únic que avui té una biòpsia” i que “volen parlar amb vosaltres”.\nDe seguida veiem que l’altre que té la biòpsia és el Jordi. Els metges els estan explicant a ell i a la seva mare, el perquè de la biòpsia. El Jordi es posa a la defensiva dient que ja no és un nen i que li han d’explicar el que té a ell i no a la seva mare. El doctor, de seguida el posa a lloc, dient-li que “sino vols que et tractin com un nen, comportat com un adult. Un adult accepta el que té, no ho amaga”.\nDesprés entra el Mercero portant al Lleó i els col·loquen a tots dos de costat, amb una evident tensió entre ells. Resulta que els han cridat perquè volen aprofitar la biòpsia per fer-li’s una operació al monyó, ja que l’os els està creixent massa ràpid i necessiten donar-li més espai amb un empelt de pell que els trauran del “gluti major”, vaja el cul, cosa que horroritza al Jordi, que vol saber si serà ràpid perquè la setmana següent té un viatge amb moto. Al Lleó només li interessa saber si a les 5 ja estarà fora per poder enllestir el tema Benito.\nEl Mercero, que és un punyetero, els deixa a tots dos dins de l’ascensor i ell decideix pujar per l’escala. I allà estan de costat quan l’Ignasi comença a parlar al Jordi, recorda que en aquell ascensor el Lleó el va convertir en Polsera, “Tranquil, ell no em sent ni tampoc em veu” li diu i comença a dir-li al Jordi que si pogués li diria al Jordi que “ets un capullo per no recordar tot el que va fer quan vam entrar en l’hospital acollonits”, per “cuidar més la seva moto que els seus amics”. Després li diu que el Lleó el necessita perquè s’acaba de morir el Benito, que li hauria d’estar al seu costat, donar-li el condol com a mínim, “no pots ser tant cabró, no em crec que siguis tant cabró”, però el Jordi surt de l’ascensor i no diu res. Però quan el Mercero ja se l’emporta al quirofan que li toca i està una mica lluny, crida al Lleó i li diu que sent això del Benito. “Ho sento molt”, li repeteix al Lleó mirant-lo als ulls i aquest accepta el condol perquè és sincer. El Lleó es queda pensatiu i de sobte somriu.\n“No vindrà cap onada, perquè no tinc res”\nLa Doctora va a parlar amb la Cris, que realment té una companya d’habitació un pèl inquietant. La Doctora mira d’explicar-li amb un símil de surf perquè està ingressada. Li diu que l’atac d’’angoixa es l’onada petita que avisa que una de gran vindrà al darrera, i que s’han de preparar això. Però la Cris no vol entendre el que li expliquin res, “no vindrà cap onada, perquè no tinc res” i es nega a fer qualsevol tractament o joc amb la doctora. Només repeteix que està bé, que no li passa res.\nLa doctora li insisteix que ha de parlar amb algú, que s’ha d’obrir i explicar el que li passa. Li suggereix l’Eva, la companya d’habitació inquietant, perquè de vegades amb la gent que no et coneix és més fàcil.\n“T’han tret a tu un pit, Mercero?”\nTornen a la Rym a la seva habitació i es troba el llit del Lleó buit. El Mercero la informa de què li estan fent la biòpsia en aquell moment i que aquesta nit se li ha mort el Sr. Benito. La Rym li pregunta com està el Lleó. “És el Lleó. Costa saber que pensa”, li contesta el Mercero. “Tu ets una mica com ell”.\nEl Mercero mira d’aconsellar-li, ja que ell ha acompanyat molts nois i noies als que els han tret alguna part, que s’ho miri quan abans millor. La Rym no reacciona gens bé al consell “Em coneixes? Ets metge? T’han tret a tu un pit, Mercero?. T’han tret la polla (fina no seria la Rym), per dir-me això Mercero?” i li acaba cridant que la deixi en pau. Quan entra el Kike, també el fa fora perquè no vol parlar i vol estar sola.\nVeiem les operacions del Lleó i del Jordi, també com mira la Rym el llit buit del Lleó, com el Toni comença a posar en caixes les coses del Benito per buidar la seva habitació i com la Cris descobreix on amaga la seva companya d’habitació les pastilles que no es pren.\nFinalment la Rym va cap el mirall del lavabo a encarar-se amb el resultat de l’operació, però no ho fa.\nEl Toni en la neteja de l’habitació del Benito troba la clau del cotxe i pel passadís amb la germana de la Cris que li menteix i li diu que la Cris només ha vingut a una revisió. El Toni li demana que li digui, només si ho fa amb tacte, que el Sr. Benito s’ha mort i que ella ja sabrà que fer.\n“Cuida el Lleó, és molt especial”\nDe camí a veure la Cris, el Víctor li demana a la germana que perquè li ha mentit al Toni. La germana diu que no creu que a la Cristina li provi trobar-se amb els seus amics d’abans i que creuen que la crisi de la Cris va ser conseqüència de veure al Lleó. El Victor no té ni idea de qui és el Lleó, resulta que la Cristina no li ha parlat mai. La doctora ens avisa que la malaltia fa mentir a la Cris i que per molt que supliqui no facin res per endur-se-la a casa. Efectivament la Cris suplica, primer mira de convèncer a la seva germana i després al Víctor però tots dos tenen la lliçó apresa. Abans de marxar, però li diu que s’ha trobat a un zelador molt jove i que li ha dit que s’ha mort el Sr. Benito, que ha dit que ella sabria que fer.\nEl Lleó mig desperta de l’anestesia i es troba al Toni, que li explica que ha dormit quatre hores. A l’altra costat del Toni està el Jordi que encara dorm.\nLa Cristina mira ansiosa un mapa de la planta. Vol sortir d’allà per visitar a un amic a qui se li ha mort algú important. L’Eva diu que no la deixaran sortir però que pot parlar amb ell. Resulta que l’Eva té un mòbil, i li deixa a la Cristina, encara que li diu que li deurà un favor (i l’Eva fa por). La Cristina truca al mòbil del Lleó, però no l’agafa ell sino la Rym. I totes dues menteixen, diuen que són infermeres. La Rym infermera del torn de tarda que està liada perquè a una noia li han tret un pit i s’ha posat histèrica. La Cris fa veure que es infermera de la planta d’anorèxiques i comenta que són totes unes mentideres i manipuladores (“Digues-li a la noia que li han tret el pit, que no s’ho prengui tan a pit..”, fa broma la Cris). Acaba preguntant pel Lleó, la Rym diu que no l’ha vist però que deu estar fotut i la Cris li acaba demanant “cuida el Lleó, és molt especial”.\n“Ets el primer que no baixa la mirada per mirar-me el no-pit”\nPoc després de penjar el Lleó arriba a l’habitació. El lleó de seguida es disculpa per no haver complert la seva promesa d’anar-la a veure-la a l’uci i la Rym li dóna el condol per la mort el Benito. Estan parlant i de sobre la Rym “ets el primer que no baixa la mirada per mirar-me el no-pit” i s’obre al Lleó, que té molta por, que mai no ha estat tant espantada, que li ha cridat al Mercero quan li ha dit allò de mirar-se i que vol, però no. Comença a plorar perquè diu que nota que no hi és i que no entén perquè, perquè li ha tocat a ella.\nEl Lleó es seu el costat i li diu que el Benito sempre deia que “no s’han de buscar els perquès, que no hi ha raons i que si penses en això l’unic que t’aporta és tristesa i t’enfonses. Ell deia que les coses passaven perquè havien de passar”. “El deus trobar molt a faltar”, li diu ella. “Moltíssim”, contesta el Lleó.\n“Estic segur que li haguessis encantat, no només el que m’encantes a mi”\nEl Toni acompanyat pels petits de l’hospital, que estaven fent dibuixos pel Benito i s’assabenten de què ha mort, surten d’expedició al pàrquing de l’hospital per trobar la cançó que va deixar a mitges el Benito en entrar a l’hospital. Troben el cotxe, una furgoneta blanca. Quan li donen al contacte sona “Que tinguem sort” de Lluís Llach.\nAmb aquesta cançó de fons, el Toni, el Lleó i el Mercero li diuen l’últim adéu al Benito. Al Lleó li donen una urna amb la cendres.\n“Aquí dins hi ha el Benito.” diu el Lleó, ja a la seva habitació. Té les cendres del Benito a les mans. Es mira la Rym que dorm plàcidament.- “Sembla mentida que tanta saviesa, tanta bondat, que tot ell càpiga en un lloc tant petit. M’hagués agradat molt que us haguéssiu conegut. Estic segur que li haguessis encantat, però no més del que m’encantes a mi. M’hagués agradat passar moltes més nits amb tu, però li vaig prometre una cosa a aquest d’aquí i l’he de complir. És curiós, ens van posar junts perquè t’ajudés i tinc la sensació que m’has ajudat més tu a mi que jo a tu. Gràcies guapa”. El Lleó li diu tot això amb cara de molt alelat, i ella ho ha sentit tot i quan marxa somriu encantada. Parella al canto.\nEl Lleó es trasllada a l’habitació del Benito i que compartirà amb el Jordi disposat a complir la promesa de reunir als Polseres.\nFilmaxPolseres vermellesResums Polseres VermellesTV3


Programa 446 – 21/09/2018 – Edició 2235 – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\nPrograma 446 – 21/09/2018 – Edició 2235\n21 setembre 2018Programes\nTres exposicions sobre Aureli Capmany\nEn l’any que es commemoren els 150 anys del naixement del gran folklorista barceloní, fins a tres importants exposicions conviuen a Barcelona simultàniament: d’una banda, al vestíbul de l’Arxiu Històric, a la Casa de l’Ardiaca, la titulada “Aureli Capmany i l’educació dels infants” (fins el 30 de març); d’una altra banda, a la Casa dels Entremesos, la inaugurada la setmana passada “Aureli Capmany. La dansa i l’Esbart Català de Dansaires” (fins al 26 de febrer). I la que es va inaugurar aquest passat divendres a la sala 4 del Palau Robert amb el nom de “Patufet, on ets? Aureli Capmany 1868-1954” i que estarà exposada fins el dia 20 de gener.\nEn aquest FES TA FESTA us parlem de totes elles i de moltes coses més, com ara l’edició del Tríptic de la Programació de la temporada 2018-2019 del Cicle de concerts de Cobla a Barcelona. Enguany s’hi recullen fins a 19 actes, des d’aquest setembre fins el proper mes de juny de 2019. Una edició que ha coordinat la Confederació Sardanista de Catalunya.\nTambé iniciarem la nostra particular secció de LA SARDANA DE L’ANY i a l’espera de conèixer la primera semifinalista que es sabrà aquesta setmana que ve, us convidem a escoltar de nou la guanyadora de l’any passat: “La Vall de Ribes”, de Josep Col i Ferrando.\nEl nostre Youtube de la setmana el dedicarem a Galícia, per escoltar i veure el primer single del nou àlbum NORÓ (Algunhas músicas do norte), del gallec Xabier Díaz que ha enregistrat amb la col·laboració de les percussionistes i cantaores del grup Adufeiras de Salitre, i que presentarà el proper 7 d’octubre al CAT en l’inici del Cicle TARDOR FOLK al C.A.T.\nI encara a la part musical hi trobareu també dues al·lusions a en Patufet: el “Patufet” del grup MAMELLES, una particular versió de la història del personatge, i la sardana “Les entremaliadures d’en Patufet”, de Joan Jordi Beumala.\nI a més les SECCIONS, com sempre d’allò més variades:\nLa CRÒNICA CASTELLERA d’en Carles Esteve, que aquesta setmana dedicada el titular a les colles més modestes tot destacant que “Mollet estrena gamma alta de 7“.\nPrecisament els “Gegants de Mollet del Vallès” seran també els protagonistes de les HISTÒRIES DE GEGANTS de la Berta Miró i en Nico Alonso.\nNo faltaran les DITES I REFRANYS d’en Víctor Pàmies, que aquesta vegada ens parla de gats, rates i edats: “A gat vell, rateta tendra“.\nLa secció musical ens la duu en Noè Rivas, que traurà una altra cullerada de la seva SOPA DE CANÇONS per parlar-nos d’un altre gran músic: en Jaume Ivars i del seu tema “La son de la son“.\nI per acabar el programa, desvetllarem un altre dels SECRETS DE L’ETNOLÒGIC d’en Gustau Molas. Un objecte amb nom de procedència basca: la “Karrankla“.\nI moltes més coses…\nI la setmana que ve, nova web!\nÉs que és un no parar…\nNo us oblideu de les exposicions d’en Capmany. No us les podeu perdre.


El Comitè de Competició dóna la raó al Barça i Leo Messi podrà seguir jugant\nPunt final del "serial Messi". El Comitè de Competició de la Federació Espanyola de Futbol ha desestimat els recursos presentats pel Deportivo i l'Alabès per presumpta alineació indeguda del jugador. Així ho ha anunciat el Comitè de Competició de la Federació Espanyola de Futbol, que ha explicat que el jugador actua de forma legal amb llicència juvenil, i a més, també té en regla la nacionalització espanyola. Messi, per tant, podrà jugar el partit de dissabte contra l'Osasuna.\n18/10/2005 - 00.00 Actualitzat 18/10/2005 - 22.59\nLeo Messi té via lliure per jugar la Lliga. El Comitè de Competició de la Federació Espanyola de Futbol ha desestimat els recursos per alineació indeguda presentats pel Deportivo de la Corunya i l'Alabès. Els dos clubs protestaven per la presència de Messi fa tres setmanes davant del Saragossa. Messi ja tenia en aquells moments el passaport espanyol, i el Comitè de Competició entén que això li permet jugar a tots els efectes amb fitxa de juvenil, la que ja tenia anteriorment. Com que no ha necessitat una llicència nova, pot jugar sense problemes.\nAra, l'única instància que encara ha de donar el seu veredicte és la Lliga de Futbol Professional, que dilluns va acceptar investigar el cas, tot i que el semàfor verd de la Federació fa pensar que Messi ja no tindrà més obstacles per jugar a partir d'ara, començant pel partit de dissabte contra l'Osasuna, al Camp Nou.


Clos Adrien (ecològic) - 75 cl - Terra Remota - Gourmona - Productes gourmet elaborats a la província de Girona\nCategories Celler Vi Negre Clos Adrien (ecològic) - 75 cl - Terra Remota\nClos Adrien (ecològic) - 75 cl - Terra Remota\n10 % Garnatxa negra\nEstructurat i complex, intens, tota rodonesa i delicadesa, fruits vermells i negres madurs, trobem els aromes a gerds, mora, violeta, regalèssia. Els tanins són subtils, fins però presents, el final és mineral, llaminer, gairebé iodat i llarg. Vi molt complex.\nVinificació parcel·lària. Raïms seleccionats i desrapades. Encubat per gravetat, extracció per pigeage diari. Fermentació a temperatura controlada (20-22 ° C) en dipòsits d'Inox. Maceració de 6 setmanes, criança de 24 mesos en bótes de roure francès de 500L i 300L. Barreja a la fi de la criança, clarificació, filtració suau abans d'embotellar.


Les sites de netmentora > Netmentora Catalunya > Actualitat > Netmentora Impact Night\n3 December 2019 Netmentora Catalunya\nEn un espai que mai dorm … Sota el lema: No més sopars de Nadal, el passat 28 de novembre va arribar la 1era Netmentora Impact Night. Una nit per conèixer els 12 premiats d’aquest 2019 i més de 40 persones que avui representen les empreses del demà.\nUna nit que va anar de persones, de xarxa i d’impacte positiu. 25 empreses sorgides de l’emprenedoria, i més de 90 assistents sopant, compartint i fent xarxa.\nCasa Bonay ens va obrir les seves portes i vam celebrar la 1era Netmentora Impact Night en un oasi al centre de la ciutat de Barcelona. Un lloc que representa de cap a peus la ciutat i que neix de la passió d’un equip de persones amb diferents perfils.\nPremiats/des 2019, benvinguts a la xarxa!\nVam començar amb un pitch de 1 minut per projecte en el qual vam tenir l’oportunitat de conèixer a les noves persones acompanyades i a les seves empreses que han accedit a la xarxa durant aquest 2019:\nDe la mà de la Núria Basi, Vicepresidenta de Netmentora Catalunya i Presidenta de Basi Group, vam donar la benvinguda als assistents remarcant: “Aquest any han aplicat més de 200 projectes i 12 heu estat seleccionats pel potencial de les vostres empreses però, sobretot, pel vostre potencial per crear empresa i la vostra capacitat per créixer en xarxa. És un orgull créixer al vostre costat. “\nSeguidament, la Beatriz de Vicente, Directora General de Netmentora Catalunya, destacava el següent repte per encarar el 2020: “Necessitem més dones a la xarxa, l’experiència i ganes de canviar les coses d’empresàries i emprenedores, perquè només concebem ajudar les empreses del demà i crear impacte, des de la diversitat “.\nEns retrobem amb els premiats/des que porten més de 1 any a la xarxa\nPosant focus en l’impacte, les oportunitats i l’experiència vam posar en valor els emprenedors i les emprenedores que porten més de 1 any a la xarxa.\nVam concloure la nit amb un sopar i networking. Una oportunitat de conèixer i retrobar-se amb els socis / es, empresaris / es, directius / es, i la xarxa d’entitats col·laboradores posant en valor la filosofia de la xarxa.\nGRÀCIES a totes les persones, empreses i entitats que fan possible la tasca desinteressada de Netmentora, més enllà d’una xarxa, ja podem dir que Netmentora és una actitud: Compartir per ajudar a créixer i créixer en aquest procés.


POLÍTICA - 06/07/2018 18:20 / Redacció\nUn sindicat de funcionaris espanyolistes en contra dels llaços grocs\nDintre de l'espanyolisme que tenim dins de Catalunya ja només faltava un sindicat que es posicionés en contra del procés o dels presos polítics. Això ara ja és una trista realitat perque, la Central Sindical Independiente y de Funcionarios (CSIF) ha començat els seus passos per convertir-se en un sindicat de referència pels treballadors públics que segons ells, "estan hartos del debate político que ha tensionado la cohesión interna en las organizaciones de clase tradicionales".\nL'espanyolada no en té prou amb infiltrar-se en la política catalana sinó que ara també vol entrar amb força en els sindicats per intentar espanyolitzar fins a l'últim racó de la societat catalana. Aquest és el cas de la Central Sindical Independiente y de Funcionarios (CSIF), un sindicat que fa bandera de la neutralitat política però a la vegada, diuen estar "hartos del debate político" i afirmen que "Aquí tenemos de todo desde afiliados a ERC a gente que apoya el Partido Popular".\nAquest any, el sindicat liderat per Joan Escanilla s'ha marcat com a repte convertir-se en la tercera força sindical de Catalunya i per aconseguir-ho, han fitxat a la ex-secretaria general d'UGT, Carmen Martínez, que va ser destituïda del secretariat d'UGT per falta de sintonia amb la direcció que estava prenent la organització. Joan Escanilla, afirma que a diferència de CCOO i UGT, ells diuen el mateix aquí que a Madrid i acaba etzivant "nunca hemos ido ni a favior ni en contra del procés, pero sí contra sus consecuencias.\nParaules clau: SINDICAT FUNCIONARIS ESPANYOLISTES LLAÇOS GROCS\nEl xantatge de la Ministra Montero a Catalunya pels pressupostos de l'Estado\nDiàleg: L'Ajuntament de Barcelona exigeix posar fi als talls de la Meridiana


El parlament italià rebutja investigar el cas Ruby\nEl 'Cavaliere', acusat d'abús de poder i incitació a la prostitució de menors\nLa cambra baixa, on els partits que donen suport a Berlusconi tenen majoria, ha votat perquè la fiscalia de Milà no registri les oficines del contable del primer ministre\n2 min. Roma 03/02/2011 21:43\n260x366 Diputats de l'oposició durant la votació. / TIZIANA FABI/AFP Diputats de l'oposició durant la votació. / TIZIANA FABI/AFP\nLa majoria pro Berlusconi al parlament italià ha rebutjat en una votació aquesta tarda la petició de la fiscalia de Milà per registrar les oficines del comptable de Silvio Berlusconi, Giuseppe Spinelli, un procediment que forma part de la investigació del Cavaliere per abús de poder i incitació a la prostitució de menors.\nEl ministeri públic investiga el primer ministre italià perquè presumptament va trucar a una comissaria de Milà per demanar que alliberessin una jove menor d'edat que va assistir a diverses festes privades del primer ministre italià. Es tracta del cas Ruby, que porta el títol del sobrenom de la noia.\nDesprés d'una votació, la cambra baixa ha aprovat tornar al ministeri públic el sumari d'aquest cas, que inclou la petició per al registre. Segons la fiscalia de Milà, a les oficines hi ha documents rellevants per a la investigació, com ara justificants de suposats pagaments a noies joves que van assistir a les festes privades del Cavaliere. La policia no ha pogut accedir fins ara en aquestes dependències perquè estan protegides per la immunitat parlamentària, donat que es considera que són la secretaria del diputat Berlusconi.\nTot i aquesta decisió, la fiscalia de Milà continua la investigació i la setmana que ve demanarà davant el jutge que porta les investigacions preliminars que comenci el procés judicial contra Berlusconi.


Per Jordi López Camps. Dij, 14/05/2015\nProposo explicar el que és el fenomen d’Estat Islàmic en vàries notes a fi d’ordenar els judicis i valoracions d’aquesta complexa realitat que genera enorme preocupació en les democràcies d’Occident. La majoria de ciutadans occidentals comparteixen la idea de que Estat Islàmic és un grup terrorista cruel i despietat. Opinen que es tracta d’una evolució singular de Al Qaeda, amb la qual compartiria l’estratègia del terrorisme indiscriminat, i es diferenciaria d’aquesta pel seu assentament en un territori i un bon domini de les tecnologies de la informació i de les comunicacions. Els governs d’Occident han estat condicionats per aquesta visió i han modulat les seves respostes a les amenaces d’aquest terrorisme reforçant bàsicament les seves polítiques de seguretat. Aquesta forma d’entendre el que és Estat Islàmic té un error conceptual de partida que condiciona l’èxit de les polítiques que han de fer les democràcies occidentals per defensar-se dels desafiament del terrorisme provinent del salafisme radical.\nLa primera consideració fa referència a la diferent manera d’entendre el terrorisme per diferents organitzacions político-religioses d’origen islamista. Estat Islàmic no és un grup terrorista gens homologable a altres grups islamistes. Entre Al Qaeda i Estat Islàmic, per exemple, hi ha moltes diferències que condicionen de fons a la forma com s’ha de combatre el seu terrorisme. Mentre aquests empren el terrorisme de forma indiscriminada, principalment contra interessos occidentals per considerar-los els principals problemes dels països islàmics; Estat Islàmic fa servir el terrorisme com estratègia militar de combat per defensar un territori on instal·lar tota una estructura d’estat homologable a les existents en les democràcies avançades. Per Al Qaeda el terror és un instrument de resposta violenta, en clau de venjança pel sotmetiment dels musulmans per part de les potencies occidental. Estat Islàmic entén el terrorisme únicament com estratègia estrictament militar de confrontació extrema aplicada dins d’un territori concret i, en el cas d’exportar-se a altres indret, un recurs pervers que pretén consolidar la construcció de l’estat. En una nota posterior abordaré amb més detall aquest tema.\nEstat Islàmic, islam, terrorisme, Societat, Política


L'Espai Guinovart d'Agramunt explora els 'llindars' físics i vitals de l'artista a través d'una trentena d'obres - Tàrrega Televisió\nEl muntatge compta amb peces de la fundació i d’altres de particulars que feia anys que no s’exposaven al públic\nACN Agramunt .- ‘Llindars’ és el títol de la nova exposició que des d’aquest diumenge al migdia acull la Fundació Privada Espai Guinovart d’Agramunt (Urgell). La mostra, formada per una trentena d’obres, reflexiona sobre els llindars, concepte que l’artista Josep Guinovart (Barcelona, 1927-2007) va explorar des de diversos punts de vista al llarg de la seva trajectòria, especialment a partir dels anys 60. S’hi poden veure des d’obres que mostren aquests límits des d’una vesant física, com perforacions a la tela, fins obres que fan referència a la vida i la mort o a les estacions de l’any. Les peces provenen de la fundació així com de col·leccions privades que feia anys que no s’exposaven al públic. L’exposició es pot visitar fins al 14 de febrer.\nL’exposició engloba diverses etapes de Guinovart i intenta explicar el concepte de llindars, que es va repetint una vegada i una altra a l’obra de l’artista. La mostra està dividida en tres espais, un primer on es mostra els límits propis de l’existència, com poden ser les estacions de l’any o la transició de la vida a la mort. En un segon recull d’obres s’hi veu la pròpia exploració del límit de la pintura, on Guinovart trenca l’espai de la tela fent que la realitat formi espai de l’obra i la tela vagi més enllà del requadre. Així, les obres del tercer no mostren obres planes sinó una nova dimensió a partir de la creació de diferents nivells, que poden ser físics o desconeguts a través d’espais foscos o orificis.\nBernat Puigdollers, comissari de l’exposició, afirma que el concepte de llindars és força present al llarg de les diferents etapes de l’artista, encara que “no tant durant els primers anys sinó a partir dels anys 60, quan Guinovart comença a experimentar”. És llavors, quan segons Puigdollers, “la manera tradicional de pintar se li queda curta i comença a buscar noves maneres d’expressar-se”, ja sigui introduint elements perforats o afegint capes de pintura a les seves obres, entre altres.\nAixí mateix, Puigdollers ha reivindicat la figura de Josep Guinovart com un dels “artistes fonamentals de Catalunya de la segona meitat del segle XX” i l’ha qualificat de “personatge inesgotable”. “Quan comences a treballar Guinovart t’adones que cada vegada el pots conèixer de nou sense aturador i sense límit”, ha indicat.


L’Institut de Drets Humans organitza un seminari sobre l’explotació dels recursos naturals al Sàhara\nEl professor de Dret Internacional Públic Juan F. Soroeta imparteix, el dimecres 16 de gener, el seminari “Els procediments davant el Tribunal de Justícia de la Unió Europea en relació amb l’explotació dels recursos naturals del Sàhara Occidental. Les empreses davant el Dret”.\nLa conferència, d’accés lliure, se celebra en el marc del programa d’activitats del Màster en Drets Humans, Democràcia i Justícia Internacional que organitzen l’Institut de Drets Humans i la Facultat de Dret de la Universitat de València. El seminari tindrà lloc a la sala 4-P12 de la Facultat de Dret a les 16.30h.\nEl professor Soroeta analitzarà les possibles responsabilitats de les empreses que operen en territori ocupat sahrauí, examinant al respecte els últims pronunciaments del Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre la matèria.\nJuan F. Soroeta és professor de dret internacional públic en la Universitat del País Basc. Està considerat un especialista en el conflicte del Sàhara Occidental i en general sobre el dret de lliure determinació dels pobles. És president de l’Institut d’Estudis Internacionals del País Basc Francisco de Vitoria, director dels cursos de drets humans de Sant Sebastià i director de l’AIODH (Associació Internacional per a l’Observació dels Drets Humans).\nEl programa de màster en Drets Humans, Democràcia i Justícia Internacional de la Universitat de València, que dirigeixen les professores Cristina García Pascual i Rosario Serra, ha rebut l’Esment d’Excel·lència del Ministeri d’Educació, que a Espanya només han obtingut huit màsters d’àmbit jurídic.\nL’Institut de Drets Humans de la Universitat de València (IDH-UV) ha desenvolupat al llarg de l’any 2018 un ampli programa d’activitats, coincidint amb la celebració del 70 aniversari de la Declaració Universal dels Drets Humans. Creat l’any 2005, l’IDH-UV forma part del projecte Consolider, en el qual participen dotze grups d’investigació de diferents universitats espanyoles, coordinat per l’ Instituto de Derechos Humanos Bartolomé de las Casas de la Universidad Carlos III de Madrid.


S'inaugura el museu del mas Jorba de les Planes d'Òdena\nS’inaugura el museu del mas Jorba de les Planes d’Òdena\nÒdena compte des de el passat 4 de maig amb un museu de les eines del camp i una nova proposta del mon rural al municipi. L’iniciativa va a carrec dels propietaris de Can Jorba de les Planes, mas situat a Òdena al peu de la muntanya del Puig d’Aguilera i al nucli de la Raval d’Aguilera. Aquest mas data de l’any 1688, on generació rere generació, han anat conreant les nostres terres, dedicades a la producció agrícola, ramadera i forestal. Una activitat que mantenen fins l’actualitat.\nFa uns anys, els propietaris del mas se’ls va sorgir la idea d’exposar màquines i eines en desús, les quals s’utilitzaven per a la pròpia explotació. Així és com l’any 2018 s’iniciava la construcció d’un Museu, ubicat al costat de la mateixa masia. Una iniciativa que els permet diversificar la seva activitat habitual. Amb la inauguració del museu s’ofereix la possibilitat de fer visites concertades per veure la seva explotació. Aquestes visites són guiades amb explicació sobre la masia, el ramat, l’alimentació que reben, el procés alimentari, mostra de recol·lecció, entre altres junt amb la visita guiada del museu.\nHistòria de cal Jorba de les Planes\nEl mas Jorba de les Planes d’Òdena, deu el seu origen el 28 de novembre de 1696, quan la Duquessa de Cardona – propietària del domini directe del terme d’Òdena- concedeix per mitjà del tresorer de la Conca d’Òdena, Ramon Argullol, llicència a Josep Jorba, pagès, permís per a construir i edificar una casa en el paratge anomenat “Vinyes Planes” i antigament “Vinya Vella”. El citat Jorba, a canvi de la llicència, es veurà obligat a pagar, a partir de 1697, per la festa de Nadal, un cens anual d’una lliura i sis diners. Com a símbol d’entrada farà donació de dos capons.\nJosep Jorba que iniciarà la nissaga del mas Jorba de les Planes, era un cavaller procedent d’un mas important de la Vall de St. Feliu de Castellolí. El seu matrimoni, el 22 de desembre de 1688, amb Magdalena Ventallols, vídua aleshores de Joan Palomas, el converteix, gràcies a la dot de la seva muller, en propietari d’una peça de terra de cinc jornals de llaurada de mules anomenada Vinyes Planes, situada al terme d’Òdena, que afrontava per l’est, sud i tramuntana amb terres del mas Sant Bernabé i, a ponent amb terres del mas Rossinyol de Moragues (Can Macià), mitjançant el camí que anava del mas Sant Bernabé al castell d’Òdena.\nA principis del segle XVIII, Josep Jorba es veu obligat a restituir el mas Llobetes als antics propietaris, però durant aquest temps, ja havia iniciat la construcció del seu nou habitatge. El mas Jorba de les Planes serà un exemple de petita pagesia que al llarg del segle XVIII s’anirà consolidant i adquirint una notable influència dins la comunitat pagesa.\nArticle anteriorDomini per seguir pressionant\nPròxim articleLa Coral Santa Maria d’Igualada celebra el 80è aniversari


La Barceloneta amb l'aigua al coll: Què passa amb les obres d’art donades al club?\nLa sala d’exposicions del Club Natació Barcelona (CNB) s’ha convertit en un clàssic dins el circuit de galeries d’art de la capital catalana. Cada mes, un pintor exposa en l’espai situat a la mateixa entrada del club. I, com és tradició en els últims anys, els autors han donat, de manera voluntària segons reflecteixen els contractes de lloguer de la sala a què ha tingut accés EL TRIANGLE, algunes de les seves obres per al fons artístic de la Fundació del Club Natació Barcelona.\nFins aquí tot correcte. El problema és que alguns socis, preocupats per la destinació que es pugui haver donat a aquestes obres i en no veure-les exposades per les parets del club –tan sols n’hi ha unes quatre o cinc penjades en l’àmplia sala que serveix per jugar al dòmino, els escacs o les cartes–, van preguntar la setmana passada pel seu destí a Resqui Abdelli, director tècnic de la secció de vela i responsable de la sala d’exposicions.\nQuina va ser la seva sorpresa quan Abdelli els va acompanyar a una habitació immunda i els va ensenyar uns quadres plens de pols recolzats a la paret, alguns embolicats en paper d’embalar i uns altres en caixes. Tots ells, com és lògic, exposats a la terrible humitat de la sala ja que les instal·lacions del club són a pocs metres del mar. Ana i Mónica, les dues sòcies que van demanar veure els quadres, es van quedar atònites i relaten a EL TRIANGLE la conversa que van tenir amb Resqui Abdelli:\nQuants quadres hi ha?\nPensa que la donació de quadres que fan els artistes és voluntària, mai obligatòria. Aquests són els que tenim.\nI per què no feu una exposició permanent perquè les puguin veure tots els socis?\nFeu-nos una proposta per escrit i l’estudiarem.\nPer què es produeix aquesta reacció? Per què es guarden en una habitació, on es poden fer malbé, els valuosos quadres cedits l’any 2008 (vegeu document superior) pels pintors Thais García, Manuel Melchor, Mònica Velilla, Rosa Planellas, Armand Tarragó, Michelle Brugués, Jordi Martínez, Carmen Grimal, M. Gloria Calvo i M. Teresa Casacuberta, a més del got cedit per Rosa Picó? Per què demanava la junta una obra d’art als pintors que exposaven al club?\nPublicat per aigua al coll a 18:42:00