La demanda de serveis de cures necessitarà més persones - PERSPECTIVA\nSegona tinent d’alcaldia de l’Ajuntament de Barcelona. Direcció de l’Àrea de Drets Socials\nJa fa temps que avisem del fet que la crisi del 2008 s’ha convertit en una crisi estructural. La recuperació macroeconòmica iniciada el 2013 (fa 5 anys de creixement del PIB i sembla que no es nota) no repercuteix sobre les condicions de vida de la classe treballadora o de la que necessita treballar a qualsevol preu. Globalització i automatització són les raons que es donen per justificar aquesta transformació i aquesta persistència de la crisi. I a això, s’hi ha d’afegir que al nostre país hi ha un sistema absolutament insuficient de protecció social i laboral. No en va ens trobem entre els líders en desigualtat i pobresa d’Europa.\nLa taxa d’atur oficial del tercer trimestre del 2018 segons l’EPA va ser del 14,55% —per primera vegada per sota del 15% des de fa 10 anys—, però la taxa d’atur U6 —la qual també té en consideració les persones desanimades i les subocupades— segueix 10 punts per sobre. Des que vaig néixer, només en el meu primer any de vida (1979) i en els tres insostenibles anys del pic de la bombolla immobiliària (2005, 2006 i 2007), la taxa d’atur ha estat per sota del 10%. No sembla, doncs, que aconseguir la plena ocupació, i amb un mínim de qualitat, sigui un pronòstic raonable per als temps que venen.\nEns apareixen altres reptes de magnitud igual o superior al del futur del treball remunerat. D’una banda, la imprescindible transició ecològica, a la qual ja no sabem si arribarem a temps per evitar la catàstrofe ambiental predita pels últims informes científics si no tallem l’escalfament climàtic. D’altra banda, l’envelliment progressiu de la nostra piràmide demogràfica, amb els coneguts problemes de sostenibilitat de les pensions i de la cura de la gent gran.\nPer tant hem d’afrontar simultàniament molts reptes, i ho hem de fer amb escassos recursos. Des d’una visió global podem trobar oportunitats i sinergies d’actuació que ens permetin albirar un futur més optimista? En aquest breu article intentarem esmentar algunes idees sobre com una societat (més) enfocada en les cures ens permetria avançar en això.\nIdea 1. Haurem de repartir el treball remunerat de manera més equitativa de com ho estem fent ara. La reducció de la jornada laboral remunerada (la que podem anomenar la primera jornada laboral) o dels períodes d’activació laboral al llarg de la vida han de ser organitzats i pactats entre tots els agents socials per garantir el dret a la feina. Això ha de venir acompanyat d’un millor repartiment dels treballs no remunerats, de manera que dones i homes es reparteixin equitativament la segona jornada laboral, la de les tasques de la llar, però també les terceres i les quartes jornades laborals. Per tercera jornada laboral s’entén la jornada dedicada a la cura de la gent gran (no viuen a la llar familiar, però cal ajudar-los a fer part de les seves tasques quotidianes). La quarta jornada és la dedicada als afers de la comunitat, la participació en allò comú, també imprescindible per a una vida plena, democràtica i responsable. En l’actualitat, els homes dediquen més temps que les dones a la primera i a la quarta jornada laboral gràcies al fet que aquestes es fan càrrec de la major part de la segona i la tercera jornada laboral. I això passa amb independència de si la dona treballa de manera remunerada o no.\nUn millor repartiment de la jornada remunerada també s’ha d’acompanyar del reconeixement adequat dels treballs a temps parcial. Sovint aquests treballs són més precaris, pitjor pagats i realitzats per dones, fet que aprofundeix en una discriminació laboral en el present però que també es trasllada a les cotitzacions i a les pensions futures, molt menors en les dones.\nI, finalment, hem de millorar radicalment el sistema de protecció social. Aquesta millora implica assegurar la cobertura de les necessitats bàsiques en els períodes d’atur, no desincentivar ni la recerca ni l’acceptació de treballs remunerats quan s’està a l’atur, i evitar les trampes de la pobresa i la precarietat. Mentre que la proposta de pujada de salari mínim va en la bona direcció, el sistema de prestacions econòmiques i de rendes mínimes necessita una transformació profunda i avançar cap a la universalitat i la incondicionalitat per avançar en justícia real.\nIdea 2. Cal desenvolupar un sistema de cures més universal i equitatiu en l’accés i el repartiment de les càrregues amb el lideratge públic. Ni per l’extrem inferior (les cures de 0-3 o per edats superiors) ni superior (les cures de la dependència i la cronicitat) complim uns estàndards mínims. Tenim una de les taxes de fertilitat més baixes del món i, alhora, la segona major longevitat, després del Japó. No és estranya la preocupació per la inversió de la piràmide demogràfica i la sostenibilitat de les pensions. Al mateix temps, gastem molt poc en aquestes polítiques, i això es nota en el pes de l’ocupació sectorial. Falten centenars de milers de llocs de treball en cures per equiparar-nos a les mitjanes europees (i molt per sobre del milió si ens volguéssim aproximar a les ràtios dels països nòrdics).\nUn sistema de cures homologable a una societat avançada implica més recursos humans professionals, més ben formats i millors condicions laborals. Som conscients, però, que perquè el sistema sigui sostenible també es necessita la implicació de més agents i recursos, i més inversió pública, i reconèixer i valorar el paper de la família, la comunitat i la tecnologia. Així doncs, ni creiem que sigui positiu convergir amb el model holandès (el 75% de les dones treballen a temps parcial per dedicar-se a cuidar dels seus fills o dels seus pares) ni fer-ho amb el model nòrdic extrem (desaparició de la família de l’entorn de la gent gran). Tampoc ens agrada el model de les viles daurades de Florida: recintes exclusius per a gent gran amb carrets de golf i aïllats de la resta. Hem de buscar el nostre propi model.\nIdea 3. A Barcelona hem començat a pensar en aquesta nova concepció. Partint de la constatació que la gent vol seguir majoritàriament vivint al seu entorn (fet que, en una ciutat densa com Barcelona, també aporta un plus de sostenibilitat ecològica). A més, hem de fer molt més equitatiu l’accés a les cures i el repartiment dels treballs de cures que es troben fora de l’òrbita del mercat.\nAixí, hem de garantir qualitat de vida a les nostres persones dependents que viuen a casa seva el màxim de temps, sense obviar que algunes hauran de ser allotjades en residències o en centres sociosanitaris quan es necessiti una major intensitat de la cura. I entre les cures importants hi ha el fet de garantir el seu benestar psicològic, o com eliminar o mitigar la sensació de soledat a la gent sense xarxa familiar o amistats de suport.\nHem d’apoderar els professionals de les cures, treballant en petits equips que es facin càrrec d’un nombre reduït de persones en una petita àrea, millorant les seves condicions laborals i fent-los més corresponsables de la seva feina. Al mateix temps ens hem de coordinar amb la resta del teixit de cures: les famílies cuidadores, les treballadores de la llar (altament precaritzades també), els altres programes públics de suport a la gent gran, els equipaments de proximitat, l’atenció sanitària i la xarxa de suport comunitari, amb un model de cogovern on es decideixin les prioritats de manera democràtica i consensuada entre tots els agents que actuen a escala microlocal.\nL’objectiu, tot i ser complex d’organitzar, és garantir la doble equitat: que ningú rebi un nivell d’atenció per sota d’un mínim socialment acceptable i digne, i que cap familiar (de sexe femení en la seva immensa majoria) hagi de sacrificar la seva vida, la seva carrera professional, o fins i tot la seva salut, per fer-se càrrec d’un familiar perquè no disposa d’altres mitjans de suport. I\nIdea 4. En el camp de les cures, la innovació té molt camí per recórrer i moltes oportunitats per generar. Així, l’estudi i la implantació d’adaptacions funcionals dels habitatges, la rehabilitació-formació per millorar l’autonomia de les persones dependents i la implementació de tecnologies facilitadores del treball de les persones cuidadores són noves vetes de creació de llocs de treball qualificats. En aquest últim camp, ja l’any 2010, el Govern japonès va dissenyar un programa de desenvolupament tecnològic industrial de suport a les cures, el qual ha estat revisat en anys successius. Si bé el mateix Govern admet que els robots que substitueixen plenament les persones cuidadores estan en un estat molt incipient, per no dir utòpic, sí que tenen clar que la robòtica de les cures, en termes generals, ja té desenvolupaments plenament aplicables en diversos camps: ajudes mecàniques als cuidadors i cuidadores (per exemple exosquelets), ajudes a les transferències, ajudes a la mobilitat interior i exterior, ajudes a la higiene personal i als sistemes de monitorització, etc. I això sense oblidar innovacions aplicables a un espectre més ampli d’usuaris i usuàries, com els robots de neteja o els vehicles autònoms.\nEn qualsevol cas, la demanda de serveis de cures necessitarà més persones perquè les cures no són mecàniques. Una part sí que millora amb un major suport de la tecnologia, ja que en permet incrementar la productivitat, reduir els costos i la penositat de les tasques més dures o repetitives, que tant impacten sobre les dones cuidadores, i, sobretot, millora la qualitat i l’equitat de l’atenció prestada. Les cures, però, també són vincles emocionals, converses, mirades i complicitats, i això és insubstituïble.\nFinal. Les cures es configuren com un dels grans jaciments d’ocupació presents i futurs, i com una gran oportunitat per avançar en el repartiment equitatiu dels treballs, remunerats o no, en perspectiva de gènere i intergeneracional. La innovació tecnològica i organitzativa, així com la innovació en els sistemes de protecció social són peces imprescindibles per assolir un model socioeconòmic enfocat a les necessitats de les persones i no el creixement econòmic insostenible i injust que estem patint.\nLa demanda de servicios de cuidados va a necesitar más personas Les cures en la societat tecnològica


La institució obre una investigació sobre els fets destapats per l’ARA i diu que n’informarà la Santa Seu\n5 min. Barcelona 28/01/2019 23:55\n651x366 L’església de Sant Esteve, a Vilobí d’Onyar. / DAVID BORRAT L’església de Sant Esteve, a Vilobí d’Onyar. / DAVID BORRAT\nEl bisbat de Girona va decidir ahir moure fitxa després dels presumptes casos d’abusos sexuals a menors que va destapar l’ARA diumenge i que hauria comès mossèn Tomàs, que va ser rector de la parròquia de Vilobí d’Onyar durant 33 anys. La institució va llegir un comunicat a la premsa, sense acceptar preguntes, on va explicar que crearà “una comissió diocesana per tal d’investigar els fets” i quan tingui els resultats els enviarà a la Santa Seu. A més va demanar que qui hagi estat víctima de mossèn Tomàs es posi en contacte amb la comissió d’investigació per aclarir els fets.\nL’ARA va publicar que l’exmossèn de Vilobí hauria abusat sexualment de diferents menors entre els anys 60 i 90. Les víctimes van denunciar que el sacerdot els havia fet tocaments en diferents parts del cos, com els genitals o les cuixes, i que els mirava mentre es dutxaven. Una sèrie de situacions que, segons els testimonis contactats, van fer arribar als responsables del bisbat de Girona de l’època: primer al bisbe Narcís Jubany i després al bisbe Jaume Camprodon -ambdós traspassats-, però que ningú va actuar.\nSegons van reiterar ahir en el comunicat, el bisbat de Girona no tenia “cap constància” de les queixes: ”Les persones a les quals el reportatge afirma que haurien alertat són mortes i cap document dels arxius diocesans exposa aquestes visites”. Tot i això, van assegurar que un cop acabi la investigació i preservant la presumpció d’innocència “es prendran mesures cautelars si escau”.\nA més a més, la institució eclesiàstica va demanar “perdó a les presumptes víctimes i a les famílies pels patiments” i va condemnar “rotundament qualsevol tipus d’abusos sexuals realitzats a menors”.\nSegons la investigació de l’ARA, els suposats abusos comesos per mossèn Tomàs es van produir entre els anys 1967 i 1999, quan era l’encarregat de la parròquia de Vilobí d’Onyar. Segons van relatar les víctimes, l’eclesiàstic va abusar d’ells amb tocaments a les zones íntimes, carícies per sota la samarreta o mirant-los mentre es dutxaven despullats.\nUn dels moments que solia aprofitar per fer els tocaments als nens era mentre miraven la televisió, segons recorda el Joan, una de les víctimes que va patir abusos durant quatre anys. Mossèn Tomàs acostumava a fer seure els menors a la seva falda i els tocava per sota de la cintura. En altres ocasions, com va passar amb l’Albert, els feia “petons al coll” i els acariciava, quan els tenia asseguts a la seva falda. “Tenia una obsessió per l’esport: ens feia jugar dos minuts i després a la dutxa, i amb ell allà, durava molt”.\nEl Josep va recordar dues ocasions amb mossèn Tomàs. La primera, després d’una excursió amb els amics al Matagalls, quan el mossèn el va tocar per la zona genital mentre es dutxava; i la segona, al col·legi Bell-lloc, un centre de l’Opus Dei al qual mossèn Tomàs va estar vinculat durant trenta anys.\nDe fet, segons relaten els nens d’aquella època, l’eclesiàstic s’emportava alumnes del col·legi a casa seva per passar-hi el cap de setmana i aprofitava aquests moments per intentar abusar-ne.\nEn aquella època molta gent de Vilobí en parlava, i fins i tot havien rebut algun avís de l’Escala, on el mossèn també havia exercit abans d’arribar a Vilobí. I malgrat que es va comunicar al bisbat almenys en dues ocasions, el mossèn va continuar al poble dues dècades més.\nEl primer a denunciar-ho va ser el llavors alcalde Josep Maria Vidal, a la dècada dels 70, i temps després, als anys 80, van rebre les queixes d’una família de Vilobí. Després d’aquesta última visita, l’alcalde de l’època, Ramon Rovira, va visitar el bisbat i recorda que quan va parlar amb el bisbe Camprodon, es va comprometre a solucionar-ho. Però quan li va trucar al cap d’uns mesos sense novetats, un responsable de la institució va dir-li que “una sèrie de mossens ho havien frenat perquè li van dir al bisbe que si el feia fora sortirien més coses”.\nPerò el bisbat no va ser l’únic a ser alertat. El pare d’una de les víctimes, el Xevi, va explicar al cap d’estudis del col·legi Bell-lloc que un dia, tornant de catecisme, un dels seus fills li va dir que mossèn Tomàs tocava la cuixa al seu germà, molt a prop de la zona genital. I el germà ho va confirmar. Al col·legi, però, no tenen constància de cap denúncia.\nMossèn Tomàs té actualment 91 anys i està retirat en una casa de descans d’Arbúcies. L’ARA va contactar amb ell dues vegades. En la segona va admetre que “potser sí” que hi havia hagut alguna “carícia” a la cuixa d’algun nen, que a alguns nois se’ls posava a la falda perquè se sentissin més còmodes i segurs, i que ell era amb els nens quan es dutxaven perquè era inevitable, ja que no hi havia portes.\nRelleu al capdavant del Comitè de Natació de la Federació Catalana\nÀlex Amorós va ser escollit ahir nou president del Comitè de Natació de la Federació Catalana de Natació. Amorós substitueix Jordi Lorca, president del CN l’Hospitalet, que va ser cessat “per falta de confiança” en una junta convocada d’urgència pel president de la Federació, Enric Bertran.\nEls canvis al capdavant de l’àrea de natació arriben només tres dies després del reportatge d’investigació de l’ARA, que va destapar diferents casos d’abusos sexuals en el món de l’esport, alguns dels quals afectaven el món de la natació.


Joan Roca i Ortiga “Joan de Ca Dolçures”, descansi en pau.\nAquest dijous 6 d’abril, ens ha deixat a l’edat de 87 anys, Joan Roca i Ortiga, conegut per “Joan de Ca Dolçures”, nom pel qual es coneixia la drogueria familiar que va regentar durant tota la seva vida, al carrer de la Cort nº 11. Una de les botigues més antigues de Valls, ja que data de voltants de 1801. Joan Roca fou el primer president de la Colla Vella dels Xiquets de Valls quan aquesta es va convertir en entitat l’any 1970, però la seva vinculació ve del seu pare, Joan Roca i Miquel que en temps difícils col·laborà activament en el manteniment de la Colla Vella. A la botiga i casa de “Ca Dolçures” s’hi van fer moltes reunions referents a la reorganització de la Colla, l’any 1946 i era un punt de reunió de castellers rosats.\nJoan Roca s’inicià als castells des de la naturalesa del qui pertany, i a partir dels Concursos de Can Jorba, a la primera meitat dels anys seixanta, ja es convertí en casteller amb camisa, on sempre va ocupar la posició a la pinya, especialment de lateral i de peu de crossa en els dels primers castells folrats. El 1970 va ser el primer president de l’entitat, acabada de constituir com a tal, i de 1972 fins a 1976 va ser-ne el vicepresident. La vinculació de la família Roca a la Colla Vella ha estat primordial, ja que tres dels seus quatre fills i dos dels néts són membres actius de la Colla.\nJoan Roca va ser una persona que va col·laborar amb qualsevol iniciativa de la Colla, sempre que se li va demanar. Un home de caràcter seriós i discret, però amb qui la Colla Vella sabia que sempre s’hi podia confiar cegament. Una de les particularitats que demostren aquesta implicació familiar és que durant molts anys, a la tarda del dia de Sant Joan, el que ara es coneix com “El tomb al poble”, sempre es feien castells davant la botiga de “Ca Dolçures” i en Joan hi parava un castell de sis a segons o el pilar de quatre. Actualment, des de la recuperació d’aquest tomb, el carrer de la Cort nº 11 és un punt obligat on sempre s’hi fa un castell. A més, durant cada dia de les Decennals de 2011, la Colla Vella va organitzar una exposició historiogràfica a la mateixa botiga de “Ca Dolçures”\nA tota la seva família, la seva esposa, Josefina Rull Sasplugas, fills: Jordi, Octavi, Josep Maria, i Lluís i néts: Andreu, Esther, Octavi, Pere i Marta, expressem el nostre sincer condol de tota la gran família de la Colla Vella dels Xiquets de Valls.\n3 de 6 davant de “Ca Dolçures”, any 1951.


Arxius de sostenibilitat - Magda Barceló\n© 2019 Magda Barceló.\nTu vida épica\nDiàleg Global per la Sostenibilitat a Reus\nDissabte, 09 juny 2012 by admin\nEl passat 7 de juny ens vàrem reunir al magnífic entorn del Centre de Formació Permanent de la URV de Reus, amb el segon Diàleg Global per la Sostenibilitat. Una quinzena de persones profundament motivades, amb la intenció de reflexionar col·lectivament sobre com construïr una societat sostenible.\nLa jornada, co-facilitada amb Anna Arrabé i l’Oriol Palom, va gaudir de la diversitat dels participants, un mix d’empresaris/es, professionals del món públic i del món cooperatiu. La trobada va ser possible gràcies al suport del Centre de Formació Permanent de la URV que amablement va cedir l’espai.\nEl diàleg es va iniciar compartint els xocs externs o interns que ens havien fet pensar en la sostenibilitat. Per exemple:\n– Viure a nivell familiar com amb dues generacions el cultiu de la terra passava de ser ecològic i sostenible a ser intensiu i nociu per la terra i els éssers vius\n– Presenciar el desastre nuclear de Fukushima\n– Adonar-se’n de la insostenibilitat de la vida d’un mateix, arran de patir una malaltia greu i veure el paral·lelisme amb la biosfera\n– La contaminació que hi ha a l’alimentació, i la preocupació que això genera per la vida i les generacions futures\n– Viure com la natura propera s’embruta i es degrada amb la dispersió de brossa i residus per part de les persones\n– Veure com indústries de la zona contaminen amb l’emissió de gasos a l’ambient de forma descontrolada\n– La consciència de l’impacte de l’entorn contaminat en malalties de familiars propers\n– L’ansietat que genera el nombre d’embalatges dels productes de consum\n– Constatar com s’han malbaratat diners d’inversions públiques en equipaments insostenibles\nTot seguit, la visualització ens va portar a una societat futura plenament sostenible.\nQuè hi vàrem veure? Espais serens. Un ritme més pausat. Menys carreteres. Consciència que els reptes no estaven plenament solucionats, però que estàvem en el bon camí. En aquell moment, érem conscients que estàvem treballant per combatre les causes de la insostenibilitat – a diferència del moment present, on amb prou feines afrontem els símptomes. Ciutats verdes. Relacions més pausades, millor comunicació, més col·lectivitat. Jocs, gaudint del que és important, fent el que realment sabem fer bé. Arrelats a la terra amb valors com la generositat, el respecte, l’amor.\nAmb aquesta visió clarament dibuixada, vàrem passar al diàleg sobre el que necessitàvem per fer realitat la visió. D’aquí vàrem sorgir moltes idees. Necessitem aprendre que els reptes són compartits. Què en la construcció d’una societat sostenible no hi ha bons ni dolents. Hem d’aprendre a donar sense esperar res a canvi. A no tenir por. Que ens ho podem passar bé en el procés. Vàrem aprendre que potser els reptes més importants siguin aconseguir deixar enrere les pors per activar-nos pel canvi. Fer un canvi de consciència i estar convençuts que la nostra contribució és esencial.\nLes accions més urgents que es vàrem apuntar van ser la de dialogar, comunicar els reptes que tenim davant, a amics, coneguts i desconeguts. Predicar amb l’exemple. A convidar al canvi, seduint, en positiu. Renunciar a beneficis, en pro d’organitzacions més sostenibles. Fer front a les causes dels problemes, no als símptomes.\nDesprés de 4,5 hores de reflexió col·lectiva, vàrem sortir amb les piles renovades, per continuar el camí. Amb generació de sentit i una visió compartida. També amb vincles, xarxes i conexions. Llavors que donaran fruit en forma de col·laboracions futures.\nPer participar a les properes trobades dels Diàlegs Globals per la Sostenibilitat podeu inscriure-us a dialogosglobalessostenibilidad@gmail.com\n– Madrid: 28 de setembre\n– Barcelona: 15 de novembre\nMés informació a Facebook: “Diàlegs Globals per la Sostenibilitat” “One Future One Planet”.\nCiutadaniadiàlegGlobal DialoguessostenbilitatsostenibilitatUniversitat Rovira i Virgili\nPublished in activism, communities of practice, Uncategorized\nEls bons propòsits (podcast de l’Ofici de Viure)\nLas prisas del hámster que llevas dentro\nArtículo publicado el 11 de diciembre en 20 Min...\nEstas Navidades, no decidas tú por tus mayores\nArtículo publicado el 4 de diciembre en 20 Minu...\nA propósito de OLGA PES (podcast)\n[A PROPÓSITO DE OLGA PES] En este podcast entre...\nNo eres lo bastante bueno\nArtículo publicado el 27 de noviembre en 20 Min...\nMagda Barceló en La diversitat com font de creixement\nMonica en La diversitat com font de creixement\nMagda Barceló en Ment visionària: el poder de l’atenció amb intenció\nMerce en Ment visionària: el poder de l’atenció amb intenció\nMagda Barceló en 2019: alguns ingredients essencials\nprojects and team\nWeb design by Olalon


'Don Giovanni' arriba al Liceu amb un dels millors repartiments mozartians - Teatro Barcelona\n‘Don Giovanni’ arriba al Liceu amb un dels millors repartiments mozartians\nEl Gran Teatre del Liceu obre la temporada d’òperes escenificades amb un dels títols més sublims del repertori, el Don Giovanni de Mozart, que estarà en cartell des del 24 d’octubre fins al 8 de novembre. «Estem feliços de poder representar Don Giovanni, un dels mites fundacionals europeus de l’òpera amb una posada en escena que reflexiona sobre el caràcter psicològic de cada personatge«, explica el director artístic del Liceu, Víctor García de Gomar.\nLa batuta del mestre Josep Pons s’enfronta ara a un Mozart més madur, en plena època de deliri i que poc temps després escriuria el Rèquiem: «Trobem un Mozart maduríssim, molt més explícit. Escriu més que mai i indica molt les notes», explica el director.\nLa producció compte amb una aplaudida direcció d’escena de Christof Loy que ja pogut veure en la seva estrena a l’Òpera de Frankfurt. Una posada en escena especial per la part artística però també perquè s’ha hagut de modificar, igual que el nombre de músics de l’orquestra, per adaptar-se a les noves restriccions decretades per contenir la pandèmia de la Covid-19: «L’hem hagut d’adaptar per acabar abans de les 11h, hem eliminat un parell d’escenes que, posteriorment ja es podran veure en la versió concert«, comenta Pons. «El que fem al Liceu són actes de resistència. Volem reivindicar que la Cultura és necessària per a la societat i que amb l’òpera encara podem fer molt per posar-la al mapa«, afegeix Garcia del Pomar.\nUn dels millors repartiments mozartians del moment pujarà sobre l’escenari del Liceu amb un dels més aclamats Don Giovannis al capdavant, el baríton britànic Christopher Maltman, que s’acompanya de les esplèndides veus de la soprano sueca Miah Persson com a Donna Anna, la soprano francesa Véronique Gens com a Donna Elvira, el baix-baríton veneçolà Luca Pisaroni, Leporello per excel·lència en l’àmbit internacional i predilecte de les millors batutes del món, o la jove soprano guanyadora del Concurs Tenor Viñas 2018 Leonor Bonilla com a Zerlina.


Els arbres de l’estany d’Ivars i Vila-Sana – Arbres i Paisatge – Josep Gordi\nPosted on 22/04/2011 | by Josep Gordi\nAquests dies de Pasqua he estat amb la meva dona i la Núria i en Giovanni, -bons amics de Mataró- a les terres del Pla d’Urgell. Ens hem allotjat a can Rotés que és un encantador hotel de Linyola on hem rebut un tracte exquisit. Un dels primers espais que hem visitat ha estat l’estany d’Ivars i Vila-sana. Es tracta d’un estany que va ser dessecat en la dècada dels cinquanta, és a dir, en ple franquisme i en contra de la voluntat dels habitants d’aquestes terres pels quals era un espai estimat i ple de referències culturals i d’activitats socials com: passejar amb barca, fer-hi curses de natació, cacera.. Certament, ara que s’ha recuperat l’estany, torna a ser un element identitari d’aquestes terres. Ho vam comprovar tot passejant per Linyola on alguns dels seus amables vilatans el primer que ens van preguntar era si ja l’ havíem visitat .\nPollancres, freixes i salzes plantats al costat del camí que voreja l’estany\nFreixes, tamarius i salzes plantats al costat d’un aguait


kelsey grammer biografia, vida, fets interessants - Actor, Maig 2022\ncom és una dona Leo\nKelsey Grammer Biografia, vida, fets interessants - Maig 2022\n21 de febrer de 1955\nCharlotte Amalie, Illes Verges, Estats Units d'Amèrica\nSuperació de la tragedia personal amb la comèdia a la pantalla: Kelsey Grammer\nAllen Kelsey Grammer va néixer el 21 de febrer de 1955 a Charlotte Amalie, Saint Thomas, Illes Verges dels Estats Units. Els seus pares, la seva mare Sally i el seu pare, Frank Allen Grammer, Jr. eren músics i posseïen una cafeteria, bar-grill anomenada Greer Place. Els seus pares es van divorciar quan ell tenia dos anys. La seva mare i el seu avi van criar a Grammer i la seva germana petita Karen. El seu avi va morir quan tenia 11 anys. Dos anys després de la mort del seu avi, el 1968, el seu pare va ser assassinat.\nDesprés d’aquests desafortunats i devastadors incidents, Kelsey Grammer va créixer a Nova Jersey i Florida. Va rebre la seva formació escolar en una escola preparatòria privada anomenada Pine Crest School situada a Fort Lauderdale, Florida. Va començar a actuar durant els seus dies de secundària i va ser animat pels seus professors a continuar actuant com a opció de carrera . Per tant, es va incorporar a Escola Juilliard a Nova York estudiar drama i aprendre a actuar . Dos anys després, va abandonar Juilliard a la recerca d’un carrera escènica .\nKelsey Grammer es va unir a la Old Globe Theatre a San Diego amb un contracte de tres anys de pràctiques després de deixar Juilliard. Va aparèixer a les obres de William Shakespeare, i George Bernard Shaw posat en escena per Theatre Company. El 1980, va fer una breu etapa al Teatre Guthrie de Minneapolis, Minnesota. Va retratar el personatge de 'Lennox' a Macbeth en el seu debut a Broadway el 1981. També va aparèixer com Michael Cassio en un revival de Broadway de Othello el 1982.\nKelsey Grammer va actuar en teatres regionals i va actuar arreu dels Estats Units. Entre les seves produccions de Broadway s’inclouen ‘ Diumenge al parc amb George, '‘ Plenty', ‘ Un mes al país 'i els termes de Quartermaine ‘' El 18 d'abril de 2010 va fer la seva Debut musical de Broadway jugant el paper de Georges en el musical La gàbia aux Folles . Va ser nominat al premi Tony a la millor interpretació per un actor principal en un musical pel seu paper en ell.\nDurant els primers anys 1980, Kelsey Grammer va començar la seva carrera televisiva interpretant el paper de Stephen Smith a la minisèrie NBC ‘ Kennedy. ’ A més, va actuar en drames diürns de televisió com ‘ One Life to Live, '‘ Guiding Light' i ‘ Un altre món '. El 1984, va aterrar el paper del psiquiatre Dr Frasier Crane a les comarques de la NBC ‘ Salutacions ”. Caracterització del grammer de Grua Frasier qui era el pompós i interessat amor de Shelley Long, va obtenir una immensa popularitat i el seu personatge es va convertir en un habitual en lloc del que suposadament seria un treball de sis episodis.\ncompatibilitat del signe zodiacal de l'1 de novembre\nEl personatge del doctor Frasier Crane es va convertir en el personatge central del spin-off ‘ Frasier ’ l'any següent, que es va convertir en un dels spin-offs més reeixits a la història de la televisió. ‘ Cheers 'en directe fins al 1993 i' lsquo; Frasier 'es va llançar la temporada següent. Kelsey Grammer va guanyar el Premi Emmy per a destacat actor principal en una sèrie de comèdia el 1994, el 1995 i el 1998 pel seu retratat al personatge del doctor Frasier. També va guanyar el Premi Globus d’Or dues vegades el 1995 i el 2000 com a millor actor d'una sèrie de televisió per la seva actuació a ‘ Frasier. '\nA més d’actuar, Kelsey Grammer també va posar el barret de la director en més de 30 episodis , particularment, a la segona meitat de la sèrie. Frasier va ser publicat per última vegada el 2004 després d'una carrera invicte d'11 anys. Grammer va passar a cantar el tema de la cloenda 'Amanides arrebossades i ous remenats'.\nDel 2007 al 2008, Kelsey Grammer va aparèixer a la comissaria de la sèrie Fox ‘ Torna a tu ' juntament amb la veterana de la comissaria Patricia Heaton. L'espectacle es va acabar amb una temporada després de tan sols una temporada. La veu suau i vellutada de Grammer ’ el seu accent mig atlàntic el van convertir en una elecció popular per a un artista amb veu. Va portar alguns memorables papers de veu en off durant la seva distingida carrera.\nEl 1990, Kelsey Grammer sempre que veu de Sideshow Bob a la sèrie animada ‘ Els Simpson. ' Els antics del personatge que sempre intentaven fer mal a la família Simpson eren molt populars, juntament amb la diversió que la veu de Grammer va portar a la sèrie. Grammer va prestar la seva veu a nombrosos personatges de pel·lícules d’animació. Entre aquests destaquen ‘ Toy Story 2 ’ (1999), ‘ Legends of Oz: Dorothy's Return ’ (2013) i ‘ Cigonyes ’ (2016).\nAmb l'objectiu de ressuscitar la seva esglaiadora carrera d'actriu, Kelsey Grammer va protagonitzar la sèrie de drames Starz ‘ Cap i rsquo; com a alcalde de ficció de Chicago durant el 2011-12. La caracterització d’un polític deshonest li va guanyar riques acceleracions, i als Premis Globus d’Or 2012, Grammer va guanyar el premi pel millor actor en un drama de sèries de televisió pel seu paper a Boss. L’espectacle es va concloure després de 18 episodis abastats per dues temporades.\nA més de prestar veu als personatges animats, la seva sedosa veu també va aparèixer en molts anuncis. Kelsey Grammer tocava la veu de la llop a la caputxeta vermella a l'anunci de 1998 per a Honey Nut Cheerios. També va proporcionar la veu dels anuncis de televisió que anunciava el gegant automobilístic Hyundai.\nKelsey Grammer em vaig casar quatre vegades. Té set fills i un nét a partir del 2016. La seva primera filla Spencer va ser des del seu primer matrimoni amb instructora de dansa Doreen Alderman , de qui es va casar el 1982 i posteriorment es va divorciar el 1990. Tragedy Struck Kelsey Grammer l'1 de juliol de 1975, quan la seva germana petita Karen Grammer va ser segrestada, violada i assassinada. Va anomenar la seva primera filla Spencer Karen Grammer a la memòria de la seva germana.\nKelsey Grammer mantenia una relació amb el maquillador i el maquillatge Barrie Buckner després del seu divorci del primer matrimoni. Té una filla Kandace Greer Grammer de la seva relació amb Buckner. La parella es va dividir mesos després. El setembre de 1992 es va casar amb un ex-ballarí exòtic Leigh-Anne Cushany . La parella es va divorciar ja el 1993.\nL’agost de 1997, Grammer va empatar el nus nupcial per tercera vegada amb l'ex model i ballarí de Playboy Camille Donatacci. La parella té una filla i un fill del matrimoni. El 10 de febrer de 2011, el seu matrimoni va ser anul·lat per divorci. Dues setmanes després de la finalització del tercer divorci de Grammer amb Camille, la núvia de Grammer es va casar Kayte Walsh , un operador de vol britànic, 25 anys més jove que ell. El matrimoni va ser solemnitzat al The Plaza Hotel de la ciutat de Nova York el 25 de febrer de 2011. La parella és beneïda amb una filla i dos fills.


Dante Pérez: «Els catalans són conservadors i covards, no es revoltaran contra l'article 155» | NacióDigital\nDante Pérez: «Els catalans són conservadors i covards, no es revoltaran contra l'article 155»\nEl candidat del PP a Lleida al Congrés alerta que Rivera pot fer president Sánchez i titlla Vox de "perill per a Espanya"\nper Àlvar Llobet , Lleida, 4 d'abril de 2019 a les 14:00 |\nDante Pérez, candidat del PP a Lleida | Àlvar Llobet\nDante Pérez Berenguer (1986) és un dels actius electorals que està explotant el PP de Pablo Casado per a les eleccions espanyoles del 28 d'abril. Exalcalde del PSC de Gimenells, el candidat popular per la demarcació de Lleida és venut des del seu actual partit com algú que va posar seny i, cansat de les postulats socialistes, va canviar de banda. Successor de l’històric José Ignacio Llorens, Pérez s’estrena com a cap de cartell parlant clar i contundent contra l’independentisme, Pedro Sánchez i Vox, el partit que amenaça el seu èxit a les urnes i del que assegura que és “un perill per a Espanya”. El mateix creu dels socialistes, a qui acusa d’haver fet de comparsa dels nacionalistes catalans. Pérez té la solució al conflicte entre Catalunya i Espanya: l’aplicació del 155 que abraci un control sobre els Mossos d’Esquadra, les escoles i els mitjans públics. Creu que el poble no protestarà si això passa.\n- Vostè és el substitut de José Ignacio Llorens com a candidat del PP. Què el diferencia d’ell?\n- D’entrada hi ha un canvi generacional. D’altra banda, jo vinc de l’àmbit municipal i això sempre et dona una més gran visió de la societat. No obstant, Llorens i jo ens assemblem en moltes coses. Sempre ha estat un dels meus referents, i me l’aprecio molt. Els dos som persones que parlem clar, que no tenim filtres i que no ens importa ser políticament incorrectes. Aquest nostre caràcter és també molt lleidatà.\n- Durant anys s’ha reivindicat com un polític progresista. Conserva encara aquest traç ideològic ara que forma part del PP?\n- No, i aquest viatge de l’esquerra al centre-dreta l’ha fet molta gent. El periodista Federico Jiménez Losantos havia estat militant del PSUC, per exemple. El que cal fer és desmuntar el marc mental que l’esquerra imposa als joves.\n- Com ho fa?\n- Amb l’escola, les universitats, els mitjans… tot està focalitzat cap a l’esquerra i és molt difícil que un noi pugui ser de centre-dreta si no té una influència familiar. Aquesta és una de les motivacions polítiques que tinc, acabar amb el monopoli de l’esquerra.\nL'esquerra té el monopoli de la societat. És molt difícil trobar actualment un jove que sigui de centre-dreta si no és perquè té influència familar\n- I vostè ha sortit d’aquest monopoli\n- El que em va obrir els ulls va ser el fet que el PSOE no només no ha estat capaç d’abordar el problema del nacionalisme, sinó que fins i tot ha fet de comparsa. No li ha plantat cara i ha arribat a participar de polítiques excloents.\n- La immersió lingüística o la reforma de l’Estatut, que ningú no demanava i que va ser una reforma de la Constitució espanyola per la porta del darrere. També el cordó sanitari que li han fet al PP des del pacte del Majèstic. Els socialistes han enganyat molta gent, sobretot a l’àrea metropolitana. Han volgut engreixar la seva bossa de votants i després els han menystingut.\n- Pablo Casado ha endurit el discurs que tenia Mariano Rajoy. S’hi sent còmode amb aquest nou lideratge?\n- No els veig tan diferents. El PP és l’unic partit del centre-dreta que té sentit d’estat i capacitat per exercir la presidència. Casado ha dit que vol governar per a tots els espanyols, també pels independentistes, i això no li sentirà dir a Albert Rivera o a Santiago Abascal. Al partit m’hi he sentit còmode des del primer dia.\n- S’ha convertit en un actiu electoral. Un exalcalde del PSC que es va passar a l'altra banda.\n- No sóc l’únic. Molta gent assumeix que la solució només passa per fer confiança al PP, i en aquest sentit no és estrany que hi hagi persones que s’identifiquin amb mi i amb la decisió que vaig prendre. El PSC va patir moltes fuites, i prova d’això és que Ciutadans va nàixer com una escissió dels socialistes.\n- Poden ser socis del PP...\n- Segurament necessitarem el seu suport, però Ciutadans és un partit que no té idees, ni experiència de govern ni tampoc talent. No és una alternativa sòlida, i s’està enfonsant en les enquestes. A part d’això, són capaços de fer Pedro Sánchez president.\n- Rivera ha dit que no.\n- I què val la seva paraula? Ja el coneixem. No és de fiar.\n- Li molesta que el seu partit no censuri Vox amb més contundència?\n- Hem canviat l’estratègia, i en les properes setmanes veurem una censura més dura del PP contra Vox. Cal fer-ho, perquè són un partit perillós per Espanya.\nVox és un partit perillós per Espanya. No té cap experiència de govern i està condemnat a la irrellevància política. Les seves propostes no es poden dur a la pràctica\n- En la qüestió de les armes, per exemple. Preocupa molt als cossos de seguretat i ens aboca a emmirallar-nos amb els Estats Units, i no pot ser. Aquest partit no té experiència de govern i està condemnat a ser irrellevant.\n- No diuen això les enquestes. Potser també el PP l’acaba necessitant...\n- Ara estan de moda perquè el procés els hi ha donat ales, però crec que Vox té un recorregut polític molt limitat. Les seves propostes no es poden dur a terme i són indesitjables.\n- Li prendrà votants\n- Pot passar, sí. No obstant, és important que la gent sàpiga que votar Vox servirà per donar el segon diputat a ERC o el de Podemos. Potser després se’n penedeixen.\n- És un partit d’extrema dreta?\n- No els vull etiquetar. En democràcia hi ha de caber tot. El que sí crec és que no és un partit de govern en cap àmbit; ni municipal, ni autonòmic ni estatal.\n- Com definiria Pedro Sánchez?\n- El líder d’un partit que no té escrúpols i que és maquiavèl·lic. El seu objectiu és governar a qualsevol preu.\n- Hagués marxat vostè del PSC si els socialistes estiguessin dirigits per Josep Borrell o Susana Díaz?\n- Sánchez ha arribat per quedar-se durant anys, i per tant no podem fer càbales. El PSOE ja no tornarà a ser el que era, perquè el problema ja comença per la seva militància. S’ha convertit en un partit perillós per a Espanya. Els socialistes s’han desdit de tot el que van prometre, i fins i tot Miquel Iceta diu ara que si l’independentisme tingués un 65% de suport social s’hauria d’articular un referèndum.\nDante Pérez, a la plaça Sant Joan de Lleida. Foto: Àlvar Llobet\n- Si això passés voldria dir que una majoria sòlida de Catalunya apostaria per la independència i caldria donar solució a aquesta voluntat, no?\n- És el conjunt d’Espanya el que ha de decidir i no només la regió de Catalunya. El debat no es pot centrar en temes de quantitats de percentatges.\n- Casado assegura que aplicarà una intervenció de l’autonomia catalana amb un nou article 155, que serà més dur i llarg que l’anterior. Quins arguments existeixen ara per fer-ho?\n- Només la desobediència dels llaços grocs ja justifica l’aplicació del 155. Caldrà veure què hi diuen PSOE i Ciutadans, però la nostra voluntat és intervenir els Mossos d’Esquadra, l’escola catalana i els mitjans públics. A Catalunya s’ensenya en base a l’adoctrinament i amb sindicats com l’USTEC, que representa ANC i Òmnium, coacciona professors i promou vagues polítiques. La intervenció d’aquests tres sectors serà la manera d’acabar definitivament amb el procés.\n- Així se solucionarà?\n- Un nou 155 portaria pau social i convivència a Catalunya. La situació milloraria en tots els àmbits i molta gent abandonaria la idea de la independència, que ja no la segueixen ni el PDECat i ERC. Els votants abandonaran la confiança en aquests partits quan s’apliqui la intervenció que pretenem des del PP.\n- Si amb la qüestió dels llaços grocs, que era menor, ja s’ha generat polèmica i tensió, què li fa pensar que s’acceptaria amb tranquil·litat un nou 155 a Catalunya?\n- No passarà res, n’estic segur. La societat catalana és conservadora i covarda, com deia Josep Pla, i aquesta manera de ser no encaixa amb la d’una revolta. Ningú ja no està disposat a ser condemnat, perquè ja saben quin és el camí que els hi esperaria. Cap partit independentista no se la jugarà.\nEstic segur que no passarà res i que els polítics no se la voldran jugar contra el 155, perquè ja saben quin camí els espera si ho fan\n- La judicialització del procés ha estat, doncs, un escarment.\n- No. Es farà justícia i prou. El PP té uns principis cristians que res tenen a veure ni amb l’odi ni amb la rancúnia. No ens movem en aquesta tessitura.\n- De què servirà aquest judici?\n- S’està deixant clar el paper diferencial entre uns i els altres. Molts testimonis estan acreditant que hi va haver violència, i en aquest punt cal remarcar que no cal que sigui física. Hi ha hagut casos d’assetjament i intimidació, i això també és violència. És el mateix cas que el de “la manada”. Tothom entén que la violència en aquell tema va ser per via de la intimidació. La Generalitat ha fet el mateix; una intimidació que ha portat a la violència.\nEm sento orgullós de ser lleidatà i de la personalitat d'aquesta terra. Reivindico el Leridanismo perquè crec que Lleida no és tan nacionalista com diuen[/block\n- Com a candidat lleidatà, què creu que es juga Lleida en aquests comicis?\n- Es juga la pau social, la tranquil·litat i la garantia de bon govern, sobretot a nivell econòmic ara que s’albira una recessió. També hi ha en joc la creació d’oportunitats i la millora de les infraestructures, en especial la de la xarxa de carreteres. Un altre aspecte clau és la relació entre Lleida i la resta d’Espanya, sobretot amb Osca. Cal reforçar aquests vincles perquè molts ciutadans aragonesos també se senten lleidatans. D’altra banda, hem de mantenir la bona entesa entre la capital i la resta de municipis de la demarcació. M’agrada parlar d’aquesta qüestió, perquè defenso el Leridanismo.\n- El moviment que va sorgir durant el franquisme, que folkloritzava Lleida i la volia apartar culturalment de Catalunya.\n- Em sento orgullós de ser lleidatà i de formar part d’una terra que té tanta personalitat. A part, crec que Lleida no és tan independentista com diuen.\nLes entrevistes de NacióDigital, Les entrevistes del territori, Eleccions espanyoles 2019, Política, eleccions espanyoles 2019, Pedro Sánchez, Dante Pérez, José Ignacio Llorens, Lleida, entrevista, 155, Pablo Casado, Segrià\nPer Asr el 4 d'abril de 2019 a les 19:50\nQue fuma aquest home.\nPer Trucafort el 4 d'abril de 2019 a les 17:23\nAquesta perla ve del PSC? Ara entenc moltes coses!\nPer Espritsant el 4 d'abril de 2019 a les 17:19\nEncara no he vist a cap independentista que ha dit que dona la seva vida, la dels seus fills, el seu patrimoni, i el seu sou, per la causa del procès soberanista...doncs senyors mal que ens pesi, te raò...teniu de tenir en compta una cosa, el polític i els que tenen al costat, si veuen la cadira o sou, perilla, tiraran pel dret i si comve tot el que sigui s´ho enportaran per davant, i així ha sigut amb la independencia, proves no ens en falten...\nPer Bougainville el 4 d'abril de 2019 a les 17:19\nUn tret curiós en la forma de veure Catalunya que tenen els españolazos -no tots els espanyols- és el menyspreu pel conservadorisme i la "covardia" catalana, contraposat a la por que els agafa quan aquí hi ha quatre bufetades. Catalunya és covarda però el 1-O la violència va ser terrorífica i mereixedora de presó. No sé si és alguna tara mental o bé només afecta els Pperos-Ciutadaners com l´exemplar que apareix a l´entrevista.\nNo us perdeu el comentari de les 12:45\nPer Anonim 1234 el 4 d'abril de 2019 a les 15:26\nSegons la filosofia espanyola no deixar-se empresonar és ser covard. Per cert, noi: la valentia espanyola acaba... on Gibraltar comença. Teniu unes ganes que no us aguanteu de recuperar Gibraltar, però com que allà no hi ha ciutadans desarmats sinó un exercit millor que el vostre que ho protegeix, dons a quedar-se amb les ganes, oi? I l'excusa de "es que lo queremos resolver por la vía pacífica" no cola, bé que heu enviat aquí a Catalunya 10.000 guardies civils en lloc d'enviar dialogadors. Davant d'Anglaterra, us quedeu arronsats i no us atreviu.\nPer Covard el 4 d'abril de 2019 a les 14:10\nAquesta referència a la covardia dels catalans és un reconeixement exprés al fet que l'única manera que tenen de mantenir-nos dins del seu estat decrèpit és per la força. L'1-O els únics covards van ser els curtets de l'A por ellos i les bèsties que van venir a estomacar a la gent pacífica que va anar a votar tot i el risc que uns animals els atonyinessin. Els covards són els seus, "senyor" Pérez.\nPer Samuel, cal. el 4 d'abril de 2019 a les 12:45\nYa lo creo que los catalanes independentistas son cobardes, muy cobardes , eso lo sabemos toda españa y parte del mundo, no hay mas que ver a la señora forcadell, puigdemont, Marta rovira, ana Gabriel, torra, torrent y un largo etc, etc\nfascista i bocachanclas......\nPer ninja45 el 4 d'abril de 2019 a les 12:25\nExiste la preocupación de múltiples juristas por la politización de la justicia, como la juez Ayala, titular del Juzgado nº 6 de Sevilla y responsable de los ERE, que ha afirmado que "LA INDEPENDENCIA JUDICIAL EN ESPAÑA SE HA DESMORONANDO POR COMPLETO", que "los fiscales no mueven ni un dedo si no reciben órdenes de Madrid, porque lo he vivido" y que "son la extensión del Gobierno de turno". O los centenares de juristas que se han escandalizado por cómo se ha brutalizado la ley para intentar justificar la causa general contra Cataluña. Y para remachar el clavo, el demoledor informe que ha hecho el Grupo de Estados contra la Corrupción (Greco), dependiente del Consejo de Europa. Según este informe, "España incumple todas las recomendaciones sobre independencia judicial" y asegura que el balance es "globalmente insatisfactorio", con una crítica directa al sistema de elección, altamente politizado, del Fiscal General. Y no olvidemos que venimos de unos simpáticos ministros que afinaban fiscales, una justicia bajo foco, tan sobrecargada de presión política que representa un serio motivo de alarma. Rebelión, sedición, violencia?. De que violencia están hablando?. La única violencia ejercida en este país ha sido la del Estado de Desecho contra gente indefensa el 1-O y la violencia judicial con que se aplican los esbirros de los fascistas y corruptos hacia nuestros representantes políticos libremente elegidos por el Pueblo de Cataluña. Vergonzoso e intolerable. A la m. con la Injusticia Española prevaricadora, titere de fascistas y corruptos, vergüenza de Europa. Si me pegan, me divorcio. Som República !!*!!\nFatxa, però amb raó\nPer Fartdetot el 4 d'abril de 2019 a les 10:14\nEl perill per la independencia no és Espanya, som els catalans.


Sílvia Soler Guasch\nUna estelada a l'Ipad\nLa nostra memòria guardarà per sempre el devessall de colors –groc, vermell, blau– i els crits –convençuts, exaltats, esperançats–. No podrem oblidar mai l'aspecte de Barcelona, durant el matí,...\nUna nit al Far d'Empordà\nPer als qui no el coneixeu, el Far d'Empordà és un petit poble fronterer amb Figueres, que actualment té poc menys de cinc-cents habitants. El vaig visitar la nit del 30 d'agost passat, per assistir...\nEls nens de la guerra\nLa Mimí ja és besàvia. Viu al poble de Cabestany, a pocs quilòmetres de Perpinyà, però fa molts anys que passa el mes de juliol a la Garrotxa, com nosaltres. Ens tenim un afecte sòlid i una mica...\nDesprés de l'èxit indiscutible de crítica i de públic de la novel·la Purga, de Sofi Oksanen, l'editorial Salamandra va decidir –amb molt bon criteri des del meu punt de vista– tornar a la literatura...\nLa impaciència del cor\nEl temps per dedicar a la lectura que em proporcionen les vacances procuro distribuir-lo entre novel·les acabades de publicar i l'àmplia llista de clàssics de la literatura universal que encara no he...\nEl blanc del tutú de ballarina que em van regalar quan tenia vuit o nou anys i que em feia sentir com si no fos jo. El blanc de l'escuma que corona les onades exaltades amb llargues crestes que cauen...\nEl groc de les fitxes de tots els jocs, que triava perquè era el meu color preferit: parxís, monopoly, oca. El groc dels gira-sols, tots mirant cap a la mateixa banda, seguint la llum del sol, groga....\n4 agost 2012\nEl verd de les falgueres a l'ombra, quan tot d'una els toca de resquitllada una llepada de sol. El verd de la molsa del pessebre, que els nens, amb les seves mans tan petites, repartien pel marbre del...\n28 juliol 2012\nEl blau de l'aigua de la Costa Brava –l'Almadrava, Grifeu, Montgó-, quan érem petits i hi vèiem les primeres turistes fent top-less i tornàvem a casa entatxonats al 124, sense aire condicionat i...\n21 juliol 2012


Wikiloc | Ruta Campo - Plan\n← Part de Tracks de Aneto\nBTT (Rutes BTT a Espanya → Aragó → Campo → Tracks de Aneto )\nCampo - Plan\n3.345 247 7\nVista 307 vegades, descarregada 20 vegades\nLa quarta etapa de Tracks de Aneto ens va deixar amb sentiments contradictoris: per un cantó, paisatgísticament fou impressionant. Per altra banda, no vam veure res de nou, ja que l’etapa transcorre en bona part pel traçat de la transpirinaica, i en un 90% pel traçat de la Pyrinees Epic Trail, amb lo qual, entenem que els dissenyadors de Tracks de Aneto, no s’hi ha trancat massa les banyes.\nSortint de Campo, prenem la carretera que puja a Senz i a Viu. Passat aquest petit nucli, s’acaba l’asfalt, i continuem per la pista que remunta fins al coll, on hi ha un refugi de pastors amb una font. A partir d’aquí fins al punt més alt, després de creuar un prat, hi ha un sender que es va eixamplant fins al punt més alt. Aquí deixem a ma esquerra la traça de la Transpirinaica, i prenem trencall a la dreta, seguint Epic Trail.\nBaixem cap a la vall, però les vistes són espectaculars, a l’altra banda de la vall observem el Punta Napinal i la Punta de las Brujas. Baixem més, i davant nostre tenim la Punta Betrín, la Boltorín i la Punta LLerga.\nDeixem pista principal per entrar en un sender marcat amb PR. Aquest és força ciclable i agradable, ja que transcorre per dins del bosc. Ens deixarà a Badaín.\nAquí prenem la A-138 carretera amunt, molt transitada, i amb túnels. Cal extremar precaucions.\nLa deixem per agafar la carretera secundaria que condueix a Plan.\nCom ja he dit, fins aquí el traçat és totalment coincident amb la Epic Trail, però ens desviem a ma esquerra, on comença una forta pujada per pista asfaltada (bé, l’estaven asfaltant de nou quan hi vam passar), que ens durà al poblet de Sin, i seguim fins a Serveto.\nSegons el track que ens van facilitar, arribàvem a Plan per pista, i ja n’estavem farts de tanta carretera i camí bo, per tant, abans d’arribar a Chistén, passat un mirador, vam observar que hi havia el GR19 que ens baixava per dins de la població, i després directament fins a Plan.\nDit i fet: el sender estava relativament net, algun punt una mica trialer, i algun esbarzer, però realment fou un encert total, que va fer que arribéssim a destí satisfets.\nEns vam allotjar a l’hotel Mediodia, que és Bikefriendly, i es van oferir per fer-nos l’esmorzar de l’endemà més dora de lo que habitualment fan, cosa que evidentment, vam acceptar.


Guilty Landscapes - Teatre Barcelona\nGuilty Landscapes de Dries Verhoeven és una videoinstal·lació que ens convida a contemplar i reflexionar sobre les imatges d’un món global. Què canvia quan el que ocorre en una part llunyana del món es converteix en la nostra pròpia responsabilitat?\nAquest creador dels Països Baixos proposa una experiència en solitud que deixar l’espectador en una estança acarat a una pantalla de grans dimensions i a una realitat que li semblarà molt més autèntica que la que està acostumat a contemplar.\nPotser en aquesta realitat que veu la vida no és tan còmoda com ho és a casa nostra, potser hi regnen la desolació o l’explotació laboral i potser les persones que l’habiten passen necessitats que no us voldríeu ni imaginar. Quina responsabilitat teniu en tot plegat? Mireu, feu-vos preguntes i imagineu per una estona que habiteu aquest paisatge… si és que goseu fer-ho.


L’adversari més temut per Rafa Nadal (Martí Molina)\nRecuperat del canell, enceta la temporada oficial després de superar amb nota el test d’Abu Dhabi\n3 min. Barcelona 02/01/2017 21:17\n651x366 Rafa Nadal durant l’entrenament previ al debut a Brisbane. / DAVE HUNT / EFE Rafa Nadal durant l’entrenament previ al debut a Brisbane. / DAVE HUNT / EFE\nQuan Rafa Nadal va fer la carta als Reis, de ben segur que va demanar una cosa immaterial: que el respectin les lesions. El tenista manacorí, absent en competicions oficials des de l’octubre per un problema al canell, torna avui en un torneig ATP, el de Brisbane (Austràlia), que li ha de servir per agafar rodatge de cara al primer Grand Slam de la temporada, precisament en territori australià, que comença el dia 16 de gener.\nI és que el 2016 no va ser fàcil per a Nadal, com tampoc ho van ser els anys anteriors. El motiu? Les contínues lesions. Unes lesions que el van fer estar força setmanes lluny de les pistes i que trencaven el seu rendiment. Des del 2003, quan va debutar com a professional, no ha pogut completar cap temporada neta i ha tingut problemes en gairebé totes les parts del cos: des dels dits dels peus fins als canells, passant pel colze i els genolls.\nL’any passat va haver d’abandonar a Roland Garros pels problemes al canell. Posteriorment va seguir competint amb molèsties, fins que va renunciar als últims tornejos de l’any per recuperar-se del tot. Entre una cosa i l’altra, el manacorí va caure fins al novè lloc del rànquing ATP, una classificació que mirarà de remuntar aquest curs.\n“Estic content de tornar a competir. M’he preparat tant com he pogut, sobretot a nivell de rendiment físic a la pista. Necessito continuar per aquest camí”, deia unes hores abans d’estrenar-se a Brisbane contra l’ucraïnès Aleksandr Dolgopólov (11.30 h). Si supera aquest test de categoria, molt possiblement s’haurà de veure les cares amb el montenegrí Milos Raonic als quarts de final.\nSerà el segon torneig de la temporada per a Nadal, el primer de caràcter oficial. I és que el manacorí es va estrenar -i amb un rendiment més que destacable- en el campionat d’exhibició d’Abu Dhabi, en què va aconseguir la victòria després de superar tres rivals de nivell: Tomás Berdych (número 10 de l’ATP), Milos Raonic (3) i David Goffin (11), aquest últim a la final. “Aquests tres dies, i al nivell que he pogut jugar, m’aniran molt bé de cara a la temporada”, expressava el tenista.\nDebut a Brisbane\n“Nadal va tenir mala sort, perquè es va lesionar quan estava rendint al seu millor nivell. Serà interessant veure com torna a la competició”, comentava Andy Murray, actual número 1 del món. El tenista escocès, però, no serà rival de Nadal en aquesta primera setmana de competició. I és que Nadal ha canviat la rutina habitual de principis d’any. En comptes de jugar a Doha, ha preferit desplaçar-se ja a Austràlia per aclimatar-se de cara al Grand Slam. “És cert que a Doha m’ha anat molt bé, però penso que jugar a Brisbane m’ajudarà a adaptar-me més ràpid a les condicions australianes, que són sempre una mica més difícils pel canvi horari”.


Què ens pot ensenyar Colón de la intuïció, o de la venda d'un projecte?\n¿Què té a veure Livingstone amb la RSC i l'ètica empresarial?\nSovint busquem inspiració en l'esport per analitzar actituds exemplaritzants per als processos de gestió i lideratge empresarial, però s'observa poc l'experiència de grans aventurers i exploradors.\nPodem aprendre molt de les exploracions històriques ja que són més complertes pel que fa a la seva gestió que l'esport de competició, i s'assemblen molt més a la realitat de les nostres vides o de les nostres organitzacions.\nA través de grans expedicions històriques com el Descobriment d'Amèrica, la primera Volta al món, La ruta de la Seda, la travessia de l'Àfrica, la conquesta dels Pols, de l'Everest o de la Lluna, podrem aprendre valors clau per a la gestió de les nostres organitzacions com són: Intuïció, Convicció, Capacitat de venda, Resiliència, Lideratge, Motivació, Generositat, RSC, Gestió d'Equips, Optimisme, i fins i tot Pensament Divergent, Innovació, Gestió del Risc, Responsabilitat, Ambició, Comunicació, Competitivitat, Adaptació i fins a la tan buscada i anhelada Ètica.\nL'evolució de la societat ha estat lligada a aquests grans viatges i expedicions que, més enllà de l'efecte que varen tenir en els seus protagonistes, han suposat un impacte de grans dimensions a la societat i una immensa aportació de valor i coneixement en tots els sentits.\nDavant d'aquest futur de vertigen, enfoca la teva vida a partir de la curiositat i les ganes d'aprendre, connecta amb lo nou i les seves potencialitats, assumint els perills i els riscos amb la convicció que allà estaran les oportunitats.\nTags: apendre, exploradors


Nusos de pedra: Matinal a Andorra, esprement el Pont de la Puríssima\nUnknown 8 de desembre de 2010, a les 22:28\nMolt bé el blog!! No dubtis que a la pròxima jo tambè hi sortiré a les teves cròniques ;) Fins aviat!!!\nalexpresas 9 de desembre de 2010, a les 8:25\nM'ha agradat molt, sisi. Espero que sortis a la seguent Laura. Vaig a mirar rapidament el viatge a Nepal i després a casa ja m'ho miraré amb més calma.Fins aviat!


Marcos Campoy, portaveu d’Iniciativa per Castelló i Paco González, representant de Gecen, presentaren el debat d’alternatives econòmiques: l’economia del bé comú i el new green deal. Algunes idees\nConnexió Economia Bé Comú (EBC) amb New Green Deal (NGD)\n– La necessitat del NGD ve motivada per varis factors, entre ells l’esgotament dels recursos naturals i en canvi climàtic. Fet que encaixa molt bé amb la transició econòmica del fi monetari al fi social/medi ambiental.\n– El NGD és una proposta des de d’alt (siga Europa o d’altres institucions) mentres la EBC va construint des de baix (persones i cooperació). Però el NGD pot connectar ,o replicar ràpidament, capacitats generades per projectes fets a mida local amb la EBC.\n– La EBC demana dignitat al treball (salari digne, etc) i creació d’ocupació. El NGD necessita qualificació professional (salari digne) pel desenvolupament tecnològic que necessita i és l’únic model que diu com crear ocupació amb futur. Ningú esta dient a data de hui com es pot crear ocupació amb treball digne i respectant el medi ambient més que el NGD.\n– Democràcia i transparència: el model econòmic de lliure mercat ni és democràtic ni és transparent. Tant el NGD com la EBC exigeixen no ocultar els costos reals d’allò que fem. A la EBC amb el Balanç del bé comú. Al NGD, per exemple, no amagant els costos ocults de l’actual model energètic basat en nuclears i combustibles fòssils.\nEl NGD vol dir substituir uns llocs de treball per altres?\nEvidentment hi haurà un procés de substitució de llocs de treball en algunes activitats i també és crearan de nous. Per exemple, és crearan de nous en la gestió dels residus o en la rehabilitació energètica d’edificis. I es substituiran alguns llocs, però creant més a canvi, amb les renovables per ser aquestes intensives en mà d’obra degut a la curva d’aprenentatge o “maduresa” d’aquestes tecnologies en una etapa més inicial que les energies fòssils.\nEl Balanç del bé comú no té una alta dosi de subjectivitat igual que el Balanç financer?\nUn dels factors bàsics de l’elaboració del Balanç del bé comú és la participació de tots els agents que intervenen en l’organització analitzada: empleats, proveïdors, clients, finançadors, auditors i consumidors. Tots poden participar en l’elaboració dels valors que conformen la Matriu del bé comú: dignitat, solidaritat, sostenibilitat ecològica, justícia social, participació democràtica i transparència. La publicació de les conclusions amb accesibilitat total (web) per a qualsevol que estiga interessat i la claredat dels conceptes amb els que s’elabora fan que el grau de subjectivitat quede minimitzat.


300 persones protesten al Pere Torrent per exigir més recursos i ser centre de màxima complexitat | Nova Ràdio Lloret\nProtesta d'aquest matí, a les portes de l'escola\nEl centre compta amb 500 alumnes de 32 països diferents i molts de famílies tenen pocs recursos econòmics.\nUnes 300 persones s’han concentrat aquest matí a davant de l’escola Pere Torrent. La protesta l’ha convocat l’associació de Pares i Mares (AMPA) per reclamar que el centre sigui considerat de màxima complexitat per poder donar una atenció millor a l’alumnat.\nAl Pere Torrent hi ha prop de 500 alumnes de 32 nacionalitats diferents, una part amb necessitats educatives especials. A més, aquest curs han arribat molts alumnes nouvinguts. Yolanda Peralta, vicepresidenta de l’AMPA, argumenta que així no poden “donar l’educació adequada als nens”. Posa com a exemple que “tenim 50 nens a l’aula d’acollida amb una mestre, això és insuportable”.\nSegons l’AMPA, a aquesta situació s’hi afegeix que hi ha molts pares a l’atur o que tenen una baixa qualificació laboral. Les famílies del Pere Torrent asseguren que estan en una situació límit, amb els mestres desbordats.\nLa protesta d’avui ha comptat amb el suport de la direcció, de la InterAMPA i dels grups municipals de l’Ajuntament. Entre ells, Jordi Sais, regidor d’Ensenyament, que destaca “que la conselleria tingui decretades màximes complexitats per als instituts Rocagrossa i Coll i Rodès i no als centres de primària, és un argument per aquest reconeixement” i assegura que ”hi estem treballant des de fa mesos amb la Generalitat, que és qui dota de recursos les escoles”.\nNova Ràdio Lloret s’ha posat en contacte amb els Serveis Territorials d’Ensenyament de Girona. El seu director, Josep Pere Polanco, puntualitza que, si bé en un llistat provisional el Pere Torrent no hi és, “estem revisant els paràmetres per valorar si aquesta escola ha de ser de màxima complexitat, però si cal final no té aquesta consideració rebrà els recursos que necessita”. Polanco recorda que fa un mes van reforçar l’aula d’acollida de l’escola.\nDes de l’AMPA no descarten noves mobilitzacions, si no reben els recursos que demanen.\nArticle anteriorLA LLISTA – 23 MAIG 2017\nArticle següentBDBH – 24 MAIG 2017


CNT Vall d'Albaida: 12-D. La Internacional Anarcosindicalista agafa de nou forces contra Banco Santander\n12-D. La Internacional Anarcosindicalista agafa de nou forces contra Banco Santander\nAquest dijous 12 de Desembre, la CNT Vall d'Albaida ix de nou als carrers d'Ontinyent per solidaritzar-se amb el company de la Secció de Telecomunicacions i serveis informàtics i amb el Sindicat d'Oficis Diversos de la CNT-AIT de Madrid que avalen la petició. Ací trobareu tota la informació.\nA l'agost de 2013, treballadors organitzats a la CNT-AIT denuncien públicament el tràfic il·legal de mà d'obra en ISBAN, empresa de serveis informàtics del grup Santander. Això provoca l'acomiadament immediat del delegat de la secció sindical, en un intent de la directiva per evitar l'efecte contagios.\nSindicats revolucionaris de tot el planeta, federats a l'Associació Internacional de Treballadors (AIT), responen a l'atac exigint la readmissió de l'acomiadat allà on la multinacional manté les seues seus.\nISBAN dirigeix un entramat d'empreses "càrniques" que la proveeixen de mà d'obra barata i precària. Compta amb més de 10.000 treballadors cedits il·legalment per altres empreses en tot el planeta, que en qualsevol moment poden ser acomiadats sense cost per al banc, ja que no són reconeguts com a personal propi.\nEls treballadors d’ ISBAN temen quedar-se al carrer a la mínima protesta, la qual cosa facilita l'acceptació de jornades de treball surrealistes, hores extra i desplaçaments obligatoris, horaris i calendari laboral a mesura, categories i sous per baix de les funcions exercides i infinitat d'atropellaments més.\nCentenars d'acomiadaments irregulars en tot el grup Santander, han estat denunciats pels treballadors com ERE encobert. Els acomiadaments s'han encebat amb els més desprotegits: el personal il·legalment cedit, les mares amb jornada reduïda i els treballadors desplaçats a l'estranger han estat els objectius preferits per a la retallada. Amb la complicitat de govern i sindicats grocs, la destrucció massiva d'ocupació li surt pràcticament gratis al Santander.\nEl grup Santander no només no té pèrdues, sinó que ha obtingut uns beneficis de 2.255 milions d'euros en els sis primers mesos de 2013, gairebé un 30% més que en el mateix període de 2012.\nEmilio Botín, Rodrigo Rato, Alfredo Sáenz, Jose María Amusátegui, i altres alts càrrecs del banc Santander ja han estat anteriorment denunciats, i en ocasions condemnats. Però mai s'ha fet justícia.\nAlgunes de les més cèlebres “ocurrències” són la contínua evasió d'impostos, la compra irregular de bancs com Banesto o Totta, l'enfonsament i posterior rescat de Bankia, les indemnitzacions milionàries a directius, el cas dels comptes suïssos de la família Botí, la venda d'hipoteques “basura”, els desnonaments, el cobrament d'interessos abusius, els negocis tèrbols amb universitats, la participació en empreses d'armament o la gestió financera del terrible sistema penitenciari. Una llarga llista de crims dels quals hi ha abundant bibliografia.\nEls interessos del Santander xoquen ara amb els treballadors organitzats entre iguals que lluiten per canviar el món per complet. Nosaltres mai ens rendim i no van a callar amb els seus suborns i la seva repressió. SOLIDARITAT CONTRA EL BANC SANTANDER-ISBAN\nREADMISSIÓ COMPANY ACOMIADAT!\nEL SINDICAT ÉS LA NOSTRA FORÇA


namaste: de novembre 2007\nAvui he anat al cine Maldà. És un cinema que van reobrir mesos enrere després de renovar-lo completament per poder adaptar-se a la nova normativa anti incendis. Ara fan també cinema bollywood molt de moda però també pel.lícules de segones oportunitats, com m´agrada dir a mi. I és que hi ha pel.lícules que romanen poc temps a la cartellera i al cinema Maldà les recuperen per gent com jo que ens agrada el cinema d´autor. Avui li ha tocat el torn a "Saturno contro". El títol en castellà és un altre poc addient pel meu gust. La pel.lícula tracta com sempre, en aquest director de les relacions humanes i ha hagut moments que m´ha emocionat. L´altre video és d´una pel.lícula del mateix director que ni tan sols han estrenat mai al cine, almenys aquí, i és una pena perquè trobo que pot ser interessant. Per què només volem veure pel.lícules d´acció, o grans superproduccions? Aquí us deixo una reflexió.\nPublicat per Cristina a les 00:15\nEtiquetes Aficions, En versió original\nAquest pont dels difunts ha sigut molt emocionant. Es casava la Sarah a Surbiton, a prop de Londres. És una de les meves cosines angleses. També hi ha la Celia i en Johnnie. Aquests aconteixements passen poques vegades i vam anar-hi gairebé tota la família. Els meus pares, la meva germana, el cunyat i els nens, la meva cosina i el fill petit i jo. Jo feia 3 anys que no hi anava però els meus pares feia 28 anys que no trepitjaven terres angleses i van passar una mica de nervis però crec que va valdre la pena. Vaig trobar que el casament no era tan diferent dels que acostumem a veure aquí. Potser es veien alguns barrets però sobretot en gent gran. Em va sorprendre veure a les noies amb vestit però sense mitges amb la pell de gallina perquè a la tarda feia una miqueta de fred. Hi ha dames d´honor (bride maids) i els ushers (no sé la traducció) i el padrí (best man). Mentre els nuvis i família signaven el registre (o com es digui) la meva cosina Celia tocava el piano. Després els nuvis anaven al restaurant amb un Rolls Royce prenent champagne. Al banquet es va servir cava, vi negre de la Rioja i vi blanc de Chile. El dinar-berenar molt bo. Van servir una espècie de melmelada de menta que era deliciosa. Al final van fer un discurs (speach) el pare de la núvia, el marit i el padrí. La nostra taula tenia nom: Barcelona i cada taula tenia el nom d´un lloc que han visitat els nuvis; Barcelona, Venècia, Cape Town, Morfa Nefyn, i molts llocs que no recordo. Ahir van marxar 23 dies a Brasil. I nosaltres ja tornem a la rutina diària però segur que ens quedarà el record d´aquests dies a la retina durant molt de temps.\nPublicat per Cristina a les 11:57\nEtiquetes Família, Il.lusió, Vacances


La brandada de bacallà és un d’aquells plats que es poden servir com aperitiu amb unes torrades, gratinat al forn amb formatge o sense; es pot utilitzar també per farcir pebrots del piquillo o per acompanyar plats com aquests calamars guisats amb cigrons, que serà la propera proposta que us farem.\nEtiquetes: 2.-SEGONS , 2.2.-Peix i marisc , 3.-GUARNICIONS I SALSES , 4.-TAPES I PICADETES , Congelables , Cuina d’aprofitament , MENYS DE MITJA HORA , SENSE GLUTEN , Setmana Santa i Pasqua\nDes de l’última edició de Master Chef Junior, les meues filles només volen provar noves receptes, siguen dolces o salades. La darrera recepta que han fet són estes barretes cruixents amb crema de cacau cobertes amb xocolata, els coneguts Huesitos.\nÉs una recepta súper senzilla, que la poden fer els xiquets gairebé ells sols. L’èxit està assegurat tant entre els petits com entre els grans, ja que a molts ens transporta a la nostra infància, quan no hi havia tant a triar i els Huesitos eren una de les llaminadures més típiques.\nIngredients per a 15 barretes:\n36-40* galetes de neula (les de gelat de tall)\n150-170 g de crema de cacau i avellanes (Nutella)\n180 g de xocolata de cobertura (jo del 70%)**\n*Nosaltres hem utilitzat dos paquets com el de la foto. Cada paquet en porta 20, però has de preveure que alguna se’t trencarà.\n**amb la xocolata del 70% queden molt bons però si la prefereixes amb 50% de cacau, amb llet o fins i tot blanca, cobreix-los amb el tipus de xocolata que més t’agrade.\nEstris: ganivet per untar la crema de cacau, ganivet per tallar les barretes, bols per a posar la crema de cacau i per desfer la xocolata, espàtula, cullera, reixeta per a deixar les barretes un cop cobertes.\nCom es fan el Huesitos casolans:\n1.- Posa la crema de cacau uns segons al microones per tal que siga més fàcil escampar-la per sobre de les galetes.\n2.- Unta les galetes per una de les bandes i fes piles de 5. Cobreix amb una sisena sense untar. (Si ho fan els xiquets et pots imaginar com li quedaran les mans, la cara i la teua cuina, però és entretingut per a ells).\n3.- Quan les hages fet totes, deixa-les una estona a la nevera. Això farà que la crema de cacau s’endurisca, i que a l’hora de tallar les barretes, es mantinguen més fermes.\n4.- Fon la xocolata de cobertura al microones. Posa-la en un bol i programa primer 1 minut a 600W. Trau, remena i ara programa de 30 segons a 30 segons fins que estiga fosa. Agrega-li la cullerada d’oli de gira-sol.\n5.- Talla les piles de galetes en 3 barretes iguals.\n6.- Per tal que la cobertura et quede millor, cobreix primer per una de les bandes i deixa en una reixeta amb la part que has banyat cap amunt. Posa a la nevera per tal que s’endurisca.\nSeguidament acaba de cobrir tota la peça i deixa a la reixeta per la part de baix que ara ja està seca. Si no tens temps, pots cobrir-les senceres tot d’una.\nNota: si en queda algun després del primer dia, els pots conservar en una caixa de llauna i duren bastants dies.\nUna altra forma de fer aquesta recepta és disposar les galetes formant un rectangle i fer un pastís, encara que a mi personalment m’agrada més fer barretes.\nFont: He pres com a referència la recepta de Directo al Paladar.\nEtiquetes: 6.-DOLÇOS , 6.5.-Galetes i rebosteria , Cuina d’aprofitament , CuinaDiari per a XIQUETS , MENYS DE MITJA HORA\nSabeu que amb 4 ingredients i menys de mitja hora podeu preparar aquest gotets per sorprendre els vostres convidats? Us expliquem com.\nL’elaboració és d’allò més senzilla: en un litre de caldo de verdures bullim una creïlla gran (patata) juntament amb un grapat de ceps secs. Després, afegim el foie, triturem i servim. Fi de la recepta.\nAra la redactaré a l’estil Cuinadiari, amb els ingredients detallats i les fotos, però abans m’agradaria agrair al Sergio i la Mirela que compartiren amb mi una de les receptes que habitualment ells fan als seus convidats i que ja m’havien avançat que agradava molt.\nSempre ho dic, m’encanta que em conteu les vostres receptes i més si són apostes segures!\nIngredients per a 10 gotets:\n1 litre de caldo de verdures*\n300 g de patata sense pell (1 patata bastant gran)\n100 g de foie micuit\n12 g de ceps secs\n*Jo utilitze el caldo que reserve d’haver fet bullit (els valencians el bullit el fem amb bajoca, creïlla i carlota, vaja, el que es coneix a Catalunya com Mongeta i Patata). Quan feu verdura d’aquest tipus, reserveu el caldo i guardeu-lo al congelador. No és convenient utilitzar l’aigua d’haver bullit bledes o espinacs. Si no teniu caldo de verdures casolà, tot i que a mi no em fa massa gràcia, sempre podeu comprar-lo.\nElaboració dels gotets amb foie i ceps:\n1.- Posa a escalfar el caldo de verdures.\n2.- Mentrestant pela la patata i talla-la a trossos.\n3.- Quan comence a bullir el caldo agrega la patata tallada i els ceps. Deixa bullir amb l’olla tapada durant 20 minuts.\n4.- Quan estiga tova la patata retira del foc i deixa refredar una mica i tritura.\n5.- Agrega el foie i torna a triturar. Comprova el punt de sal en l’últim moment.\n6.- A mi m’agrada servir-ho en gotets de colpet, entre el plat de peix i el de carn o com a entrant, encara que també es pot servir en plats fondos com un plat més principal.\nNota: Amb aquestes quantitats surten uns 10 gotets. Si no fas servir tanta quantitat, es pot congelar perfectament. Posa el que t’ha sobrat en un pot de vidre i guarda’l al congelador. El dia que el necessites, descongela’l. La textura un cop descongelat és una mica fastigosa, com quan descongeles farinetes o puré però quan ho tornes a escalfar, tornarà a agafar la consistència de quan la vas fer.\nEtiquetes: 1.-PRIMERS , 1.2.-Sopes i cremes , 4.-TAPES I PICADETES , Congelables , Cuina d’aprofitament , MENYS DE MITJA HORA , SENSE GLUTEN , Tens convidats?\nVANILLEKIPFERL, galetes de nadal amb fruits secs i...\nHUESITOS CASOLANS (Barretes cruixents de amb crema...


Autor: Eva Arnal\nquantitat de L’ombra de les formigues\nL’ombra de les formigues ens parla de persones que lluiten. Són trenta-nou relats que reivindiquen les petites lluites diàries. Perquè, al capdavall, tots estem sols davant la vida i l’únic que ens acompanya és el nostre propi batec.\nEva Arnal Arasa (Barcelona, 1977) De petita volia ser ballarina i escriptora (no necessàriament en aquest ordre), però va estudiar dret. Després d’alguna incursió en el dret penitenciari, es va especialitzar en el dret ambiental i ja fa gairebé deu anys que treballa en el món dels residus. Segons diu, li interessa tot allò que li permeti mirar de cara la realitat lletja que tothom s’estima més ignorar.\nSigueu els primers a ressenyar “L’ombra de les formigues” Cancel·la les respostes


Bon dia i una invitació a aprendre junts | Reminyola\nBon dia i una invitació a aprendre junts\nPublicat el 19 Setembre 2012 per Joan Buades\nComença el curs. Serà un any diferent: serem més, hi haurà menys temps per a vosaltres que mai gràcies a l’abandonament del sistema públic d’ensenyament per part d’unes Administracions més interessades pels banquers que pels joves. Tanmateix, sou vosaltres, la gent jove que demà serà el fonament de la societat, que doneu sentit a això que anomenem, sense pensar-hi massa, “educació”.\nObrim aquest bloc precisament per donar-vos una mà i per aprendre amb vosaltres. Necessitem un sistema educatiu que parli de la realitat, que sigui modern i que ens connecti amb el món. Sou “natius digitals” diuen: heu nascut a l’era internet i us corre sang digital per les venes. La majoria de profes vam fer prompte i ens hi anem incorporant com podem. Ens titllen, per això, de “nouvinguts digitals”. Ensenyeu-nos-en un poc i us sortirem a camí.\nAquí procurarem mostrar eines i estímuls perquè milloreu, perquè li agafeu el gust a llegir, a fer-se preguntes i a treballar i fer recerca junts. És el que fan en els centres i països on l’educació és una prioritat i un tresor a cuidar abans que gairebé tot. Serà fantàstic poder documentar-hi què feu a les nostres aules. Però, sobretot, voldria que hi participéssiu i el féssiu cada dia un poc més vostre: penjant-hi coses vostres, enviant-hi comentaris, proposant i debatent temes i iniciatives d’aprenentatge que trobeu interessants.\nLa singladura comença. Que tinguem bon vent i que els corsaris es perdin en el mar!\nMestre a 2n i 4t d’ESO\nL'entrada va ser publicada el Alumnes protagonistes i etiquetada Anicet Lavodrama per Joan Buades. Guarda l'enllaç permanent.


E-1240.11, el codi que acredita la Trueta com a Gestors de Residus | Fundació Humanitària Dr. Trueta\nE-1240.11, el codi que acredita la Trueta com a Gestors de Residus\n30 de maig de 2011 26 de març de 2013\nEl canvi d'emplaçament del magatzem de la Trueta va obligar a renovar el codi de gestors de residus.\nLa Fundació Humanitària Dr. Trueta ja té nou codi que l’acredita com a Gestor de Residus. És l’E-1240.11, un número que certifica que l’activitat de l’entitat s’adequa a la llicència ambiental vigent. Tota empresa que recuperi, tracti, emmagatzemi o manipuli qualsevol tipus de residu necessita aquesta autorització de l’Agència Catalana de Residus per treballar.\nEl canvi d’ubicació del magatzem de la Trueta el setembre de 2010, des del carrer Indústria de Vic a l’actual emplaçament, al polígon industrial Mas Galí de Gurb, va obligar a la Fundació a sol·licitar un nou codi de Gestor de Residus. Aquesta petició es va fer a final de 2006.\nEn tot aquest temps, la Trueta, gràcies a subvencions i a l’aportació de fons pròpis, ha anat adequant el nou magatzem a la normativa amb un seguit d’actuacions encaminades a renovar la instal·lació elèctrica, crear un sistema de detecció d’incendi i mànegues d’aigua, proveïr l’espai de tallafocs, etc.\nMentrestant, disposava d’un codi de prova que l’autoritzava a continuar desenvolupant aquesta tasca.\nComplertes les exigències requerides per normativa, i un cop la burocràcia ha enllestit tots els tràmits, la Trueta ja està inscrita al Registre General de Gestors de Residus de Catalunya.\nGurb, 30 de maig de 2011\n← La Trueta adquireix un camió per adequar-se al nou sistema de recollida de fàrmacs d’origen domèstic de Catalunya\n75 persones amb malaltia mental van ser usuaris dels serveis de teràpia ocupacional de la Trueta el 2010 →


La conselleria i la delegació d'Ensenyament han reforçat l'estructura d'un mòdul del CEIP Cronista Chabret\nLa Direcció territorial d'Educació de València ha aplicat un sistema d'injecció de ciment expansible durant les últimes setmanes\nLa conselleria d'Educació i la delegació d'Ensenyament de l'Ajuntament de Sagunt han realitzat obres en el CEIP Cronista Chabret per a reforçar l'estructura d'un mòdul de l'edifici que estava patint problemes estructurals, segons explica el regidor José Manuel Tarazona. La Direcció territorial d'Educació de València ha aplicat un sistema d'injecció de ciment expansible durant les últimes setmanes.\nEl problema va ser la detecció d'una important esquerda en les escaires sud-oest i nord-oest de l'edifici annexe del CEIP Cronista Chabret de Sagunt, les quals donen al pati del centre. En el comunicat es va indicar l'anormalitat en l'estructura de l'edifici i, mesos després, tècnics de la conselleria i responsables de l’INVASAT van inspeccionar el problema i van detectar la presència de més esquerdes en la zona inferior d'eixe edifici annexe.\nEl delegat d'Ensenyament, José Manuel Tarazona, ha assenyalat: “Creiem que, donades els senyals de perill en l'estructura del mòdul de l'edifici, en aquell moment en què encara estava el Partit Popular en el govern tant a Sagunt com en la Generalitat, no es va anar bastant diligent en l'elaboració d'un diagnòstic amb la suficient profunditat per a detectar el problema i aportar solucions. Es va córrer un gran risc que podria haver tingut conseqüències serioses, ja que estem parlant de mòduls on hi ha una classe d'infantil i altres aules complementàries”.\n“Aquest problema heretat de la gestió del Partit Popular haguera pogut posar en perill la seguretat de xiquets i xiquetes en un centre educatiu públic. Les esquerdes van anar en augment i, quan el problema es va posar en el meu coneixement, amb urgència, des de la mateixa regidoria es va dir a la Direcció territorial de la conselleria d'Educació perquè avaluara, diagnosticara i donara solució”, ha indicat Tarazona.\n“El col·legi ja està tornant a la normalitat i cal agrair a la direcció del centre, a la comunitat educativa, als serveis territorials d'Educació de València i als tècnics i treballadors de l'Ajuntament la seua implicació per a resoldre el problema”, ha especificat el delegat d'Ensenyament. “Des de la regidoria d'Educació i altres delegacions de l'Ajuntament de Sagunt hem portat aquest assumpte amb la màxima prudència per a no afectar el normal desenvolupament del centre i no crear alarmisme. Es tracta un problema que es va detectar a principis de 2014 i es va informar al març de l'any 2014, quan es va enviar un escrit a la Direcció territorial de la Conselleria d'Educació”, ha destacat Tarazona.\nDes de la delegació d'Educació, el primer que es va fer va ser sol·licitar a tècnics i arquitectes de la conselleria i de l'ajuntament que inspeccionaren l'obra i la valoraren per a donar un diagnòstic fiable. Així es va fer durant setembre i octubre de 2015, quan es va demanar un informe geotècnic i de sòl, així com col·locació de testimonis, un fisuròmetre i un georadar per a examinar la zona per part del mateix Consistori, que va portar la iniciativa en tot moment i va pagar l'estudi geotècnic per a agilitar els tràmits i resoldre el més ràpid i eficientment el problema esdevingut.\nDavant la gravetat dels resultats de l'estudi, perquè es va detectar la necessitat d'un reforç estructural de l'edifici de manera urgent, i tenint en compte que la màxima prioritat era la seguretat dels alumnes, es va decidir informar al centre. Després de consultar amb els Serveis Territorials, es va indicar, durant el mes d'octubre de 2015, que es resituara provisionalment a l'alumnat en un altre lloc del col·legi. I, per tant, es va clausurar l'aula i es van posar tanques externes en el mòdul que dóna al pati.\nEs podria dir que des d'eixe moment es va intentar que la SAG i el mateix Ajuntament ajudaren a posar solució a tots els problemes que pogueren anar sorgint en l'activitat diària del col·legi. El passat nadal es va haver de fer una intervenció urgent gestionada per la delegació de Contractació per a posar un nou col·lector i evitar que el problema de les esquerdes i de l'edifici s'aguditzara.\nA més, es va posar i pagar per part de l'Ajuntament de Sagunt un nou col·lector de la xarxa de sanejament de més de 70 metres fins al carrer Diana, treballant fins i tot els dies festius perquè estiguera operatiu el 7 de gener. Afortunadament, el treball va ser eficaç i discret i no va afectar l'activitat diària del CEIP Cronista Chabret.\nDurant aquest temps, per tràmit d'urgència, la Direcció territorial d'Educació va traure a licitació per a resoldre el problema estructural del mòdul de l'edifici del CEIP Cronista Chabret i finalment s'ha fet la intervenció prevista amb la injecció de material en el substrat de l'edifici per a solucionar el problema. Actualment, el col·legi ja funciona amb normalitat.


Estudi Claris - Posa't en contacte i coneixem-nos!\nValència 223, entresòl 2a\nT. +34 934 872 502\nEn compliment del que estableix el Reglament (UE) 679/2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades de caràcter personal, li comuniquem que les dades que vostè ens faciliti quedaran incorporades i seran tractades per ESTUDI CLARIS DISSENY GRAFIC, SL ( "Estudi Claris"), CIF B63382071 i domicili a carrer València, 223, entresòl 2a, 08007, de Barcelona; amb la finalitat de poder prestar els serveis sol·licitats i per tant poder executar el contracte. Així mateix, i només en cas que marqui la (es) casella (s) següent (s), autoritza Estudi Claris a:  enviar-li comunicacions per qualsevol mitjà (postal, correu electrònic, telèfon, missatgeria instantània) vinculades amb el seu àmbit de l'activitat i relacionats amb els seus serveis i activitat que presta. Mitjançant l'acceptació del present formulari vostè dóna el seu consentiment exprés perquè Estudi Claris pugui utilitzar amb aquest fi concret les dades facilitades per vostè, comprometent-se a tractar de forma confidencial les dades de caràcter personal facilitades ja no comunicar o cedir aquesta informació a tercers, excepte als proveïdors de serveis col·laboradors d'Estudi Claris necessaris per a l'execució de l'encàrrec i en aquells casos que hi hagi una obligació legal. Igualment l'informem que no es preveu transferència internacional de dades alguna. Així mateix, l'informem de la possibilitat que té de poder exercitar en tot moment els seus drets d'accés, rectificació, supressió, oposició, portabilitat, limitació en el tractament i oblit, dirigint-se a Estudi Claris, mitjançant les corresponents sol·licituds que es troben a la seva disposició . Podeu consultar la informació addicional i detallada sobre Protecció de Dades a la nostra pàgina web: http://www.estudiclaris.cat/politica-de-privacitat/ *


La nova Assemblea Nacional Constituent de Veneçuela ha aprovat aquest dissabte la destitució de la fiscal general, Luisa Ortega Díaz, i la seva inhabilitació per a l'exercici de qualsevol càrrec públic, després que el Tribunal Suprem trobés mèrits per al seu enjudiciament.\nMaduro instaura l'Assemblea chavista amb la por dels opositors i el rebuig internacional\nEls 545 membres de l'Assemblea Nacional Constituent, amb poders especials sobre altres institucions de l'Estat, han decidit per unanimitat destituir Luisa Ortega del seu lloc.\nAquest mateix matí, la mateixa fiscal general alertava que un contingent de la Guàrdia Nacional Bolivariana mantenia envoltada la Fiscalia i denunciava un "setge" militar a la seu del Ministeri Públic veneçolà.\nEl relleu ha estat immediat i l'Assemblea Constituent ha designat al defensor del Poble, Tarek William Saab per substituir Luisa Ortega al capdavant de la Fiscalia General. "Això no pot quedar buit perquè es generarà un problema que ja el teníem amb la inacció del Ministeri Públic", ha argumentat Diosdado Cabello.\nL'Assemblea Nacional Constituent instal·lada aquest divendres per redactar una nova Constitució a Veneçuela ha aprovat també avui en la seva primera sessió oficial que funcionarà durant almenys dos anys. La Cambra oficialista veneçolana, que havia estat proposada per constituir-se durant només un any abans dels comicis, ha decidit així que aquest període s'estendria a dos.


EL PI POLLENÇA DECLINA PER UNANIMITAT ENTRAR A L’EQUIP DE GOVERN – El Pi\nPàgina d'inici Actualitat EL PI POLLENÇA DECLINA PER UNANIMITAT ENTRAR A L’EQUIP DE GOVERN\nRespecte a la proposta traslladada pel Batle de Pollença, en nom de 'Junts Avançam', en relació a la possibilitat de que el regidor d'El Pi entràs a formar part de l'equip de Govern i gestionàs algunes àrees. Volem informar públicament que l'Assamblea d’El Pi-Pollença ha declinat per unanimitat aquesta possibilitat.\nEl pacte que justifica l'actual Govern municipal sembla que no serà modificat i cal recordar que es va fer, negociar i confeccionar sense cap tipus de participació per part d’El Pi-Pollença. En aquesta situació, ens sembla inoportuna la participació en un Govern d'un pacte en el que no hem participat.\nPel contrari, i pel mateix motiu, sí que entendríem lògica la participació en el Govern municipal d'Alternativa per Pollença. Aquesta possibilitat seria entesa i recolzada per El Pi-Pollença per tal de donar estabilitat al Govern municipal i amb la finalitat que els Regidors d'Alternativa assumeixin responsabilitats de govern.\nL'executiva i Assemblea d’El Pi Pollença vol comunicar i expresar que no ha tractat amb cap partit amb representació al Consistori pollencí la possibilitat de participar en una moció de censura contra l'actual equip de Govern.\nPrevious article\tEL PI ALERTA QUE EL TERMINI PER A LA MODERNITZACIÓ D’ESTABLIMENTS TURÍSTICS S’ESGOTARÀ SI EL GOVERN NO ACTUA Next article\tPSIB-PSOE, PODEM, MÉS PER MALLORCA, MÉS PER MENORCA I EL PI REGISTREN UNA PROPOSICIÓ DE LLEI PER MODIFICAR LA LLEI DE COMERÇ PER URGÈNCIA


El Mollet HC presenta el centenar desportistes de la temporada 2017-2018\nRedacció 16:38 11/12/17\nEl sènior masculí perd contra el Barça Lassa i baixa a la cinquena posició de la Primera Catalana\nFotografia: Mollet HC\nEl Mollet HC segueix la seva línia ascendent de les darreres temporades i ja suma més d'un centenar de jugadors i jugadores. Dimarts passat, la pista del Pavelló Riera Seca va acollir l'acte de presentació oficial de l'entitat molletana que enguany compta amb una dotzena d'equips d'entre totes les categories, excepte en infantils que enguany no té cap conjunt.\nLa cirereta del club és la categoria d'iniciació amb una quarantena de jugadors, un fet que fa tres anys només hi comptava amb una desena. A més, el projecte dels sèniors està del tot consolidat amb el masculí i femení. El conjunt de nois milita a la Primera Catalana amb l'objectiu de salvar la categoria i se situa en cinquena posició lluitant per l'ascens. Diumenge, va perdre 3 a 0 contra el Barça Lassa. Els de Paco González són cinquens amb 22 punts, a cinc del líder, el Cassanenc. El proper duel del smolletans serà diumenge a casa contra el Jonquerenc (12.30 h).\nPel que fa a l'equip de les noies, a la Segona Catalana, va perdre dissabte a la seva pista contra el Reus (0-2). Les molletanes ocupen el novè lloc amb 10 punts i diumenge rebran a la seva pista el Barberà (10 h).\nEl CF Mollet UE de Xavi Moro puntua en sis de les darreres nou jornades


“F-Six Music Band” va amenitzar la nit del dissabte a l’Albereda de Bétera – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\n“F-Six Music Band” va amenitzar la nit del dissabte a l’Albereda de Bétera\n“F-Six Music Band” va amenitzar…\n“Cuando brille el sol”, “Pero a tu lado” o “Cadillac solitario” van ser només alguns del temes que el dissabte passat, 04 de juny, van poder assistir al concert de la formació musical “F-Six Music Band“.\nI és que la música també va ser la protagonista de la nit al passeig de l’Albereda de Bétera. Al voltant de les 23.00 hores va donar el tret d’eixida aquest concert.\n“F-Six Music Band és un grup integrat per cinc grans components repartits en guitarra rítmica, guitarra solista, baix elèctric, teclat i bateria.\nEn aquesta ocasió ens van oferir temes del Pop Espanyol dels anys 80. En definitiva, un tipus de música que no té edat i en la qual tot veí i veïna pot ballar i gaudir de una vetlada màgica i divertida a ritme dels “F-Six Music Band“.\nAmb entrada lliure al concert, els allí presents van poder escoltar temes de “Los Secretos”, “La guardia”, “Loquillo”, “Gabinete Caligari” i de totes aquelles bandes espanyoles que van fer que la dècada dels 80 siga catalogada com única dins del Pop-Rock nacional.\nEls membres d’aquesta banda porten uns anys treballant junts i oferint les millors versions de música Pop. En aquest sentit, han actuat en diferents esdeveniments i locals, tant de Bétera com d’altres poblacions valencianes (Montcada, Sant Antoni de Benaixeve…). En aquest sentit, els veïns de Montcada han pogut gaudir de la seua música en la III Concentració de Vehicles Clàssics (cotxes i motos), la qual va tindre lloc el passat 03 d’abril de 2022. Així mateix, la població de Sant Antoni de Benaixeve també va poder ballar a ritme de la seua música en la seua “Fiesta de la Patata”, el 05 d’octubre de l’any 2019.\nA continuació, anem a compartir unes imatges del concert de “F-Six Music Band“. Així mateix, en els pròxim dies també oferirem un vídeo de l’actuació d’aquesta banda.


CEIP Mare de Déu de Gràcia: DECORACIÓ ENTRADA\nEls infants passen moltes hores a l’escola, per aquest motiu pretenem que sigui un lloc on es sentin còmodes i motivats per enfrontar-se a nous reptes, descobrir i aprendre cada dia per ells mateixos.\nPensam que la decoració hi juga un paper molt important. Els alumnes no només han de participar en la decoració de les aules sinó també en la dels espais comuns.\nS’ha comprovat que la participació dels alumnes en aquesta decoració té un efecte significatiu. Quan la decoració es dissenya de forma conjunta i participativa, els alumnes s’impliquen més, treballen en grup, els resultats són millors i se senten integrats.\nPer tant, l’entrada de l’escola ha de ser un lloc cuidat, especial… és on arriben les primeres mirades, les benvingudes…\nTot i que esteim esperant una reforma d’aquest espai per part de l’Ajuntament, intentam que sigui un espai que mostri una mica l’essencia de l’escola.\nCada dos mesos, un cicle és l’encarregat de la decoració de l’entrada de l’escola.\nAlumnes i mestres pensen, dissenyen i treballen per decorar el hall i fer aquest espai visible, acollidor i participatiu.\nEperem que vos agradin les propostes d’aquest curs!\nPROPOSTA de 1r cicle: octubre i novembre\nEls alumnes de primer cicle han basat la decoració de l’entrada amb la tardor.\nLa carabassa és una fruita típica d’aquesta estació, però aquestes carabasses són d’allò més especial i poc tenera veure amb Hallowen.\nHan treballat algunes dites i refranys a partir de l'obra de l'artista surrealista japonesa Yayoi Kusama.\nPROPOSTA d' Educació Infantil:desembre i gener\nEls alumnes d’infantil ens proposen un racó acollidor amb un arbre nadalenc que\nrepresenta un calendari d’advent especial, un calendari d'advent literari.\nCada dia, una o dues classes, baixen al hall de l’escola per obrir el regal assignat. Els alumnes, amb la seva mestra, obren el regal, descobreixen el llibre, el miren, el llegeixen, fan conversa literària…i el deixen al seu lloc per poder-lo compartir amb els altres grups que aniran passant al llarg dels dies. Després de les festes, cada grup podrà endur-se’n el llibre a la seva aula.\nEs tracta d’un recull de llibres especials que s’ha fet gràcies a l’aportació de l’APIMA. Aquests llibres, principalment àlbums il·lustrats, s’han elegit pensant en la seva qualitat literària i en l’edat dels alumnes.\nEsperam que agradin a tots els alumnes i puguin gaudir llegint-los.\nPROPOSTA de 3r cicle: febrer i març\nEls alumnes de 5è i 6è s'han encarregat de la decoració dels mesos de febrer i març. Aprofitant que al mes de febrer hi tenim la festa de Carnaval, els alumnes han elaborat una phopocall, perquè durant la celebració del carnaval, cada grup d'alumnes de l'escola pugui passar a fer-se la foto de grup.\nHa quedat una entrada molt elegant, preparada per a començar la festa!\nPROPOSTA de 2n cicle: abril i maig\nEls alumnes de 3r i 4t són els encarregats de decorar l'entrada durant els mesos d'abril i maig. I què millor decoració que les flors? Arriba el bon temps i la primavera. Tothom té ganes de sol i de flors. Han treballat de valent per aconseguir aquest jardí florit. Esperam que vos agradi!


Des que sovintejo aquest lloc, he fet unes quantes relacions, no moltes. El noi de l’ONCE fou el primer del meu reduït grup d’amistats del carrer, per anomenar-les d’alguna manera. És clar que cada dia li compro un cupó i passem l’estona amb l’habitual xerrameca intranscendent: que si el temps que fa, que si a veure si em toca d’una vegada, que què faria si em toqués, que mira que està de malament el país, que si els polítics són tots iguals, i així cada dia. Després hi ha el grupet de jubilats que discuteixen de futbol mentre, recolzats a una tanca metàl·lica, guaiten, badocs, les obres de la nova línia del metro. Sempre em saluden i tenen paraules amables, encara que sigui per cortesia. Jo de futbol no n’entenc, així que no em puc afegir a la conversa. El carter, l’escombriaire i algun policia municipal completen el conjunt de parroquians amb qui intercanvio parers i paraules. Els municipals sempre em saluden amb respecte, portant-se la mà dreta cap a la visera del barret com a salutació formal. Es deuen preguntar què faig aquí tots els dies, però mai no han gosat a dir-me res. El meu aspecte no els deu suscitar cap recel.\nDiuen que de tot hem de treure la part positiva. En el meu cas puc dir que almenys ara estic molt ben informat, llegint el diari, tot i que deixo les noticies pel final. Primer llegeixo les pàgines d’ofertes de treball, un treball que em torni la dignitat perduda i les ganes de viure. Fins quan hauré de continuar vivint en aquest banc? No ho sé. Per sort avui fa un dia fresc però assolellat.\nMontseblanc | 11-02-2017 | Valoració: 9\nMolt real... Tant el que li passa al protagonista com tota la "fauna" que es troba al voltant del banc. En el que no estic d'acord és en que el treball li hagi de tornar la dignitat. La dignitat no té res a veure amb si es té feina o no... Llàstima que el protagonista no ho vegi així...