Del 19 al 21 de novembre, Càntut 2021 a Cassà de la Selva\nEl Festival Càntut. Cançons de tradició oral presenta tota la programació de la cinquena edició, que tindrà lloc del 19 al 21 de novembre a Cassà de la Selva. Durant un cap de setmana es podran veure 19 propostes entre concerts, presentacions, documentals i exposicions, amb noms com Mayalde, Més lloc per a la fosca, Fetus i Jaume Arnella, Artur Blasco i Arnau Obiols, Marala, Reggae per xics i Paula Grande i Anna Ferrer, entre d’altres. Les entrades es posaran a la venda el divendres 29 d’octubre a les 10 h al web del Càntut.\nEl Festival Càntut és una de les tres branques del projecte, que treballa tot l’any per recollir i difondre les músiques de tradició oral. Durant un cap de setmana, Cassà de la Selva es converteix en l’epicentre d’aquest repertori, amb un festival que vol fer viure unes cançons que formen part de la cultura dels Països Catalans, a més de proporcionar als assistents ocasions per cantar en comunitat. En aquesta quarta edició, del 19 al 21 de novembre, es podran veure 19 propostes: 5 especialment ideades per al festival, 1 presentació oficial, 2 presentacions a les comarques gironines i 1 presentació a Catalunya. La implicació en el festival d’entitats, col·lectius i persones vinculades a Cassà de la Selva també és una de les claus de l’èxit del Càntut.\nLa cinquena edició del festival s’iniciarà amb una doble inauguració d’exposicions. La primera, serà Llum a l’ànima. Palmira Jaquetti 1895-1963 el divendres 19 de novembre (18:30 h, Can Trinxeria, gratuït). Un recorregut a la trajectòria d’una de les moltes dones que van contribuir a millorar el nivell cultural del país, molt activa en les missions de recerca de cançons de l’Obra del Cançoner Popular de Catalunya. La segona exposició que es podrà veure durant el Càntut és Músic de tot cor. Joan Tomàs i Parés 1896-1967, una mostra dedicada a un músic que va realitzar una important tasca de recerca i recull de cançons, danses i músiques instrumentals tradicionals. Seguidament, el festival continuarà amb el concert de Marala (20 h, Casal de Jubilats, 6 € anticipada – 9 € taquilla), amb un aplec de composicions pròpies i cançons de tradició oral que desprenen influències tan diverses com el pop, el jazz, el folk o la cançó d’autor. També es podrà veure el primer dia de festival l’espectacle Més lloc per a la fosca, que es presentarà per primera vegada a les comarques gironines (21:15 h, La Sala del Centre Recreatiu, 10 € - 13 €). Un espectacle en forma de musical electrònic d’arrel, experimental i literari que s’articula al voltant de l’obra Solitud de Caterina Albert. Un muntatge de la mà d’Elvira Prado-Fabregat i Carles Viarnès, entre d’altres, en què també s’hi senten algunes de les veus recollides a l’arxiu del Càntut. La primera jornada finalitzarà amb el concert de Fetus i Jaume Arnella, en què junts i separats aniran desgranant cançons i romanços (23 h, Pati de Can Trinxeria, 6 € - 9 €).\nEl dissabte 20 de novembre començarà amb una proposta per als més petits, amb dues sessions de biblionadons amb Carmina Rabassedas (11 h i 12 h, Auditori Sala Galà, gratuït amb inscripció prèvia). Al migdia, serà el torn del Vermut cantat amb Virolailo, especialment ideat per al Càntut, en què aquest grup improvisat de Cassà de la Selva oferirà una cantada i animarà els assistents a afegir-se als seus cants (13 h, plaça de la Coma, gratuït). Havent dinat, es projectarà el documental Arrel, produït per la Fira Mediterrània de Manresa (16 h, Auditori Sala Galà, gratuït amb inscripció prèvia). Un document audiovisual creat per Zeba Produccions, dirigit per Ester Plana, Quim Rutllant i Sergi Guix, que fa una radiografia de la tendència entre els joves artistes de mirar cap a l’arrel. La presentació oficial comptarà amb la participació dels directors del film i de Jordi Fosas, director artístic de Fira Mediterrània de Manresa. Seguidament es presentarà oficialment a Catalunya Llavors de fonoll. Espigolades del Calendari Folklòric de Mallorca. Una presentació que segueix les passes del folklorista Rafel Ginard (1899-1976), amb un documental, un espectacle i visuals en directe (17:30 h, La Sala del Centre Recreatiu, gratuït amb inscripció prèvia). Més tard, tindrà lloc la taula rodona Música i records en persones amb Alzheimer (19 h, Casal de Jubilats, gratuït amb inscripció prèvia). Una sessió amb tres professionals que viuen la realitat d’acompanyar persones amb Alzheimer i les seves famílies, i com la música i el cant poden ajudar en aquests casos. Una altra proposta que es podrà veure el dissabte és el concert d’Artur Blasco i Arnau Obiols, que mostraran dues maneres d’enfocar un repertori comú, el cançoner pirinenc, i també interpretaran algunes cançons de la tradició oral recuperades pel mestre Joan Tomàs (20:15 h, Pati de Can Trinxeria, 6 € - 9 €). Per tancar la nit, un Càntut a taula amb Quedem en Paus + Julivert. Un sopar especialment ideat per al festival amb dues formacions d’àmplia trajectòria en el món de la cançó tradicional (21:30 h, Bar del Centre Recreatiu, 20 €).\nEl diumenge al matí començarà amb dues sessions de Reggae per xics, que oferiran el seu últim treball, Quadern de Bitàcola (Buenritmo Records, 2021) i també diverses de les cançons de transmissió oral que han adaptat al llarg d’aquests anys (10:30 h i 12:30 h, La Sala del Centre Recreatiu, 7 € - 10 €). La Companyia Minimíssima oferirà la seva proposta de cançons tradicionals apreses en l’àmbit familiar, poemes musicats i algunes composicions pròpies, en un format minimalista acompanyat dels ballarins d’arrel Lali Mateu i Roger Cusidó (12 h, Casal de Jubilats, 6 € - 9 €). Una altra de les propostes especialment ideades per al Càntut en què es podrà participar és el Dinar de cantadors i cantadores (13:30 h, Pati de Can Trinxeria, 25 €). Un àpat a càrrec de l’Entitat Gastronòmica de Cassà de la Selva, dinamitzat per Montse Casanova, en què el menú es combinarà amb les cançons interpretades pels mateixos comensals. A la tarda, serà el torn de l’espectacle Palmira, una proposta basada en les missions de recerca de Palmira Jaquetti al poble de Pardines, amb interpretació d’Elisenda Rué i Izan Rubio (16 h, Auditori Sala Galà, 6 € -9 €). A continuació, Pep Garcia i Albert Massip presentaran el llibre-disc Beget. Cançons recollides per Kristin Müller (17:15 h, Can Trinxeria, gratuït amb inscripció prèvia). També s’ha programat el primer concert a comarques gironines de Mayalde, un quartet familiar que fa quaranta anys que es dedica a la recuperació de la música tradicional, especialment de la Salamanca rural (18:15 h, Pati de Can Trinxeria, 10 € - 13€). Tancaran la cinquena edició del festival Paula Grande i Anna Ferrer, que presentaran Vega (Bankrobber, 2020), el segon projecte discogràfic de la col·lecció Càntut. Un espectacle en què s’analitza el rol de les dones en l’antiguitat, mitjançant les cançons recollides en el cançoner del Càntut (20 h, La Sala del Centre Recreatiu, 10 € - 13 €).\nLes entrades es posaran a la venda a partir del divendres 29 d’octubre a les 10 h al web del festival: www.cantut.cat. L’organització seguirà aplicant les mesures sanitàries vigents per fer del festival un espai segur.\nTres àmbits que creixen amb força\nEl festival realitzat a Cassà de la Selva forma part del projecte Càntut, que neix l’any 2012 per recollir i difondre la música popular i tradicional recordada per les persones més grans de les comarques gironines i reivindicar, així, unes cançons i uns repertoris musicals lligats a la cultura catalana. Durant aquestes edicions, el festival ha buscat llocs i moments per cantar en comunitat i ha comptat amb actuacions d’artistes com Roger Mas, Roba Estesa & Germà Negre, Lo Barber, Tarta Relena, Miquel Gil, Mans Manetes, Kepa Junkera & Amics de Folk, Joana Gomila, Maria Arnal i Marcel Bagés, i Joan Garriga & Carles Belda, entre molts altres.\nUna altra branca del projecte és el cançoner allotjat a la pàgina www.cantut.cat, que compta amb prop de 1.500 enregistraments de 200 cantadors, recopilats per una seixantena de caçadors de cançons que han fet recerques en 60 poblacions gironines. Així mateix, s’han transcrit 655 cançons a partitures, posant tot aquest repertori a l’abast de qui en vulgui fer ús en diferents formats.\nLes entrades es posaran a la venda el divendres 29 d’octubre a les 10 del matí a www.cantut.cat


Ajuda:Guia d'ús - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquesta pàgina és la traducció corresponent de m:Help:Contents (en anglès). Si cal fer modificacions, considereu abans fer-les en la pàgina original, ja que es podrien perdre en una propera actualització.\nLa interfície de la Viquipèdia en català està basat en el codi de MediaWiki, un motor wiki de codi obert sota la Llicència Pública General de GNU. Se'n utilitza per a diversos llocs webs, a més d'aquest. En aquestes pàgines d'ajuda trobareu una guia tant per a usuaris com per a administradors de la interfície de la viquipèdia.\nNovetats en la versió 1.4.0\nManual del lector[modifica]\nCom buscar pàgines, [ botó "Vés-hi" ]\nCanvis recents (millorat)\nvegeu només això\nManual de l'editor[modifica]\nEnllaços Enllaçament URL\nNotes i cites (Referències, citacions)\nSintaxi wiki CSS\nCàrrega d'imatges i d'altres fitxers\nÚs HTML en el codi wiki\nSeccions i Taula de continguts\nDimensió d'una pàgina\nQüestions legals pels editors\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ajuda:Guia_d%27ús&oldid=11606577»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 abr 2013 a les 17:17.


Balanç del paper dels internacionals del Barça amb les seves seleccions - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesBalanç del paper dels internacionals del Barça amb les seves seleccions\nBalanç del paper dels internacionals del Barça amb les seves seleccions\nRepassem la trajectòria dels internacionals del Barça durant els últims compromisos amb les seves seleccions Messi, Neymar i Suárez van tenir un paper destacat; els internacionals amb Espanya van gaudir de minuts i protagonisme\nNeymar en el partit contra Àustria / FIFA.COM\nLuis Suárez: En l'amistós que va enfrontar l'Uruguai amb Costa Rica, el '9' blaugrana va disputar els 90 minuts, capitalitzant el futbol ofensiu de la seva selecció i marcant el primer gol del partit. No va jugar el següent partit, el que va enfrontar els uruguaians amb Xile, perquè va aconseguir un permís del seu seleccionador per reincorporar-se abans d'hora a la disciplina blaugrana.\nLeo Messi: En el partit contra Croàcia va disputar els 90 minuts i va marcar un gol de penal, el qual va donar la victòria als argentins. El davanter va tornar a capitanejar l''albiceleste' en el partit disputat a Old Trafford contra Portugal. Messi va estavellar un xut al pal, i va ser substituït en el descans. Llavors, el '10' va cedir el braçal de capità a Javier Mascherano, que va acabar disputant els 90 minuts actuant al mig del camp.\nMascherano: Va ser titular en el primer amistós, en què va tenir un paper destacat com a timoner de l'albiceleste. Al minut 73 va estar a punt de marcar el tercer amb un fort xut des de la frontal de l'àrea. Contra Portugal va disputar els 90 minuts i va prendre el relleu a Messi com a capità després de ser substituït durant el descans.\nNeymar Jr: El brasiler està en ratxa amb la seva selecció i al FC Barcelona. Va jugar els 90 minuts del primer amistós contra Turquia; va signar un doblet i va liderar la 'canarinha' en la seva golejada a Istanbul (0-4). A Viena i contra Àustria, no va aconseguir marcar i va ser substituït per Marquinhos en el minut 91 de partit.\nRakitic: El mitja-punta croat va jugar els 90 minuts en el partit que va enfrontar la seva selecció amb el combinat italià al Giussepe Meazza. Malgrat l'empat a 1, Rakitic va tenir un paper destacat durant tot el partit i va demostrar talla mundial en posar en escac la defensa transalpina.\nClaudio Bravo: Va capitanejar la selecció xilena en el xoc que enfrontava la seva selecció amb Veneçuela. El porter blaugrana va disputar els 90 minuts del partit amb una gran actuació, evitant un parell d'ocasions de gol per part dels veneçolans. La trobada es va saldar amb un contundent 5-0 per als xilens. En el partit contra l'Uruguai va encaixar dos gols i va evitar el tercer amb una mà miraculosa després d'un xut a boca de canó.\nPiqué: Contra Bielorússia va tornar a ser titular amb la selecció espanyola. Va disputar un gran partit formant l'eix de la defensa al costat de Sergio Ramos. Va estar molt atent durant tot el partit i molt efectiu amb el cap, amb què va rebutjar un córner del rival durant la primera part. Contra Alemanya també es va mostrar molt efectiu, però va ser substituït per Bartra al final del primer temps.\nBartra: No va jugar el partit que va enfrontar Espanya contra Bielorússia. No obstant això, va tenir una destacada actuació en la segona part del partit contra Alemanya, en què va fer parella de central amb Albiol després de substituir Piqué.\nPedro: Titular a la davantera d'Espanya contra Bielorússia, el canari va aconseguir el tercer gol del combinat després d'una jugada col·lectiva i a passada de Juanfran. A punt va estar d'aconseguir el quart gol després d'un xut que es va estavellar al pal. Sens dubte, va ser un dels jugadors destacats del partit. Contra Alemanya va jugar el tram final de la trobada, que va animar amb un xut final que no va aconseguir entrar entre els tres pals.\nJordi Alba: Del Bosque el va incloure en l''onze' titular d'Espanya en el partit contra els bielorussos, en què va tenir un paper de contenció a la banda. En el partit contra Alemanya, Alba va ser l'únic culer que no va participar en la trobada.\nSergio: L'aplicat migcampista del Barça va tenir un paper destacat en la plàcida victòria contra els bielorussos. En un rebuig a la frontal, Busquets va posar el 2-0 amb un xut que va pegar en un defensor per desviar la pilota i batre el porter rival. Va jugar la primera part del partit contra Alemanya, en la qual Espanya va dominar el partit; i va ser substituït al descans.\nTer Stegen: Després de jugar els 90 minuts en la victòria per 3-1 del seu combinat contra l'holandès, el porter alemany es va quedar a la banqueta en el partit que els va enfrontar amb la República Txeca sub-21. El blaugrana va deixar el seu lloc a Horn en un enfrontament amistós que va acabar amb empat (1-1).\nSamper: Va jugar de titular en el partit que va enfrontar la sub-21 espanyola amb Bèlgica, en què va ser substituït en el descans.\nMunir: Va signar l'únic gol del partit contra Bèlgica, en el qual Espanya va perdre a El Ferrol per un contundent 1-4.\nSandro: Va jugar la primera part del partit contra Bèlgica, deixant de nou mostres de la seva incontestable qualitat.\nHalilovic: Va disputar la segona part del partit que va enfrontar Croàcia amb l'Argentina, en què els balcànics van perdre per 2-1.


El drama de les ambulàncies: 'L'empresa ens posa en risc als treballadors i als pacients'\nReport diari sobre el coronavirus: la indignació valenciana marca el desconfinament de bona part del país demà\tReport diari sobre el coronavirus: la indignació valenciana marca el desconfinament de bona part del país demà\nJoan-Ramon Laporte: 'No s'ha de tractar el virus com sigui, s'ha de tractar el pacient'\tJoan-Ramon Laporte: 'No s'ha de tractar el virus com sigui, s'ha de tractar el pacient'\nMosquito Alert avisa que comença la temporada de mosquit tigre però recorda que no transmet el coronavirus\tMosquito Alert avisa que comença la temporada de mosquit tigre però recorda que no transmet el coronavirus\nFase 1: les persones que comparteixen domicili poden omplir el cotxe i no fer servir màscara\tFase 1: les persones que comparteixen domicili poden omplir el cotxe i no fer servir màscara\n[VÍDEO] L'experiment japonès que demostra la importància de rentar-se bé les mans\t[VÍDEO] L'experiment japonès que demostra la importància de rentar-se bé les mans\nDorca: 'No em sorprendria que ens trobem que el coronavirus va començar unes setmanes o mesos abans'\tDorca: 'No em sorprendria que ens trobem que el coronavirus va començar unes setmanes o mesos abans'\nReport diari sobre el coronavirus: Sánchez espera la reunió més tensa\tReport diari sobre el coronavirus: Sánchez espera la reunió més tensa\nJoe Brew: 'Com poden demanar tant a la gent fent tan poc per a controlar el rebrot?'\tJoe Brew: 'Com poden demanar tant a la gent fent tan poc per a controlar el rebrot?'\nEls governs del país podran canviar les franges horàries sense validació de l'espanyol\tEls governs del país podran canviar les franges horàries sense validació de l'espanyol\nEntrevista a dos treballadors de les ambulàncies gestionades per Transport Sanitari de Catalunya (TSC) · Denuncien que no compleix els protocols establerts per a fer front a la crisi del coronavirus\nSón la primera línia d’entrada de la Covid als hospitals, però es queixen que no els tracten com a personal sanitari, fet que els posa en risc. Els treballadors de les ambulàncies denuncien que les empreses subcontractades per la Generalitat per gestionar aquest servei no els protegeixen com toca. Els neguen la utilització d’EPI i màscares FFPP2. Els diuen que abans de posar-se’n entrin a l’habitació del pacient per veure quina n’és la situació, obligats a entrar-hi amb una màscara quirúrgica que no els protegeix. Però els treballadors no pensen només en ells, pateixen pels pacients que traslladen. Si no els protegeixen a ells com a treballadors, ells no poden protegir els pacients que passen per les seves mans. Denuncien que no es compleixen els protocols establerts.\nParlem amb Lulú Alsina, membre del Comitè d’Empresa i delegada de riscs laborals de Transport Sanitari de Catalunya (TSC) a les comarques gironines i l’Alt Maresme, i també amb un altre company, que per por de represàlies de l’empresa s’ha estimat més de no dir el seu real. Li direm Marc.\n—Les ambulàncies heu estat la porta d’entrada de molts malalts de Covid als hospitals. Aquests dies sou a la primera línia…\n—Lulú Alsina (L): Sí, som la primera línia. Però es dóna una circumstància estranya. Malgrat ser la primera línia de l’assistència sanitària, als tècnics d’emergències no ens consideren personal sanitari… Som un personal essencial per a superar aquesta crisi, però no tenim les mateixes condicions que la resta de companys. Nosaltres no sortim en les estatístiques del personal sanitari infectat o mort de Covid-19. Som invisibles….\n—Això en què es tradueix?\n—L: Per exemple a l’hora de fer-nos els PCR. Ha estat una lluita. Com que no som considerats personal sanitari, ens feien demanar-ne pels canals normals que fa servir tota la població. Nosaltres érem un usuari més d’un sistema col·lapsat. Al principi vam tenir treballadors malalts tres dies enganxats al telèfon esperant que el 061 els contactés. A més, l’empresa, TSC, no ens hi posava cap facilitat. En cap moment no van rebre una trucada dels responsables dient-los que estiguessin tranquils, que es quedessin a casa i es recuperessin. Això no va existir. La gent tenia angoixa perquè no els feien la prova i tenien guàrdies per a cobrir. És una vergonya. Ningú no s’ocupa de nosaltres. És més, els protocols no tenen en compte la nostra realitat, són pensats per a espais tancats, com ara residències o hospitals. Quan es dibuixen totes les estratègies, nosaltres no existim, cosa que ens fa més precaris.\n—Us continuen sense fer la prova?\n—L: Ara ens fan PCR mitjançant el SEM. Es va collar molt fins a aconseguir-ne l’ajuda. Encara que només es fan als treballadors que presenten símptomes i a alguns que han estat en contacte estret amb un positiu. No en fan a tothom i de moment, segons que diu l’empresa, no és previst. De fet, encara esperem un procediment clar per a realitzar les proves. Dels treballadors que s’han de reincorporar i no els fan el test, la Mútua s’ocupa de fer-los una prova que ells mateixos diuen que no és gaire fiable. D’una altra banda, l’empresa fa tres setmanes ens va dir que tenia 280 PCR per als treballadors. Però han desaparegut i ningú no sap què ha passat.\n—Hi ha pressions perquè la gent treballi sense condicions?\n—L: Constantment ens trobem amb pressions per part de l’empresa que posa en risc les persones que hi treballem. Però malauradament, com que sol ser una cosa verbal, ens diuen que no pot ser, que la treballadora ho deu haver entès malament! A més, això no ho diuen a qualsevol treballador. Ho fan amb els que tenen les condicions més complicades i que saben que no els plantaran cara.\n—Però a part de posar-vos en perill a vosaltres, també posen en perill els pacients…\n—L: Clar, per això nosaltres volem que ens facin la prova d’anticossos. Perquè tal com diu la guia de la Generalitat, nosaltres, quan ens incorporem a la feina després d’haver passat el virus, hem de poder saber si som un risc per als nostres pacients que estan immunodeprimits i són molt vulnerables o no. A la nostra feina cada dia tenim contacte amb pacients amb aquestes condicions. No podem ser una amenaça per a ells. Ara que ens desconfinaran… què hem de fer? Hem de tornar a la normalitat com si res? No seria més fàcil de mirar quins treballadors tenen anticossos i posar-los amb els pacients més fràgils? De vegades, penso que potser ja els està bé. Potser no els interessa mantenir aquests pacients…\n—Entenc que a les ambulàncies no esteu contents amb la gestió de la Covid-19?\n—L: Es gestiona malament. Però segurament hauríem de fer una diferenciació entre els dos serveis que existeixen: el d’ambulàncies urgents, que és gestionat pel SEM, i el dels serveis no urgents, que no estem coordinats directament per ells. En el d’urgents, el SEM ha creat protocols i formacions específiques per a la crisi. Fins i tot hi ha un centre de coordinació que acompanya en tot moment els treballadors i que ajuda a triar quina és la millor manera d’actuar en cas d’incidència. El servei no urgent és un altre món. Sempre som els grans abandonats, però en aquesta crisi encara més. Nosaltres no hem tingut cap protocol d’actuació fins a final de març i no té res a veure amb el del servei d’ambulàncies urgent, on tot és molt més especificat. Cal ser conscients que vam començar a atendre pacients amb Covid a final de febrer. Mira si ha passat temps.\n—Per què aquesta diferenciació entre urgent i no urgent?\n—L: Teòricament el SEM hauria de gestionar tots dos serveis, però a la pràctica no és així. El SEM no es fa càrrec del servei no urgent. Per tant, es crea una diferenciació entre treballadors i pacients de l’urgent i del no urgent, malgrat que tots dos estem subcontractats per la mateixa empresa, en el nostre cas TSC. Aquests dos serveis tenim pressupostos diferents. Una ambulància del SEM, faci serveis o no, té un pressupost assignat. Per tant, aquí l’objectiu de l’empresa és que faci com menys serveis millor per treure benefici. En canvi, els no urgents són com un autobús, com més persones puguin pujar-hi, més diners guanyarà l’empresa. Cal ser conscients que nosaltres som gestionats per empreses voltors, que només busquen beneficis i a qui no importa la nostra salut. El transport sanitari hauria de ser públic. No és normal que aquestes empreses s’embutxaquin tants diners públics i no sàpiguen gestionar correctament els seus equips.\n—Tot plegat ha de crear molta angoixa…\n—M: Tenim angoixa per nosaltres, pels pacients i per les nostres famílies. Com no m’ha de crear angoixa anar a casa i contaminar els meus? Si no em protegeixen a mi, és impossible que jo els pugui protegir a ells… Ens sentim abandonats per l’empresa. Per exemple, la Generalitat va habilitar uns apartaments o hotels per als sanitaris que visquessin amb una persona de risc i no volguessin posar-la en perill tornant a casa. Malgrat que nosaltres en teníem dret, l’empresa ens ho van negar durant molt de temps. Després de la pressió dels sindicats, finalment ens ha donat l’opció fa just unes quantes setmanes, quan ho podíem haver fet ja del minut u.\n—Una de les coses que més us diferencia dels hospitals és que vosaltres, quan ateneu un cas de Covid-19, s’infecta el vostre lloc de treball. Com es gestiona això?\n—L: Malament, des del 2 de març que les delegades de riscs laborals demanem a l’empresa procediments de neteja específics per a les nostres unitats assistencials. Els demanem que ens netegin els nostres uniformes i que ens facilitin productes de neteja. I això no arriba. De vegades ens trobàvem que deixàvem un pacient a l’hospital i érem nosaltres mateixos que trencàvem els protocols d’espais nets i bruts. Al principi fins i tot hi havia hagut gent que es quedava tres hores i quatre tancada dins d’un box amb el pacient, perquè no sabien què fer amb nosaltres. És clar, estàvem bruts, però no podíem desvestir-nos allà perquè havíem de sortir i desinfectar l’ambulància. Els treballadors dels hospitals ens demanaven que no toquéssim res.\n—Però llavors la netegeu vosaltres mateixos?\n—L: Sí. Al principi era caòtic. Les primeres setmanes, el centre de coordinació no preveien que, si deixaves un pacient a Sant Feliu de Guíxols, allà no tenies com desinfectar-la. Havies de tornar fins a la teva delegació, on hi havia els productes de neteja. Ara els protocols s’han estès més. Però és clar, hem viscut tres setmanes o quatre amb aquesta realitat. Malgrat tot, encara hi ha unitats no urgents sense els productes adients per a desinfectar les ambulàncies, i per tant han de recular fins a la base, amb el risc que implica. A més, els productes desinfectants que tenim són un esprai amb lleixiu i aigua. Que ni compleixen el protocol.\n—M: I cal tenir en compte que nosaltres no sabem com s’ha de desinfectar, ningú no ens ho ha explicat. Per tant, cada treballador ho fa a la seva manera, com sap millor. A més, ens obliguen a desinfectar al carrer, no podem anar a la base.\n—M: Sí, al carrer malgrat que significa infringir el protocol que ens han donat. Perquè el primer que hauríem de fer és desinfectar-nos les mans amb aigua i sabó. I, com pots suposar, al mig del carrer no tenim aigua. En el meu cas, al final porto un producte hidroalcohòlic i em netejo les mans així. Però és clar, desinfectar al mig del carrer és complicat. Tothom et mira des del balcó. I ens trobem en situacions complicades de gestionar. Per exemple, l’altre dia em van dir que havia de fer un trasllat d’un infectat. Com que venia d’un altre, vaig decidir que no desinfectava l’ambulància, no valia la pena. Però és clar, quan vaig entrar equipat amb l’EPI a buscar la dona, la seva filla em va dir que la seva mare no anava a l’hospital per res relacionat amb el coronavirus, sinó perquè s’havia trencat el fèmur. És clar, baixa a l’ambulància i desinfecta-la amb la filla de la pacient que estàs a punt de traslladar controlant des del balcó. Moltes vegades la informació no es gestiona bé i es creen situacions com aquesta.\n—Però aquesta dona l’hauríeu poguda contagiar sense voler. No seria més lògic de dividir les ambulàncies entre Covid i no Covid?\n—L: Les delegades de prevenció no hi acabem d’estar gaire d’acord. Després de tot el que hem vist hem entès que tots els pacients s’han de tractar com a possibles casos de Covid-19. Moltes vegades la gent que al centre de coordinació no l’han considerada possible cas després a l’hospital s’ha demostrat que sí que estava infectada. I és clar, aquestes persones no anaven ben protegides i llavors s’ha hagut de córrer a aïllar-les.\n—M: Tinc una companya que no pot assegurar al 100 % on es va contagiar, però té tota la convicció que sap perfectament en quin servei va ser. Va haver-hi un dia que van portar un pacient amb poca mobilitat, és a dir amb llitera, al Clínic. Va ser un servei normal. En principi, sense risc. Però una vegada acabat, el coordinador els va trucar i els va dir: ‘Aneu a la base i canvieu-vos la roba.’ A ells els va estranyar molt perquè no ens diuen mai això, i van insistir per saber si passava alguna cosa però els van dir que no. Al cap de cinc dies aquesta persona estava amb febres altes i havia contagiat tota la seva família. Estic convençut que l’empresa sabia el risc i ho va amagar.\n—Però aquesta manera de funcionar és contrària que no recomanen els serveis sanitaris. Amb el desconfinament serà més necessari que mai aïllar l’entorn del contagiat…\n—L: Tenim una guerra des del primer dia amb el servei de riscs de l’empresa sobre els casos extrets. Fa molt de temps que demanem un protocol per a aquestes situacions. El servei coordinador no ho filtra ni ho gestiona bé. A més, quan ho saben no ens diuen que parem i ens aïllem. En canvi, els treballadors dels serveis urgents, a la mínima que entren en contacte amb un possible cas, es posen l’EPI. Però com hem explicat, els no urgents no tenim protocols i ens posen problemes si en fem servir. Algú se n’haurà de fer responsable, de tot això. Els treballadors ens trobem en situacions que no sabem com gestionar. I això implica una angoixa i un risc emocional brutal!\n—Us sentiu abandonats?\n—L: Les delegades de previsió veiem que l’empresa ha deixat abandonats completament els treballadors. Ens hem sentit que ens tiraven als llops. No han parat de fer negligències. Per exemple, si a tu t’envien a una plata de Covid, en principi no hi pots entrar amb una màscara quirúrgica. Les mateixes professionals de la planta t’ho diuen. Però els nostres supervisors, que haurien de vetllar per la nostra salut, ens diuen que endavant, que hi entrem així i que valorem el servei una vegada dins l’habitació. Tot això va en contra de qualsevol principi de prevenció. La nostra primera norma a aplicar és protegir-nos a nosaltres i a la víctima. Això ara no existeix. A més, ens tracten d’imbècils, ens asseguren que amb la quirúrgica ja estem protegits. I és fals.\n—Com? Us fan entrar a un lloc contaminat amb màscares quirúrgiques?\n—M: Sí, ens van donar cinc màscares quirúrgiques perquè les féssim servir durant cinc setmanes. Un treballador del Mercadona en té una de diferent cada dia, o els treballadors de l’hospital fan servir una FFPP2 una setmana i cada dia la van tapant amb una de quirúrgica diferent. A nosaltres ens diuen que hem d’entrar a l’habitació del pacient amb una màscara quirúrgica i llavors avaluar si necessitem la FFPP2 perquè aquesta persona ens pot esquitxar o l’oxigen de l’habitació està contaminat. Quan la mascara quirúrgica no em protegeix amb mi sinó al pacient, que ja és positiu.\n—Però si entreu a l’habitació, ja heu estat en contacte amb el pacient contagiat!\n—M: Sí, però segons ells, si el contacte és mínim i tu mantens les distàncies de seguretat, estàs salvat.\n—Però com pots tenir contacte mínim amb una persona que has de traslladar-la amb cadira de rodes o llitera?\n—M: És clar, impossible! Tu obres la porta i has d’entrar en una habitació on hi ha una persona que fa una setmana que hi està tancada. En aquell espai hi ha una càrrega viral brutal. Tu no saps quan obres la porta si t’esquitxaràs o no! El personal de l’hospital té prohibit d’entrar en una habitació sense aquesta protecció, que a mi em prohibeixen utilitzar a la primera. Jo he d’entrar a valorar sense res i després ja ho veurem. I si jo faig servir una màscara FFPP2, he de fer un comunicat intern explicant per què l’he feta servir. Això és una angoixa constant.\n—Però això us posa en risc!\n—L: Sí, és una negligència absoluta per part de l’empresa. La llei de prevenció de riscs laborals ho diu molt clar: és feina de l’empresari posar totes les mesures de prevenció per evitar de posar en risc als treballadors. Ara et donaré una dada que és esgarrifosa: des del 2 de març que demanem protocols que s’atenguin a les nostres necessitats. El departament de riscs laborals no ha avaluat el nostre lloc de treball arran de la Covid-19 fins al 28 d’abril. I ho ha fet perquè s’hi ha vist obligada, perquè hem interposat una denúncia davant el Tribunal Superior de Justícia. Treballem en una empresa súper rígida. Cada vegada més, perquè cada vegada la compra algú que està més lluny i entén menys la nostra realitat. Ara les nostres neurones pensants són a Valladolid. I des d’allà ens marquen les normes iguals per a tothom. Ja em diràs què té d’igual una ambulància que treballa a Llançà i una que treballa a Valladolid?\n—M: Però això és constant. Te’n poso un altre exemple. Les ambulàncies no urgents portem a gent a diàlisi. Normalment els portem de sis en sis. Durant els primers dies de la pandèmia, nosaltres dèiem que era impossible portar sis pacients, perquè no podíem mantenir les distàncies. Fins i tot, a algun company els pacients se li havien negat a pujar veient el perill que implicava per a les persones d’alt risc com són ells. És més, en aquest cas el metge del centre va sortir a parlar i va donar la raó al pacient, com és lògic i normal. L’empresa es va excusar dient que no havia rebut el protocol, quan després hem sabut que el tenia damunt la taula ja feia quatre dies, però no el va seguir per abaratir costs. Va pensar en els diners, en lloc dels pacients i el perill que tot això implicava per a ells.\n—L: Val a dir que TSC va rebre el document divendres, a migdia tanquen les portes i no les tornen a obrir fins dilluns. Els que fan guàrdia el cap de setmana no prenen aquestes decisions. Els treballadors ens trobem de forma constant amb aquest problema. I en aquest cas, no parlem d’una beneiteria, parlem que l’empresa incomplia un BOE. Parlem de coses molt greus.\n—Però podíeu anar contagiant persones molt vulnerables!\n—L: Sabíem que era un focus de contaminació. I això es va veure al cap de dues o tres setmanes. Es va notar en els casos confirmats. Jo m’estimo els meus pacients, és gent gran, molt putejada per la vida, que estan dia sí dia no connectats a una màquina. No es mereixen de morir d’aquesta manera. Aquests dies hem perdut pacients i ens ha fet mal. Hi ha hagut una negligència brutal. Han posat en perill totes les persones que entraven a l’ambulància. I això ho haurà de pagar algú. I que no ens vinguin a buscar als treballadors com a responsables, no passarem per aquí.\n—Això s’ha resolt?\n—M: Sí, avui dia van de tres en tres. Però cal dir que moltes vegades anem a recollir aquestes persones d’alt risc després d’haver desinfectat l’ambulància al mig del carrer! Quan les tens a dins no pots parar de pensar: ‘Dec haver netejat bé allò?’ És clar, no som desinfectadors, i el virus no és de colors per a saber si hem passat per allà o no.\n—Però llavors hi ha un problema de gestió de l’empresa subcontractada per la Generalitat?\n—L: I tant, on és la gestió d’una empresa que ha guanyat el concurs més car de la història per aquest Lot E?. On són els diners per a gestionar aquesta crisi? En què se’ls han gastat? I la part més important, on són els qui se suposa que han de gestionar això? I per què jo m’he de jugar la vida? Com pot ser que el mes de maig hi hagi treballadors que ens demanin quan poden fer servir una FFPP2? Si ho fan no és perquè no ho saben, sinó perquè necessiten uns arguments per a dir als seus superiors que sí que les poden fer servir i que no els en poden negar l’ús. Com pot ser que al mes de maig, quan comença el desconfinament, nosaltres encara hàgim de barallar-nos amb els nostres supervisors per temes tan bàsics?\n—Què heu trobat a faltar aquests dies?\n—L: Hem trobat a faltar decisions valentes. Som treballadors amb molta experiència gestionant crisis. Hauria estat bé que ens escoltessin i ens valoressin, però han optat per insultar-nos. Ens han infravalorat i menystingut. Naturalment, volem un salari digne, però sobretot volem que la nostra feina sigui reconeguda. Quant tu tens una plantilla consolidada i a gust, respon. Hi ha una comarca exemplar, la Garrotxa. La persona que la gestiona ha fet una feina espectacular aquesta crisi. Però no ve d’ara, el coordinador fa molts anys que hi és i ha creat un equip consolidat que funciona. Pensa que ells a la segona setmana de la pandèmia ja tenien pantalles protectores, màscares de roba per a posar-se sobre les FFPP2, màquines d’ozó per a netejar les zones comunes i investigaven com desinfectar les FFPP2… Nosaltres, si tenim res de tot això, és gràcies a ells, que ens han dit als treballadors com gestionar-ho.\n—Ara el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha dictat unes cautelars en favor vostre després d’haver posat, el Comitè d’Empresa i CCOO, denúncies al respecte…\n—L: Sí, això ha implicat petits canvis. Però imagina’t, hi ha unes primeres cautelars del 16 d’abril en què es diu que el TSC ens ha de desinfectar els uniformes. Han passat moltes setmanes i aquest problema no s’ha solucionat. Han hagut de passar tres setmanes perquè l’empresa ens digués que podíem començar a deixar la roba. I quan ho han fet ha estat un desastre. Triguen una setmana a tornar-nos els uniformes. Com treballem llavors nosaltres? Perquè la majoria de treballadors tenim dos uniformes i una armilla! I el nostre uniforme, sobretot l’armilla, és bàsic per a la feina… La gent no sap què fer, si deixar-lo o no. Per què, com treballarà si el deixen? Això que proposen no és una solució!\n—M: Haver d’anar amb la roba de feina a casa posa en risc les nostres famílies. Els vestidors de la meva base no tenen la higiene necessària per a poder-nos-hi canviar amb tranquil·litat.


Els Reis d’Igualada commemoren el 125è aniversari de la cavalcada — Ajuntament d'Igualada\n32º max. / 19º min. 01/07/2022 07:03\nSou a: Inici / Noticies / Els Reis d’Igualada commemoren el 125è aniversari de la cavalcada\nEls Reis d’Igualada commemoren el 125è aniversari de la cavalcada\nAmb motiu de l’efemèride s’han organitzat l’exposició Scala Reis i altres activitats excepcionals\nAquest dimecres s’han presentat els actes del tradicional cicle de Reis, que aquest any presenten novetats destacades, amb motiu de la commemoració dels 125 anys de la cavalcada. Per celebrar aquesta efemèride, questa efemèride, la Comissió Cavalcada de Reis Fundació Privada ha organitzat una sèrie d’activitats que ja es van iniciar aquest dilluns amb una conferència inclosa a la programació de l’AUGA.\nLa propera cita és el dijous 19 de desembre. Aquell dia, a les 19.30 h, tindrà lloc al Saló de Sessions de l’ajuntament l’acte institucional d’inauguració de la 125 Festa dels Reis d’Igualada, que inclou l’estrena de l’exposició Scala Reis, que fa un recorregut retrospectiu sobre aquesta tradicional festa.\nLa mostra estarà distribuïda en diversos espais de la ciutat. La Sala Municipal, amb el títol “Capes i plomes”, estarà dedicada al vestuari i a la indumentària. El Casal Popular d’Igualada, el Foment, mostrarà l’arxiu fotogràfic vinculat als patges i les escales, amb una actuació sobre les façanes de l’edifici. L’Ateneu Igualadí acollirà “Les cartes”, amb l’arxiu fotogràfic i documentació vinculada al lliurament de la carta al Patge Faruk. La Sala l’Empremta d’Òmnium Cultural serà l’escenari de “Crides i Músiques” amb un recull de les crides, les auques i les músiques pròpies i vinculades a la festa. El vestíbul de l’Ajuntament dedicarà l’espai Igualadiníssim a aquest 125è aniversari, amb imatges de totes les èpoques. I el Museu de la Pell d’Igualada i Comarcal del’Anoia acollirà “Llibres”, una mostra de les diverses edicions dels llibres blanc i negre que tradicionalment acompanyen el Patge Faruk.\nA més de tots aquests espais, l’exposició s’estendrà també una mostra de fotografies de la Festa que es podran veure a diversos comerços repartits en totes les zones de la ciutat.\nEntre les novetats creades expressament per a la celebració també cal destacar: unes figuretes de pessebre que reprodueixen els Tres Reis, un logotip exclusiu del 125è aniversari i un domàs per penjar als balcons i finestres. A més, les monedes de xocolata i l’embolcall d’aquestes llaminadures amb què el Patge Faruk obsequia la mainada tindran en el seu revers la reproducció del logotip commemoratiu, que també lluirà en el renovat disseny de les bosses plenes d’obsequis que es lliuren als infants el dia 1 de gener\nCalendari de la festa\nPel que fa les activitats pròpies de la festa dels Reis d’Igualada. La programació s’estrenarà, com és habitual, amb l’arribada del Patge Faruk al Pavelló de les Comes, el 28 de desembre. A les 18.30 h. començarà el festival infantil, amenitzat pel Grup “La Cremallera”, i a les 20 h farà l’entrada el Patge Faruk, que abans haurà fet un petit recorregut amb el seu seguici pels principals carrers de la ciutat,.\nA partir del 31 de desembre i fins al dia 4 de gener s’emetran el missatges radiofònics del Patge Faruk, a través de l’emissora de Ràdio Igualada. I el lliurament de cartes al Patge Faruk tindrà lloc el dia 1 de gener al Teatre Municipal de l’Ateneu, des de les 10.30 h fins a les 14.30 h. La recepció de paquets serà a l‘Avinguda Mestre Muntaner 99, (edifici Cal Carner) durant els dies 2,3 i 4 de gener.\nFinalment, el dia 5 de gener Ses Majestats els Reis Mags d’Orient arribaran a Igualada. La recepció i benvinguda als Reis per part de les autoritats locals, en què també es preveu la presència de la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, serà al Passeig Verdaguer, cantonada amb el carrer Joaquima Vedruna. A les 18.00 s’iniciarà la Cavalcada.\nPer a més informació podeu també consultar la pàgina web, www.reisdigualada.cat\nPertany a: Festes, Cultura i patrimoni, Esdeveniments


La policia de Berga acumula més de 2.300 serveis des de principi d’any - Regió7\nLa policia de Berga acumula més de 2.300 serveis des de principi d’any\nLa majoria d’intervencions, 1.634, han estat per temes relacionats amb la seguretat ciutadana\nBerga | 20·05·21 | 19:57\nUna patrulla de la Policia Local de Berga AJ Berga\nLa Policia Local de Berga ha atès un total de 2.377 serveis en el primer quadrimestre d’aquest 2021, segons dades facilitades per l’Ajuntament de Berga.\nEl gruix dels serveis, el 29,96% del total i que sumen 1.634 intervencions, estan relacionats amb temes de seguretat ciutadana i d’aquests 340 corresponen a queixes i conflictes veïnals de diferents tipus. També es van muntar 237 punts estàtics de control, es van fer 219 identificacions de persones i es van realitzar 186 serveis relacionats amb la covid. A més, es van respondre 143 peticions d’ajuda i auxili de la ciutadania. En seguretat ciutadana també s’han fet intervencions, encara que en menor nombre per temes com bretolades, baralles, ocupacions d’immobles, violència de gènere o tinença de drogues, entre d’altres.\nL’altre gran bloc de serveis que ha atès el cos policial han estat els relacionats amb el trànsit amb un total de 1.077 i que suposen el 29,96% del total que s’han fet en aquests quatre primeres mesos de l’any. Pel que fa a la resta d’actuacions, 689 corresponen a l’àmbit de la policia administrativa que també inclou diferents tipologies de serveis, com per exemple gestions administratives (273), identificar anomalies a la via pública (70), serveis amb animals (65), serveis i infraccions relacionats amb al covid (63) i abandonament de residus al carrer (45), entre d’altres. A més, s’han fet 123 actuacions de règim intern. També han atès 40 casos en l’àmbit de la policia judicial amb 15 citacions, 9 atencions per delictes contra la seguretat del trànsit, cinc casos de suport judicial, la participació en cinc detencions i també han gestionat sis casos de diligències vàries.\nFinalment, la unitat de proximitat, estrenada el desembre passat, ha fet 26 serveis. D’aquests n’hi havia de relacionats amb el veïnatge, amb menors d’edat, atenció de visites escolars a les dependències policials, trobades amb entitats veïns, visites a bars i comerços i accions de mediació amb altres administracions.\nDel nombre total d’actuacions peticionades durant els primers quatre mesos de l’any, el 38,20 % va ser serveis planificats (908), el 21,54 % van ser actuacions que han estat requerides telefònicament (512), el 16,20 % correspon a actuacions d’ofici (385), el 7,78 % van ser ordenades des de la mateixa prefectura (185), el 7,28 % van ser peticionades per persones que es van desplaçar fins a les oficines de la Policia Local (173) i el 3,70 % van ser com a resultat de trucades rebudes a través del telèfon d’emergències 112 (88). També consten altres requeriments provinents del servei de teleassistència, les centrals d’alarmes, els Agents Rurals, els Bombers i els Mossos d’Esquadra, entre d’altres.\nEl cap de la Policia Local, Jaume Hernández, en relació amb les dades, comenta que «en aquests primers quatre mesos de l’any hem vist augmentada la petició dels serveis policials, tant urgents com ordinaris. Aquestes dades demostren que la Policia Local és un servei important en la nostra ciutat». Hernández també fa esment a la col·laboració de les entitats veïnals, destacant que «molts dels serveis planificats als barris de la ciutat han estat coordinats amb les associacions de veïns, ja que aquestes són les que coneixen de primera mà les necessitats policials concretes».\nGairebé el 5% dels serveis no s’han pogut atendre\nLa Policia Local de Berga ha pogut atendre el 94,3% dels 2.733 serveis pels quals va ser peticionada durant els primers quatre mesos d’aquest any. Això ha estat així perquè el 4,9% dels serveis, una mica més d’un centenar, no van poder realitzar i perquè el 0,8% restant, aproximadament una vintena, van ser anul·lats abans que els agents els portessin a terme.


Wikiloc | Ruta El Molí de Gósol\n10.860 107 68\nVista 3664 vegades, descarregada 136 vegades\nCom que Gósol només era accessible amb animal fins a finals dels anys 40, conserva l’encant –i alguns inconvenients- d’haver estat un lloc apartat del ritme frenètic del món modern. A part del clàssic reclam del Pedraforca, el poble ofereix múltiples atractius al visitant. Val la pena visitar les ruïnes del poble antic, agrupat al voltant del castell dalt d’un turó; les ruïnes de l’església de Santa Maria han estat restaurades i es pot pujar a la torre, des de la qual s’obté una bona panoràmica; també val la pena visitar el petit museu etnogràfic i commemoratiu de l’estada de Picasso al poble a principis del segle XX. La ruta que us proposem recorre la fèrtil vall de Gósol, passant per antics camps –avui prats- i camins ramaders.\nLa ruta comença a la rotonda d’entrada al poble. En aquest punt hi ha una font moderna, al costat de la qual surt l’aigua potable del poble i s’hi poden omplir les cantimplores abans de començar a caminar. Des d’aquí, tant si mireu cap al nord, a la costa de davant, com si mireu cap al sud o cap al turó del poble vell, veureu que tot està ple de feixes. Són terres marginals, àrides, on calia molt treball per molt poc rendiment i que contrasten amb la riquesa de les terres que més endavant recorrereu.\nPep B. 24 de març 2019\nRuta molt tranquil·la i senzilla per fer amb nens. Estàvem cansats del Pedraforca del dia anterior i va anar bé per relaxar. Vam extendre una mica fins al castell de Gósol un cop arribats al poble. Durant la ruta hi ha vistes molt boniques.\ntplahu 9 de jul. 2021\nRuta ideal per descansar de dies de molts kilòmetres i fort desnivell


Literatura infantil i alimentació – La invitació a la lectura\n3 Octubre 2013 by jcentell\nLiteratura infantil i alimentació\nAquest curs que hem començat el dedicarem a investigar sobre els llibres de la literatura infantil que tenen a veure amb l’alimentació. Com cada any, triem un tema prou ample i interessant sobre el qual abocarem els esforços un bon grup de mestres que ens anirem trobant periòdicament a l’Associació de mestres Rosa Sensat per intentar treure’n l’entrellat de tot plegat.\nL’alimentació ha estat present en la literatura clàssica i en els contes populars. N’hi ha prou en recordar els capítols d’Alícia al País de les Meravelles, la transformació en carrossa de les carabasses de la Ventafocs, la caseta de xocolata d’en Ton i Guida, la princesa del pèsol o les mongetes de la mongetera màgica d’en Jack.\nImagino que ens trobarem diferents tipus de lectures. Unes, adreçades a alliçonar sobre els perills dels sobrepès o l’anorèxia, d’altres informatius sobre els beneficis d’una alimentació sana i també, els que més interessen, aquells en que els aliments formen part clau de la història. Aquí trobarem el gegant de Zeralda, l’erugueta goluda, la sopa de pedra, l’àvia Torrelli fa la sopa, Charlie i la fàbrica de xocolata, etc. sense oblidar poemaris com Nyam, nyam (Lola Casas) o Bon profit! (Miquel Martí i Pol)\nSi tot va com ha d’anar el mes d’abril podrem preparar una bona exposició creativa a l’escola.\nAquesta entrada s'ha publicat en notícies i etiquetada amb alimentació, grup de treball Rosa Sensat, literatura infantil. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Claude Ponti: L’il·lustrador del mes d’octubre\nLectura de proximitat. Sobre la raonable relació de la biblioteca d’aula amb la biblioteca escolar →\n2 pensaments sobre “Literatura infantil i alimentació”\nMariona Carreras | 3 Octubre 2013 a les 9:56\nLa setmana passada, al taller d’animació a la lectura, vam treballar “La Marta i la xocolata” de Lia Bertran i va ser genial!!!\nPer començar el llibre està escrit amb lletra de pal, cosa que el fa molt accessible als nens/es més petits, el color marró de les guardes fa una ambientació perfecte per introduir el llibre i la història potencia al màxim la imaginació, el pensament, fer-se hipòtesis, expressar experiències i vivències personals,…les il·lustracions combinen la imatge, els colors, el dibuix en blanc i negre….\nI per acabar fa una pregunta als nens que els reflexionar sobre què passa si mengem la xocolata cada dia…? tot desplegant les pàgines podem contrastar si el que han dit apareix en el conte. Fantàstic!!!!!\nAl acabar cada nen va dibuixar el seu projecte de xocolata i vam fer una paperina amb trossets de xocolata. Tota una bona experiència lectora amb l’aliment com a tema.\nSuposo que ja el coneixes però simplement volia compartir aquesta experiència.\njcentell | 3 Octubre 2013 a les 20:37\nNo conec el llibre que comentes, però el buscaré.\nAvui hem tingut la primera reunió del grup i hem trobat molts llibres que ens aniran bé. És més ja comencem a veure les possiblitats plàstiques, musicals, etc. Crec que amb aquest tema xalarem molt aquest curs amb els infants de l’escola.\nSeguim en contacte i en parlem aviat.


Ximximiri...: Les meves primeres croquetes\nAbans que comenceu a murmurar que quina classe de croquetes serioses són aquestes que estàn arrebossades amb molles de pa més grans que un rodó de mig, deixeu-me que li doni les culpes a la meva picadora (ella no es queixa i m'hi puc ficar...). El cas és que el pa no era el millor del món i, a sobre, la picadora anava a mig gas, de manera que l'arrebossat ha sortit com ha sortit... Per la resta, puc assegurar-vos que eren delicioses!\nLa recepta base o, més ben dit, els ingredients base, els he tret d'un llibre del que tots haureu sentit a parlar i és: La cuina de l'àvia Remei... D'aquells llibres que et recorden el munt de plats que les àvies sabien preparar i que tu no has preparat mai... I un d'ells era les croquetes... Les proporcions les he agafat jo amb un medidor força precís que es diu "ullímetre", però intentaré plasmar amb exactitut les proporcions que he fet servir.\n- 3/4 de got de llet\n- 2 cullerades plenes de farina de blat de moro\n- 2 cullerades plenes de farina de blat.\n- Nou moscada (un pessic... generós)\n- Pollastre rostit (o el que tinguem)\n- Piquem la ceba i la sofregim.\n- Quan comenci a estar toveta, li afegim la llet i remenem. De seguida li afegim les farines i el polsim de nou moscada.\n- Deixem que espessegi sense parar de remenar, quan la pasta se separi de la paella, l'apartem del foc i la posem en un recipient.\n- Quan s'hagi refredat la massa, comencem a formar les croquetes que arrebossarem primer en pa ratllat, després en ou i, finalment altre cop en pa ratllat.\n- Ja les podem fregir o posar al forn. Si les fem al forn, hem de recordar de girar-les i coure-les per l'altra banda, perquè quedin torradetes pels dos costats.\nPublicat per Ximximiri a 14:02\nRoser 8 de juliol de 2012 a les 21:21\nel que importa és el gust! estaven bones oi? doncs ja està! dels errors se n'apren, ja veuràs com la propera et surtiran amb un aspecte millor que les del millor restaurant!! felicitats per les teves primeres croquetes, sempre ha d'haver-hi una primera vegada en tot no? petons\nXimximiri 9 de juliol de 2012 a les 0:22\nI tant! Eren boníssimes!! Ara només em falta comprar-me una bona picadora! jajaja Moltes gràcies per estar sempre aquí, Roser! ;)\nMarina 9 de juliol de 2012 a les 0:30\nA mi són les croquestes que més m'agraden, les que són una mica boturudes! Sembla que es disfruten més! Molt bo, això d'afegir-hi farina de blat de moro, no ho havia sentit mai!!! petonets i amb energia, ja tornem a ser aquí!!!\nXimximiri 9 de juliol de 2012 a les 23:37\nRealment sí... A mi també m'agraden més així "mal fetes" i, poca broma, això que el pa ratllat sigui més aviat pa tallat a trossos, també li dóna un cruixent interessant... :p\nXimximiri 12 de juliol de 2012 a les 23:47\nMarina, no puc accedir al teu blog, em surt com si fos perillós... Saps què passa?? :S


Asfíxia per un racisme assassí Asfíxia per un racisme assassí\nAsfíxia per un racisme assassí\nL’assassinat de George Floyd a mans —més ben dit a genolls— de la policia a Minneapolis ha remogut consciències arreu del món. “No puc respirar, no em mati si us plau” repetia Floyd mentre moria asfixiat per la pressió del genoll de l’agent Derek Chauvin sobre el seu coll. El van assassinar. Com també van matar Ahmaud Arbery a finals de febrer a Georgia, quan va sortir a fer esport, i Breonna Taylor mentre dormia. Tot això ha passat en menys de tres mesos.\nFa pocs dies el The New York Times publicava una de les seves portades més emblemàtiques. En ella es podia llegir una llista de 1.000 persones mortes pel coronavirus als Estats Units. Una llista molt llarga. Tan llarga, potser, com la dels assassinats racistes que s’han perpetrat al país. Enrecordeu-vos dels noms: George Floyd, Ahmaud Arbery, Breona Taylor, Eric Garner, Michael Garner, Walter Scott, Freddy Gray, Sandra Bland, Philando Castille, Michael Brown…\nEm pregunto si sortir a fer esport és un crim. Si dormir és un crim. Si respirar ho és. Però els van matar per les seves accions? No, perquè els blancs fan esport, dormen i respiren sense problemes. Els van matar per ser negres. El racisme sí que és un crim.\nEl batlle de Minneapolis, ciutat en què es va cometre l’homicidi de George Floyd, afirmava que “ser negre als Estats Units no hauria de ser una sentència de mort”. Hi estic d’acord, però com volem aconseguir-ho de braços plegats? La comunitat afrodescendent ha aguantat tres segles d’esclavització, linxaments, segregació i supremacisme. Ja n’hi ha prou. És que algú creu que els privilegiats deixaran escapar els seus privilegis per plaer? Malcolm X, activista pels drets humans als Estats Units, deia: “Mai seràs lliure si has de suplicar a algú altre que t’alliberi. La llibertat és una cosa que has de fer per tu mateix.”\nL’antiracisme en erupció\nLa comunitat negra dels Estats Units s’ha alçat envers els assassinats racistes protagonitzant forts disturbis contra la policia, amb crema d’edificis i fins i tot saquejos. I penso: no tenen dret de cremar un país que s’ha construït gràcies a l’esclavitud dels seus avantpassats? No tenen dret a ser escoltats? “Els disturbis són el llenguatge dels ignorats” deia Martin Luther King. A ell també el va matar un supremacista blanc.\nLes persones afroamericanes estan fartes de plorar morts. Per això han sorgit els disturbis. Per deixar ben clar que si no hi ha justícia, tampoc hi haurà pau. La millor pau és una societat justa. Angela Davis, ex dirigent del Partit Comunista, ex membre dels Panteres Negres deia: “no hi ha prou amb no ser racista, s’ha de ser antiracista”. Qui tolera el racisme és racista. No existeix el somni americà per a les persones negres. És un malson. Només volen viure. És tan difícil?\nEl llenguatge delata, i qui no amaga la seva intenció de criminalitzar la lluita és Donald Trump. El president dels Estats Units, amb una llarga trajectòria racista, ha catalogat de “matons” (thugs) als manifestants antiracistes. Mentre que fa unes setmanes, quan diversos estatunidencs blancs trencaven el confinament per demanar talls de cabell els va qualificar de “bona gent” (very good people).\nTot i que hi ha qui pensa que la lluita s’ha de fer pacíficament sense enfrontar-se a la policia, aquests han estat rebuts pels agents amb gasos lacrimògens i projectils. Àdhuc, la diputada electa Diana Richardson, ha penjat un vídeo a Twitter amb els ulls plorosos explicant com l’han reprimit tot i manifestar-se pacíficament.\nLa repressió policial ha perdut tant els estreps que fins i tot han arrestat al periodista Omar Jiménez de la CNN mentre estava en una connexió en directe cobrint les protestes. S’ha evidenciat el privilegi blanc, perquè l’altre reporter de la CNN (que és blanc) no ha sigut detingut.\nImatge i llenguatge racista\nSorprèn que cap mitjà s’atreveixi a dir les coses pel seu nom. Cap mitjà utilitza la paraula assassí ni assassinat. Ni ‘murder’ ni ‘murderer’. Trec foc pels ulls. Si fos a la inversa, tots els titulars utilitzarien les paraules adequades. Però no, per segons quins mitjans els blancs no maten.\nEl que és d’opereta és el titular del diari el País:\n“Detenido Derek Chauvin, el policía blanco que presionó con la rodilla el cuello del afroamericano George Floyd, quien perdió la consciencia y murió minutos después, ha sido detenido cuatro días después, y en plenas protestas”.\nUn escaqueig de tres línies per no dir que el van matar. Si l’assassí fos àrab, seria un terrorista. I si fos negre o llatinoamericà, parlarien d’una baralla de bandes.\nEl que tampoc entenc és d’on surt la necessitat imperiosa de compartir el vídeo del crim. No existeix cap empatia ni ètica. Perquè aquesta deshumanització del seu cos, perquè aquesta falta de respecte per a la família Floyd? Es pot visibilitzar la injustícia sense publicar el vídeo. No ho normalitzem.\nImagineu que us arriba un vídeo d’algú mort per coronavirus. Ho compartiríeu? El diari El Mundo ho va fer, va posar en portada un home d’origen pakistanès. La protecció de la dignitat humana segueix determinada per l’ètnia.\nPer molta gent, vídeos com el de l’assassinat de George Floyd ens són impossibles de veure. Ens deixen malestar físic i mental. Se’ns omplen les xarxes socials d’aquests tipus de material i no podem fer front. No fa cap bé aquesta ‘pornografia’ de la mort de les persones negres.\nAntiracisme de proximitat\nArran dels fets de Minneapolis, l’antiracisme i el moviment Black Lives Matter està sensibilitzant a molta gent arreu del món. Però el racisme no s’ha inventat als Estats Units. Hi ha racisme a Catalunya, a Espanya, a França, al Marroc, a tots els llocs malauradament.\nSi volem solidaritzar-nos amb els nostres germans estatunidencs, hem de començar per acabar amb els mecanismes racistes que ens envolten. Segons l’informe The List, han mort més de 30.000 persones al Mar Mediterrani durant els darrers 15 anys. Fa unes setmanes van assassinar a un home gitano a Rociana a trets. Mame M’baye, manter de Madrid, va morir després d’una persecució policial. Mor Sylla va perdre la vida a Salou després d’una operació policial contra el top manta. Les vides de les persones negres importen i han d’importar, lluitem per enderrocar el racisme arreu del món i comencem pel barri, pel poble, pel dia a dia i la quotidianitat.


UManresa du la simulació al món empresarial - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUManresa du la simulació al món empresarial\nLa institució universitària ha esdevingut pionera a l'hora d'aplicar la simulació com a eina d'aprenentatge als seus estudis\nmontse ayala 08.12.2018 | 23:51\nUna activitat de simulació en una aula dels estudis d´ADE a la facultat de Ciències Socials umanresa\nUna activitat de simulació en una aula dels estudis d´ADE a la facultat de Ciències Socials\nAmb tres edicions del primer Màster oficial en Metodologia de la Simulació, que va anar precedit d'una edició en format de post-grau, UManresa-FUB, mitjançant el Centre Internacional de Simulació i Alt Rendiment Clínic (CISARC), ha esdevingut una de les institucions universitàries pioneres a apostar per la simulació com a eina d'aprenentatge.\nSovint s'associa la simulació a l'àmbit clínic, especialment com a eina d'entrenament dels professionals de la salut per garantir la seguretat del pacient, però és una metodologia que va més enllà i que s'està estenent a molts altres àmbits professionals, com l'humanitari, la restauració i la indústria, que l'han posat a la pràctica i n'han comprovat els avantatges. A UManresa s'utilitza sistemàticament en la pràctica totalitat dels graus de ciències de la salut i de ciències socials, així com en alguns dels màsters i postgraus que imparteix el Centre Internacional de Formació Contínua del campus Manresa, com el MBA.\nLa implantació de la metodologia de la simulació com a aposta estratègica de la institució ha comportat haver de formar el professorat en l'ús d'aquesta eina formativa. Se'ls ha dotat dels coneixements necessaris per poder dissenyar estratègies basades en la simulació que constitueixin autèntiques experiències d'aprenentatge lligades a la realitat que els alumnes hauran d'afrontar en la seva activitat professional, ja sigui en l'àmbit de les ciències de la salut o de les ciències socials.\nCom a conseqüència d'aquesta aposta, a hores d'ara, UManresa disposa d'una borsa de formadors especialitzats en simulació integrada per 14 persones, tant de l'àmbit de la salut com de les ciències socials. A aquestes cal sumar-hi totes les persones que en els dos darrers anys han passat pel Màster de Simulació, que poden actuar com a facilitadors en el procés d'aprenentatge.\nL'instructor i el facilitador\nLa simulació requereix dues figures clau: per una banda, la de l'instructor, i, per l'altra, la del facilitador. El primer treballa en la consolidació de coneixements en un estadi molt inicial. El seu objectiu és assegurar-se que l'alumne assoleix l'esquema mental d'un procediment -què ha de fer, com ho ha de fer i en quin moment- per evitar errors. El facilitador treballa zones de simulació de més alt nivell amb persones que ja tenen un alt nivell de competència, però que convé que revisin els processos quan es treballa en equip. Això vol dir que «no qualsevol docent pot fer simulació, cal que dar-rere de cada activitat hi hagi un impacte en forma de coneixement o de transformació d'actituds, i això només ho pot fer algú que tingui una formació específica en aquest àmbit», explica Aida Camps, responsable de simulació a UManresa.\nPer estendre la metodologia de la simulació a tota la universitat, ja fa tres anys que hi ha un professor responsable de simulació que actua com a coordinador d'aquest tipus d'activitat a cadascun dels graus que s'hi imparteixen.\nFa molts anys que els estudis de ciències de la salut d'UManresa utilitzen metodologies similars a la simulació per aprofundir en l'aprenentatge d'algunes habilitats que han de desenvolupar els alumnes. Els estudis d'Infermeria van ser pioners en l'ús del rol playing per simular situacions reals de relació amb pacients. Els estudiants havien de resoldre els casos que es plantejaven amb l'ajuda de persones que feien d'actors.\nTot i que, inicialment, la simulació anava molt lligada a l'àmbit clínic, hores d'ara el seu ús s'ha demostrat útil en molts altres àmbits. En el cas d'UManresa s'ha estès a gairebé tots els graus, però especialment a l'àmbit de l'Administració i Direcció d'Empreses. Segons Aida Camps, «s'ha constatat que pot servir per gestionar els errors que es poden produir en una empresa. La simulació ens permet generar entorns segurs on es poden produir aquests errors, dels quals es poden treure aprenentatges i on reflexionar sobre els processos i les decisions preses. D'aquesta manera, ajudem els equips a analitzar els errors per viure'ls, no com a fracassos, sinó com una oportunitat per millorar. En un moment en el qual hem de conviure amb molta tecnologia, ens autoexigim molt més com a professionals, i la simulació ens obre una finestra a treballar la humanització dels professionals, utilitzant metodologies d'aprenentatge que permetin analitzar les equivocacions i transformar-les en oportunitats. Hem d'aprendre a experimentar l'error per veure quins són els nostres mecanismes de resposta i de reacció».\nAlgunes empreses s'han interessat per aquesta metodologia i UManresa ha impartit diferents formacions que han aconseguit «un destacat impacte en els equips de treball que hi han participat», explica Aida Camps. Per exemple, diu, hem fet formació per a persones que treballen dins d'una estructura hospitalària, fora de l'àmbit clínic, en tasques d'atenció a l'usuari. «El feedback que tenim de les empreses que hi han participat ha estat molt positiu, perquè ha estat de molta utilitat», diu Camps. Metges Sense Fronteres ha estat una altra de les organitzacions que han participat en activitats basades en la simulació. Segons ha explicat la responsable d'aquesta formació a l'organització, Marta Iscla, «no hi ha cap altra metodologia d'aprenentatge que tingui aquesta màgia i que sigui tan generosa amb les possibilitats de millorar com a professionals».\nLluís Blancafort, enginyer i economista i alumne del Màster de Simulació, qualifica la metodologia de «realment espectacular i de llarg recorregut en sectors empresarials en àrees tan diverses com la formació, els recursos humans, l'àmbit comercial o la producció». La seva tesi doctoral es concreta en el desenvolupament, execució i validació d'una sessió de simulació per potenciar algunes competències estratègiques que ha de tenir el personal d'atenció al client en restaurants de perfil mitjà-alt.\nUna eina bàsica a l'empresa\nLa comunicació, el lideratge, la presa de decisions, la direcció d'equips, la negociació o la resolució de conflictes són competències que formen part de les habilitats que han de tenir les persones que es dediquen a la gestió empresarial, però són difícils de treballar i d'avaluar amb els mètodes d'aprenentatge convencionals. Jordi Conca, director dels estudis d'ADE de la facultat de Ciències Socials, explica que tant al grau, com al MBA i a les escoles d'emprenedors d'UManresa, la metodologia de la simulació s'ha convertit en una eina imprescindible per treballar totes aquestes competències. Les habilitats es desenvolupen en sessions de simulació que inclouen la celebració de juntes d'accionistes, negociacions, presentacions de plans de social media, gabinets de crisi, entrevistes de feina, entre d'altres. Algunes d'aquestes simulacions, com és el cas d'una negociació laboral entre el comitè i la direcció d'una empresa, es duen a terme amb la col·laboració de professionals d'empreses del territori. «No es tracta de fer teatre», explica. «Hi ha tota una preparació prèvia dels objectius que es persegueixen amb cada activitat i les competències que volem treballar».\nJa fa tres anys que els estudis d'ADE treballen utilitzant aquesta metodologia. «Els alumnes en fan una valoració molt positiva, fins al punt que assignatures que fins ara tenien valoracions més baixes, amb la introducció de la simulació han passat a ser entre les millor valorades», fa notar Conca.\nUna càtedra especialitzada i un congrés anual. Manresa


Actualitzada 06/04/2021 a les 06:22\nUna major sensació de determinació podria motivar-avui. Acaba les coses que no estan completes i fes alguns plans per a aquesta nit. No dubtis a dedicar-te a alguna cosa que sembli complicat o massa gran. És probable que siguis capaç de manejar gairebé qualsevol cosa i que et sentis molt bé quan estigui acabada. Gaudeix del teu dia i treu el màxim partit de les oportunitats.\nSents avui l'efecte de l'energia? Si aquest és el cas, sent alegria perquè el final de túnel no està tan lluny com sembla. Fes tot el que puguis per fer les coses d'una en una i fes plans per divertir-te una mica aquesta nit. Reuneix-te amb amics o gaudeix d'una pel·lícula. El ocupar-te i entretenir t'ajuda a sentir-te millor. Abans que te n'adonis, aquesta qüestió passarà i estaràs de tornada a la normalitat.\nConsidera fer plans per a unes vacances o una escapada curta. Tenir ganes de fer alguna cosa divertit pot fer que fins i tot el dia més dur sigui molt més fàcil de suportar. Et sorprendrà tot el que pots aguantar quan hi ha un final a la vista. La teva actitud total pot alleugerir-se. Així que pren a el toro per les banyes i crea un incentiu per a tu. Fes alguna cosa especial per recompensar el dur treball que fas dia rere dia.\nNo jutgis a algú per que té un estil de vida diferent a què consideres que està bé. És probable que t'inclinis cap al tradicional, però no tothom se sent així pel que fa a les relacions, treball o estil de vida. Si bé pot semblar impossible d'entendre i fins i tot et s'espanti, tracta de no tenir massa duresa amb aquells a qui consideres estranys. Seria millor fer servir aquesta energia per mantenir la direcció de la teva pròpia vida.\nAvui els amics que busquen assessorament o una espatlla sobre el qual plorar poden abundar. Ets una de les millors persones per donar-los el suport i l'atenció que necessiten. Només assegura't de no donar tant als altres que no quedi res per a tu. La veritable amistat consisteix a compartir i intercanviar problemes i ajuda. Esgotar et portarà a un lloc on no seràs de molta ajuda per a ningú.\nUn amic proper o la teva parella pot donar-te un regal. Et va commoure però també sentiràs incomoditat. Potser el regal és car o no és una cosa que realment t'agradi. També pots sentir que aquesta persona està massa ansiosa. El què fer en aquesta situació, per descomptat, depèn de tu. Un consell: no rebutgis el regal a no ser que realment sentis que és totalment inadequat. I definitivament: no ho tornis perquè això és el que la teva mare faria!\nTreballar dins dels límits i restriccions podria realment afectar-te avui. El teu és un esperit independent i els teus millors èxits neixen sovint de fer les coses a la teva manera. No obstant això, t'agradi o no, tots hem de seguir pautes i regles. Fes el possible per seguir l'exemple i acabar el que calgui fer. Després, pots trobar més llibertat per actuar de manera independent sense conseqüències. Exercita la paciència i la diligència avui, segons sigui necessari.\nEl més probable és que sentis optimisme i positivisme avui. Considera compartir aquesta energia amb els que t'envolten i que se sentin menys contents. La teva actitud pot tenir un efecte profund en els amics, socis, cònjuges i fills. Fins i tot els veïns i la família extensa poden notar com et sents sense que te n'adonis. Comparteix avui el teu optimisme amb tot el que puguis. Si veus algú ferit o enutjat, digues-li que tot sortirà bé a al final i que ho segueixi intentant.\nNo passis per alt la teva capacitat d'extrem enginy si és que ho requereixen. Si no tens tot el que necessites o la totalitat de la informació requerida, pren-te temps per pensar. A qui li ho pots demanar? A quins llocs pots accedir? Qui podria saber on es pot trobar el que busques? En lloc d'entrar en pànic a causa de que la informació no està on la busques, fes una llista de contactes i flama.\nTracta de no deixar que et venci la tristesa. Si bé és cert que alguns dies sembla perllongar-se, com més t'ocupis, més ràpid passarà el temps. Posa't a acabar qualsevol treball que tinguis pendent i després fes plans per a aquesta nit. Si hi ha llum a la fi de l'túnel, no només les coses s'acceleraran sinó que et sentiràs millor sabent que arribaran.\nAtreveix-te a ser diferent. Pot ser molt fàcil caure en la rutina. Anar-te'n a dormir a la mateixa hora, menjar a la mateixa hora, fer servir el mateix estil i treballar cada dia de la mateixa manera dia rere dia. Abans que te n'adonis, et sents com si estiguessis en una rutina. L'única manera de sortir d'això és prendre la decisió de alliberar-te fent una cosa única. Prova un nou tall de cabells. Fes servir colors que siguin inusuals per a tu. Si la necessitat hi és, considera una nova carrera professional. Persegueix l'expansió\nSi el teu estil de vida és molt diferent a el dels altres, Resisteix a sentir autoconsciència per això avui. Tracta de recordar que has triat la vida que tens per raons específiques. Fins i tot si has arribat a un punt en què estàs considerant un canvi, no hi ha necessitat de sentir-te malament, sentir vergonya o incomoditat sobre on et trobis ara. Cada un ha de fer el teu camí propi. Si això s'ajusta a la norma, està bé. Si no ho fa, està bé també.


Intervenció psicològica - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Intervenció psicològica la podem entendre com l'activitat d'un psicòleg en el seu exercici professional amb el qual es proposa exercir una influència sobre la conducta d'un individu.\n1 Models i tècniques\n1.1 Model psicodinàmic\n1.1.1 Fonaments com a model terapèutic\n1.1.2 Mètode d'Adler\n1.1.3 Psicoteràpia de Jung\n1.2 Model humanístics\n1.2.1 Fonaments terapèutics\n1.2.2 Teràpies humanistes\n1.3 Models conductuals\n1.3.1 Fonaments terapèutics\n1.4 Models sistémics\n1.5 Models cognitius\n1.5.1 Teràpies Cognitives\nModels i tècniques[modifica]\nPsicoteràpia vol dir tractament de la psique. Els pioners d'aquesta va ser els científics que van aplicar la hipnosi als seus pacients, com per exemple Jean-Martin Charcot, Josef Breuer, Hippolyte Bernheim, etc. A partir d'aquests autors neixen els treballs de Sigmund Freud que d'alguna manera, a excepció dels treballs conductistes, ha estat la base de la intervenció psicològica. L'any 1975, Morris Parloff va fer un estudi on va determinar que existien 140 formes de psicoteràpies vigents, amb els següents punts en comú:\nReduir la pertubaió emocional\nFomentar la catarsi\nProporcionar informació nova\nDesignar tasques fora de la tàpia\nFonaments com a model terapèutic[modifica]\nArticle principal: Psicologia de la personalitat\nEn psicoteràpia el terme psicodinàmic fa referència al conflicte infrapsíquic. Va ser creada per Sigmund Freus (1856-1939) que mantenia una idea provinent de la psicofísica que deia que hi havia un nivell conscient i un de preconscient, on ell va establir el llindar de la censura. L'obra de Freud es podria dividir en 4 etapes:\nEtapa prefundacional(1886-1895): Freud classifica les neurosi i en busca un mètode de tractament. Desenvolupa un model causal de les histèries i desenvolupa una teoria del processos psíquics.\nEtapa fundacional (1895): Desenvolupa l'associació lliure i abandona la teoria d'experiències traumàtiques (seducció infantil). L'associació lliure l'usa amb ell mateix descobrint el Complex d'Èdip que s'estén com a concepte universal.\nEtapa de la psicologia de l'això: El concepte de la libido, entès com la font d'energia del psiquisme, entra en joc. La libido o pulsió sexual pot reprimir-se, descarregar-se, sublimar-se, etc. Les transformacions de la libido regulen l'elecció de l'objecte i la formació del caràcter o estructura psíquica. Concep les neurosis com a resultat d'una regressió o fixació en el desenvolupament psicosexual.\nEtapa de la psicologia del jo: Segona la teoria de l'estructura mental a partir de les forces psíquiques de l'això (o allò, segons la traducció), el jo i el super-jo. I també s'introdueix el concepte de Thanatos o concepte de pulsió de mort. El jo se situa al centre del treball psicoanalític, i la psicoanàlisi es dirigeix a alleugerir el jo.\nLa psicoanàlisi es va transformar amb el que es coneix com els seus autors dissidents: Carl Gustav Jung i Alfred Adler, el que va donar lloc a diverses corrents, tal com es dóna actualment en la psicoanàlisi moderna on es propugnen diferents teories de seguidrs d'autors com Melanie Klein, Anna Freud, etc.\nLes Tècniques del model psicoanalític es basen en 3 processos: l'Associació lliure i l'anàlisi dels fenòmens de transferència i contratransferència\nL'associació lliure consisteix en l'expressió de tots els pensaments, sentiments, fantasies i produccions mentals en general del pacient segons li vagin sorgint al seu cap i sentiments sense exclusions o restriccions. L'analista s'absté de respondre a demandes específiques i li fa de pantalla o mirall en blanc que projecta el discurs. L'analista, no ha de donar prioritat inicialment a cap component del discurs i és el pacient qui projecta o desplaça sobre l'analista aspectes crucials amb figures importants de la seva història vital. Això, permet a l'analista dirigir el discurs cap a aspectes més inconscients (que es van fent conscients), junt amb l'anàlisi i la interpretació d'aquests fenomen.\nSe centra a aconseguir una adaptació del subjecte a la seva realitat habitual i als seus valors. Els estils de vida problemàtics sorgeixen de conceptes erronis, per tant el seu enfocament per la teràpia gira al voltant de l'exploració i la modificació d'aquests conceptes.\nPsicoteràpia de Jung[modifica]\nCarl Gustav Jung (1875-1961) fou un metge, psiquiatre, psicòleg i assagista suís. La seva teràpia se centrava a captar totalment l'estructura i funció del psiquisme, i entenia que era vital que la psicologia annexés el mètode experimental. El mite, els somnis i les psicopatologies constituirien un espectre de continuïtat, manifestant in vivo trets singulars, que operen sistemàticament en les profunditats de la vida anímica inconscient. Aquestes manifestacions les va anomenar arquetips o patrons de comportament. Els arquetips modelarien la forma que la consciència humana experimenta del món i com el percep. Aquests durien implícit la matriu de respostes possibles que són factibles d'observar, en un moment determinat, en la conducta particular d'un subjecte. Els arquetips actuen en tots els homes, cosa que li va permetre postular l'existència dd'un inconscient col·lectiu.\nEls models humanistes inclouen les concepcions fenomenològiques humanistes i existencialistes desenvolupades en el camp psicoterapeutic. En aquest camps destaquen, la Teràpia gestalt, l'anàlisi transaccional i la psicoteràpia centrada en el client. El model es comença a desenvolupar quan Carl Rogers a la dècada dels 50 el·labora la psicoteràpia centrada en el client i Abraham Maslow descriu la seva piràmide. L'any 1961 apareix com a reacció al conductisme l'Associació Americana de Psicologia Humanista. Podríem dir que els models humanistes es caracteritzen per:\nLa importància concedida a la percepció subjectiva del món, com determinant fonamental de la conducta.\nCada persona posseeix de manera innata un potencial de creixement orientat a metes positives.\nLa persona humana és independent i plenament responsable dels seus actes.\nNomés podem comprendre la persona a través de l'empatia.\nLa intervenció terapèutica se centra en l'aquí i ara de l'experiència actual i immediata, concedint poca importància als antecedents històrics.\nA nivell de tècniques podem parlar de l'empatia, de la consideració positiva incondicional i la congruència (per a poder ser tractat i mostrat empàtic i inconsicional, els valors han de ser congruents entre terapeuta i pacient).\nLa persona té una tendència o impuls a l'actualització, però un concepte negatiu d'un mateix en les etapes primarenques pot evitar que aquest impuls flueixi correctament. La teràpia centrada en el client, intenta que el subjecte expressi les seves ambivalències i reaccions hostils per fer fluir aquest impuls. Igualment, existeix el concepte de l'experiencing o experimentació conscient d'un sentiment reprimit, que permet al subjecte actualitzar la seva experiència. El subjecte pot desenvolupar una desconfiança cap a la seva pròpia experiència emocional basant-se en les pràctiques de l'educació i la criança que fan que hagi d'inhibir alguns sentiments o desitjos. Aquesta discrepància genera psicopatologia.\nTeràpia centrada en el client: El sol·licitant del servei no es considera un pacient, sinó un client, ja que és part activa del tractament i té el mateix estatus que el terapeuta, de manera que el client és absolutament lliure per dirigir per mitjà de la psicoteràpia el seu propi camí de desenvolupament personal. El terapeuta ha d'oferir al client una relació basada en tres condicions necessàries i suficients: empatia, acceptació positiva i autenticitat o congruència.\nTeràpia Gestalt: S'enfoca més en els processos que en els continguts. Posa èmfasi sobre el que està succeint, s'està pensant i sentint en el moment per sobre del que va ser, va poder haver estat, podria ser o hauria d'estar succeint. El client aprèn a fer-se més conscient del que fa, a acceptar-se i experimentar l'aquí i ara. Els fonaments els trobem en:\nL'aquí i ara: viure i sentir el present. Viure i sentir la realitat.\nL'adonar-se: És el client qui ha d'adonar-se del que li passa. Només es necessita ser conscient per canviar una conducta.\nAcceptar el que un és: No buscar ídols i ser responsable dels propis actes.\nEmfatitzar el com i el per a què: En comptes del perquè. És més d'utilitat inferir en el com em sento, com sento aquesta situació, etc., que saber per què succeeixen les coses.\nAnàlisi transaccional: Iniciada per Eric Berne es basa a analitzar les formes en què les persones interaccionen entre si, mitjançant transaccions psicològiques, amb els seus estats del jo pare, adult i nen. A nivell profund, ens facilita deixar el guió psicològic que decidim en la infància sota la influència de les figures parentals i d'autoritat, que van ser necessàries per sobreviure i que podem encara estar seguint de forma inconscient, per al deixar-les poder tenir la nostra pròpia capacitat de pensar, sentir i actuar, al servei d'un viure saludable.\nLa terapia conductista neix amb l'avaluació psicològica dels soldats de la II Guerra Mundial. A partir de 1950, es produeix la gran explosió d'aquest model, amb 3 punts focus geogràfics d'extensió. A Anglaterra, Hans Eysenck, a Sud-àfrica Joseph Wolpe i als Estats Units B.F.Skinner. El 1959, Eysenck introdueix el terme teràpia de conducta per referir-se a aquella psicoteràpia basada en els principis de l'aprenentatge i en una metodologia científica del tractament. En la dècada de 1960 Albert Bandura desenvolupa l'aprenentatge per imitació o modelatge i apareixen els primers models cognitiu-conductuals amb Albert Ellis i Aaron Beck i amb els mètodes de tractament d'inoculació de l'estrès i l'ansietat de Donald Meichenbaum. Això fa crear dues corrents en la teràpia de conducta:\nEls que rebutgen els termes mentalistes i creuen amb la suficiència del condicionament. (Wolpe i seguidors de Skinner)\nEls que creuen que el condicionament és important però insuficient (Eysenck).\nEls postulats del model conductual són:\nEls processos mentals són activitats encobertes, no observables.\nL'avaluació o diagnòstic conductual consisteix en la determinació de la conducta objecte d'estudi i conseqüents de la conducta a la fi de modificar-la.\nLa terapia consiseix la modificació dels antecedents i conseqüents de la conducta.\nLa conducta pot ser manifesta (accions) o encoberta (pensaments).\nEl subjecte és estudiat en la seva conducta encoberta i manifesta.\nEs diferencia entre activitat mental, activitats conductuals i conducta.\nLa teràpia de conducta estudia la conducta encoberta a través de la manifesta. Una no és conseqüència, però, de l'altre.\nLa teràpia i el terapeuta de conducta sent un profund respecte per la persona del seu pacient, l'informa de les seves intervencions, de les quals sol demanar consentiment.\nPel que fa a les tècniques la teràpia conductual, usa el diagnòstic i l'anàlisi funcional i el conductual. O sigui, que consisteix a traduir el problema presentat en categories conductuals operatives i a determinar les variables que les mantenen. L'anterior procés determina quines variables són en funció de la conducta estudiada i el terapeuta comparteix amb el seu client o pacient els resultats de l'anàlisi i com és desitjable intervenir.\nCondicionament Clàssic: Exposició i dessensibilització sistemàtica.\nCondicionament instrumental: Reforç positiu i càstig.\nModelament: El pacient observa i imita un model.\nAutocontrol: Les intervencions es proposen al pacient com vies d'autoregulació o aprenentatge, com per exemple els autoregistres.\nLa teràpia conductual se centra en els processos conductuals més propers a la conducta manifesta, en aquí i ara i considerant que la conducta anormal és adquirida en gran part a través de l'aprenentatge. En aquest sentit el condicionament clàssic posseeix les teories de Mowrer dels Teoria dels dos factors (la resposta de fugida és reforçada per la disminució de l'ansietat enfront un estímul inicialment neutre) i la Teoria d'incubació de la por (Paradoxa neuròtica, on l'estímul condicionat de caràcter fort pot adquirir les característiques de l'incondicionat, de manera que la resposta ansiògena no desapareix).\nEls principis comuns de tota teràpia conductual són:\nContinuïtat entre conducta normal i anormal, pel que les lleis de l'aprenentatge es poden aplicar a tota mena de conducta.\nLes tècniques terapèutiques es poden basar en les troballes empíriques i els fonaments teòrics de la psicologia experimental.\nLa teràpia es dirigeix a aquelles conductes desadaptatives que són específiques i manifestes.\nPreocupa l'estat actual del pacient.\nLes finalitat de les teràpies de modificació de la conducta són:\nReducció de conductes lligades a l'ansietat (fòbies, rituals obsessius, etc.)\nReducció de conductes hedonistes patològiques (bulímia nerviosa, exhibicionisme, etc.)\nDesenvolupament de conductes més adaptatives (aprenentatge sexual, social, etc.)\nLes teràpies conductuals més conegudes serien la dessensibilització sistemàtica que comprèn tres etapes:\nEntrenament en relaxació muscular.\nConstrucció de jerarquies d'ansietat.\nAplicació de la dessensibilització que es desplaça al llarg de la jerarquia.\nDesprés tindríem el Flooding o inundació o implosió que consisteix a aplicar el principi d'extinció, és a dir, que els estímuls condicionats a la por perdin la seva qualitat d'aversius d'una forma gradual, sense que hi hagi conseqüències negatives. També podem parlar de l'entrenament assertiu, el modelament, la teràpia aversiva, el maneig de contingències, la bioretroalimentació, etc.\nLa família és estudiada com un sistema per l'Escola psicològica de Milà\nEls models sistèmics van units a l'evolució de la teràpia familiar. El propósit és augmentr la comprensió del pacient per millorar el seu tractament. Inicialment, aparegué el corrent del neopsicoanàlisi que posava èmfasi en l'origen psicosocial dels conflictes psíquics, o sigui com la família intervenia en la interiorització de determinades orientacions de valor patològic social dels seus membres. La dècada de 1960 apareix el grup de Palo Alto als Estats Units a partir de l'estudi de Gregory Batenson sobre la comunicació de l'esquizofrènia i la relació amb les famílies amb estils de comunicació incongruents o paradoxals i a Europa l'escola de Milà liderada per Mara Selvini Palazzoli més centrat en el concepte de família com un sistema. Aquests dos grups seran els més influents. Val dir que els llaços comuns entre elles parteixen del fet que el terapeuta intenta fer un diagnòstic dels sistema familiar implicat en el pacient identificat. Uns es centre en el procés de seqüència problema-solució intentada (Paul Watzlawick), altres en les aliances o coalicions familiars (Minuchin) i altres analitzen la demanda i el símptoma del membre identificat (Selvini-Palazzoli).\nA nivell de tècniques, podem parlar de:\nReformulació del problema: Es tracte d'explicar d'una manera diferent el que està succeint en la seqüència de relacions familiars, de manera que es possibiliti el canvi.\nÚs de la resistència: Aliar-se amb l'oposició al canvi, amb frases com I perquè ha de canviar vosté? de manera que el terapeuta recupera el control.\nIntervenció paradoxal: Proposar de manera controlada allò que constitueix el problema amb certs matisos de manera que es trenqui la seqüència habitual. (Ex: ajudar al paranoic a buscar els micrófons que ell creu que estan amagats).\nPrescripció de tasques:Consisteix a demanar i modelar pautes famialiars\nIl·lusió d'alternatives: El terapeuta suggereix que sol hi ha dues possibilitats de maneig d'un problema, indicant que no hi ha altres vies.\nÚs d'analogies: S'usa la metàfora per observar reaccions i abordar la resistència davant problemàtiques familiars.\nQüestionament familiar: Consisteix en l'estil del tpeuta de preguntar a les famílies els fets en interrelació en la seqüència familiar.\nSón el resultat de diverses evolucions de diferents escoles psicològiques. Els fundadors moderns d'aquesta psicoteràpia són Albert Ellis i Aaron Beck. Amb dos es van formar en psicoanàlisi i la van abandonar quan van observar la dissonància entre les evidències de la investigació i la recerca psicològica i els postulats del model. En aquest sentit, Ellis va anar modificant gradualment el seu model terapèutic fins a arribar a un model propi, el qual va observar que a poc a poc anava augmentant el percentatge d'èxit. L'any 1958, publica el seu famós Model A-B-C on assegura que els trastorns emocionals (C) no deriven directament dels esdeveniments vitals actuals o passats (A) sinó de determinades creences o exigències que el mateix subjecte ha adquirit i en les quals s'autodoctrinava (B). La seva teràpia és coneguda com la Teràpia racional emotiva.\nPer un altre cantó Beck, treballa amb la depressió on observa que l'estructura de les experiències dels individus determina els seus sentiments i conductes. Aquests equivalen a les creences irracionals d'Ellis i són adquirits en les etapes primarenques de la vida, i romanen a nivell no conscient activant-se posteriorment per diversos esdeveniments i a interpretacions distorsionades (distorsions cognitives) generant problemes emocionals, conductuals i relacionals. La detecció del mateix subjecte i l'aprenentatge de la seva modificació constitueixen la Teràpia Cognitiva de Beck. en l'actualitat, exietix un altre corrent, anomenada constructivista que entén que no es pot concebre una realitat objectiva que sigui distorsionada, ni que la cognició estigui per sobre de l'emoció o l'acció, pel que la seva teràpia consisteix en la reconstrucció de la mateixa coherència del sistema cognitiu del pacient.\nA nivell de tècniques cognitives podem parlar que el treball cognitivista va des de la conceptualització a la intervenció del cas concret. La primera és iniciar el procés diagnòstic mitjançant les primeres hipòtesis sobre l'estructura cognitiva a partir de la simptomatologia o patró conductual problemàtic. El terapeuta racionalista apuntarà a detectar els supòsits o creences disfuncionals i les distorsions cognitives subjacents a la presentació simptomàtica, i el terapeuta constructivista el rang d'incoherència en l'estructura subjectiva de significats. Un cop fet el diagnòstic es dissenya la intervenció terapèutica on existeixen diferents tècniques:\nDetecció de pensament automàtics (Stop Thinking).\nClassificació de distorsions cognitives.\nDetecció i treball amb els supòsits o creences personals.\nDisputa racional de creences disfuncionals.\nTècnica del rol fix.\nInoculació de l'estrès.\nAutoobservació amb video o moviola.\nÚs de la dramatització.\nEntrenament en habiliats socials.\nÚs de l'exposició amb relaxació o sense.\nÚs de les tasques de domini.\nTreball amb la família.\nTeràpia Recional Emotiva (TRE): Quan una conseqüència plena d'emocions segueix un esdeveniment activador, pot semblar que aquest va causar-lo però en realitat aquestes emocions provenen de les creences irracionals del subjecte, les quals s'han de modificar per evitar el patiment emocional.\nInoculació de l'estrès: Les respostes de por i cólera s'entenen com una interacció de dos elements fonamentals: una elevada activació fisiològica, i pensaments que interpreten la situació com a perillosa o amenaçadora. La inoculació de l'estrès ensenya a l'individu a relaxar la tensió i substituir les antigues interpretacions negatives per pensaments d'afrontaments a l'estrès.\nLa reestructuració cognitiva: El subjecte, amb l'ajuda del terapeuta, identifica, avalua i discuteix els seus pensaments irracionals o inadequats que són la causa de la seva pertorbació. Tot això es fa amb l'objectiu que el subjecte desenvolupi l'habilitat d'avaluar de forma més realista els esdeveniments.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 Varis Autors. (2010). Cos de Psicòlegs. Generalitat de Catalunya. Barcelona:Adams.\n↑ Deseo y Complejo de Edipo.\n↑ Aproximación a la psicoterapia de Carl Rogers\n↑ La Pirámide de jerarquías de Maslow\n↑ Selvini Palazzoli, Mara. Los juegos psicóticos en la familia. Barcelona: Paidós, 1990. ISBN 978-950-124-628-5.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Intervenció_psicològica&oldid=23186684»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 abr 2020 a les 09:45.