Zearie Lijsail: 8 de març, DIA DE LA DONA TREBALLADORA\nÚltimament s'han pujat al carro de la celebració d'aquest dia totes les dones siguin de la classe social que siguin. Això està bé, s'ha de lluitar per la unitat i hem de construir una societat en pau i solidaritat. Però... una cosa és que es vulguin afegir, que sempre seran molt benvingudes si venen amb les mans esteses, i un'altre motl diferent és que es vulguin apropiar de la nostra celebració. El que està de moda ara és que des de les organitzacions d'esquerres (de la mateixa manera que un dia es va esborrar La Internacional) es digui que aquest és el Dia Internacional de la Dona. No. No estic d'acord. El que més i el que menys sabem quin va ser l'origen d'aquesta celebració i us puc assegurar que no va ser un festorro en palacio, sino una lluita aferrissada, dura i cruel de les dones treballadores per defensar els seus drets com a treballadores i la seva dignitat com a dones. El fet de que ara moltes d'aquelles dones hagin aconseguit viure més còmodament i ser més respectades per la societat en general, no dona dret a ningú a desvirtuar el veritable significat d'alló que diem celebrar si ho volem fer des del respecte i amb honestetat.\nAixí doncs, aquesta tarda aniré a la concentració unitària a Barcelona, em trobaré amb dones de molt diverses procedències i estaré molt contenta i agraïda per trobar-les allà (si es que venen perque cada dia venen menys), però la meva intenció no serà fer una passejadeta pel centre amb tot de dones al meu costat. La meva intenció serà cridar ben alt que aquest és el Dia Internacional de la Dona Treballadora, de les dones que han lluitat al llarg de molts segles per aconseguir que ara moltes vivim el privilegi de ser respectades pels homes que ens envolten i de les, desgraciadament, moltes i moltes dones que encara hi vivuen situacions denigrants, sagnants, cruels, perverses i del tot indignants. A elles dedicaré la meva presència a la concentració d'aquesta tarda i a elles vull dedicar el meu homenatge en aquest nou Dia Internacional de la Dona Treballadora.\nEl día de la mujer (trabajadora) tiene apenas un siglo; la historia de esclavitud de la mujer, toda la vida.


Adif licita les obres per implantar l'ample estàndard al tram entre Castelló i Vandellòs del corredor mediterrani - Revista Cambrils\nActualment el tram de via fèrria entre Castelló i Tarragona només disposa d'ample de via ibèrica\nPublicat el Divendres, 16 d'abril de 2021 11:10h\nVia en construcció a Cambrils, l'abril de 2017, ara fa quatre anys | Lluís Rovira i Barenys\nAdif Alta Velocitat ha licitat les obres per la implantació de l'ample estàndard al tram entre Castelló i Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, corresponent al corredor mediterrani, per un import superior als 81 milions d'euros. Les obres de la via i electrificació es divideixen en dos contractes. Un per al tram entre Castelló i Vinaròs (de 48 milions d'euros) i l'altre pel que va de Vinaròs a Vandellòs (de 33,7 milions d'euros). El termini d'execució estimat és de divuit mesos. Els projectes pretenen implantar l'ample estàndard mitjançant un canvi en l'ample de via en aquest tram, d'uns 150 quilòmetres, i es passarà de l'actual 1.668 mm als 1.435 mm. S'intervindrà a la plataforma, superestructura i electrificació.\nEn el tram entre Vinaròs i Vandellòs també es farà una actuació similar al ramal de Tortosa. A les estacions d'Ulldecona, l'Aldea-Amposta i l'Ametlla de Mar s'executaran noves rampes al final de l'andana i se n'ampliarà l'amplada. També es col·locaran andanes provisionals annexes a les existents a l'Aldea-Amposta i l'Ametlla de Mar.\nActualment només hi ha ample de via ibèric\nEl Ministeri de Foment va iniciar els tràmits per a la implantació de l'ample de via internacional el juny de l'any passat amb l'aprovació d'un estudi informatiu. L'adaptació completa a l'ample internacional afectarà els subtrams entre Castelló i Vandellòs, que té en servei una doble via d'ample ibèric electrificada, i també la nova variant entre Vandellòs i Tarragona, inaugurada el 13 de gener de 2020 amb doble via en ample ibèric, que enllaça amb la línia d'alta velocitat Madrid-Barcelona-frontera francesa, mitjançant el canviador d'ample de la Boella.


Junqueras exigeix que es continuï negociant i evita pronunciar-se sobre Mas - Empordà\nJunqueras exigeix que es continuï negociant i evita pronunciar-se sobre Mas\nEl president republicà lamenta que es parli ja de noves eleccions mentre creixen les veus que demanen a Mas que faci un pas al costat\n05.01.2016 | 06:30\nJunqueras exigeix que es continuï negociant i evita pronunciar-se sobre Mas efe\nEl president d'ERC, Oriol Junqueras, va cridar CDC i la CUP a «preservar el bé superior» del procés sobiranista i a mantenir la negociació fins a l'últim minut sense «distreure's» amb noves eleccions a Catalunya, però va evitar pronunciar-se sobre si hauria de renunciar Artur Mas després del veto de la CUP.\nEn una roda de premsa després de la reunió de l'executiva nacional d'ERC, Junqueras va demanar als negociadors de CUP i Junts pel Sí (CDC i ERC) que «no s'aixequin de la taula» i continuïn «dialogant», en lloc de llançar-se «retrets», per arribar a un acord que creu que encara es pot aconseguir malgrat que pugui semblar «difícil», ja que el 10 de gener expirarà automàticament la legislatura catalana.\nEn aquest sentit, va argumentar que és una «irresponsabilitat» parlar d'escenaris com reeditar la fórmula de Junts pel Sí per a les possibles eleccions del març -com va plantejar Convergència Democràtica de Catalunya- quan queda termini de negociació.\n«Mentre hi ha vida hi ha esperança», va postil·lar el republicà, que, després del rebuig de l'executiva de CDC de plantejar un candidat alternatiu a Artur Mas, va remarcar que unes eleccions al març tampoc són garantia de més governabilitat.\nPreguntat per si creia que Artur Mas hauria de fer un pas enrere després del veto de la CUP per evitar els comicis, Junqueras va respondre: «El que demanem és que continuïn negociant».\nEl líder d'ERC, al qual la CUP sí que està disposat a investir, va remarcar que ell estarà «encantat de fer el que sigui al servei del país», però va subratllar que el seu partit va adquirir «una sèrie de compromisos» en confeccionar la llista de Junts pel Sí, entre els quals figuraven que el líder de CDC seria el candidat a la presidència de la Generalitat.\n«Som sempre lleials als nostres compromisos i demanem que tothom sigui lleial amb el país i amb els ciutadans de Catalunya; el que demanem és que continuïn parlant», va afirmar Junqueras, que va dir que ERC seguirà asseguda a la taula de negociació perquè creu que l'acord «no només és possible sinó també necessari».\nAixí, va advertir que ERC ho farà «tot perquè hi hagi aquest acord» i va demanar que «tothom faci tot el que estigui al seu abast per arribar» a un pacte amb la CUP abans del dia 10 de gener, quan s'acaba el termini.\nTardà vol que Mas deixi pas\nDesprés que el número dos d'ERC al Congrés, Joan Tardà, hagués demanat a Artur Mas que fes «un pas al costat» i cedís la Presidència de la Generalitat a «un altre membre del seu partit», Junqueras va dir que «sempre està d'acord amb el senyor Joan Tardà i amb els altres membres d'ERC».\nEncara que va matisar que «la posició oficial d'ERC és la que expressa el president» del partit i aquesta és «demanar a totes les parts que no s'aixequin de la taula de negociació».\n«L'únic que demanem és que continuïn parlant i que apurin fins a l'últim minut de l'última hora de l'últim dia i, si no hi va més remei, ja parlarem d'una altra cosa», va afirmar.\nJunqueras va indicar que és millor que hi hagi un acord que no anar a un escenari «ple d'incerteses» com serien eleccions al març, sense garanties, va dir, que d'aquestes sorgís més governabilitat a Catalunya.


revisió de moda de cathy Horyn de proenza schouler primavera de 2019 - Moda\nCathy Horyn és el crític de moda de Cut.\nFoto: Imaxtree. Il·lustració: Lauren Tamaki\nA principis del 2017, Proenza Schouler va anunciar que abandonaria la Setmana de la Moda de Nova York per al programa d'alta costura de París. Els dissenyadors benjamins de la marca, Lazaro Hernandez i Jack McCollough, que van fundar Proenza el 2002, van caracteritzar el canvi com 'un moviment empresarial alineat a les realitats del comerç actual'. És a dir, demostrant abans que els seus companys de Nova York, la seva roba tindria una vida útil més llarga a les botigues. I París també implicava, per descomptat, un major prestigi.\nNomés hi havia un problema amb aquesta teoria: la roba mateixa. La col·lecció de la tardor de Proenza Schouler va treballar amb tantes textures i idees (l'artista de fibra Sheila Hicks va ser una referència) que, al final, realment no va valer la pena veure-la. A més, l'ajustament semblava rígid i, sobtadament, fora del pas en una amèrica que abraçava un pensament nou sobre identitat i autoexpressió.\nHernandez i McCollough no són els únics dissenyadors de gamma alta que s’enfronten a la realitat d’un nou món: grans magatzems amb problemes, una generació de despertar que vol marques pròpies i que no coneixen Proenza Schouler (i, a més, no li importa), un mitjà de comunicació renovat. reducció de les despeses de negocis i, potser, la més cruel per a tots els dissenyadors de preu, un nou consumidor de moda que és tan feliç d’acceptar una etiqueta de preu moderat descoberta a Instagram com per cobrir 800 dòlars a les sabatilles Balenciaga.\nAixí que la seva col·lecció el passat dilluns (a Nova York, en un edifici foragit del centre de la ciutat) va suposar un recompte. La roba era tan bona, senzilla i feta en cotó o vaixell, que espera que els dissenyadors es quedin en aquest clàssic curs de roba esportiva nord-americana. De fet, ho haurien d’haver fet fa temps. Van dir enrere que aquestes peces de roba costaran als clients molt menys que les recents col·leccions Proenza, en part a causa dels teixits i en part perquè gairebé tot es farà a les fàbriques dels EUA.\n'Ens va agradar el repte de funcionar així', va dir McCollough. Bé, així és la difícil tradició dels dissenyadors nord-americans de Claire McCardell a Liz Claiborne i Narciso Rodriguez: fer coses amb un sentit d’economia i esforç. I utilitzant teixits corrents com el cotó d’una manera fresca i inspiradora.\nPista Proenza Schouler Spring 2019\nEn aquesta col·lecció es van destacar els fets destacats, incloses les faldilles A-line amb la cintura desplaçada, una superba jaqueta d'estil militar amb un collet alt en el sarja de cotó dels pintors blancs amb pantalons de cames amples, un vestit de cintura gota en denim blanquejat, i samarretes de cotó tenyit amb corbata que feien un toc floral. Les proporcions eren fantàstiques i us podríeu imaginar adaptant les peces al vostre propi estil de vida. Un dels meus aspectes preferits va ser el nº 27: pantalons de cintura alta i de cames amples amb camisa de dril blanca i una jaqueta blava magra i fosca. El vestuari funcionaria en un entorn d’oficina estructurat, però tot i així té una aparença fresca.\nHi va haver falles en la col·lecció, sobretot, que Hernandez i McCollough van sentir aparentment la necessitat de fer referència a un artista contemporani, com també ho és la seva voluntat. Aquesta vegada va ser l’artista berlinesa Isa Genzken, que també va crear algunes interpretacions escultòriques de la col·lecció en el marc de la mostra d’ahir. També van fer servir la seva idea d'objectes trobats: imatges fotogràfiques enganxades amb cinta negra a l'esquena d'algunes samarretes. Aquesta tècnica també s’associa àmpliament amb Raf Simons.\nEl meu consell és saltar-se de les referències artístiques (i, evidentment, evitar seguir el seu amic Simons), i seguir estant en aquesta pista menys dura, on el veritable exercici mental té un disseny significatiu.\nEn lloc d’un espectacle aquesta temporada, Ashley i Mary-Kate Olsen van realitzar una modesta presentació dels seus vestits i túniques de castiga més còmoda de The Row, juntament amb la seva nova línia masculina, que s’assembla al vell estil minimalista de Jil Sander. i altres. (Cosa que no és gens dolenta: ara molts homes es queixen que és més difícil trobar aquest aspecte del vestit. La fila costarà d’uns 4.000 dòlars a 6.000 dòlars i es farà a Japó.) La roba femenina d’Olensens comença a semblar un pessim. i podria beneficiar-se d’una sintonia.\ngreix de lululemon\nPista de primavera Row 2019\nPista de primavera de Carolina Herrera 2019\nEl debut de Wes Gordon per a Carolina Herrera va ser impressionant. Va capturar el seu amor pels estampats, però amb un fresc i assolellat lot de flors en materials flotants. Alguns dels motius de les flors (una gran floració enganxada al costat d'una faldilla dividida) tenien aspecte tan divertit com la fira de l'estat de Wisconsin, però l'esforç general va ser encantador. Em va encantar la diversió dels vestits fumats a l'estiu (llargs i curts) i els números fora de l'espatlla a les taques.\nGordon no podia clavar-se un estil diürn a Herrera, però va treure el midó de l'etiqueta i em va fer curiositat veure què farà.\n5 dones en depressió postpart\nAquesta dona està en una missió de prohibir els ingredients 'tòxics'\nSentiu a Jill Kargman Parli sobre estar a la televisió i sobreviure al càncer de mama\nThe Lou Doillon Look Book\nAzzedine Alaïa ha mort\nAlgú va portar una bomba de penis a la cita nua\nEckhaus Latta mostrava un vestit adequat per a un ventre molt embarassat


Acords de Govern referents a Ensenyament - 19/07/2017\nResum dels acords de Govern de 18 de juliol de 2017\nEl Govern impulsa l'Avantprojecte de llei de composició del Consell Escolar de Catalunya. L'objectiu és adequar la seva composició a la realitat de la comunitat educativa, amb la incorporació d'entitats i institucions no representades en l'actual normativa reguladora.\nEl Govern aprova el protocol marc d'actuacions contra el maltractament a infants i adolescents a Catalunya. El nou document complementa el protocol de 2016 entre els departaments d'Afers Socials i d'Ensenyament i inclou mesures transversals que impliquen altres departaments.\nS'incrementaran les dotacions de monitors de suport per a l'alumnat amb necessitats educatives especials. El Govern ha autoritzat a Ensenyament l'increment d'1,35 milions d'euros per a la seva contractació.


T70RF | Calorsol-Computherm\n1. Per a què es pot utilitzar el termòstat T70RF?\n-El termòstat d'ambient COMPUTHERM T70RF ha estat desenvolupat especialment per al control de sistemes de calefacció i refrigeració. També és adequat per controlar dispositius elèctrics i electrònics, que es poden encendre i apagar desmuntant i tornant a encendre la font d'alimentació.\n2. Amb quina bateria es pot utilitzar el termòstat?\n- El dispositiu funciona amb 2 piles alcalines de 1,5 V (tipus LR03; mida AAA) (de fàbrica). Utilitzeu només piles alcalines d'alta qualitat al dispositiu. Altres bateries que es descriuen com a de llarga durada o de llarga vida (per exemple, bateries convencionals de carboni-zinc), bateries descarregades o l'ús de bateries recarregables no són adequades per al funcionament del dispositiu.\n3. On s'han de col·locar el termòstat i el receptor?\n- S'aconsella col·locar l'emissor del termòstat en una habitació amb ús habitual o a llarg termini de manera que segueixi el moviment natural de l'habitació, però no estigui exposat a corrents d'aire o calor extrema (per exemple, radiació solar, nevera, xemeneia), etc. . ). No l'utilitzeu en ambients humits, químicament agressius o amb pols. La seva ubicació òptima és a 0,75-1,5 m sobre el terra. El dispositiu es pot connectar fàcilment a la base i després es pot col·locar a qualsevol superfície horitzontal (per exemple, taula, prestatge, calaixos) o fins i tot muntar-se a la paret gràcies als forats de cargol de la part posterior.\n-El receptor del termòstat COMPUTHERM T70RF s'ha d'instal·lar prop de la caldera en un lloc protegit de la humitat, la pols, els productes químics i la calor. A l'hora d'escollir la ubicació del receptor, també tingueu en compte que la propagació de les ones de ràdio és causada per objectes metàl·lics pesants (per exemple, caldera, emmagatzematge d'amortidor, etc.) o que les estructures metàl·liques es poden veure afectades negativament. Si és possible, recomanem instal·lar el receptor a una distància d'almenys 1-2 m i a una alçada d'1,5-2 m de la caldera i altres grans estructures metàl·liques per garantir una comunicació per ràdio sense interferències. Us recomanem que comproveu la fiabilitat de la connexió de ràdio a la ubicació seleccionada abans d'instal·lar el receptor. No instal·leu el receptor sota la coberta de la caldera ni a les proximitats immediates de tubs calents o bombes, ja que això pot danyar els components i posar en perill l'enllaç radio (radiofreqüència). També es recomana alimentar el receptor amb la xarxa elèctrica des d'una presa diferent de la caldera (si és possible des d'una fase diferent) i no conduir-lo mai de la caldera al receptor. Per evitar una descàrrega elèctrica, connecteu el receptor a una caldera, ha de contractar un professional !!\n4t Puc utilitzar diversos T70RF en una casa alhora?\n-Sí. Cada termòstat i el receptor associat tenen el seu propi codi de seguretat, que garanteix el funcionament segur i sense problemes dels dispositius. Cada receptor només rep senyals d'un termòstat amb el mateix codi de seguretat. Com a resultat, es pot utilitzar essencialment qualsevol nombre de dispositius molt a prop els uns dels altres sense causar problemes amb la comunicació del dispositiu.\n5. Què causa una connexió sense fil insegura?\n-Això pot ser per diversos motius. Les causes més freqüents són:\n- Ús d'una bateria inadequada (per exemple, bateria morta o no alcalina)\n- Distància massa gran o massa obstacles (per exemple, més lloses de formigó armat, parets més gruixudes, etc.)\n- Col·locació incorrecta de l'emissor o receptor del termòstat entre l'emissor i el receptor (detalls Vegeu més amunt)\n-Utilitzar altres dispositius d'alta freqüència amb una freqüència superior a l'habitual (com alguns monitors per a nadons). o auriculars sense fil)\n-altres interferències externes (per exemple, antena d'alt rendiment al terrat o a prop)\n6è Com continuen funcionant els dispositius després d'una fallada elèctrica?\n-Un cop s'ha restablert l'alimentació, la sortida del receptor s'apaga inicialment. Tanmateix, com que el transmissor repeteix la seva comanda de commutació actual cada 10 minuts, el control del sistema de calefacció/refrigeració torna al mode establert anteriorment com a màxim 10 minuts després de la fallada de corrent.\n7è Què he de fer si el destinatari no es comunica de manera segura amb el remitent?\nHi pot haver diverses raons per les quals l'emissor no es comunica amb el receptor o només es comunica de manera insegura. Per solucionar aquest problema, us recomanem que proveu els suggeriments següents:\n- Substituïu les piles del transmissor. Assegureu-vos que només teniu piles alcalines de bona qualitat en el Es pot utilitzar el dispositiu. Altres bateries etiquetades de llarga vida o de llarga vida (ex. B. piles convencionals de carboni-zinc), piles buides o l'ús de piles no és adequat per al funcionament del dispositiu.\n-Assegureu-vos que les dues unitats estiguin alineades. Si els dos dispositius no es comuniquen a prop, és possible que s'hagin d'ajustar tal com es descriu a les instruccions d'ús.\n-Apropeu l'emissor del termòstat i el receptor si creieu que estan massa allunyats.\n-Comproveu que l'emissor i el receptor del termòstat estiguin instal·lats tal com es descriu. Si no, moveu-los tal com es descriu (vegeu més amunt per a més detalls).\n-Eviteu utilitzar altres dispositius d'alta freqüència (ràdios) com ara B. alguns monitors per a nadons o auriculars sense fil a prop.\n8è. Es pot sincronitzar el termòstat amb diversos receptors?\n-Sí. Els termòstats sense fil COMPUTHERM T32RF poden controlar diversos receptors alhora. L'acoblament es pot dur a terme tal com es descriu a les instruccions amb l'afegit que, en el primer pas, tots els receptors han d'estar configurats en mode d'alineació.


Com tenir Internet a la seva segona llar? | Sublimis\nCom tenir Internet a la seva segona llar?\nFrança té més de 3,5 milions de cases el 2016. Com indiquen els seus noms, aquests últims són, la majoria dels temps, desocupats. Hi ha una línia d’Internet tradicional, per tant, seria cara perquè no s’utilitza la major part del temps. Encara avui, ara hi ha maneres diferents d’accedir a Internet des d’una segona llar per un temps limitat.\nSubscripció: 09 75 18 80 51\ninfo & Subscripció: Quin és el millor paquet d’Internet per a la segona residència? Poseu-vos en contacte amb un assessor i gaudiu d’un assessorament personalitzat per subscriure-us a la millor oferta segons el vostre Necessitats i elegibilitat. Per això, poseu-vos en contacte amb el 09 75 18 80 51 (dilluns a divendres 8h-21h; dissabte 9h-19h; diumenge 9h-17h).\nprivilegi hotspots wifi i compartició de connexions per a ús d’Internet ocasionals i / o estada curta.\ntecla 3G / 4G, fàcilment transportable, són solucions ideals per viatjar i gaudir d’Internet durant les vacances.\nadsl o satèl·lit Ofertes ofereixen tarifes interessants per a una bona freqüència d’ús. Representen una inversió més marcada, però segueixen sent interessants en cas de llargues estades a la segona llar.\nSi per a qüestions de durada / freqüència d’estada o de la comoditat de navegació (cabal, freqüència d’ús, etc.), Les subscripcions de punts d’accés mòbil constitueixen un bon compromís.\nPodem suspendre la seva subscripció a Internet?\nQuan anem a viure, durant un període més o menys llarg, en la segona residència, de vegades volem ser capaç de suspendre la seva subscripció a Internet a la seva residència principal durant un període definit. Si aquesta pràctica era comuna en el passat, ja no és el cas avui. De fet, els ISP ja no procediran a suspensions de subscripció temporals.\nÉs, tanmateix, possibles, per als subscriptors de paquets sense combinar, per acabar la línia i tornar a subscripció a la devolució de vacances. Aquesta pràctica no obstant això comporta una tarifa de cancel·lació a l’ISP. Per tant, aquesta solució és considerar en cas d’absència prolongada (diversos mesos) de la llar principal. No es proposen paquets de compromís per les marques comercials de baix cost dels operadors. Entre aquestes marques, trobar les subscripcions de vermell per SFR, B & You de Bouygues, Sosh de taronja\nConnecteu-vos a Internet des de la seva segona llar / h2>\nBon pla de fibra, fins al 15/03: Gaudiu d’una oferta completa, a només 16 € / mes\nHi ha diverses possibilitats per connectar-se a Internet des d’una segona llar: punts d’accés, ADSL, satèl·lit, etc. Diverses opcions que corresponen a necessitats diferents per al flux d’Internet, la freqüència d’ús, etc. Abans de triar, el millor és determinar:\nSi voleu connectar-vos de tant en tant o diàriament,\nSi voleu navegar per uns llocs senzills o més aviat per veure les hores de streaming Contingut,\nSi voleu quedar-vos breument (uns dies / setmanes) a la vostra segona llar, 1 o 2 vegades a l’any, o molt més temps o més sovint.\nBusqueu una oferta d’Internet per a la vostra segona llar? Per beneficiar-vos de l’assessorament personalitzat d’un assessor que us pot explicar les millors ofertes d’Internet del moment, poseu-vos en contacte amb un assessor al 09 75 18 80 51 (Dissabte de dilluns a divendres 8h-21h 9h-19h; diumenge 9h-17h).\nInternet amb punts d’accés wifi\nUn punt d’accés, també anomenat Wi-Fi o Wi-Fi terminal, és un material que genera una xarxa Xarxa Fi que es pot connectar, de forma gratuïta o no, els usuaris del terminal que capturen Wi-Fi (tablets, ordinador S, Smartphones).\nHotspots gratuïts: freewifi, sf wifi, wifi taronja, wifi bouygues\nEls principals ISP a França donen l’oportunitat de connectar-se a les seves xarxes hotspot, a la condició de subscriure’s a casa. Per això n’hi ha prou de capturar un servei Wi-Fi gratuït amb el seu terminal (telèfon intel·ligent, tauleta, ordinador).\nDepenent del vostre operador, serà possible connectar-vos a una de les quatre xarxes següents :\nPer connectar-se, és necessari introduir les seves credencials d’inici de sessió per gaudir d’internet gratuïta. Les credencials d’inici de sessió són proporcionades per l’ISP.No obstant això, s’ha de tenir en compte que aquesta connexió és molt més lenta que una connexió ADSL i que està oberta a tots els subscriptors d’un ISP, de manera menys segura.\nTambé és possible connectar-se a través d’hotspots accessibles Als llocs públics equipats (cafeteries, hotels, museus, oficines de turisme, etc.). La connexió és gratuïta i és accessible per a tothom, no obstant això, no és segur. Per tant, és aconsellable utilitzar el menys possible aquest tipus de connexió a Internet des d’equips personals.\nHotspots mòbils amb 3G / 4G\nHotspots de pagament, també anomenats mobilitat Internet, ofereixen una connexió a Internet a través de claus 3G / 4G. Permeten connectar dispositius mòbils a Wi-Fi. Si aquesta oferta paga i funciona com a subscripció, és una garantia de seguretat. Per protegir les dades personals d’un enfocament en els diferents equips, serà millor pagar uns quants euros en lloc de prendre el risc de connectar-se a les xarxes WiFi públiques.\nAbans de subscriure, és necessari consultar-ho La zona coberta per l’operador: Xarxa de Bouygues, xarxa de taronja, xarxa SFR.\npaquets clau 3g / 4g\npaquet d’Internet a tot arreu, amb butxaca 4g + sfr\nInternet il·limitat a Metropolitan France\n2 GB / dia a Europa / Dom\nAplicació SFR TV (130 canals de televisió) + SFF WiFi\nPreu del paquet: 3 € / dia usat\nbutxilla Preu: 79 €\nforfa TI 4G Bouygues Keys for Hotspot 4G\nInternet i comunicacions en França metropolitana\nTV amb l’aplicació b.tv\ncontrol parental a petició\npaquets Preu: 20 GB a 16,99 € / mes, 40 GB a 26,99 € / mes, 60 GB a 42,99 € / mes.\nPreu de la clau 4G: 9,90 € / mes amb compromís 12 mesos o 59,90 €\nanem a anar, connectat gràcies a la caixa de taronja s 4g +\nInternet a França, Europa, Dom, Suïssa i Andorra\nTV (70 canals de taronja TV)\nhotspot wifi taronja\nPreu dels paquets: 10 GB a 14,99 € / mes, 30 GB a 24,99 € / mes, 60 GB a 45,99 € / mes.\nAirbox Preus: 79,90 € / mes.\ncaixa llesta a surfer 4g\n> Airbox 2 4G inclòs\n5 GB recarregable inclòs I vàlid per a 1 mes\nsense subscripció, sense compromís\ntaronja wifi hotspot a metropolitan France\nPreu del Consell de Ministres: 59,90 € / mes.\nRecanvi Preu: 1 GB vàlid 14 dies a 10 €, 10 GB vàlid per a 31 dies a 25 €, 20 GB vàlid per a 31 dies a 40 €.\nPer obtenir més informació sobre les ofertes d’Internet per a la vostra segona llar, poseu-vos en contacte amb 09 75 18 80 51 (de dilluns a divendres 8h -21h; Dissabte 9h-19h; Diumenge 9h-17h)\nSi el subscriptor ja utilitza un Clau 3G / 4G En la seva residència principal, simplement prengui aquesta darrera de les sortides de vacances per gaudir d’Internet a la seva segona llar. El fet que sigui transportable i dóna accés a Internet en qualsevol lloc i en qualsevol moment, sense restriccions, és el principal avantatge d’una clau 4G. En cas que l’usuari és sovint present a la seva segona residència, subscriviu-vos sense compromís, malgrat la inversió bàsica.\nInternet per ADSL a la segona llar\nsi el principi de Hotspot no és satisfactori (connexió lenta, temps de connexió limitat, absència de xarxa 3G / 4G a la zona), sempre hi ha una manera més tradicional de beneficiar-se d’Internet: ADSL. Una alternativa més adequada per a estades relativament llargues (almenys 2 mesos).\nTotes les subscripcions d’Internet per ADSL\nEn cas d’estada estesa en una segona llar, pot ser interessant Subscriviu-vos a una subscripció a Internet normal: Internet sol, o triple joc (Internet + telefonia + televisió). Proporcionat per ser elegible per a ADSL. La majoria dels proveïdors proposa ofertes sense compromís de durada. Els desavantatges d’aquesta solució es limiten a la tarifa de cancel·lació (uns 50 € amb més freqüència) i el moment de la línia.\nInternet paquets ADSL\nBR> SUBSCRIU: 09 87 67 96 18\nSFR paquet ADSL de SFR a 33 € / mes (excloent la promoció)\npaquet d’ADSL SFR 8 a 40 € / mes (excloent la promoció)\npaquet d’energia sfr ADSL en 38 € / mes (excloent la promoció)\nSFR ADSL POWER 8 a 45 € / mes (Promoció excloent)\nLI> Paquet SFR ADSL Premium a 48 € / mes (excloent la promoció)\nSubscriviu-vos en línia\npaquet de livebox a 36,99 € / mes (excloent la promoció)\nlivebox fins a 44,99 € / mes (excloent la promoció)\nSubscripció: 09 87 67 18 00\nbbox en forma de 25,99 € / mes (excloent la promoció)\nbbox ha de 33,99 € / mes (excloent la promoció)\nbbo X Ultimate a 40,99 € / mes (excloent la promoció)\nFreeBox Mini 4K a 34,99 € / mes (excepte promoció)\nRevolució Freebox amb TV per canal a 44,99 € / mes (excepte) Promoció)\nFreebox Pop a 39,99 € / mes (excloent la promoció)\nSubscriure: 01 86 65 26 84\nPaquet RED ADSL a 16 € / mes (excloent la promoció)\nSubscriure’s en línia\npaquet de caixa adsl a 22,99 € / mes (excepte promoció)\nADSL Maxi Paquets quadrats a 25,99 € / mes (excloent la promoció)\nSubscriure: 09 74 59 40 41\npaquets de xarxa SFR\nMés informació & Subscripció: quina oferta d’Internet trieu? Poseu-vos en contacte amb un assessor que us guiarà a les millors ofertes de soci del moment, depenent de la vostra elegibilitat. Per això, truqueu al 09 75 18 80 51 (de dilluns a divendres 8h-21h; dissabte 9h-19h; diumenge 9h-17h). També podeu consultar la nostra comparació d’Internet.\nOferta de descobriment taronja\nAnteriorment l’operador històric d’Orange va oferir una solució interessant per a la segona residència: l’oferta de descobriment. Aquesta oferta especial de línia fixa a la segona residència, només va permetre l’accés a Internet i va tenir l’avantatge d’estar activat / desactivar sense cap cost. Però actualment està més comercialitzat! Per a les noves ofertes ofertes per Orange, podeu anar al lloc taronja i triar la subscripció de Livebox que us convé.\nL’ADSL per b & H4>\nLa marca B & Oferta una oferta de doble joc (Internet + telefonia) a 15,99 € / mes. Interessant per a les segones residències. Aquesta oferta ha desaparegut després de la fusió entre B & TO i BOUYGUES TELECOM.\nProveu la vostra elegibilitat & comparar Internet Ofertes! Per trobar l’elegibilitat de la vostra segona llar i comparar les ofertes disponibles, aneu a la comparació d’Internet seleccionada.\nInternet compartida pel mòbil\nAlguns telèfons mòbils ofereixen la funció “mòdem”. Aquesta especificitat us permet utilitzar el seu telèfon mòbil com a mòdem per connectar un altre dispositiu (tauleta, portàtil) per cable USB, Wi-Fi o Bluetooth. Per beneficiar-se d’ella, simplement activeu l’intercanvi de connexió.\nquan Una connexió a Internet s’estableix a través d’un telèfon mòbil, el temps de connexió es compta des del paquet 3G / 4G. Es recomana. En aquest cas, en aquest cas, tenir un paquet d’Internet mòbil amb un paquet de dades mòbils (mínim 3G) Eviteu el paquet.\npaquets mòbils amb un màxim de Gigas Internet\nSFR 80GB d’Internet, trucades il·limitades / SMS / MMS a 35 € / mes\nsfr 120 GB d’Internet, trucades il·limitades / SMS / MMS a 50 € / mes\ntaronja 80 GB d’Internet, trucades / sms / mms il·limitat a 34,99 € / mes\ntaronja 120 GB d’Internet, Trucades il·limitades / SMS / MMS a 49,99 € / mes\nBouygues 50 GB d’Internet, trucades / SMS / MMS il·limitat a 30,99 € / mes\nBouygues 90 GB d’Internet, Trucades il·limitades / SMS / MMS a 48,99 € / mes\nBouygues 120 GB d’Internet, trucades il·limitades / SMS / MMS a € 69,99 / mes\nTambé és possible optar per una multi Opció SIM que permet compartir Internet, així com alguns serveis (televisió, núvol, etc.) d’un paquet mòbil amb altres equips connectats (tauleta, mini-pc, etc.).\nAlguns operadors de satèl·lits poden ser interessants per obtenir Internet en una segona llar. Ofereixen ofertes sense compromís amb un cabal relativament elevat. Característiques atractives quan la residència en qüestió es troba en una zona rural i, per tant, permetent un flux limitat per part de l’ADSL.\nHa de saber que la connexió a Internet per satèl·lit requereix una determinada inversió de base. A més de subscripcions mensuals, és necessari obtenir un kit de recepció que es compon de:\nd’una antena parabòlica\nd’un capçal de capçalera / recepció\nd’un suport de muntatge de parets de l’antena i el seu maquinari\nd’un mòdem per connectar-se directament a un ordinador o en un router (Ethernet, Wi-Fi o CPL per compartir la connexió amb diversos equips).\nEls kits disponibles per als subscriptors amb tot l’equipament poden ser especialment cars. Des de 99 €, un kit de satèl·lit pot augmentar fins a més de 400 €. Per tant, aquesta inversió no és insignificant. No obstant això, alguns operadors ofereixen aquest kit de recepció de forma gratuïta perquè s’inclouen a les seves subscripcions. Com les ofertes proposades pels proveïdors d’accés a Internet ADSL, la suspensió del servei no s’ofereix a la majoria dels operadors de satèl·lits. A continuació, serà necessari rescindir el contracte i dur a terme una tarifa de cancel·lació.\nEls operadors satèl·lits que ofereixen ofertes d’Internet sense compromís són: Nordnet, SkyDsl i Viuol.\nvoleu tenir Més informació sobre les ofertes d’Internet per satèl·lit? Per descobrir millor les subscripcions de satèl·lits, consulteu la nostra carpeta d’Internet per satèl·lit. Per qualificar-vos per obtenir assessorament personalitzat i / o subscriure una oferta, poseu-vos en contacte amb 09 87 67 95 81 (de dilluns a divendres 8h-21h; dissabte 9h-19h; diumenge 9h-17h).\nQuina és la millor oferta d’Internet A la segona residència?\nHi ha moltes possibilitats per connectar-se a Internet des d’una residència secundària i així que cada casa troba el seu compte. Algunes ofertes són més interessants que altres. Per tant, les ofertes ADSL requereixen una finalització del contracte, aquestes subscripcions són, per tant, per a les persones que passen temps a la seva segona residència.\nLa millor solució d’Internet per a la segona residència és, per tant, el punt d’accés mòbil. És, de fet, embarcar-se a tot arreu amb les seves tecles de butxaca 3G / 4G, a les quals es poden connectar diversos dispositius en simultanis. La majoria ofereixen accés als canals de televisió. L’oferta clau 4G de Bouygues és, per exemple, una oferta d’Internet ideal per a famílies, ja que ofereix accés al control dels pares. Algunes ofertes com les de SFR i Orange fan que sigui possible tenir Internet a l’estranger, que també pot ser avantatjós per a les persones que estimen en paral·lel. Per tant, simplement serà suficient per portar la seva clau 3G / 4G a la segona llar, i la resta de l’any, també serà possible gaudir-ne en la seva residència principal. Per tant, aquesta solució és especialment avantatjosa.\nSi la segona casa es troba en una zona blanca, la solució més interessant en el llarg termini sembla ser la del satèl·lit.De fet, si la primera inversió pot semblar coherent amb el seu preu, la possibilitat d’habilitar i desactivar aquest servei ajudarà a evitar costos addicionals.\nOfertes d’Internet per a la segona residència. Consells personalitzats. Consulteu un conseller que ho farà Guia entre les diferents ofertes basades en les vostres necessitats i l’elegibilitat. Per això, truqueu al 09 75 18 80 51 (de dilluns a divendres 8h-21h; dissabte 9h-19h; diumenge 9h-17h).\nPrevious Post - Previous post: Casa Rancho (Català)\nNext Post - Next post: Brauma Aigua: Definició, Explicacions


Informació procés de preinscripció | CESF\nInici » Informació procés de preinscripció\nInformació de preinscripció\nLlista sol·licitud Batxillerat amb barem provissional\nLa sol·licitud de preinscripció s'ha de presentar al registre electrònic de la Generalitat mitjançant:\nSol·licitud electrònica (Opció preferent).\nSol·licitud en suport informàtic (per les persones que no puguin fer ús de la sol·licitud electrònica).\nNomés es pot presentar una sol·licitud de preinscripció per persona pel mateix tipus d’estudis però s'hi poden indicar peticions d'admissió en diversos centres, modalitats i règim, sempre ordenats per ordre de preferència.\nAbans de començar amb la preinscripció s’haurà de preparar la següent Informació/documentació.\nCertificat digital, com per exemple el DNI electrònic, o el sistema alternatiu d'identificació idCAT Mòbil de l’alumne si és nascut a l’any 2002 o anteriors o del pare, mare o tutor per alumnes nascuts amb posterioritat a l’any 2002 (si no es disposa de cap d’aquests certificats, es pot sol·licitat l’idCAT Mòbil al següent enllaç https://idcatmobil.seu.cat disposant de DNI o TIE i Targeta sanitària individual).\nFragment: Alta en IDCAT Mòbil\nNúmero d'identificació de l'alumne/a amb el qual consta al Registre d'Alumnes de Catalunya (IDALU o Identificador RALC) i que es pot obtenir amb l’enllaç Consulta de l'identificador de l'alumne. La direcció del centre on s'han cursat ensenyaments des del curs 2015-2016 també pot facilitar el número identificador de l'alumne/a.\nFragment: Consulta de número d'identificació d'alumne / RALC\nEls alumnes que disposin d’IDALU i un certificat digital dels que s’indiquen anteriorment, optaran per la Sol·licitud electrònica.\nFragment: Sol·licitud electrònica\nEls alumnes que no compleixin qualsevol dels dos requisits anteriors hauran de fer servir l’opció Sol·licitud en suport informàtic.\nFragment: Sol·licitud en suport informàtic\nEls alumnes que hagin d’optar per la preinscripció en suport informàtic, hauran de disposar del Certificat de notes:\nAlumnes que accedeixin a estudis per la via de l’ESO. Certificat de nota mitjana de 1er a 3er d’ESO.\nAlumnes que accedeixin a estudis per la via del Batxillerat o d’un Cicle formatiu. Certificat de nota mitjana dels estudis finalitzats al·legats. En el cas de no disposar del certificat de nota mitjana en el moment de realitzar la preinscripció, podran presentar aquest certificat durant el període de reclamacions.\nAlumnes que accedeixin a estudis a partir de la superació d’una prova d’accés a Cicles formatius (PAGM o PAGS). Certificat de superació de les proves corresponents.\nConsideracions addicionals per fer la preinscripció:\nÀrea de Influència:\nPer la preinscripció al Batxillerat al nostre l’àrea d’influència és Barcelona Ciutat.\nPer la preinscripció a Cicles Formatius no existeix àrea d’influència.\nCentres adscrits: La condició de centre adscrit únicament aplica a la preinscripció de Batxillerat. En la preinscripció de Cicles Formatius no existeix la consideració de Centre adscrit.\nPer iniciar la preinscripció, heu de triar l’opció de sol·licitud que correspongui fent ús d’un dels següents enllaços:\nEn aquest cas, cal enviar les dades amb aquesta eina dins el termini previst. A continuació, cal enviar, preferentment per correu electrònic, el resguard de la sol·licitud i, acompanyat de la documentació acreditativa corresponent, escanejada o fotografiada per les dues cares, a la bústia electrònica oficial del centre demanat en primera opció (admissions@cesf.es) dins el termini establert per presentar la documentació.\nEn el cas de que no sigui possible fer arribar la documentació per correu electrònic al centre, es pot portar presencialment sol·licitant una cita prèvia. Per sol·licitar una cita prèvia, faci clic aquí.\nCalendari de preinscripció curs 2020-2021\nDel 2 al 8 de juny del 10 al 17 de juny\nFins al 9 de juny de 2020 Fins al 18 de juny de 2020\n9 de juliol de 2020 13 de juliol de 2020\nDel 10 al 14 de juliol de 2020 Del 14 al 16 de juliol de 2020\n15 de juliol de 2020 20 de juliol de 2020\n20 de juliol de 2020 23 de juliol de 2020\nLlista d'alumnes admesos i llista d'espera\nAlumnes preinscrits amb plaça assignada\nDe l'1 al 7 de setembre de 2020 De l'1 al 7 de setembre de 2020\nEn el supòsit que es detecti alguna errada a la Llista de sol·licituds amb la puntuació provisional, es pot presentar una reclamació enviant un correu electrònic a l’adreça oficial del centre (admissions@cesf.es) fent l’al·legació corresponent i adjuntant la documentació acreditativa adequada.\nEn el cas de que es vulgui presentar la reclamació presencialment, s’haurà de demanar cita prèvia.\nUs recordem que únicament es podrà accedir al centre amb cita prèvia (per sol·licitar una cita prèvia, faci clic aquí) i s’hauran de respectar les mesures de prevenció sanitàries indicades per les autoritats corresponents:\nMantenir la distància de 2 metres entre persones.\nÚs de mascaretes. En el cas que la persona no porti se li proporcionarà una a l’entrada.\nRentat de mans amb gel hidroalcohòlic independentment de que es portin guants.\nPer a qualsevol aclariment, pot contactar amb el centre mitjançant el Tel. 933 218 377 o mitjançant correu electrònic admissions@cesf.es\nActualitatVeure tots els comunicats a les famílies per part del Centre25/Mai/2020\nActualitatCurs 2020-2021: Comanda de llibres10/Jul/2020


Una impressionant finca de Cotswold amb un important castell històric del segle XIII, una casa pairal contigua i més de 400 hectàrees de terra - interiorsnone\nPrincipal interiorsUna impressionant finca de Cotswold amb un important castell històric del segle XIII, una casa pairal contigua i més de 400 hectàrees de terra\nEl castell de Beverston, situat en un indret emblemàtic del castell, data del 1225, es troba en un lloc idíl·lic amb una excel·lent oportunitat esportiva.\nLa venda de la prestigiosa finca Cotswolds, de 693 acres, al sud de Cotswolds, segueix la mort de l'any passat, als 91 anys, de la desapareguda Jane Rook, que amb el seu marit, el desaparegut Maj Laurence Rook, guanyador del primer Campionat d'Europa a El bàdminton el 1953, van ser paradistes de la comunitat britànica i simpatitzants per a tota la vida de la caça del duc de Beaufort. L’hospitalitat que van dispensar al castell de Beverston va ser llegendària, sobretot durant la setmana de Bàdminton, quan van acollir companys entusiastes de tot el món.\nCrispin Holborow de Savills, que gestiona la venda, cita un preu guia de 10 milions de lliures lliures per a la finca, que Maj i la senyora Rook van comprar el 1959; es va afegir més terres el 1992, quan es van vendre parts de Park Farm, Beverston. La icònica propietat de Cotswold s’ofereix en conjunt o en tres lots, amb el castell de Beverston i 422 hectàrees de terra en oferta a 7, 8 milions de £.\n"Avui en dia és rar trobar una casa d'importància històrica amb bonics jardins i una gran quantitat d'excel·lents terres de conreu en aquesta prestigiosa part de Cotswolds", comenta Holborow.\nEscrivint a la revista Country Life (18 i 25 de febrer de 1944), Christopher Hussey va traçar la història del castell de Beverston des de la seva construcció com a casa pairal fortificada per Maurice de Gaunt el 1225. El castell fou remodelat extensament cap al 1350 per Thomas, 3r Lord Berkeley, i de nou cap al 1600, abans de ser maltractat i cremat en un setge durant les Guerres Civils. Poc després, s’hi va afegir la casa contigua, que incorporava parts de l’antiga casa pairal.\nEl castell consistia en un rectangle, originalment envoltat per un fossat defensiu, amb una porta que portava al pati del castell. Els principals edificis medievals formen el soterrani d'un gran vestíbul situat a la part oest del rectangle, amb l'habitatge de finals del segle XVII que forma la part sud.\nEl 1291, Beverston va passar a Elizabeth, la besnéta del nebot i successor de Gaunt, Robert (Berkeley) de Gourney. Es va casar amb un galés, John ap Adam, el fill del qual, Sir Thomas ap Adam, va fer un matrimoni desgraciat, sent la seva dona segrestada per un Thomas de Gourney, una relació de la seva mare, juntament amb els "submarinistes dels seus béns i xatells".\nAp Adam va portar el seu cas a la legislació, però finalment, arruïnat o desencantat per tot el negoci lamentable, va vendre Beverston al seu poderós veí, el tercer Lord Berkeley. Així, Beverston va tornar al cap del clan de Berkeley, que el 1349, havent finalitzat la renovació de les seves mansions de Berkeley i Wotton, es va proposar de "reedificar" Beverston. La principal obra supervivent d'aquesta època és la torre sud-oest, coneguda com la torre de Lord Berkeley, que va construir o va remodelar completament.\nBeverston va romandre amb els Berkeleys fins al període isabelí, quan Sir John Berkeley va vendre la propietat a Sir John Poyntz, que la va vendre a Henry Fleetwood, mestre de la Cort de Ward i a un conegut 'propietari d'immobles'. El va vendre finalment a Sir Michael Hicks, avantpassat de la família Hicks-Beach, que va ser propietari de Beverston fins al 1842.\nEl final de Beverston com a castell va arribar el 1644, quan un atac sorpresa de Col Massey, el comandant del Parlament, va provocar la rendició de la guarnició del castell. Després hi va haver el primer dels dos incendis que van destruir bona part de l’edifici; la segona va ser el 1691, ja que quan l’aspecte de la casa s’ha mantingut més o menys invariable.\nEl 1842, Beverston va ser venuda a Robert Holford de Westonbirt i va romandre com a granja dins la finca de Westonbirt, que va sortir a la venda als anys vint. Un dels darrers dels lots per trobar un comprador, Beverston va ser adquirit pel vicealmirall Hon Arthur i la senyora Strutt el 1939, els propietaris quan Hussey va descriure el castell.\nEs va impedir que les regulacions en temps de guerra poguessin realitzar obres estructurals o de restauració als edificis, però, van poder prolongar el mur de pedra seca del fossat, allargant i eixamplant la terrassa i obrint la vista de la torre de Berkeley i la casa principal contigua.\nTot i que ara només és parcialment habitable, el castell de Beverston, de primer nivell i la seva encantadora casa pairal de set dormitoris, domina el poble de Beverston, amb un terreny situat al nord i al sud, a dues milles de la pintoresca ciutat de Tetbury, dins de la COT de Cotswolds AONB. La finca té quatre cases rurals més, un pis, una oficina immobiliària, un gran pati estable, un jardí amb parets delicioses i extenses gespes i vores. També hi ha propietats residencials al poble de Beverston.\nEl castell de Beverston està al mercat amb Savills a un preu guia de 10 milions de £. Feu clic aquí per obtenir més informació i imatges.\nCopyright interiors: Una impressionant finca de Cotswold amb un important castell històric del segle XIII, una casa pairal contigua i més de 400 hectàrees de terra - interiorsnone


L'Estiu Jove d'Olesa fa activitats per a vint nois - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Estiu Jove d'Olesa fa activitats per a vint nois\nredaccióolesa 13.07.2016 | 00:00\nL'Estiu Jove d'Olesa de Montserrat s'ha posat en marxa aquest més de juliol i han tingut la participació d'una vintena de joves d'entre 12 i 16 anys del municipi. Les activitats estan organitzades conjuntament per les regidories de Joventut, Ensenyament i Benestar Social de l'Ajuntament d'Olesa. L'objectiu, segons els responsables municipals, és el de possibilitar que els adolescents del municipi tinguin una oferta de tallers d'oci més enllà dels casals esportius que s'organitzen al municipi.\nUn dels objectius de l'Estiu Jove és acostar els participants a diferents espais i entitats olesanes. Un exemple és l'excursió pel riu Llobregat, aprofitant que recentment s'havia inaugurat el tram del camí del riu a la zona de la Fou i les Illes. Fonts del departament de Medi Ambient de l'Ajuntament d'Olesa, que va col·laborar en l'activitat, han explicat que aquesta tenia com a objectiu fomentar un municipi net i la conscienciació i sensibilització ambiental de l'entorn dels espais naturals.\nAixí, la vintena de nois i noies que van participar-hi van aprendre aspectes paisatgístics de l'entorn fluvial i també van realitzar un taller de conscienciació ambiental (recollida de deixalles al costat del riu). Per a la recollida van disposar de l'ajut de les treballadores de manteniment.


«Santa Tecla és la passió de la gent, la cultura i els carrers de la ciutat»\nDavid Aymerich, Mireia Pallejà i Javi Barón Creadors del documental '700 anys i un dia' Santa Tecla\nLes entrevistes s'han rodat en diferents localitzacions de Tarragona.\nEl Teatre Auditori del Camp de Mart acull diumenge la presentació de '700 anys i un dia', un documental que mostra la festa des de dins\n—Com sorgeix la idea de fer el documental?\n—Mireia Palleja: Tot plegat va arribar quan vam saber que s'estava preparant una Festa Major diferent i especial per commemorar els 700 anys de l'arribada del braç de Santa Tecla. Jo soc de Tarragona de tota la vida, però mai he viscut la festa des de dins, només l'he gaudit. Tinc molta gent al meu costat que forma part d'alguna entitat o associació i m'explicaven coses curioses, així que em va semblar interessant fer un documental que expliqués a la gent com jo, com es viu la festa des de dins.\n—Què explica 700 anys i un dia?\n—David Aymerich: Hem intentat donar notorietat a aquelles persones que fan la festa i que no sempre estan a primera línia. Intentar allunyant-nos dels noms més coneguts expliquem la història de la festa per aquestes persones, en gran part anònimes i reivindiquem la feina i la implicació de tanta gent. Aquesta intenció l'hem ficcionada i el documenta'l està fet a partir del punt de vista d'un grup de nenes i nens que han de fer un treball sobre Santa Tecla.\n—Quines són les vivències o testimonis que més us han cridat l'atenció?\n—Javi Barón: Quedar-se amb un testimoni seria injust. Però el que crida realment l'atenció de tot plegat és com tothom respon el mateix: que les entitats que formen part del Seguici són realment una família. Les vivències de cadascú són diferents, però la passió i les ganes que els empenyen cada dia són les mateixes, és al·lucinant, soc tarragoní i no m'havia imaginat mai tot aquest amor a la festa. És tan real allò que diuen que l'any comença per Santa Tecla i no per Cap d'Any!\n—La festa i la pandèmia no són una bona combinació. Us heu trobat amb problemes a l'hora de produir la peça?\n—MP: Ha estat realment molt complicat, vam haver de fer un càsting per seleccionar les nenes i nens que protagonitzen el documental, en ple confinament! Va ser una bogeria, vam rebre més de 600 correus! Després vam rodar les entrevistes amb les entitats, colles castelleres i associacions a l'agost, amb molta cura que no passés res. Després volíem tornar a rodar, però trobar-nos amb tantes persones diferents de nou era molt perillós i fins fa poc no vam poder acabar. Era un risc, tota una aventura, però s'han fet les coses bé i no ha passat res. Podria haver estat millor sense la pandèmia? Suposo que si, hem hagut d'anar muntant un puzle i la idea original ha mutat, però la pandèmia li dona al documental un valor especial que segurament d'aquí a 10 anys el farà més especial.\n—El documental sobre l'Eduard Boada va tenir un gran èxit i ara les expectatives són molt altes, com encareu la presentació del diumenge?\n—JB: La Mida del Temps va tenir una acollida espectacular, no ens ho esperàvem! El personatge i que l'Eduard fos pregoner aquell any va ajudar a tot plegat, fins i tot va ajudar al fet que la Mireia i jo decidíssim tirar endavant una idea que feia temps que ens rondava. Ara només esperem posar el nostre petit gra de sorra a la festa, posar valor als testimonis dels entrevistats i que es conegui la seva tasca. Si la gent que el veu s'adona de la feina i la passió que hi posen i veuen l'esforç i el valoren, estarem més que satisfets.\n—Després de l'estrena, es faran altres passis? Es podrà veure per televisió o per plataformes en línia?\n—DA: No es faran més passis, però els que no hi puguin anar podran veure'l per TAC12.\n—Us heu endinsat en l'essència de la festa, què és per a vosaltres Santa Tecla?\n—Santa Tecla és la passió de la gent, la cultura i els carrers de la ciutat.\nComenta el contingut : «Santa Tecla és la passió de la gent, la cultura i els carrers de la ciutat»


Les jugadores del Cadí La Seu, en plena forma en la pausa de la Lliga Femenina — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Les jugadores del Cadí La Seu, en plena forma en la pausa de la Lliga Femenina\nLes jugadores del Cadí La Seu, en plena forma en la pausa de la Lliga Femenina\nTania Pérez i Georgina Bahi han estat subcampiones de la Superliga Argentina amb el Berazategui. Laura Gil ha obtingut el bronze a l'Europeu sènior de seleccions i Belén Arrojo s'ha proclamat campiona d'Europa U20\nGeorgina Bahi i Tania Pérez (dreta), amb el Deportivo Berazategui\nLes quatre jugadores del Cadí La Seu que han estat competint aquestes darreres setmanes, tot aprofitant la pausa de la Lliga Femenina, han assolit bons resultats en les seves experiències, respectivament, a l'Argentina i a les seleccions estatals.\nConcretament, Tania Perez i Georgina Bahi han estat subcampiones de la Superliga Argentina, on han jugat amb l'equip del Deportivo Berazategui. El conjunt de la província de Buenos Aires només ha perdut un partit en tota la lliga, concretament la final contra l'Obras Basquet, que s'ha proclamat campió.\nParal·lelament, Laura Gil ha ampliat el seu palmarès internacional amb la medalla de bronze que la selecció espanyola ha aconseguit l'Europeu sènior disputat a Hongria i Romania. Aquest podi, a més a més, garanteix l'accés del combinat estatal als Jocs Olímpics de Rio 2016. La meitat de l'equip, entrenat pel barceloní Lucas Mondelo, estava composat per jugadores catalanes, sis en total.\nI un dels nous fitxatges del Cadí, la granadina Belén Arrojo, s’ha proclamat amb la selecció espanyola U20 campiona d’Europa. Arrojo, formada a l'equip català Segle XXI, ha tingut un paper molt important en aquest torneig, sobretot en el joc d’equip, i ha sabut exercir de capitana ajudant l’equip a guanyar la medalla d'or. Arrojo també ha entrenat amb la selecció absoluta, tot i que de moment s'ha ajornat el seu debut amb el combinat sènior.


Telefónica fitxa Rato com a assessor (Àlex Font Manté)\nL'exministre torna a tenir feina malgrat estar imputat per la gestió a Bankia\nRodrigo Rato, exvicepresident del govern espanyol i expresident de Bankia, ha fitxat per Telefónica, on prestarà els seus serveis en dos consells assessors diferents: un a Europa i l'altre a l'Amèrica Llatina.\n3 min. BARCELONA 05/01/2013 00:00\n260x366 Rodrigo Rato, aleshores a Caja Madrid, i César Alierta, de Telefónica, conversaven fa dos anys en una trobada empresarial amb José Luis Rodríguez Zapatero a la Moncloa. / EFE Rodrigo Rato, aleshores a Caja Madrid, i César Alierta, de Telefónica, conversaven fa dos anys en una trobada empresarial amb José Luis Rodríguez Zapatero a la Moncloa. / EFE\nTelefónica va sorprendre ahir anunciant el nomenament de Rodrigo Rato com a membre de dos dels seus comitès assessors, el d'Europa i el de l'Amèrica Llatina. Rato està imputat per la seva gestió com a president de l'ara nacionalitzada Bankia i dijous va ser inclòs a la llista dels cinc pitjors directius de tot el món el 2012 segons la revista nord-americana BloombergBusinessweek .\nL'antic monopoli estatal -privatitzat pel PP quan Rato era vicepresident- va assegurar que el nomenament reforça "la visió global de Telefónica". L'empresa presidida per César Alierta no va voler revelar el sou que cobrarà Rato, tot i que podria ser d'uns 126.000 euros anuals. Aquesta és la quantitat que Julio Linares, antic conseller delegat de Telefónica, va cobrar per pertànyer als dos consells assessors en què ara participarà Rato, segons apareix a la memòria corporativa del 2011. La companyia es va limitar a emetre un comunicat i no va voler fer declaracions per a aquest diari.\nAbans d'anar a Bankia, Rato va presidir el consell assessor de Criteria, l'actual CaixaBank, que al seu torn és un dels principals accionistes de Telefónica.\nTelefónica s'ha caracteritzat en el passat per no tenir gaire por de les decisions polèmiques. L'any passat ja va renovar el gendre del rei, Iñaki Urdangarin, en un altre dels seus consells assessors, en aquest cas a Telefónica Internacional. Poc després, però, Urdangarin va demanar una excedència temporal.\nEl 2004, quan el PSOE va guanyar les eleccions, Rodrigo Rato va deixar el govern amb una imatge immaculada com a autor del miracle econòmic espanyol. Poc després, a més, va fitxar com a director gerent del Fons Monetari Internacional. Però a partir d'aquí sempre l'ha acompanyat la polèmica. El primer sotrac va ser la seva estranya marxa de l'FMI, només tres anys després d'arribar-hi, i que va justificar perquè volia dedicar-se als seus fills. Al cap de pocs mesos va arribar la crisi financera global, que l'FMI no va saber preveure, i l'organisme va redactar un dur document autocrític en què lamentava la "dèbil governança interna" que imperava durant el mandat de Rato.\nDesprés de dedicar-se a diversos negocis, Rato va tornar a la primera línia pública presidint Caja Madrid. Allà va pilotar l'ambiciosa integració amb sis caixes d'estalvis més per crear Bankia. El maig passat va dimitir després que el govern i el Banc d'Espanya afirmessin públicament que Bankia necessitava un "profund sanejament". Dos mesos després, la justícia el va imputar juntament amb 30 directius més per presumptes delictes de falsificació de comptes, apropiació indeguda i administració deslleial, entre d'altres. El cas segueix obert.\nHisenda creu que Telefónica i el Santander pagaven el sou de Rato a través d'una societat, segons 'El Mundo'


Badalona, una política de racisme\nReproduïm un article publicat a l’últim número de ‘La Maleta de Portbou’ que analitza com i per què la xenofòbia va arribar al poder a Badalona\nL'octubre del 2006, Josep Piqué, llavors candidat del PP a la Generalitat, va visitar el barri de Sant Roc de Badalona i va ser escridassat per molts veïns d'aquest barri, que rebia gran part de la pressió migratòria. García Albiol va haver de rescatar-lo de les ires dels veïns i va aprofitar l'ocasió per llançar el seu missatge xenòfob contra els immigrants irregulars i també contra les polítiques socialistes, que dominaven llavors els governs de l'Estat, la Generalitat i l'Ajuntament de Badalona. XAVIER BERTRAL\nPrlaré de Badalona. És un cas únic en el sentit de la centralitat política del racisme, i alhora un cas que representa, com si estigués augmentat en un microscopi, diversos trets típics i genèrics del fenomen, i sobretot la seva dinàmica. En la configuració de la xenofòbia, més ben dit, de l’odi racista, el discurs dirigit contra els romanesos ha tingut una condició privilegiada. De fet, es tracta del romanès imaginari, perquè l’objecte directe són els ciutadans romanesos d’ètnia gitana, els rrom, però d’altra banda se’ls identifica amb el conjunt dels romanesos, mentre que els rrom numèricament constitueixen un petit percentatge d’aquest col·lectiu (més endavant, la paraula romanesos apareixerà de tant en tant en cursiva per remetre a aquest tipus d’extrapolació).\nCom va començar el brot de l’odi cap als immigrants a Badalona? És difícil definir-ho, per la naturalesa mateixa del fenomen. Encara seria més difícil identificar el quan. Un moment clau per a aquesta dinàmica és el que va passar el 2 de febrer del 2007 al barri de la Salut, on va tenir lloc una manifestació dels veïns espanyols contra l’ incivisme dels romanesos, amb la presència del futur alcalde Xavier García Albiol al lloc dels fets, i amb la seva instrumentalització política ulterior. Però no només existia el terreny o el clima propicis, sinó que la llavor hi era des d’abans, i havia començat a brotar. Ja es podien sentir comentaris amb explícits trets xenòfobs als llocs de trobada de la gent: als bars, a les botigues, al carrer.\nLlegit en una pancarta: "Fora romanesos. No a l'incivisme. No som racistes"\nEs parlava de moros i de xinesos que prenien la feina als espanyols, de romanesos com a portadors de brutícia i delinqüència i d’immigrants de tot tipus com a beneficiaris dels diners públics i com a arrabassadors de territori. La crisi econòmica i l’auge de l’atur encara no havien començat, però en canvi durant els anys que van precedir la crisi el nombre d’immigrants estava creixent ràpidament. A Badalona en concret hi va haver un salt a partir del 2003, però la gent solia relacionar-ho, o solapar-ho, amb la política de la regularització dels immigrants del govern de Zapatero, cosa que induïa a una sensació col·lectiva, força difosa entre persones predisposades, d’alguna cosa que anomenaria síndrome de l’avançada dels bàrbars : l’espera, arran de senyals imaginaris, de l’arribada d’una invasió.\nA principis de febrer del 2007 es produeix a Badalona l’incident més greu d’assetjament xenòfob per part de ciutadans autòctons. Amb això, comença la intensificació de la croada de Xavier García Albiol contra els rrom i s’accelera el seu ascens cap al poder. Anteriorment havien tingut lloc incidents arran d’aldarulls casuals, produïts per motius diferents que no tenien a veure amb la xenofòbia però que feien sorgir els prejudicis que un o altre portava a dins. Així mateix, l’acció d’Albiol havia començat abans, el 2003, tant al consell municipal com al carrer i als bars. Però el que va passar el febrer del 2007 marca una fita per a l’auge de la xenofòbia a la ciutat.\nImatge d'un pis pastera el 2007 ocupat per immigrants romanesos als barris de la Salut i de Sant Roc de Badalona. Xavier Bertral\nVal la pena reconstruir-ho breument, per veure com una espurna es converteix en un foc imparable. Representa in nuce la dinàmica de l’odi racista.\nEl dia 2 de febrer, un divendres, cap a les 13 hores, al carrer Pau Piferrer del barri de la Salut un grup d’una vintena de persones vociferaven el seu enuig contra uns veïns d’ètnia rrom que vivien a la segona planta del número 90 del mateix carrer.\nTot i la propaganda, després d'Albiol el nombre d'immigrants era el mateix que abans\nQuin era l’origen del seu enuig? En un dels dos pisos habitats per veïns rrom s’hi havia produït un embús a la canonada: els inquilins havien tirat uns bolquers al vàter. El resultat el va patir sobretot la família que vivia al pis de sota, una jove parella espanyola amb un nen petit, encara que també hi va haver conseqüències fora de l’edifici, amb la canonada tapada en diversos blocs per l’embús al número 90. A més dels serveis tècnics, no van trigar a aparèixer, a la part de dalt del carrer, dos polítics, Xavier García Albiol i Miguel Jurado, un altre regidor municipal del Partit Popular. La Guàrdia Urbana va trigar una mica més a arribar-hi. Mentrestant, els dos polítics parlaven amb la gent al carrer. No s’ha filtrat res del que deien. De tota manera, és un fet que l’ambient es va anar escalfant.\nLa protesta va durar tota la tarda; la participació augmentava, i la presència policial també. Sobre les 19 hores, davant de la porta del número 90 hi havia una massa enardida d’un centenar de persones cridant “Fora!”, “Que se’n vagin!”, “Xoriços!”, “Lladres!”, etc. Una dotzena de persones volien entrar-hi per fer fora els rrom. Però els Mossos d’Esquadra havien arribat i van establir una línia de contenció, cosa que va evitar la violència, possiblement un linxament. Les autoritats municipals van acordar amb els inquilins rrom que deixessin el pis i es traslladessin a un habitatge pròxim d’uns amics de la mateixa ètnia, i així es va fer, sota la protecció de la policia. Unes escenes semblants, amb objectius semblants, es van tornar a repetir el dissabte i el diumenge, amb la participació d’entre 150 i 200 persones, que van tallar el trànsit en un moment utilitzant contenidors d’escombraries. Des d’un balcó penjava, a l’estil pancarta, un llençol: “Fora romanesos. No a l’incivisme. No som racistes”.\nHeus aquí a petita escala, en un sol esdeveniment, els trets característics de la dinàmica de l’odi col·lectiu cap a l’ altre. L’essencial en aquest marc és l’autolegitimació mitjançant una relació falsa causa-efecte, com si es tractés d’un procés natural.\nEl problema persisteix perquè l'odi racista ja infecta fins i tot els nens de primària\nPerò el que connecta la causa (els bolquers al vàter i les fuites de canonada) i l’ efecte (l’intent d’accions violentes contra els causants, una família amb un nadó) consisteix precisament en l’odi cap a un grup ètnic, en concret els gitanos de Romania: si els causants no fossin membres d’aquest grup el cas es resoldria d’una manera molt diferent, com solen resoldre’s entre els nostres. Precisament en aquest odi al grup resideix el que aglutina tots els moments del que va passar, i els confereix unitat i coherència lògica.\nL’ASCENS DEL RACISME\nL’esdeveniment del febrer del 2007 no només és important perquè és un exemple que il·lustra la dinàmica del racisme en general, sinó també perquè a partir d’aquest succés el racisme comença obrir-se el camí cap a la centralitat del discurs polític: el que va passar en un moment determinat en un carrer determinat arriba a projectar-se a poc a poc i en formes múltiples i diferents cap a dimensions més àmplies, les de la ciutat, i com un projecte durador per aconseguir el poder municipal.\nEntre aquestes formes múltiples destaquen les següents:\n-La distribució de materials de propaganda per part de representants del Partit Popular, com el DVD 7 minuts i un fullet titulat ¿El teu barri és segur?, o diverses octavilles anònimes que parlen d’inseguretat i de brutícia, col·locades en locals públics i que típicament incloïen la frase “No som racistes, però...” El primer, amb 30.000 exemplars, va aparèixer el maig del 2007, com a ressò dels esdeveniments del febrer, i en plena campanya electoral per a les municipals. Té un contingut obertament xenòfob. El fullet va aparèixer l’abril del 2010, en un moment sense incidents importants, cosa que mostra que durant aquest interval la iniciativa del Partit Popular a Badalona havia pujat uns quants esglaons. Xavier García Albiol i Alícia Sánchez-Camacho van repartir-lo pel carrer. Al fullet es combinaven els mateixos estigmes del DVD 7 minuts, però aquest cop associant-los específicament amb els gitanos rrom.\n-Quan tenia lloc algun incident violent o algun acte de delinqüència o vandalisme d’autoria desconeguda, Albiol mirava sistemàticament de magnificar-lo i atribuir-lo als gitanos romanesos. Fins i tot, en una tertúlia televisiva va arribar a qualificar els rrom en el seu conjunt com a “plaga”, a declarar que “han vingut exclusivament a ser delinqüents” o, en una altra ocasió, a dir que no es poden integrar i que “el que es necessita és que els tanquin a la presó o els retornin al seu país”.\nHi ha un petit nucli urbà, on es concentren les elits, i barris populars d'immigració\n-A més del fet que el discurs d’Albiol induïa a l’enfrontament, es va recórrer també a la provocació directa de violència, com el cas d’una baralla entre espanyols i immigrants en un bar del carrer Calderón de la Barca al barri de la Salut, a principis del 2011. Albiol hi va aparèixer pocs minuts després de la baralla -però no per casualitat-. Encara que fos aïllat, és un cas molt simptomàtic.\nAlhora, s’anaven produint altres manifestacions antiromaneses. No puc dir que totes aquestes manifestacions fossin organitzades pel Partit Popular, però el discurs sistemàtic d’Albiol contra els ciutadans romanesos d’ètnia gitana sí que sembla un al·licient incendiari.\nDurant el període entre el 2007 i el 2011 els atacs verbals d’Albiol, amb el suport i la companyia d’Alícia Sánchez-Camacho, es van concentrar sobre el col·lectiu dels gitanos romanesos, que en certa manera simbolitzava tota la immigració. Probablement van ser escollits com a blanc perquè eren el col·lectiu més vulnerable i alhora per una sèrie d’altres característiques sociològiques i de l’anomenada distància cultural, especialment propícies per a la construcció de l’altre per antonomàsia. Aquesta construcció elaborava un discurs necessàriament irracional. No obstant, gràcies a això i a les promeses de “mà dura”, d’“els espanyols primer” i de fer fora de la ciutat els immigrants quod delinqüents, a les eleccions municipals del maig del 2011 el Partit Popular va guanyar a Badalona amb una folgada diferència i Xavier García Albiol va aconseguir l’alcaldia. Era la primera vegada que un representant del Partit Popular presidia un gran municipi a Catalunya, i la primera vegada, en el conjunt de l’Estat durant el període de la democràcia, que el racisme arribava al poder.\nAlbiol no va complir les seves promeses en el que tenien de concret. Al final del seu mandat, el nombre de gitanos romanesos, i el nombre d’immigrants en general, es va mantenir més o menys en els nivells anteriors. Tampoc va poder privilegiar els espanyols en les ajudes, com les beques de menjador per als alumnes, etc. De fet no era possible, perquè hauria anat en contra del marc legal del país. En canvi, va mirar de crear el miratge que sí que les complia.\nEls polítics badalonins van negar la complexitat del problema i van deixar el camp lliure a Albiol\nAquesta estratègia de propaganda consistia en diversos tipus d’accions, especialment visuals i simbòliques. Per exemple, tancava botigues o altres locals d’estrangers, massa vegades de manera arbitrària, amb el pretext que hi havia irregularitats en termes de paràmetres tècnics, enviant-hi molts policies i davant dels mitjans de comunicació. Cal destacar també la seva actitud cap a l’espai públic, com quan va fer retirar els bancs de diverses places perquè eren llocs on solien reunir-se els immigrants. Un altre tipus de simbolisme visual era la col·locació d’una càmera de vigilància, suposadament per al trànsit, però anunciada amb un rètol no només en castellà sinó també en romanès. Formava part d’una acció simbòlica més genèrica, la de l’augment de la presència i vigilància policial, tot i que no va comportar una disminució de la criminalitat. No obstant, és significatiu per entendre la visió que té Albiol de la convivència ciutadana: en paral·lel a la política de “més policia”, retira els mediadors interculturals.\nPerò el caràcter racista de les seves polítiques es fa més patent amb la discriminació dels residents estrangers mitjançant instruccions perquè no s’admetessin en cursos de formació professional proporcionats per l’Ajuntament, o amb la decisió que no tinguessin accés als plans d’ocupació municipals llevat que fes tres anys com a mínim que estiguessin empadronats. Mentrestant, l’acció probablement més agressiva va ser la d’un dia de novembre del 2012, quan va fer expulsar del seu domicili uns gitanos romanesos sense ordre judicial. Un altre cas que, encara que fos aïllat, és molt simptomàtic.\nUn cop al poder, Albiol també va canviar la modalitat del seu discurs. Es va fer menys alarmista: no podria ser d’una altra manera, ja que amb ell com a alcalde havia d’arribar suposadament la normalitat. Amb tot, necessitava mantenir el foc encès, i per tant el seu discurs es va tornar ambigu en aquest aspecte. En altres termes: l’amenaça dels bàrbars encara existeix, hi són, però per això sóc jo aquí. Per tant, el seu discurs antiimmigració de vegades desapareixia, de vegades tornava a aparèixer, amb un to més tranquil que abans, però prou incendiari per recordar a la gent el perill que legitimaria el seu poder. D’acord amb això, l’espectre del discurs antiimmigració d’Albiol es va ampliar: es va dirigir també contra els veïns de religió musulmana, mentre que abans d’arribar al poder els seus atacs estaven concentrats en els romanesos d’ètnia rrom. D’aquesta manera, el seu discurs va cobrar un caràcter més identitari i menys penitenciari del que era inicialment. I, per descomptat, durant el seu mandat no hi va haver manifestacions racistes al carrer: el racisme estava institucionalitzat.\nNo obstant, durant el mandat de Xavier García Albiol no es van produir, a primera vista, canvis dràstics a la ciutat de Badalona. Materialment, poca cosa va canviar. Només simbòlicament. Però el simbolisme és una dimensió de transcendència crucial en política. De manera que, encara que el nombre de ciutadans romanesos d’ètnia gitana no havia baixat, com tampoc havia baixat la criminalitat -que no és patrimoni exclusiu de cap ètnia-, això no va afectar el suport a Albiol pel que fa a vots. Durant la campanya electoral de les municipals del 2015 va reiterar el mateix discurs antiimmigració, i el va fer més cru. Fins i tot va pujar de voltatge: el seu lema al pòster, “Netejant Badalona”, personalitzat i creat ad hoc, remet ineludiblement a la retòrica nazi de la neteja i al patró metafòric respectiu. La llista encapçalada per Albiol va ser la més votada a les municipals del maig; va aconseguir fins i tot més vots que el 2011. Aquesta vegada les altres forces polítiques, sobretot els partits d’esquerres, van fer front comú, i Albiol no va ser triat pel consell municipal. De tota manera, el problema segueix existint, ja que l’odi racista ha guanyat carta de naturalesa, cosa que reforça les seves arrels a la societat i ja infecta fins i tot els nens de primària.\nPER QUÈ BADALONA?\nAmb l’arribada del populisme d’extrema dreta al poder, Badalona marca un precedent a Catalunya i a tot Espanya en el període de la democràcia, cosa que és una excepció, tot i que no és improbable que en el futur es produeixi en altres llocs. Des del meu punt de vista, és un cas tan excepcional com típic. Però per què precisament Badalona? A continuació intentaré explorar els múltiples factors que van portar a aquest fenomen. Es poden categoritzar com a conjunturals i estructurals. Començo pels primers, menys difícils d’identificar.\nUn factor d’aquesta índole ha sigut la insuficiència de polítiques públiques i socials que cohesionarien la societat i contribuirien a la convivència. Àlex Mañas, regidor de l’Ajuntament, ho explica per la falta d’estabilitat de les coalicions que han governat a Badalona durant tres decennis, a diferència de municipis amb característiques semblants a l’àrea metropolitana de Barcelona. M’inclino a complementar aquesta explicació amb la hipòtesi que això ha sigut així perquè les diferents forces polítiques s’han mirat cadascuna prou el seu propi melic per no poder crear un consens estable en aquesta direcció, cosa que ens porta a la problemàtica de les responsabilitats de la classe política de Badalona en relació amb el fenomen que constitueix el tema d’aquest text, una problemàtica que intentaré tractar a part una mica més endavant.\nUn altre factor conjuntural és l’arribada d’immigrants, el creixement ràpid de la immigració sobretot entre el 2003 i el 2006. No obstant, hi ha altres municipis amb percentatges més alts d’immigrants que Badalona, i això no va portar al poder el populisme d’extrema dreta. Més especialment, el nombre de ciutadans romanesos d’ètnia gitana, la presència dels quals va desencadenar la fúria racista a Badalona, és molt petit: uns centenars, segons estimacions, en una població de 220.000 habitants. D’altra banda, els immigrants en general, i els romanesos especialment, estan concentrats en zones concretes, cosa que influeix en la percepció que, tant per part dels mitjans de comunicació com dels polítics interessats, va irradiant-se des d’aquestes zones a la resta de la ciutat.\nAixí mateix, un factor aprofitable pel populisme d’extrema dreta és la inseguretat ciutadana causada per la percepció de la criminalitat. A Badalona els índexs de criminalitat són baixos, mentre que la percepció és una altra. Però en altres ciutats, com per exemple a l’Hospitalet de Llobregat, la percepció de la criminalitat perpetrada per immigrants és encara més alta, si ens atenim al que transmeten els mitjans de comunicació, i resulta que no s’han manifestat ni de bon tros les mateixes conseqüències polítiques que a Badalona. Em sembla interessant l’explicació que ha donat a aquesta diferència Joaquim Ortilles, treballador dels serveis socials de l’Ajuntament de Badalona: “Aquí ha funcionat [el discurs xenòfob] precisament perquè no hi ha gaire conflictivitat [en termes d’amenaça directa a la seguretat dels ciutadans], però sí que hi ha la por que es produeixi. És la por a la pèrdua de seguretat que un té, la por al desconegut. En canvi, en municipis on hi ha realment una conflictivitat d’aquest tipus, la gent s’hi ha acostumat i ha aconseguit enginyar-se-les per viure amb això”. Hi afegiria que una situació de baixa intensitat com Badalona, és a dir, una situació en què el mal és present i no ho és, correspon en certa manera al missatge ambigu d’Albiol sobre la qüestió durant el seu mandat, com he descrit més amunt, i és una cosa que ha afavorit la seva política.\nFinalment, esmentaria com a factor conjuntural la crisi econòmica, que ha afectat sobretot les classes populars, que componen la majoria aclaparadora de la població dels barris amb més immigrants. És veritat que una crisi econòmica sol exacerbar l’odi a l’immigrant i el converteix en boc expiatori. No obstant, per molt durament que Espanya estigui sent castigada per aquesta crisi, resulta que en el conjunt de l’Estat no hi ha hagut un augment substancial d’hostilitat cap als immigrants. ¿Badalona és diferent en aquest aspecte? Falten dades per comprovar-ho. Però, encara que ho fos, això simplement portaria a una altra pregunta.\nEntre els factors estructurals, primer cal destacar el paisatge físic de la ciutat, la seva configuració urbanística. Des del punt de vista urbanístic, més que a una ciutat s’assembla a un poble inflat, que ha anat ampliant-se al llarg dels decennis afegint-hi barri rere barri, i amb barriades desconnectades del centre i l’una de l’altra.\nAixò ens porta a una cosa que es pot considerar un segon factor estructural, tot i que està relacionat tan estretament amb el primer que és difícil distingir-los: la fracturació sociològica de la ciutat. Tenim, d’una banda, un petit nucli urbà, on estan concentrades les elits polítiques i culturals locals, i, de l’altra, una sèrie de barris populars, com Llefià, la Salut, Sant Roc, Artigues, etc. Aquests barris s’han anat ampliant a partir dels anys seixanta amb l’arribada massiva d’immigrants espanyols, majoritàriament andalusos, extremenys i gallecs, és a dir, de les regions més pobres d’Espanya, per buscar una feina modesta. Així es van crear els barris dormitori, o, com els anomena l’activista social Salvador Periago, “barris-contenidors”. De manera que les característiques sociològiques de l’arribada d’aquesta immigració van incidir en la configuració urbanística, com, d’altra banda, aquesta última va incidir en la sociologia d’aquestes parts de la ciutat, i segueix tenint els seus efectes.\nLes dues definicions que acabo d’esmentar, tant la del “dormitori” com la del “contenidor”, apunten a la falta de convivència urbana, de convivència en la diversitat, que és l’essència de la civitas, i el motiu pel qual l’espai públic urbà té un paper transcendental. Encara que en els últims decennis la situació econòmica dels veïns i la infraestructura dels seus entorns han millorat considerablement, el passat, com a tot arreu, té el seu propi pes, la seva inèrcia. Continuen sent barris descuidats per les autoritats municipals. I són barris estigmatitzats: pel que he pogut constatar en converses amb veïns, hi ha una tendència a evitar dir que hi viuen. Precisament aquí hi van arribar els immigrants d’altres països. I precisament aquí Albiol hi té més suport entre els ciutadans, però no perquè hi faci polítiques socials, sinó perquè assenyala el boc expiatori. Evidentment, un fet agreujant és la competència econòmica, o, per ser més exactes, la percepció d’aquesta competència en el mercat de treball, entre aquesta gent treballadora, pertanyent en una majoria aclaparadora a les classes populars, és a dir, al penúltim esglaó de l’estructura socioeconòmica, i els immigrants estrangers, que van ocupant l’últim esglaó.\nUn altre factor estructural, summament important, i que correspon a la fragmentació urbanística de la ciutat, és la relació entre les diferents comunitats que la componen. Segons Josep Antoni Caubet, treballador social de l’Ajuntament, això té el seu rerefons històric. Les diferents comunitats han viscut “d’esquena” l’una de l’altra, en una actitud de no reconeixement: catalans cap a xarnegos, paios cap a gitanos, autòctons cap a immigrants estrangers. Parla de “petites ferides”, que semblen acumular-se i estratificar-se gairebé sense adonar-nos-en, però que constitueixen a poc a poc una tradició duradora. Defineix la ciutat com un “microclima sociològic de no reconeixement”. Mentre que ara es crida “Romanesos fora!”, als anys seixanta es cridava “Xarnegos fora!”.\nCrec que seria una hipòtesi útil i encertada explicar, a partir d’aquí, la situació actual en relació amb els immigrants com un reciclatge de mentalitats i actituds antigues, formades i cristal·litzades al llarg del temps. Per entendre millor aquest fenomen, em referiria a la història de la immigració als Estats Units, al rebuig dels nouvinguts de torn per part dels arrelats, entre ells els immigrants de les onades anteriors (amb la diferència que els primers autòctons, els indis, van ser gairebé totalment exterminats, però això no és rellevant per al context), o, fins a cert punt, en alguns països del nord d’Europa històricament receptors d’immigració. Un patró semblant es reprodueix a Badalona, tot i que en miniatura.\nÉs la confluència de tots aquests factors la que ha contribuït a la situació específica de Badalona. Mentrestant, entre ells no es pot traçar una jerarquia en termes de causa-efecte, i ni de bon tros es poden reduir a una causa última. I als factors cal sumar-hi els actors, dels quals he parlat en els apartats precedents i dels quals parlaré a continuació.\nLa distinció entre “factors” i “actors” té a veure, sobretot, amb un canvi de perspectiva: mirar els fets des del punt de vista de les responsabilitats. En aquesta perspectiva, cal ressaltar els principals actors, que són la societat civil i la classe política, mentre que els mitjans de comunicació mereixerien un estudi a part.\nHi ha una sèrie d’ONGs molt compromeses i que fan una feina important, com ara l’Ateneu de Sant Roc i La Rotllana, però tant els activistes com els treballadors socials coincideixen que la societat civil és molt feble als barris. Salvador Periago, activista de La Rotllana, que opera a Llefià i la Salut, afegeix: “No sempre hi ha un diàleg entre els dirigents polítics i la societat civil, com tampoc amb els quadres tècnics de primera línia”.\nÒbviament, la responsabilitat principal és de la classe política, perquè té molts més instruments efectius que els actors socials. I no només Albiol i el Partit Popular són responsables de la situació actual, sinó també les forces polítiques de les diverses coalicions anteriors.\nPrimer, aquestes forces continuaven amb una vella agenda política enfront d’una realitat multicultural completament nova. Els programes i les mesures respectives eren sens dubte insuficients: les autoritats municipals van tractar aquesta nova presència com un fenomen marginal, a imatge de la marginalitat dels mateixos immigrants. O sigui, miraven cap a una altra banda i al mateix temps es limitaven al discurs del políticament correcte, expressió d’una apatia política de l’esquerra a nivell europeu en els últims decennis. Davant d’aquest discurs benpensant, Albiol tenia l’avantatge de la transgressió discursiva de qui trenca tabús, cosa que implica, en aquesta configuració, la promesa d’un canvi radical i creïble alhora.\nDe tota manera, els governs de la ciutat abans del 2011 no van anar al fons del problema que comportava l’arribada dels gitanos romanesos, van negar la complexitat d’aquest problema des del punt de vista econòmic i cultural. Així que es van allunyar de la ciutadania, deixant l’espai a Albiol, en lloc de construir, amb valentia i convicció, una alternativa tan radical com la seva. És possible, d’altra banda, que aquesta passivitat procedeixi també d’una sensació d’impotència de cara a les dificultats, dels problemes nous, i fins i tot de prejudicis compartits amb Albiol sobre la no-integrabilitat dels gitanos romanesos, alhora que una problemàtica semblant contenia la presència dels gitanos espanyols uns trenta anys enrere. De manera que no és cap utopia pensar que la integració dels rrom també pot progressar, sobretot en una societat més avançada i moderna que abans.\nUn altre aspecte que ha allunyat de la ciutadania les altres forces polítiques de Badalona és que no han trepitjat el carrer, no han mantingut contacte amb els barris, cosa que alimentava l’opinió que ho veien tot des dels despatxos i es desinteressaven de la gent, especialment dels barris més modestos econòmicament i amb més estrangers, on s’ha difós molt la percepció sobre la classe política de la ciutat com un gremi tancat i remot. Albiol, en canvi, sí que trepitjava el carrer i, a la seva manera, parlava dels problemes de la immigració. És un fenomen que ja ha sorgit en diversos països més al nord: la llunyania d’una classe política anquilosada, tancada en ella mateixa i coent-se a foc lent a la cassola del que és políticament correcte, ha deixat l’àgora al populisme d’extrema dreta. En aquest sentit, Badalona representa una miniatura del que s’ha produït a Europa.\nUn fet positiu és que entre els polítics de Badalona està molt present que tots els partits tenen responsabilitat. Però ja ho estava des del 2011, quan Albiol es va convertir en alcalde, i l’oposició en els quatre anys següents va ser anèmica. Ara hi ha una renovació de la classe política i un nou govern municipal que s’ha compromès a estar a prop de la ciutadania i donar prioritat a les polítiques socials. Mentrestant, la tasca que ha de fer en termes d’integració dels immigrants com a procés bilateral és complexa i de llarg recorregut, perquè la xenofòbia, un cop acampada, és difícil d’eradicar. I el gadget discursiu del racisme, per dirigir-se a instints primordials, és més senzill i d’efecte més ràpid que la pedagogia antiracista.\nBashkim Shehu és un escriptor albanès, fill de Mehmet Shehu, primer ministre d’Enver Hoxha. Quan Hoxha va caure, tota la família Shehu va ser empresonada, el 1982, en represàlia. Bashkim Shehu va aconseguir la llibertat el 1991 i a partir d’aquest moment es dedica del tot a la literatura. Entre les seves obres sobresurten les novel·les Angelus Novus ; Mozart, con retraso, i Glosario para orientarse en el misterio de los archivos secretos. La seva narrativa s’ha traduït a nombroses llengües. Des del 1997 viu a Barcelona i, a més de ser traductor i escriptor, col·labora en diverses activitats del CCCB. Aquest article s’ha publicat originalment a la revista La Maleta de Portbou en el seu número 17, corresponent al maig-juny.


5 min. Barcelona 17/09/2019 20:17\n651x366 Marc Ribas presenta el concurs de restaurants Joc de cartes, que aquesta nit estrena a TV3 la tercera temporada. / CCMA Marc Ribas presenta el concurs de restaurants Joc de cartes, que aquesta nit estrena a TV3 la tercera temporada. / CCMA\nMarc Ribas va passar de cuiner a presentador de televisió, i ara està passant de presentador a xòuman. Durant les últimes setmanes ja ha fet gala de la seva faceta d’actor còmic en els petits gags que introduïen els capítols de la versió d’estiu de Joc de cartes, i a partir d’ara tindrà ocasió de seguir explotant la seva vis còmica en la tercera temporada regular del concurs de restaurants, que després d’haver quedat fora de la graella durant tot el curs passat torna a TV3 aquest dimecres a les 22.30 h reforçant l’aposta per l’humor, segons la seva directora, Carla Lladó. En aquest sentit, guanyarà protagonisme el personatge del Joanet, el conductor de la furgoneta amb què es desplaça Ribas i que s’ha convertit en el company d’aventures del presentador en aquests esquetxos.


Pregó municipal de divendres, 13 de setembre del 2019 - El pregó - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nPregó municipal de divendres, 13 de setembre del 2019\nEl Consell Comarcal de les Garrigues informa del servei del banc de productes de suport per a persones amb manca d'autonomia personal. És un servei gratuït de préstec de llits articulats, grues, cadires de dutxa, cadires de rodes, etc. Per a més informació podeu trucar al 973150414 o al 973142658.\nAvui, a les 16 hores, a l'Espai Macià, taller de memòria sobre el president Macià. Organitzen el Centre d'Estudis de les Garrigues i l'Espai Macià.\nDemà, a la plaça de l'Abadia, presentació del llibre 'Pas a pas, quadern de les Garrigues de lletres i bancals', amb la lectura de poemes de diferents autors garriguencs inclosos al llibre, documental i presentació del llibre.\nDiumenge, a les 17 hores, al camp municipal d'esports, partit de futbol entre el Borges i el Balàfia.\nEl Casal Cívic de la Generalitat de Catalunya ja té disponible el programa d'activitats per al proper curs. El podeu passar a recollir pel casal al carrer Màrius Torres, número 3, davant de la Plaça Europa.\nLa parròquia de les Borges comunica als interessats en rebre els sagraments de la comunió i la confirmació que poden passar a inscriure's a la catequesi preparatòria. Cursos de comunió: 3r i 4t de primària; cursos de confirmació: 1r, 2n, 3r i 4t d'ESO.\nEl proper 22 de setembre, celebració del Dia de la Bicicleta amb sortida, a les 9.30 hores, des de la Placeta del Terrall per anar a Sant Salvador. Les inscripcions tenen un preu d'un euro a recaptació de l'Ajuntament, Hi haurà un obsequi i esmorzar per als participants.\nDimecres, 25 de setembre, de 10 a 12 hores, al Consell Comarcal, s'hi desplaçarà l'equip del DNI per fer tramitacions i renovacions.\nEl proper 6 d'octubre, de les 08 fins a les 13 hores, a les basses del Terrall, concurs de pesca només per a socis. Preu: 5 euros.


Triar escola bressol\nUna entrada de Núria publicada el 27 maig 2010\nArribo tard! Ja s’ha acabat el període de preinscripció de les escoles bressol públiques de Barcelona. El dia 11 de juny surten les llistes. Però bé, per a tots aquells que us hagueu quedat fora, o pels que sigueu d’una altra localitat, o pels que us esteu plantejant portar el vostre miniu o miniua directament a una escola privada, o simplement per les que estigueu embarassades i no sabeu què fareu l’any que ve amb la criatura, aquí us deixo un video que ha fet la CEAPA (Confederación Española de Asociaciones de Madres y Padres de Alumnos) per aprendre a triar bé l’escola bressol.\nAquest vídeo planteja què hem de tenir en compte a l’hora de triar escola bressol, parla de diversos models educatius, de la importància d’aquesta etapa, i del que caldria evitar. Un altre dia ja parlarem de l’experiència de separar-nos del nostre fill quan hem de tornar a treballar, o de les alternatives a les llars d’infants o escoles bressol. De moment, comencem amb el vídeo.\nEspero que us agradi i que us faci pensar molt!\nFes clic per reproduir el vídeo\nEntrada publicada a les categories activitats i jocs, criança i educació\tamb les etiquetes aprendre, llar d'infants, mare, miniu, treballar, vídeo


Joc Ganxos de peix: La captura de peixos en línia. Juga gratis\nJoc Ganxos de peix: La captura de peixos en línia\nJocs Jocs per nens Zona lúdica infantil Salt Habilitat\nOscar, juntament amb Angela somiant millorar la seva aquari i executar estrenar peix. El trasllat dels peixos pot ser presa d'un tanc a un altre només amb una catapulta suau. Angela llançarà el peix a la part superior, i que juntament amb l'heroi principal del joc Oscar obligat a la captura de peixos amb l'ajuda d'una catapulta i mantenir-la fins la seva aquari. Hàbilment administrar el seu redurable al peix va caure a terra i no es va trencar, o el joc ha acabat i he de tornar a passar tot el camí dur.


Julieta Lanteri - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquesta és una versió anterior d'aquesta pàgina, de data 16:21, 27 juny 2016 amb l'última edició de ArnauBot (discussió | contribucions). Pot tenir inexactituds o contingut no apropiat no present en la versió actual.\nJulieta Lanteri, ca. 1905\n22 març 1873\nprovíncia de Cuneo (Itàlia)\n23 febrer 1932 (58 anys)\nFeminicidi (Atentado )\nFacultat de Ciències Mèdiques de Buenos Aires\nMetgessa, farmacòloga, política, feminisme radical transexcloent, suffragette i sufragista\nPartit Socialista Argentí\nMaría del Carmen, Juan Bautista\nMatea Guidi i Antonio Lanteri\nJulia Magdalena Ángela Lanteri (en la seva acta de naixement, Giulia Maddalena Angela Lanteri; A Briga, Itàlia, 22 de març de 1873 - Buenos Aires, 23 de febrer de 1932) coneguda com a Julieta Lanteri, va ser una metgessa, política i feminista ítaloargentina.\nEl 1886, Lanteri va ingressar al Col·legi Nacional de La Plata que l'habilitava ingressar a la universitat. El 1891 va optar per estudiar per a metgessa, una professió vedada a les dones però va poder accedir per un permís especial del president Leopoldo Montes de Oca. Es va convertir en la cinquena metgessa rebuda a l'Argentina i, juntament amb la primera diplomada en aquesta casa d'estudis, Cecilia Grierson, va fundar l'Associació Universitària Argentina. En aquests anys, es va perfeccionar a l'Hospital Ramos Mejía.\nVa treballar per una dècada en l'Assistència Pública de Buenos Aires i a l'Hospital d'Emergències i Dispensari. El 1906 es va integrar al Centre Feminista del Congrés Internacional del Lliure Pensament que es va fer a Buenos Aires i amb altres feministes com Raquel Camaña, Elvira Rawson, Petrona Eyle, Sara Justo, Cecilia Grierson i Adelia Di Carlo, reclamaven pels drets cívics femenins a Argentina.\nVa organitzar per a maig de 1910, al costat d'altres dones, el Congrés Femení Internacional que va tenir com a seu a Buenos Aires. Es van presentar treballs de dones de tot el món referides a temàtiques de gènere com a drets civils i polítics, divorci, educació, cultura, economia, etc. Va ser el primer esdeveniment d'aquest tipus que va mostrar al món, de manera concreta, l'organització feminista i les propostes per modificar les situacions d'inferioritat que vivien les dones argentines i del món.\nQuan el 1911 la Municipalitat de Buenos Aires va convocar als veïns perquè actualitzessin les seves dades en els padrons, en vistes a les eleccions municipals de legisladors, va cridar al fet que ho fessin els ciutadans majors, residents a la ciutat, que tinguessin un comerç o indústria o exercissin una professió liberal i paguessin imposats. Lanteri va advertir que no es deia res sobre el sexe. Llavors es va inscriure en la parròquia San Juan Evangelista de La Boca, que era la que li corresponia pel seu domicili i quan va arribar el 26 de novembre, dia de les eleccions, va votar en l'atri d'aquesta església. Adolfo Saldías, president de mesa, la va saludar i la va felicitar «per ser la signant del document del primer sufragi d'una dona al país i a Sud-amèrica».\nLanteri es va dirigir a La Nación i a La Prensa, aleshores els mitjans més llegits i va explicar el fet. L'endemà, la notícia va aparèixer als diaris. Poc després, l'Ajuntament de Buenos Aires va sancionar una ordenança on especificava que estava prohibit el vot de les dones perquè l'empadronament es basava en el registre del servei militar. Julieta Lanteri es va presentar davant registres militars de la Capital Federal per sol·licitar ser enrolada i fins i tot va acudir al ministre de Guerra i Marina.\nEl 1919, es va postular a una banca al Congrés com a diputada i es va convertir en la primera dona candidata en l'Argentina. Al no ser legalitzada per ingressar al parlament va organitzar i va encapçalar a Plaza Flores el primer simulacre de votació de carrer. Aquesta acció va congregar més de dos mil persones, i va cridar l'atenció de les feministes al món. A principis de 1920, el senador Juan B. Justo la va incloure en la seva llista del Partit Socialista Argentí al costat d'Alicia Moreau de Justo.\nLanteri va seguir endavant, va fundar el Partit Feminista Nacional pel qual es va postular a legisladora en diverses oportunitats. El 1924, any en què va triomfar Alfredo Palacios, Julieta el va seguir en quantitat de vots obtinguts. No va ser poca cosa, i a partir d'allí va començar a guanyar-se encara més enemics.\nEls principis del seu partit es van incorporar a partits nacionals a Sant Juan i Mendoza. Va preveure cops totalitaris a Amèrica del Sud, va dissertar a la Universitat Nacional de La Plata i es va entrevistar amb Marcelo T. de Alvear per comentar-li alternatives antiautoritàries. Va bregar per drets i millores laborals femenines i infantils.\nVa viure a Buenos Aires, La Plata, Olivos i Quilmes, llocs on va conrear l'amistat amb Alfonsina Storni, Alfredo Palacios, José Ingenieros, entre altres personalitats. La que va ser el seu últim habitatge es conserva a Berazategui, on hi ha una fleca. El Museu Històric i Natural d'aquesta ciutat conserva alguns objectes d'ella.\nEl 23 de febrer de 1932, Lanteri caminava per la Diagonal Norte, en ple microcentre de Buenos Aires, quan un automobilista la va copejar i va fugir. Després de dos dies a l'hospital, va morir als 58 anys; on 1000 persones van acompanyar el seu funeral.\nL'incident mortal, considerat com a accident per la policia, va ser qüestionat per la cronista i escriptora Adelia Di Carlo a El Mundo. La notícia es va publicar diversos dies amb els detalls del sinistre, fins i tot el fet que l'informe policial havia ratllat el nom i vehicle del conductor; i que l'home, David Klapenbach, era membre del grup paramilitar d'extrema dreta Lliga Patriòtica Argentina i hi havia comès nombrosos assassinats. La casa de Di Carlo va ser saquejada per personal de civil de la Policia de la Capital Federal després de la publicació d'aquestes dades.\nFaçana d'escola número 570 de Rosario.\nEl 2001 van publicar-se dos llibres biogràfics, de les periodistes d'investigació Araceli Bellota i Ana María De Mena: Julieta Lanteri: La pasión de una mujer i Palomita Blanca, respectivament. El carrer de Puerto Madero, una escola de la ciutat de San Juan, l'Escola Mitjana Número 10 de Berazategui i diverses entitats amb el seu nom, la recorden i homenatgen.\nEl 2000, la Municipalitat de Buenos Aires va convocar a diverses ONG per triar les dones més destacades de tot el segle XX i va ser una de les divuit triades. Des de 2010 el Museu Històric de Berazategui en el mes de la dona, va realitzar el lliurament de la Distinció Dra. Julieta Lanteri a dones destacades de la comunitat de Berazategui, a manera d'homenatge de qui va ser veïna d'aquesta ciutat entre els anys 1920 i 1932, any en què va morir. L'any 2012 l'escola d'educació secundàries orientada número 570, de la ciutat de Rosario (Santa Fe) pren el nom de Julieta Lanteri. Un segell de l'Estat Argentí també la commemora.\n↑ «Lanteri e Pastorelli in Argentina».\n↑ Argentines of To-day. New York: The Hispanic Society of America, 1920.\n↑ 3,0 3,1 3,2 «Julieta Lanteri (1873-1932)». University of North Carolina.\n↑ «Calles de Puerto Madero». Luis Cortese.\nJulieta Lanteri, Pionera del sufragio femenino en Argentina\nAraceli Bellota, Julieta Lanteri. La pasión de una mujer, Editorial Planeta\nAna María de Mena. Paloma blanca. Biografía de Julieta Lanteri\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Julieta Lanteri\nLa Fogata (castellà)\nPerfil de Julieta Lanteri, Universitat Nacional de La Plata (castellà)\nISNI: 0000 0000 5333 0063\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Julieta_Lanteri&oldid=17130686»\nPersones dels Alps Marítims\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 març 2021 a les 13:54.