Mans Unides ONG | Professors solidaris\nHome » Articles posted by Mans Unides ONG\nAbout Mans Unides ONG\nMans Unides és una ONG (organització no governamental) espanyola de voluntaris que lluita per eradicar la fam i la pobresa en el món. Les nostres dues línies de treball són finançar projectes de desenvolupament al sud i sensibilitzar la població d'Espanya.\nAdd my circles on Google+ : Mans Unides ONG\nEl concurs de clipmetratges “El teu punt de vista pot canviar el món” es centra enguany en l’Àfrica subsahariana\nde Mans Unides ONG\nCASTELLANO: Lee este post en castellano en el blog “Profesores Solidarios”\nDes de Mans Unides i Xarxes us proposem una activitat pedagògica que ha tingut una gran acceptació per part dels alumnes i professors que van participar en l’anterior edició. Es tracta del concurs de clipmetratges ”El teu punt de vista pot canviar el món”, que en la seva tercera edició es centra en el continent negre, en el marc de la campanya “Àfrica, qüestió de vida, qüestió deguda “.\nManos Unidas – 3ª Edición Del Concurso De… por MansUnides\nAquesta proposta pedagògica és molt enriquidora. Els alumnes creen els seus propis continguts audiovisuals i per això han de documentar-se sobre la realitat d’Àfrica i aprendre les tècniques de producció audiovisual (guió, gravació, edició de vídeo), organitzar-se per crear un grup i treballar de forma col·laborativa. L’activitat va dirigida a alumnes d’ESO, Batxillerat i FP.\nEl format del clipmetratge (vídeos d’1 minut), en un entorn web 2.0 (youtube, dailymotion, facebook, tuenti, twitter …) es vincula a l’oci preferit pels joves. I això facilita que percebin l’activitat com a lúdica i divertida. En aquest sentit, val la pena reproduir algunes opinions d’alumnes que van participar en la segona edició: “Molt bona idea”, “va estar molt bé”, “bona experiència”, “s’aprèn molt”, “bones estones amb els companys fent el vídeo “.\nEls professors també van quedar molt satisfets amb l’experiència: “És una activitat molt bona. Anima els joves amb les noves tecnologies i amb la conscienciació sobre el que passa al món “. “És divertida, els grups d’alumnes s’ho passen molt bé fent-los.” “Ajuda a que els alumnes canviïn d’actitud respecte als problemes de la fam i la pobresa i fomenta el treball en equip.”\nEl concurs va cimençar el 17 d ‘octubre de 2011, en el marc de les activitats de la setmana de mobilització Rebela’t contra la pobresa, i finalitzarà el 29 d’febrer de 2012.Els actes de lliurament de premis a nivell autonòmic es celebraran durant el mes de març. I el 19 d’abril, a l’auditori del CaixaForum de Barcelona, es lliuraran els premis d’àmbit estatal.\nPerquè et facis una idea de l’activitat, el millor és que miris o et descarreguis aquest pdf amb la galeria de fotos de les dues primeres edicions.\nPer a la fase d’informació sobre la realitat africana, proporcionem nombrosos materials educatius, que es poden descarregar aquí al blog Professors Solidaris, i propostes d’activitats per a la classe. Al blog Clipmaestro facilitem nombrosos recursos per a l’aprenentatge de l’expressió audiovisual.\nUna part important de l’activitat és implicar-se en la difusió dels clipmetratges creats, perquè arribin a una audiència significativa i per fomentar la participació mitjançant comentaris, votacions i accions de ciberactivisme. El fet de compartir el vídeo amb altres persones amplifica l’efecte sensibilitzador i formatiu. Alhora, els comentaris poden ajudar als creadors del vídeo a aprofundir en les idees, valors i sentiments, que es volen transmetre.\nLa categoria Escoles del concurs de clipmetratges està oberta a les següents comunitats autònomes en el curs 2011-2012: Andalusia, Aragó, Castella-la Manxa, Castella Lleó, Catalunya i Madrid. En les properes convocatòries s’anirà estenent a tot Espanya.\nPremis | Jurat | Acte final\nParticipa en el concurs amb el teu alumnat!\nExperiències de la proposta educativa del Concurs de Clipmetratges\nMaterials Educatius “Àfrica, qüestió de vida, qüestió deguda”: disponibles en el nostre Blog\nMaterials d’educació per al desenvolupament i sensibilització sobre la Pobresa extrema i l’Accés a l’aigua a l’Àfrica – Segon Cicle d’Educació Secundària


Els Guies | AEGM\nDins de la AEGM podem trobar cinc especialitats professionals:\nDins de la AEGM s’estableixen cinc especialitats professionals que s’adapten a les titulacions oficials establertes al nostre Estat (Reial Decret 318/2000 de 3 de març) i en les plataformes internacionals. Cada categoria té les seves pròpies competències en el medi natural.\nTots els nostres associats compten amb un carnet professional que els identifica com a membres de la AEGM, on està indicada l’especialitat professional que té acreditada.\nGuia d'Alta Muntanya / Tècnic Esportiu Superior en Alta Muntanya\nGuia Acompanyant de Muntanya / Tècnic esportiu en mitja muntanya\nGuia de Barrancs / Tècnic Esportiu en Barrancs\nGuia d'Escalada en Roca / tècnic esportiu en escalada\nGuia d'Escalada en roca / Tècnic esportiu superior en escalada\nGuia d’Alta Muntanya / Tècnic Esportiu Superior en Alta Muntanya\nAquesta titulació és equivalent a tècnic esportiu superior d’alta muntanya del sistema educatiu i té les seves competències:\nConduir i progressar amb individus o grups en ascensions en alta muntanya, d’alpinisme o esquí de muntanya per tota mena d’itineraris i en totes les estacions.\nPlanificar i dirigir entrenaments d’esportistes i equips.\nGarantir la seguretat dels tècnics que depenguin d’ell.\nL’ensenyament i l’entrenament bàsic d’esportistes i equips d’aquesta modalitat esportiva.\nAquesta figura està lligada a les mateixes funcions del guia d’alta muntanya però amb unes competències menors pel que fa a cota de desenvolupament i dificultat.\nConduir i progressar amb individus o grups en ascensions en alta muntanya, d’alpinisme en el rang de dificultats de la seva competència.\n– Itineraris fàcils en totes les altituds.\n– Itineraris poc difícils fins a 4.300 m.\n– Itineraris difícils i molt difícils fins a 3.500 m.\n– Itineraris hivernals difícils i molt difícils fins a 3.500 m.\n– Itineraris d’escalada en roca de 5 + / A1.\nAquesta titulació és equivalent a tècnic esportiu de mitja muntanya del sistema educatiu i té com a competències:\nConduir i progressar amb individus o grups en terreny de mitja muntanya. S’exclou expressament del seu àmbit d’actuació les glaceres i terrenys que necessiten per a la progressió l’ús de tècniques i la utilització de material d’alpinisme, escalada, esquí o descens de barrancs.\nConduir i progressar amb individus o grups amb raquetes en terreny nevat de caràcter nòrdic.\nAquesta titulació és equivalent a tècnic esportiu de barrancs del sistema educatiu i té com a competències:\nConduir i progressar amb individus o grups en terrenys de muntanya i en descensos de barrancs de característiques aquàtiques i verticals.\nGuia d’Escalada en Roca / tècnic esportiu en escalada\nAquesta figura correspon a la de tècnic esportiu d’escalada del sistema educatiu i les seves competències i àmbit de treball són:\nItineraris de totes les dificultats en vies equipades de no més d’un llarg.\nGuia d’Escalada en roca / Tècnic esportiu superior en escalada\nAquesta figura correspon a la de tècnic esportiu superior en esquí de muntanya i les seves competències i àmbit de treball són:\nGuiat de clients per terreny d’esquí de muntanya.\nPlanificació d’entrenaments dirigits a esportistes que practiquen l’esquí de muntanya.\nCredencials d’un guia\nCada guia posseeix una acreditació de la seva especialitat prforesional. Totes les credencials han de portar el segell de l’any en curs.\nVàlida durant l’any 2017\nAquesta credencial acredita els associats de l’AEGM indicant l’especialitat professional.\nAvantatges de ser soci AEGM\nFormar part del col·lectiu de guies de muntanya més important a nivell nacional que compta amb representació en totes les comunitats. La AEGM ofereix importants descomptes en les assegurances de RC i accidents, així com en refugis de muntanya i instal·lacions esportives.\nPertànyer a la AEGM permet poder accedir a les acreditacions internacionals i als programes de formació i reciclatge professional.


“La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” | Laia Bruguera | barcelona | Política | El Punt Avui\n“La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” + “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” E-mail\nbarcelona - 8 abril 2019 2.00 h\nCap de llista d'ERC a Lleida per al 28-A\n“La repressió està esclatant a la cara de l’Estat”\n“La ultradreta està creixent perquè no s’afronta políticament el problema de Catalunya”\n“Acceptaríem un referèndum que inclogués una proposta de l’Estat”\n“Em preocupa un pacte PSOE-Ciutadans, perquè és el més viable i perillós”\nXavier Eritja ORIOL DURAN / Arxiu.\n“La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” “La repressió està esclatant a la cara de l’Estat” E-mail\nA Madrid cal fer política i aprovar lleis, però també posar en evidència les mancances democràtiques de l’Estat\nFins a l’1 d’octubre, vam complir amb el full de ruta. Ningú pensava que l’Estat sobrepassaria l’estat de dret\nSi el PSOE que ha d’arribar és el que no retira la Lomqe, la ‘llei mordassa’ ni la reforma laboral, anem malament\nXavier Eritja, cap de llista d’ERC a Lleida per als comicis del 28-A, assegura que ell i els seus companys viuen la sortida d’un pes pesant al Congrés com Joan Tardà com si fos “un dol”. El fins ara portaveu al Congrés marxa en un moment molt delicat, amb escenaris molt incerts, i cap dels quals és fàcil per a Catalunya, però Eritja deixa clar que ERC s’adaptarà a tot el que hagi d’arribar i continuarà defensant els drets socials, però també els nacionals, perquè són “indestriables”.\nL’Assemblea Nacional Catalana ha exigit a les candidatures independentistes que després de les eleccions facin “un front de bloqueig al Congrés”. A Madrid, s’hi ha d’anar a fer bloqueig o a fer política?\nMés que bloquejar, el que cal és posar en evidència les mancances democràtiques d’un estat que Catalunya ha tensionat al màxim i ha deixat al descobert. Una de les maneres de fer-ho és denunciar i bloquejar les pràctiques que no són democràtiques o que no respecten els drets i les llibertats, començant pel 155. Però s’ha de tenir present que hi ha decisions que, ens agradi o no ens agradi, es prenen a Madrid perquè nosaltres no en tenim les competències, i hi hem de ser.\nDe fet, destaca que ERC ha donat suport a la majoria de les mesures aprovades pel govern de Pedro Sánchez, a excepció de la llei d’habitatge.\nSí, vam donar suport a la recuperació de la sanitat universal, a l’ampliació del permís de paternitat... Hem donat suport a una vintena de reials decrets, perquè consideràvem que eren avenços socials que d’alguna manera revertien les retallades de drets que el govern del PP havia fet durant anys. En això sí que ens tenien al costat. Ara bé, en una democràcia s’han de garantir els drets socials, però també els civils i els polítics; entenem que va tot junt i no entenem actituds com la de Podem, que, pel que fa als segons, s’hi posa de perfil.\nEn aquesta campanya, Sánchez està sent molt crític amb els independentistes i es va fer enrere amb la qüestió del relator perquè va generar massa polèmica. Creu que hi ha una escletxa real per negociar amb els socialistes?\nAl PSOE se l’ha de forçar perquè vegi que o busca una via política de resolució que inclogui un referèndum o aquest xoc amb Catalunya s’eternitzarà. La via de la repressió no porta enlloc, sinó al revés: a l’Estat li està esclatant a la cara. Tot aquest sector de la ultradreta i el feixisme està creixent per no haver-se enfrontat al problema. El PSOE ha pecat d’una gran covardia donant suport al 155, perquè sabia que transgredia el mateix marc de l’estat de dret, i va ser un error, perquè es va obrir la porta a un sector d’extrema dreta que ja pot demanar, fora de l’estat de dret, qualsevol cosa.\nEl preocupa el vot útil als socialistes?\nUna majoria del PSOE a través del vot útil descapitalitza la part de l’esquerra espanyola que inclou Podem, i em preocupa que tingui una baixa representació, perquè considero que hi ha poca varietat, dins de l’esquerra. La nostra gran aposta, en funció de com vagin els acords, és poder forçar el PSOE, però també Podem, amb vista a arribar a aquesta línia de diàleg per aconseguir el referèndum.\nQuin paper té la via de la desobediència per forçar aquest referèndum?\nS’ha d’optar per un referèndum dins del marc democràtic actual, estirant al màxim el marc normatiu, el mateix estat de dret. Celebrar un referèndum no és il·legal com ens volen fer veure, hi ha marge; una altra cosa és que políticament interessi o no. Ara bé, pot ser que, en un moment puntual, aquesta via d’acord i diàleg sigui inviable i que ens vegem abocats a la desobediència. És justificable, crec, sempre que la via habitual, democràtica, no sigui viable. No ho podem descartar perquè, per a nosaltres, per damunt de l’estat de dret hi ha la democràcia.\nHi ha gent que se sent traïda perquè va defensar les escoles, va votar tot i les agressions policials i va arribar un moment en què tot es va convertir en fum. Què diria als que se senten decebuts amb els partits que estaven al govern i no van complir amb el full de ruta?\nFins a l’1 d’octubre, vam complir amb el full de ruta. Pensàvem que l’Estat s’hi avindria i arribaria a una mena d’acord o negociació; no comptàvem amb la força repressiva, i per això el full de ruta va quedar inservible. Molta gent dirà que pecàvem d’innocents, però és que ningú pensava que l’Estat sobrepassaria l’estat de dret i el seu propi marc democràtic.\nPer facilitar la via de l’acord, Joan Tardà ja va assenyalar fa uns dies que una opció seria que la resposta del referèndum no fos binària –independència, sí o no–, sinó que l’Estat hi pogués afegir la seva proposta. Aquest és el nou platejament?\nSi volem un referèndum acordat amb l’Estat, les condicions les han de marcar tots els bàndols; per tant, és possible que l’Estat hi vulgui incloure la seva proposta federal. Això sí, ha de ser seriosa i amb contingut.\nEl preocupa que torni a governar la dreta, fins i tot amb la inclusió de Vox?\nEl PP, Ciutadans i Vox no faran govern perquè no sumen; el vot d’extrema dreta i de dreta és el que és, només va passant d’un partit a un altre. A mi el que em preocupa és un pacte PSOE-Ciutadans, perquè és el més viable i perillós, ja que voldria dir més repressió. Veient la poca valentia del PSOE, de seguida caurà en les temptacions de Ciutadans, i probablement també estarà lligat pel discurs de l’extrema dreta; tindrà poc marge de maniobra. No deixa de ser una versió més light del règim del 78, en les formes, però no realment en el contingut.\nEn l’àmbit laboral i educatiu, quins són els deures en aquesta legislatura?\nHi ha grans lleis que el PSOE va dir que derogaria, com la Lomqe, la reforma laboral i la llei mordassa, i no s’ha fet res. Si el PSOE que ha d’arribar ara és aquest que no les retira, malament anem, perquè afecten drets i llibertats bàsiques. A la gent d’esquerres se li ha de dir. I si hi ha un acord amb Ciutadans, què passarà amb aquestes lleis? S’enduriran encara més?\nQuines són les principals reivindicacions de Lleida al Congrés?\nA Lleida hi ha una falta brutal d’inversions, sobretot en infraestructures. En els últims pressupostos, hi havia entre un 20% i un 25% menys d’inversió al territori. Van ser venuts com els pressupostos més socials, però territorialment no ho eren. També s’ha de negociar la nova política agrària comuna, cosa que afecta molt el territori.\nActivista cultural i polític\nNascut a Sallent, al Bages, el 1970, Xavier Eritja ha participat en nombroses plataformes, entitats i institucions de Lleida, on viu actualment. Entre d’altres, ha estat president de l’Ateneu Popular de Ponent, membre fundador de l’Assemblea Nacional Catalana a Lleida i portaveu de la plataforma Lleida Decideix. Assegura que des d’aquestes plataformes ha pogut anar “copsant amb emoció l’articulació i el creixement exponencial del moviment independentista”. Fa dos anys i mig que és diputat al Congrés.\nCanal: Entrevistes - Entrevistes electorals\nTema: Eleccions 28-A\nEl Punt Avui. Girona 08-04-2019, Pàgina 12\nEl Punt Avui. Nacional 08-04-2019, Pàgina 12\nparís / brussel·les


Aida Montserrat guanya el premi Work Experience\nAida Montserrat acompanyada del director general de Covestro, Andrea Firenze, i del rector de la URV, Josep Anton Ferré.\nCovestro i l'Escola Tècnica Superior d’Enginyeria Química de la URV han lliurat el guardó\nActualitzada 16/05/2018 a les 18:42\nCovestro i la Escola Tècnica Superior d’Enginyeria Química (ETSEQ) de la Univesitat Rovira i Virgili (URV) van lliurar el premi Work Experience a l'estudiant Aida Montserrat, que inclou una beca de 3.000 euros i la possibilitat de fer pràctiques en l'empresa.\nA través d'aquest acord de col·laboració amb la URV, Covestro busca afavorir el desenvolupament de joves talents en el sector químic. El premi Work Experience inclou la dotació econòmica necessària per a la matrícula del primer any de màster, així com un programa de pràctiques curriculars en l'empresa durant el segon any per completar l'experiència de l'alumne.\nEn aquesta ocasió, Covestro ha proposat un projecte relacionat amb l'eficiència energètica. Aida Montserrat ha estat l'estudiant seleccionada per desenvolupar-ho durant les seves pràctiques.\nDurant el lliurament del premi, el director general de Covestro, Andrea Firenze, va posar l'accent en l'aposta de la companyia per al desenvolupament de joves talents dins del sector i va destacar la importància del foment de projectes en els quals la sostenibilitat sigui el fil conductor: «L'eficiència energètica és un dels pilars del nostre compromís pel medi ambient», va afirmar.\nPer la seva banda, Josep Anton Ferré, ha destacat que: «Tots els nostres estudiants es graduen havent passat pel món laboral, la qual cosa representa un fet clarament diferencial».\nEn aquest sentit es va manifestar també el director de la ETSEQ, Josep Bonet, que va explicar que: «Aquesta característica ens equipara a sistemes de formació avançats i propis d'altres universitats europees».\n3.Una bomba d'extracció de la plataforma ...\n10.L'Arquebisbat ofereix a la Catedral i...\n1. Les dutxes del camp del Sant Pere i Sant Pau...\n2. La Biblioteca de Constantí premia els usuaris ...\n3. Bonpreu i Esclat eliminaran el Bisfenol A dels...\n4. Pere Granados és proclamat candidat de FUPS a ...\n5. Fiscalia recull que grups de 100 a 400...\n6. A licitació la redacció del projecte de m...\n7. Enxampen un noi conduint un cotxe begut, sense...\n8. Roden un espot francès a l'antic Banc ...\n9. Els pescadors de la Ràpita capturen més d'una t...\n10. La Crida es presenta a Tarragona demanant...


“No siguis histèrica” Una sentència, una humiliació, una degradació. La salut mental com a insult. La patologització pel simple fet de ser dones en una sola paraula. Histèrica.\nLa paraula histèria ve del grec "hysteron" que significa úter i, a partir del segle XIX, va lligar, per sempre, a les dones amb qualsevol mostra de patiment emocional.\nA dia d’avui, el terme encara es fa servir com a forma de control sobre les dones. La salut mental com el calaix on tot s’hi val. Si ser dona porta de la mà tot un reguitzell de llocs comuns de discriminacions, ser dona i tenir problemes de salut mental multiplica les exclusions que hem de viure en el nostre dia a dia.\nInsinuacions que allò que ens passa és fruit de la nostra imaginació. Que ens neguin que allò que estem vivint és real. Que deixin caure que hauríem de relaxar-nos una miqueta perquè estem molt nervioses i tindrem pensaments obsessius. Que tenim una incessant necessitat de cridar l’atenció. Que ens diguin com ens hem de sentir en cada moment. Que ens neguin el poder de decisió sobre els nostres projectes vitals o els nostres tractaments.\n8M Dia internacional de les Dones – Cridem a totes les dones, que com nosaltres, són víctimes d’una normalitat imposada i pateixen múltiples discriminacions pel simple fet de ser diverses.\nSaps de què parlem?\nLes activistes d’Obertament que tenim o hem tingut algun problema de salut mental, sí. Ens segueixen tractant com unes histèriques i no volem seguir silenciant aquesta doble discriminació que és ser dona i tenir un trastorn mental.\nLes dones amb problemes de salut mental ens alcem:\n1. Reclamem la visibilitat de la nostra salut mental\nProcessos vitals, com poden ser una depressió post-part, un dol perinatal o qualsevol patiment emocional, no poden ser motiu de culpabilització o menyspreu per part de la societat.\n2. Reivindiquem el dret a decidir la nostra maternitat\nLa nostra capacitat de decisió i responsabilitat ha de ser respectada a l’hora de voler o no voler ser mares.\n3. Exigim una atenció mèdica justa\nRebre un tracte mèdic just i professional que no infravalori els nostres símptomes pel fet de tenir un historial amb problemes de salut mental per part de tots els professionals.\nLlegeix les històries\nDóna suport a la crida\nCompartir és cuidar! Fes servir el hashtag #NiHisteriquesNiSilenciades i explica'ns la teva història


La intensitat de l'Athletic pot amb el joc del Barça (Toni Padilla)\nLa intensitat de l'Athletic pot amb el joc del Barça\nUn gol de Muniain provoca la primera derrota a la Lliga d'un Barça estèril en atac\nTONI PADILLA Bilbao (enviat especial) 02/12/2013 00:00\nEl Barça ja no fa por ni imposa als rivals. Segueix mantenint la identitat i la capacitat per jugar amb el cap alt, però quan els rivals el miren als ulls no s'espanten. L'Athletic Club de Bilbao, intens com ho és sempre i com tothom sabia que ho seria, segueix sense perdre a la seva nova llar, i va escriure la primera gran pàgina del nou llibre de San Mamés derrotant un Barça que per noms, tant el de l'entitat com el dels jugadors, encara és admirat per tot arreu. Per això els rivals celebren un triomf per la mínima com si fos un títol, ja que l'equip s'ha guanyat amb escreix ser el rival a batre. Però precisament aquesta fama és una arma de doble tall, ja que els jugadors posen amb més força la cama i ho donen tot per aconseguir sumar un triomf dels que es recorden. I contra rivals tan intensos com l'Ajax i l'Athletic, cinc minuts de desconnexió poden ser letals. El duel igualat de Bilbao es va decidir per una errada en la sortida de la pilota blaugrana. Tres tocs de pilota i l'Athletic va fer festa grossa.\nLes dues derrotes en cinc dies del Barça es converteixen en dos senyals d'alarma, malgrat que han arribat amb guions ben diferents. La falta d'intensitat d'Amsterdam va donar pas al combat de Bilbao, però en l'intercanvi de cops l'equip de Valverde va saber jugar millor les seves cartes. L'Athletic no va ser millor, com sí que ho va ser durant 45 minuts l'Ajax, però va interpretar millor el seu rol: intensitat, grapa, saber defensar quan tocava i aprofitar les errades visitants. El Barça, en canvi, no va acabar de fer el que li tocava, malgrat millorar respecte a Amsterdam. Els minuts de bon joc van donar pas a d'altres amb menys intensitat en què els bascos sortien de la cova per plantar cara.\nEl Barça es va agradar per moments, va saber mostrar símptomes de reacció, amb un bon primer temps en què l'espectador va gaudir per la proposta dels dos equips. La dinàmica de joc va portar el partit cap a un escenari perillós, ja que deixava les dues porteries amb la por a ser colpejades en qualsevol moment. El Barça, però, no va saber transformar el domini territorial en ocasions. L'Athletic, sense xutar gaire més, sí. Tres detalls van decidir el duel: una expulsió perdonada, una ocasió fallada i una altra que sí que va acabar dins de la porteria. Detalls que van provocar la primera derrota en Lliga.\nMartino també va ser protagonista. El tècnic argentí no va voler deixar marcats alguns jugadors com a culpables de la derrota a Amsterdam i de sortida va jugar amb els noms previsibles, els que tenen més pes. Sense Bartra, sense Sergi Roberto. El retorn de Busquets assegurava intensitat contra un rival molt agressiu, i el d'Adriano ressituar Montoya a la seva banda. Els laterals, però, van patir molt, especialment Montoya. El tècnic de Rosario només va fer canvis en els últims 12 minuts de joc, quan ja es perdia, i aquí sí que va fer soroll: va treure Xavi i Iniesta, els homes que solien assegurar el joc, el toc i l'estil, i va apostar per Sergi Roberto i Pedro. Però amb tan poc temps els dos canvis no van servir de res. Un cop Muniain va fer el gol del triomf local, el Barça va tornar a ser un equip amb la pilota i sense capacitat per fer mal. Amb un sol xut de perill entre els tres pals en 90 minuts, difícilment es guanyarà a San Mamés.\nSense guanyador en el joc\nAl nou escenari per a una vella rivalitat esportiva es va jugar amb el ritme dels duels que se solien jugar a pocs metres a l'oest, al vell San Mamés. El Barça va fer la impressió de tenir les idees clares, amb moments de bon joc, malgrat que va faltar connectar amb els homes d'atac. Alexis va ser una ombra, Cesc va ser engolit per Laporte i Gurpegui, i només Neymar, que es va fer un fart de relliscar sobre la gespa, donava la cara, però sense marcar diferències.\nPer moments Xavi, Iniesta i Busquets van saber tancar els bascos sobre la seva porteria, però Gorka no va rebre gaires xuts de perill. Pinto, igual. El partit va convertir-se en un duel molt físic, sense pausa, sense fre, en què els dos equips deixaven clar que volien guanyar.\nEl partit hauria pogut canviar als 57 minuts de la segona part quan una pèrdua de pilota local va deixar Neymar tot sol. El brasiler va encarar la porteria rival i va rebre la falta d'Iturraspe, però a diferència del que va passar a Amsterdam en una acció semblant, l'acció va acabar amb targeta groga. La posterior falta va acabar amb un bon xut de Neymar i Martino ho va destacar com un dels moments clau del partit.\nEl Barça, però, va saber guanyar la comparació amb el rècord de la derrota d'Amsterdam, però no va sortir victoriós del duel sobre la gespa de San Mamés. Va barrejar minuts de domini en què semblava que arribaria el gol amb altres en què l'Athletic, amb la força que li dóna la seva afició, mossegava per acostar-se a un Pinto molt segur amb els peus. Amb la major part de noms que han fet gran aquest club, excepte Valdés i Messi, el Barça va alçar el cap per emborratxar-se de la intensitat de l'escenari i el rival, però una jugada d'Iniesta amb la idea de posar en problemes Iraizoz va acabar amb l'errada en què els bascos van saber batre Pinto amb intel·ligència. El gol va fer tant mal a un equip fins llavors futbolísticament digne que de sobte els jugadors van semblar fràgils, sense saber trobar el camí del gol i encomanant-se a Pinto per evitar el segon gol local d'un Athletic que, de passada, va fer un favor als dos equips de Madrid, que s'acosten en la classificació. Tant, que l'Atlètic ja és colíder.


Agulletes Cròniques: El perquè d'aquest bloc ...\nPublicat per Manuel Punsola i Mitjans a 2:31\nxevivarela 31 de desembre de 2011, a les 2:38\nBona feina Manel! Espero que poguem comentar i explicar les 'petites' (o no tant!) històries que succeeixen a la Muntanya de Montserrat!\nManuel Punsola i Mitjans 31 de desembre de 2011, a les 12:18\nLes noves i les velles. Aixì poc a poc, ho sabrem tot, serem el "El Dijous" de la muntanya.\n!Tremoleu conglomerats¡les "piades" mes salvatges, arribaràn a tot-hom.\nesgarrapaparets 2 de gener de 2012, a les 7:26\nmolt be Manuel. qui no tè feina el gat pentina,jo en vers de pentinar el gat ja et buscaré fotos antigues


05/07/2020 - 17:53h\nLes vostres filles i fills adolescents participaran als Carnavals?\nSortir de festa segurament és un tema habitual de conversa i negociació a les famílies amb adolescents. Sovint apareixen dubtes com: Què fer davant la primera vegada que demana anar a una festa amb el grup d’amistats? Fins a quina hora deixem que surtin? A quins pactes hem d'arribar de mutu acord? Com gestionem el possible consum? Quins consells són importants?\nDes de la Taula d’oci nocturn de la Mancomunitat La Plana, configurada per les regidories de joventut i de feminismes i lgtbi, s’ha preparat un document conjunt amb l’objectiu d’oferir eines a les famílies per gestionar des de casa la participació als Carnavals. El document conté dades i observacions, recollides a les festes d’oci nocturn durant el 2019 amb l’estand de prevenció, i una sèrie de recomanacions per proporcionar acompanyament a les famílies.\nEn l’elaboració del document hi han participat els Ajuntaments de Balenyà, El Brull, Malla, Santa Eulàlia de Riuprimer, Seva, Taradell, Tona, Viladrau i l’EMD Sant Miquel de Balenyà; que en realitzaran la difusió a la ciutadania.\nServei de Joventut - Mancomunitat La Plana\nDarrera modificació: 10-02-20 a les 11:24


Com fer créixer els brots orgànics de Brussel·les - dutxes i tinesLlegir Més\nPrincipal dutxes i tines Com fer créixer els brots orgànics de Brussel·les\nCom fer créixer els brots orgànics de Brussel·les\nDavid Gomez / E + / Getty Images\nBrots de Brussel·les: el que hi ha és que els estimem o els odies. Si us encanten, val la pena cultivar els vostres brots orgànics de Brussel·les al vostre jardí. Els brots de Brussel·les, acabats de collir i cuinats adequadament, són tan dolços i deliciosos que us sorprengui quan trobeu una nova verdura preferida!\nOn fer créixer els germinats\nEls brots de Brussel·les creixen molt bé a la majoria de climes, però prosperen en zones entre quatre i set, on el clima suau i la temporada de creixement decent proporcionen condicions perfectes. Els climes més càlids no s’adapten al cultiu de brots de Brussel·les, que necessiten temperatures fresques (i preferiblement gelades o dos) per produir brots dolços i agradables.\nCultiveu brots de Brussel·les en un llit de jardí tradicional o llit elevat a ple sol, però toleraran una mica d’ombra.\nPlantació de germinats\nCom que els brots de Brussel·les necessiten una llarga temporada de creixement, el millor és començar amb trasplantaments en lloc de sembrar directament les llavors. Això es pot aconseguir adquirint trasplantaments al viver o iniciant les plantes a partir de plantes interiors. Vostè voldrà temps a la plantació de manera que es recol·lectarà els germinats després que hagi tingut les gelades o dos per endolcir els brots. Normalment requereixen de 90 a 100 dies després del trasplantament abans de la maduració i unes 4 setmanes per créixer prou grans per estar a punt per trasplantar-les. Comptem així la quantitat de temps des de la primera data de gelada de tardor, i és llavors quan hauríeu de sembrar les llavors.\nEn plantar brots de Brussel·les al jardí, deixeu entre dos i tres peus quadrats per planta i modifiqueu el sòl amb compost o fem compost compost al moment de la sembra. No plantis brots de Brussel·les on altres membres de la família Brassicas han crescut en els darrers tres anys per reduir els problemes de malaltia.\nEls brots de Brussel·les creixen en plantes grans que necessiten molt espai. Creixen millor amb molta aigua (almenys una polzada per setmana) i abonen mensualment amb emulsió de peix o te de compost. És una bona idea cultivar brots de Brussel·les sota una coberta de fila flotant per evitar que els cucs de col es puguin muntar a les plantes. Es mulla bé per mantenir una humitat adequada del sòl.\nCom que els brots de Brussel·les acostumen a créixer tan alts i tan pesats i tenen sistemes radicats poc profunds, sovint és una bona idea muntar terra al voltant de la base de la tija a mesura que creix, aferrant-la suaument amb els peus.\nCollita de germinats\nBrots de Brussel·les produeixen brots des del fons de la tija fins a la part superior. Podeu començar a collir des de la part inferior tan aviat com els germinats tinguin la mida que vulgueu, normalment per polzada de diàmetre. N’hi ha prou amb tirar el brot oposat a la direcció en què creixia i s’apareixerà. També podeu utilitzar un ganivet per tallar els brots de la planta. La resta de la planta continuarà produint, fins i tot després de diversos tocs de gelades.\nTambé podeu tallar tota la tija, i guardar-la a la nevera o al celler arrel durant diverses setmanes.\nUn avantatge menys conegut per al cultiu de brots de Brussel·les és que obteniu dos conreus. Colliu els germinats, com sempre. Però, també podeu "topar" la planta tallant la roseta superior de les fulles. Això ajuda a la planta a aportar energia a produir brots més grans que a créixer. Com a bonus, podeu menjar aquesta roseta superior! Simplement, utilitzeu-lo ja que faríeu servir la col.\nPlagues i problemes de Brussels Sprouts\nEls dos problemes principals que tenen més jardiners quan creixen brots de Brussel·les són els cucs de col i els àfids. Els cucs de col es poden veure afectats al fer créixer els brots sota una coberta flotant de fila. Els àfids es poden tractar eficaçment mitjançant l'explosió de les plantes amb un raig d'aigua de la mànega.\nVarietats recomanades per a Brussels Sprouts\nEl més important a l’hora de triar una varietat és el temps que trigarà a produir una collita. Hi ha diverses varietats de temporada curta que són adequades per a jardiners amb estacions de creixement molt curtes. A continuació, es detallen algunes varietats de brots de Brussel·les que es poden provar:\n"Jade Cross Hybrid" produeix una collita en uns 90 dies.\n'Long Island Improved' també produeix una collita en 90 dies més o menys, i no creix tant com altres varietats.\n"Diablo" és molt tolerant al fred i produeix una collita en aproximadament 110 dies. Produeix un gran rendiment de brots ben formats.\nArticle AnteriorFinches o pardals?\nArticle SegüentDiscursos de boda del pare a la filla\nArbusts de bruixa avellana per a flors primerenques\nQuè fer quan la porta de garatge s’obre i es tanca per si mateix\ntuchkovo / Getty Images L’àbac és una antiga calculadora que es va utilitzar en cultures de tot el món durant molts segles. Tot i que té un aspecte senzill i bàsic, l’àbac es pot utilitzar per a alguns càlculs matemàtics. No són tantes com la calculadora moderna, per descomptat, però encara són poques per a una eina bàsica. L’àbac xinès,\nCom netejar els sòls de fusta\nEls terres de fusta aporten calidesa i un aspecte únic a tots els estils de decoració de la llar i la majoria tenen cura fàcil si s’acaben i es netegen adequadament per mantenir la brillantor. Una de les claus importants per a la neteja adequada dels sòls és saber quin tipus de fusta o terres d’aspecte de fusta s’instal·len a casa vostra: paviments de fusta massissa, terres de fusta resistent, o sòl laminat d’aspecte de fusta. Terres sòlide\nDavid Gomez / E + / Getty Images Brots de Brussel·les: el que hi ha és que els estimem o els odies. Si us encanten, val la pena cultivar els vostres brots orgànics de Brussel·les al vostre jardí. Els brots de Brussel·les, acabats de collir i cuinats adequadament, són tan dolços i deliciosos que us sorprengui quan trobeu una nova verdura preferida! On fer © Copyright 2019


Torrebesses acollirà el primer laberint d'oliveres d'Europa en el mas on retirava per inspirar-se el músic Emili Pujol ! ACN ! directe!cat\nGarrigues Dimecres, 16 de gener de 2019 06:00 h\nTorrebesses acollirà el primer laberint d'oliveres d'Europa en el mas on retirava per inspirar-se el músic Emili Pujol\nLa iniciativa s'emmarca en un projecte turístic que pretén vincular l'oli i la música per atreure visitants a la zona\nACN Torrebesses.-Un empresari promou la creació del primer laberint l'oliveres d'Europa al Mas Janet de Torrebesses (Segrià), una finca que havia estat propietat d'Emili Pujol i en la qual el músic i pedagog retirava per inspirar-se i poder tocar enmig de la natura. Tot i això, caldrà esperar, al menys, uns tres anys perquè aquest laberint, que comptarà amb més de 5 hectàrees d'extensió, sigui una realitat, després que aquest hivern s'hagin plantat les oliveres que permetran configurar-lo. La proposta s'emmarca en un projecte turístic que vol atreure visitants a la zona vinculant l'oli i la música i aprofitant la relació amb Emili Pujol. El projecte es complementa amb la producció oleícola i la creació de la marca Music Oil. Aquest oli tindrà la particularitat que s'obtindrà amb les olives que creixeran sota la música que acompanyarà la finca durant tot l'any.\nUna iniciativa privada promou un projecte turístic amb què vol donar valor a la finca Mas Janet, situada al municipi de Torrebesses però a pocs quilòmetres de la Granadella (Garrigues), localitat on va néixer Emili Pujol. Es tracta d'una explotació que havia estat propietat del reconegut músic, pedagog i compositor, qui va decidir donar-la a la Fundació Aspros. Després d'anys en què la finca ha estat pràcticament abandonada, aquesta entitat social l'ha arrendada a un empresari provinent del sector de la fruita i que ha vist en el turisme rural una alternativa econòmica després de les dificultats que ha viscut el sector fructícola en els darrers anys. Josep Anton Ortiz va rehabilitar el Castell Palau de Torrebesses per convertir-lo en un allotjament rural, que funciona com a tal des del 2015, per atreure visitants a aquest territori, entre les comarques del Segrià i les Garrigues. Un any després hi va sumar la Taverna de la Bruixa, un espai de bar i restauració situat als baixos del mateix edifici que complementa l'allotjament que hi ofereix. Oli "criat entre música" i laberint d'oliveres a Mas JanetAmb la seva aposta per dinamitzar la zona, ara Josep Anton Ortiz es proposa recuperar el Mas Janet amb un projecte turístic que vincula l'oli i la música tot aprofitant la relació que Pujol va tenir amb la finca. La iniciativa és ben vista des dels ajuntaments de Torrebesses i de la Granadella, als quals Ortiz convida a implicar-se en un projecte que ha de servir per difondre i donar a conèixer la figura del músic lleidatà, a més d'atreure visitants al territori. L'explotació compta amb unes 31 hectàrees, la meitat de les quals Ortiz ha plantat amb oliveres. La primera part del projecte serà la producció d'oli d'alta qualitat però amb una component "especial" que donarà un valor afegit al producte. I, és que les olives creixeran entre la música que acompanyarà la finca durant tot l'any a través d'uns altaveus que s'instal·laran a l'explotació en les pròximes setmanes, segons ha explicat a l'ACN. Ortiz ha creat la marca Music Oil amb què vol fer un reconeixent al treball d'aquesta zona i, a la vegada, a la música i a la figura d'Emili Pujol, perquè "d'alguna manera, ell i la seva música estan en aquesta vall", afirma l'empresari. "Aquest oli permetrà gaudir de les sensacions del sabor però que no només seran gustatives sinó que també arribaran a l'ànima", afegeix Ortiz. Aquest hivern ja preveu elaborar les primeres ampolles d'oli de Mas Janet però que serà produït amb les olives de les velles oliveres que ja hi havia a la finca, a l'espera que els arbres joves comencin a donar fruit. Una altra de les branques del projecte que Josep Anton Ortiz vol posar en marxa a Mas Janet és la creació del primer laberint d'oliveres d'Europa, que estarà obert tot l'any perquè els visitants en puguin gaudir sota el so de la música que omplirà la finca. Després d'estudiar i analitzar com tirar-lo endavant, la voluntat del seu promotor és que pugui ser una realitat d'aquí, com a mínim, uns tres anys ja que serà necessari aquest temps perquè els arbres plantats aquest hivern vagin creixent i es facin més atapeïts per tal de poder anar formant les parets d'olivera que permetran configurar finalment el laberint, que s'estendrà en una superfície de terreny de més de 5 hectàrees.Aula natura vinculada a estades musicalsD'altra banda, Ortiz també té la intenció de rehabilitar la casa que presideix la finca del Mas Janet per convertir-la en una aula natura vinculada a estades musicals. La voluntat és que la planta baixa aculli un museu on s'homenatgi i recordi la figura d'Emili Pujol, mentre la primera planta podria destinar-se a allotjament tot i que tampoc descarta la possibilitat d'instal·lar-hi una scape room. L'objectiu és que músics o aprenents puguin venir al mas per tocar i crear enmig de l'espai natural de la vall on s'ubica el Mas Janet i on s'inspirava Pujol. El promotor de la idea demana la complicitat de les administracions per poder fer realitat també aquesta iniciativa i recorda que es tracta d'una finca propietat de la fundació Aspros malgrat que ara ell la té arrendada. Mentre aquests recursos públics no arriben, Ortiz es planteja posar en marxa un projecte de micromecenatge on, qui ho vulgui, pugui col·laborar perquè pugui tirar endavant l'aula natura. De totes maneres, Josep Anton Ortiz ja treballa per poder organitzar aquest estiu les primeres estades musicals al Mas Janet, aprofitant l'establiment de turisme rural de què disposa al Castell Palau de Torrebesses perquè s'hi puguin allotjar els participants. En aquest sentit, preveu convidar a antics alumnes del mestre Emili Pujol, persones ja d'edat avançada, perquè hi prenguin part i siguin els primers en estrenar la primera edició d'aquesta iniciativa.


10 hotels magnífics i acollidors per passar una estona a l’hivern - estil de vidanone\nPrincipal estil de vida10 hotels magnífics i acollidors per passar una estona a l’hivern\n10 hotels magnífics i acollidors per passar una estona a l’hivern\nSi busqueu un lloc acollidor i còmode per escapar-vos durant els mesos d’hivern, tenim deu suggeriments preciosos.\nDes de la lectura al costat de la llar de foc fins a un lloc dedicat per a les botes de Wellington a la porta principal, aquesta és la temporada en què totes les coses de forma tan acollidora estan a l’ordre del dia. Bonnie Friend, editor de llocs web de la bona Guia d'hotels, tria la seva elecció entre els hotels més atractius si voleu fer una escapada a l’hivern.\nLa casa al Temple Sowerby, Cumbria\nEn un poble amb una història romàntica, aquesta mansió de Geòrgia i la casa d'autocars convertits és un petit i acollidor hotel amb elegants salons, focs oberts i bells jardins. Les habitacions i les suites són espaioses i estan molt ben dissenyades. Mentrestant, té un premiat restaurant complet amb dues rosetes AA i una decoració molt elegant i elegant.\nReserveu una habitació a Temple Sowerby\nAquesta casa històrica té moltes raons per visitar durant l'hivern. Antigament usat de tant en tant per la reialesa, té un estil palatí que ara s’uneix a un luxós balneari. Al cor de Buckinghamshire, prop d’Ayelsbury, es troba a 90 hectàrees de parc a la vora dels Chilterns, dins d’un paisatge de National Trust.\nReserva una habitació a Hartwell House\nEl Cavendish, Baslow\nA la finca Chatsworth i propietat del duc de Devonshire, The Cavendish gaudeix d'un sentiment de grandesa amb la càlida benvinguda d'un hotel boutique. El menjar exquisit està a l'ordre del dia, mentre que els mobles de luxe aporten una sensació de decadència de peluix.\nReserveu una habitació a The Cavendish\nEl Royal Crescent Hotel & Spa, bany\nEl Royal Crescent Hotel & Spa es troba en un dels carrers més famosos i de moda de la ciutat. Molt un hotel romàntic, el seu estil adossat li confereix una intimitat excel·lentment acollidora, sobretot a l’hivern. Un refugi de cinc estrelles completat amb belles instal·lacions de spa, és una fusió entre luxe modern i estil antic de l'escola.\nReserva una habitació al Royal Crescent Hotel & Spa\nEl Ollerod, una casa de camp del segle XIII, situada a la ciutat de caixa de xocolata de Dorset, té un alegre sentit de l'estil. Llençols italians de luxe, d'estil clàssic anglès i amb encant per a esmorzars excel·lents, disposa de 13 habitacions d'estil individual i pintades amb antiguitats. A l’època nadalenca, l’hotel entra de veritat amb ofertes especials i esdeveniments de temporada.\nReservi una habitació a The Ollerod\nS’encén el foc i s’aboca el vi negre. Necessiteu un lloc acollidor on descansar? Hi ha una cadira reservada davant de la nostra xemeneia, només per a tu.\nUna publicació compartida per The Ollerod (@theollerod) el 19 de desembre de 2018 a les 11:29 PST\nGaudiu d’un descans de B & B del 24/25/26 de desembre✨ Truqueu al 01926 330214 per reservar o consultar\nUna publicació compartida per Mallory Court Hotel & Spa (@mallory_court) el 18 de desembre de 2018 a les 2:05 am PST\nUn autèntic favorit dels caps de setmana romàntics, Mallory Court és una elegant casa de camp amb una experiència boutique Elan Spa ubicada en un recinte boscós al recinte. Mallory Court és un hotel de quatre estrelles i membre del grup Relais i Châteaux, que té 43 habitacions i suites en 10 hectàrees de recinte, cosa que significa que saps quan visites allò que busques per gaudir d'unes delícies excel·lents, especialment quan es tracta menjar.\nReserveu una habitació a Mallory Court\nThe Blakeney Hotel té una vista sobre l'estuari i les pantans salades a Blakeney Point i ofereix una vista sobre la bellesa natural. Desperteu-vos a les embarcacions de vela que circulen per aquest racó tranquil i tranquil del món, passegeu amb el vostre gos a la boira del matí i aprofiteu per menjar gastronòmic, de temporada, amb una magnífica copa de vi.\nReservi una habitació a The Blakeney Hotel\nUna posada de muntanya que data de la dècada del 1300, The Lygon Arms (també a la part superior de la imatge) tracta de focs de troncs, sostres abovedats i entapissats de fusta antiga. Després d’haver allotjat Oliver Cromwell la nit abans de la batalla de Worcester, ha continuat donant la benvinguda a convidats il·lustres al llarg dels segles. Avui, el seu atractiu és menys sobre la proximitat als camps de batalla i més sobre un bon menjar i una càlida hospitalitat.\nReserva una habitació al Lygon Arms\nLa Horn of Plenty és una luxosa casa de camp a la frontera entre Devon i Cornualla, un hotel de quatre estrelles amb un restaurant guardonat. Amb alguns dels camps més sensacionals al voltant, la casa té vistes cap a Dartmoor i la ciutat històrica de Tavistock. Quan els convidats tornen de dies explorant galeries d’art i senders naturals, poden incloure (amb el gos a remolc) per menjar excel·lents, una biblioteca ben proveïda i, sempre, un brindis foc.\nReserva una habitació a The Horn of Plenty\nPrenent la corona com l'últim hotel de luxe familiar de Londres, The Goring és un hotel fantàstic on tot es fa a la perfecció. Les seves arrels familiars i la seva mida boutique segueixen donant-li la sensació de visitar una llar magníficament enriquidora i, per tant, tenen una veritable intimitat perfecta per a una escapada nadalenca acollidora.\nReserveu una habitació a The Goring\nAmb un restaurant amb estrella Michelin i magnífics detalls arquitectònics històrics, qualsevol ocasió a Northcote no pot evitar sentir-se com una especial. Tot i que simplement visiteu un cap de setmana tranquil, les habitacions i les suites ofereixen un estil contemporani i elegant amb un mobiliari suau que permet una retirada característica i acollidora a la vora de la vall de Rubble.\nReserveu una habitació a Northcote\nCopyright estil de vida: 10 hotels magnífics i acollidors per passar una estona a l’hivern - estil de vidanone


Temps de parlar | Catorze.cat\nMontserrat Roig | 01/11/2016 a les 10:38h\nArxivat a: Biblioteca, Cristina Losantos, Montserrat Roig, 25 anys sense Montserrat Roig\nDurant uns anys, semblava que havíem recuperat el temps de parlar. Però el patró continua essent l’amo de les paraules i, quan afluixa les regnes, deixa lliure el temps de les rates. Temps de rates que fan que avui la nostra realitat sembli una taverna sòrdida. Les polèmiques baixen al grau ínfim de picabaralla, i l’enveja fa que els ressentits malgastin el seu temps, perquè si vols crear no tens temps d’envejar.\nTemps difícils, sí, on ens fan creure que gaudim d’un cert poder només perquè la censura s’ha disfressat de dama elegant en una festa atrotinada. Surten reportatges difamatoris, llibres que acusen els antics amics de fets difícilment comprovables, manifiestos que menteixen dient petites veritats. Mentrestant, les rates desfermades es llepen els bigotis, potser perquè semblem ignorar que la llibertat només és una utopia que cal guanyar dia a dia.\nPerò hi ha gent que no té temps d’envejar i treballa com si visquéssim, de manera definitiva, el nostre temps de parlar. Així, sorgeixen obres diverses que intenten de surar dins una societat de soterrani, bruta, llefiscosa, estèril. La gent del Lliure, posem per cas, o els de La nit de Sant Joan, o la continuació del vell sainet català —i no italià, com afirmarien els pedants de torn— que és el magnífic El vicari d’Olot. O la gent del Teatre Regina... Diem que la nostra cultura és mediocre. No ho sé, potser sí que n’és. Però tota aquesta gent treballa com si no en fos, de mediocre, i el temps dirà què ens ha quedat, de tot plegat. La cultura es fa cada dia, avança i recula, i cal una generositat per a abocar la frustració en què vivim en temps de paraules, de creació.\nTemps difícils, sí. Però quin és el temps que no n’ha estat, sobretot, si s’insinua un canvi que encara no som capaços de definir? És natural que les rates sorgeixin de les clavegueres i utilitzin les seves armes quan no es poden imposar de manera còmoda a través del regne del terror. En un moment encara més difícil, on semblava que anàvem a desaparèixer com a poble, en Salvador Espriu va escriure la Primera història d’Esther, i això representà el nostre retorn col·lectiu a la vida. I en temps actuals, per exemple, en Terenci Moix s’ha cremat les pestanyes per a traduir el Hamlet de Shakespeare. Potser no li donaran cap premi per aquesta bella traducció a la nostra llengua –entre altres coses, perquè encara no s’ha mort, ni té més de setanta anys–, però el cert és que a mi m’ha servit de molt. M’ha servit per entendre la meva època i per estimar encara més la meva llengua. I fer meves les darreres paraules, quan Horaci reivindica en altres temps difícils la força de la paraula: “Però ara no hem de continuar ajornant el nostre deure, tot i que encara no s’assereni l’ànima; evitarem així que esclatin més dissorts, més intrigues i més aberracions.”


Independentment de la grandària de la vostra empresa o operació per a la realització de màrqueting de contingut, és imprescindible. Tanmateix, si dirigiu una petita empresa o hi esteu pel vostre compte, probablement sigui just dir que teniu menys recursos per invertir en la promoció dels vostres serveis i productes que en una empresa a gran escala. Tot i així, això no vol dir que sense una estratègia adequada no puguis obtenir bons resultats, de manera que hem elaborat la nostra llista de consells sobre màrqueting de contingut..\nEn termes senzills, el màrqueting de continguts consisteix en produir contingut de gran qualitat que es promou després per aconseguir trànsit més dirigit al vostre lloc web. En millorar els esforços de màrqueting de contingut, el vostre lloc rebrà més visitants, augmentareu la generació d’avantatge. En última instància, la vostra empresa pot fer més vendes.\nHi ha moltes maneres diferents d’implementar o millorar la vostra estratègia de màrqueting de contingut. Per sort, si teniu un lloc web de WordPress, hi ha alguns potents complements de WordPress que podeu utilitzar per ajudar-vos. Sigui quina sigui la vostra experiència amb el màrqueting de continguts i per molt temps que hagis de dedicar, els consells de màrqueting de contingut a continuació començaran en la direcció correcta o potenciaran els esforços actuals.\n1 1. Crear un gran contingut\n2 2. Utilitzeu un tema WordPress de qualitat\n3 3. Organitzeu la vostra creació de contingut\n4 4. No oblideu el correu electrònic\n5 5. Gestioneu els vostres mitjans de comunicació social\n6 6. Estalvieu temps amb CoSchedule\n7 7. Utilitzeu Analytics per millorar la vostra estratègia de màrqueting de contingut\n7.1 Com acabar els nostres consells sobre màrqueting de contingut\n1. Crear un gran contingut\nÉs possible que no vulgueu escoltar això, però l’aspecte més important del màrqueting de contingut és el contingut en si. Moltes persones es lliguen entre nusos sobre com produir contingut sorprenent o, fins i tot, decideixen sobre quins temes escriure.\nEl millor consell per a les petites empreses és mantenir-lo senzill. Penseu en quina informació volen conèixer els vostres clients. Quines preguntes s’han plantejat recentment? Què t’has trobat explicant una i altra vegada? Si algú té un problema amb el que han discutit amb vosaltres, és probable que moltes altres persones tinguin el mateix problema i es troben a casa seva a Google..\nAnoteu les consultes i les preocupacions del vostre públic objectiu i dels clients existents i convertiu-lo en contingut. La millor manera d’afegir contingut interessant i atractiu al vostre lloc és a través d’un bloc, així que feu les preguntes del vostre client i convertiu-les en una publicació al bloc. Proveu que aquestes publicacions siguin informatives i divertides, però el més important per al vostre públic objectiu, de manera que us atreguin a llegir.\nAra bé, sempre que un client o client potencial es dirigeixi a Google per cercar una resposta a la seva consulta, hi ha la possibilitat de trobar el vostre bloc. Després d’haver rebut una resposta a la seva pregunta, en només uns clics, poden estar al vostre checkout oa la vostra pàgina de contacte, a punt per fer el següent pas al vostre embut de vendes..\n2. Utilitzeu un tema WordPress de qualitat\nHi ha molts temes de WordPress per triar i, quan es pot posar de puny per començar la vostra empresa o bloc en línia, pot ser molt aclaparador. Per al màrqueting de contingut, voleu un tema que carregues ràpid, aspecte professional, és fàcil d’usar i no et costa un braç i una cama. No podem recomanar prou el tema de WordPress. Aquest tema ha estat optimitzat per a la seva velocitat, té centenars d’opcions de personalitzador de temes i fàcil arrossegueu i deixeu anar el creador de pàgines i costa menys d’una impressora nova. Per a qualsevol empresa o bloc, Total és un tema fantàstic per crear un lloc web de màrqueting de contingut.\n3. Organitzeu la vostra creació de contingut\nPer a una empresa a petita escala, voleu publicar almenys un, idealment dos, publicacions al bloc a la setmana. Sovint, les persones comencen a crear i a afegir contingut al lloc. Quan sigui nou, esteu motivats! Però, a mesura que passen les setmanes, solen quedar-se enrere. És realment important afegir contingut regularment i la millor manera de fer-ho és utilitzar un rastrejador o un calendari. Podríeu utilitzar un calendari per a reunions o altres aspectes importants del vostre negoci, per què no per les vostres publicacions i promocions?\nCalendari editorial és un complement gratuït per a WordPress que us permet veure totes les publicacions programades del dia, la setmana o el mes. Permet organitzar-se quan es publiquen els articles, quines idees teniu per a futurs continguts i molt més. Aquesta informació es presenta en un format de calendari clar. Aquest complement gratuït ofereix una manera ràpida i senzilla de mantenir-se al capdavant de les tasques de creació de contingut.\n4. No oblideu el correu electrònic\nUna llista de consells sobre màrqueting de contingut no es completaria sense tocar el correu electrònic. És fonamental que intenteu recopilar les adreces de correu electrònic dels visitants al vostre lloc web, així com mantenir una llista de correus electrònics de clients i clients. Si configureu un butlletí de notícies per correu electrònic o una llista de subscriptors, podeu contactar amb aquests contactes cada vegada que publiqueu un nou article al vostre bloc. Aquestes notificacions per correu electrònic ajuden la vostra audiència a conèixer els nous articles i els incita a visitar el vostre lloc per obtenir més informació.\nMailChimp és una potent solució de màrqueting per correu electrònic. Instal·lant el programa gratuït MailChimp per a WordPress i connectar-se amb MailChimp, podeu començar a crear una llista de correu. A través de MailChimp, podeu enviar per correu electrònic automàticament el vostre nou contingut a tots els grups o a la vostra llista de correu. Aquesta és una forma important d’interaccionar amb els vostres clients i de convocar una audiència per al vostre bloc i la resta del vostre lloc web..\n5. Gestioneu els vostres mitjans de comunicació social\nLes xarxes socials són una altra forma important de compartir el vostre contingut i de promocionar el vostre lloc. Sigui quin sigui el tipus de negoci que necessiteu per tenir presència a les xarxes socials. Com més articles produïsca més haurà de compartir als diferents canals de xarxes socials, més gent s’exposarà al contingut.\nLa manera més fàcil de fer que el vostre contingut sigui compartible i d’incentivar la gent que us segueixi a les xarxes socials és afegir botons de compartir al vostre lloc. Guerra Social és un complement freemium de WordPress que està especialitzat en accions socials i en la conducció de trànsit al vostre lloc.\nA més de proporcionar botons de compartició social, també ajuda amb altres aspectes del màrqueting de xarxes socials, incloses les opcions per a imatges específiques de Pinterest i la creació de pressupostos favorables a Twitter. Aquest complement equiparà el vostre lloc web amb les eines que necessiteu per començar a compartir el vostre contingut i crear una comunitat de mitjans de comunicació social forta que també compartirà el vostre contingut..\n6. Estalvieu temps amb CoSchedule\nUn dels principals problemes del màrqueting de continguts i de les xarxes socials en general és que pot consumir temps. La creació constant de nous continguts i l’ús continu de compartir-lo a les diferents plataformes de xarxes socials poden constituir un treball a temps complet en si mateix. CoSchedule pot ajudar amb això i estalviar molt temps i energia.\nCoSchedule és un complement de WordPress premium (amb una prova gratuïta de 14 dies) que funciona una mica com el Calendari editorial. Tot i això, CoSchedule no només ajuda a programar els articles del vostre bloc, sinó a totes les publicacions de les xarxes socials que hi acompanyen. També us permet tornar a compartir publicacions antigues de manera que no haureu de crear constantment contingut nou. Tot això es fa des del tauler de comandament de WordPress, estalviant temps saltant d’un lloc a l’altre i aconseguint cap a les necessitats de cada canal..\n7. Utilitzeu Analytics per millorar la vostra estratègia de màrqueting de contingut\nAnalytics és una part crucial del màrqueting de contingut. Permet veure quantes persones han vist al vostre lloc, com us han trobat, quin contingut els interessa i quines pàgines no hi són, i molt més.\nGoogle Analytics és un excel·lent complement gratuït de WordPress que us permet veure estadístiques en temps real des del vostre tauler de WordPress. La informació que proporciona us ajudarà a millorar la vostra estratègia de màrqueting de contingut. Armat amb aquesta informació, podeu fer que el vostre contingut sigui més rellevant per als interessos dels vostres clients.\nGermen social és un servei que us ajuda a controlar el rendiment del vostre contingut a les diferents xarxes socials. Aquesta és una solució premium que ofereix moltes funcions, però la seva valoració en xarxes socials és especialment impressionant.\nLes eines que s’inclouen amb Sprout Social us permeten conèixer de debò com us ajuden les vostres plataformes de xarxes socials, on hi ha pendent el vostre públic objectiu i quin contingut els interessa i comparteixen. Aquest tipus d’informació és fonamental per ajudar-vos a comercialitzar el vostre lloc de la manera correcta, amb les persones adequades en el moment adequat i en el lloc adequat!\nCom acabar els nostres consells sobre màrqueting de contingut\nTotes les estratègies anteriors són aspectes importants del màrqueting de continguts. Si voleu que la vostra empresa prosperi, val la pena dedicar-se a la implementació de cadascun. A continuació, utilitzar-los de forma coherent.\nSi acabeu de començar o encara no heu de complir amb una estratègia de màrqueting de contingut, trieu un parell d’àrees en les quals dedicar-vos el començament. Després pugeu des d’allà. O simplement començar amb els consells sobre màrqueting de contingut que hem compartit anteriorment. Bona sort!\nTens algun bon consell de màrqueting de contingut? Què heu intentat que hagi tingut èxit? Què encara necessiteu millorar? Comparteix les teves experiències amb nosaltres en els comentaris a continuació.\nVau prendre la decisió de llançar un lloc web per a petites empreses? És


"Mentre en el Fòrum de Davos les elits polítiques i empresarials decideixen sobre el futur de l’economia mundial –felicitant-se per la recuperació econòmica–, la realitat és una altra"\nMentre en el Fòrum de Davos les elits polítiques i empresarials decideixen sobre el futur de l’economia mundial –felicitant-se per la recuperació econòmica–, la realitat per a la majoria de la societat és un altra. Una realitat marcada per la precarietat i la falta d’oportunitats en un escenari de desigualtat global.\nEl fracàs del sistema econòmic mundial\nAmb l’informe “Premiar el treball, no la riquesa” Oxfam Intermón denuncia que l’1% més ric de la població mundial va acaparar el 82% de la riquesa generada l'any passat, ressaltant que són les dones i els joves qui pateixen especialment la factura de la desigualtat. En aquest sentit, la bretxa salarial entre homes i dones al món és del 23%, i són, també, les dones les principals afectades pels contractes a temps parcial i temporals. Per la seva banda, els joves tenen un futur incert, en un context de precarietat i temporalitat, que dificulta la igualtat d’oportunitats.\nL’augment de la pobresa, del risc d’exclusió social, de les desigualtats i dels salaris de misèria, són dinàmiques que provoquen a tot el món que un percentatge significatiu de la població treballadora no pugui tenir una vida digna. Una persistència de la desigualtat com a conseqüència directa de la concentració de la riquesa, és a dir, un repartiment desigual dels beneficis de l'activitat econòmica que persisteixen en mans dels amos del capital a costa de la precarització del mercat laboral. És aquest model de “treballar més per menys” el que produeix la roda perversa de: salaris low cost, productes i serveis low cost, i grans beneficis empresarials. Però, com es produeix aquesta precarització laboral? Una situació conseqüència de l'atur, de la reducció de la negociació col·lectiva i de l'externalització de serveis. En aquest sentit, l'atur crea una tendència a la disminució salarial a causa de l’enorme exèrcit de reserva de mà d’obra barata i, per altra banda, l’externalització comporta que una persona assalariada d’aquest tipus d’empreses cobri, de mitjana, un 31% menys del que rebria sota la protecció d’estar acollit a un conveni col·lectiu sectorial.\nL’informe “Perspectives socials i de l’ocupació al món 2018”, de l’Organització Internacional del Treball (OIT), adverteix de la tendència a l’alça dels treballs vulnerables –amb altes taxes de precarietat–, que afectaran aquest any al 42,6% dels treballadors en el món. L’informe senyala que, encara que la taxa d’atur disminueix, la subocupació i la precarització de les condicions laborals augmenten. En aquest sentit, la OIT avisa que aquest tipus de treballs comporten ingressos irregulars i una baixa protecció social, i que –en els mateixos– les disparitats de gènere són especialment preocupants. L’organització fa referència també al gir estructural en el pes del sector serveis; sector amb una major incidència de condicions precàries que en el sector industrial.\nLes polítiques d'austeritat. Cronificar la pobresa\nUn altre informe demolidor és “L'estat social de la nació 2017”, que l'associació estatal de directors i gerents de serveis socials publica anualment. L’informe estableix que les greus dificultats que afecten a la societat són característiques estructurals d’un nou model en el que vivim. I concreta que els trets més destacats d'aquest model són: la pobresa estructural, els riscos d'exclusió social que afecten a amplis sectors de la societat, una precarietat molt estesa, l’increment de les desigualtats i les menors oportunitats de mobilitat social. En aquest sentit, l'informe és molt clar i es pregunta si “Ens estan robant el futur?”. Segons l’informe, l’augment de les desigualtats a l'estat espanyol durant els anys de la crisi, són conseqüència directa d'un model polític, econòmic i social injust, que es va iniciar abans de la crisi, que s'ha aguditzat durant la mateixa i que es manté actualment. En aquesta línia, Oxfam Intermón ha publicat un informe per a l’estat espanyol “Realitat o ficció? La recuperació econòmica, en mans de una minoria”, on precisa que el 13’7% del total de població ocupada són treballadores pobres, que les retribucions més baixes s'han reduït un 15 %, mentre que les més altes han crescut un 15’18%, des de 2008 fins a 2016; dades que constaten un augment constant de la bretxa salarial entre empleats i direcció.\nLes polítiques que produeixen i mantenen la pobresa, la precarietat i les desigualtats, són l’actual legislació del mercat laboral, un sistema fiscal injust, la demolició de la protecció social i un repartiment desigual de la riquesa. En aquest sentit, l’informe de “El estat social de la nació” especifica que les rendes salarials no han deixat de perdre pes en el repartiment de la riquesa, concretament un 4’5% de caiguda mitjana del poder adquisitiu en els darrers cinc anys, i que un de cada tres assalariats cobra menys del Salari Mínim Interprofessional (SMI). No obstant, el 85% de l'esforç fiscal recau sobre les famílies, enfront d'una contribució gairebé nul·la de la fiscalitat sobre el patrimoni, la riquesa o el capital.\nPer altra banda, les retallades en despesa social no són la fórmula per corregir els desequilibris econòmics. La despesa en protecció social a l’estat espanyol segueix sent inferior a la mitjana europea i, les retallades, amb un perfil clarament ideològic, han deteriorat de forma continuada les bases de l'Estat de Benestar i, facilitat el retorn a una societat dual instal·lada en la precarietat, a una societat de “pobres” i ”rics”.\nUnes desigualtats amb efectes directes i perversos en l’educació, la sanitat i l’habitatge; que afecten al conjunt de la societat i, particularment, als i les més desfavorides.\nFacilitar una vida digna i la participació social\nLa OIT assenyala la necessària intervenció amb polítiques públiques que impulsin la qualitat de l'ocupació i la productivitat en el sector serveis. En la mateixa línia, Oxfam Intermón, reclama a les elits polítiques i econòmiques la creació d’una economia més humana, on es prioritzi el treball decent front a la riquesa d’una minoria. L’ONG exigeix un Pla de Reducció de la Desigualtat, que garanteixi ocupacions i salaris dignes començant, en el cas de l’estat espanyol, per situar el SMI en 1.000€ mensuals i establint una escala d’1:20 entre el salari més baix i el més elevat en una mateixa empresa. Així mateix, el Pla hauria de servir per evitar la subcontractació i garantir una fiscalitat progressiva –a través d’una llei contra l’evasió i el frau fiscal–; és a dir, implementar tot un seguit de polítiques que tinguin com a objectiu reduir les desigualtats.\nFinalment, Oxfam Intermón recorda la importància de la mobilització social per acabar amb la precarietat i les desigualtats i, facilitar, així, millors oportunitats per a una vida digna que, alhora, possibilitarien la implicació col·lectiva en els afers comuns. En aquest sentit, l’associació de directors i gerents de serveis socials fa una ferotge crítica als postulats neoliberals que argumenten que les desigualtats es resolen amb el creixement global de la renda. Aquest dogma, impulsat –any rere any–, des del Fòrum Econòmic Mundial, afavoreix l’acumulació de la riquesa en poques mans. L'associació és taxativa argumentant que la qüestió de les desigualtats només es resoldrà amb un ordre econòmic mundial més just i solidari, que faciliti un repartiment equitatiu de la riquesa.


Projectes – Escola Miralletes\nCom a escola participem de molts projectes i els vivim com oportunitats que se’ns brinden de millora i acompanyament\nTreballem la sostenibilitat a partir de fets propers i significatius, a més de consolidar unes línies estratègiques que treballen de forma transversal l’educació de la sostenibilitat.\nEspai C, Room 13 Barcelona\nProjecte artístic on es fa un reball paral·lel i enriquidor entre l’ artista i els infants de l’escola. En el nostre cas, l’escultor Urgell Farran comparteix el seu espai de creació amb els infants, els quals desenvolupen i gestionen els seus propis projectes. Participat per la Llotja, la UAB, l’ ICUB, el CEB, Room 13 i mestres de l’escola.\nXarxes pel canvi educati\nL’escola juntament amb El Consorci d’Educació, Escola Nova 21, I’ICE de la UAB i Rosa Sensat sumen esforços per la innovació pedagògica, creant un projecte de millora sostenible des del treball en xarxa.\nPrograma magnet d’aliances per l’èxit educatiu\nEnguany hem encetat un projecte Magnet amb una aliança amb el Cosmo Caixa. És un programa impulsat per la Fundació Jaume Bofill, el Departament d’Ensenyament i l’ICE de la UAB que ens permet desenvolupar un projecte educatiu innovador i de qualitat, fent d’aquest un centre de referència, atractiu i magnètic tant per les famílies com per la comunitat.\nÈxit i lecxit\nReforç escolar fora de l’horari lectiu.


El trasplantament renal compleix 50 anys a Espanya, amb més de 62.000 trasplantaments realitzats\nFa 50 anys, el 1965, es realitzava el primer trasplantament renal a Espanya, el que va suposar un "fita per a la història del trasplantament", afirma el director de l'Organització Nacional de Trasplantaments (ONT), Rafael Matesanz, que recorda que "va ser el començament d'una apassionant aventura que ha redundat en la millora de vida de salut de milers de pacients espanyols".\nEs compleixen 26 anys de la caiguda del mur de Berlín\nLa nit del 9 de novembre fa avui 26 anys -en 1989- va caure el mur de Berlín. Les imatges de persones colpejant-lo amb martells van recórrer el món i avui dia es poden trobar peces d'aquest mur repartides pel planeta.\nLa Llei de prevenció de riscos laborals compleix 20 anys\nLa Llei de prevenció de riscos laborals celebra aquest diumenge el seu 20 aniversari en un escenari ben diferent al que la va veure néixer, amb una estructura productiva en què ha guanyat pes el sector serveis, en detriment del sector primari, industrial i de la construcció.\nEs compleixen 148 anys del naixement de la premi Nobel Marie Curie\nMaria Salomea Sklodowska-Curie, més coneguda com Marie Curie va néixer un 7 de novembre de 1867, tal dia com avui fa 148 anys. Va ser una reconeguda química i física polonesa, que posteriorment es va nacionalitzar francès.\nSalvador Allende va assumir la presidència de Xile fa 45 anys\nEl 4 de novembre de 1970, Salvador Allende, de la coalició d'esquerra denominada Unitat Popular, va assumir la presidència de Xile, després de ser el més votat en les eleccions.\nMés de 50 anys des de la inauguració de la seu de la UNESCO a París\nTal dia com avui, 3 de novembre, es va inaugurar fa 57 anys, al 1958, la seu a París de de l'Organització de les Nacions Unides per a l'Educació, la Ciència i la Cultura (UNESCO).\nDos segles del naixement de George Boole, precursor teòric de Google\nAquest 2 de novembre es celebren 200 anys del naixement del matemàtic anglès George Bolle, qui va inventar un sistema d'àlgebra que és clau per a la programació d'avui en dia.\nCatalunya permetrà saltar-se el confinament municipal per assistir a actes electorals


/ Inici / Atractius / El Poble EspanyolVersió per a imprimir\nAl Poble Espanyol s’accedeix per una reproducció de la porta de San Vicente d’Àvila, la més imponent de les vuit que donen accés a aquesta ciutat, que va ser declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, l’any 1985. Un cop travessada la plaça Castellana s’arriba a la plaça Major, l’autèntic centre neuràlgic del recinte, com passa a la majoria de pobles. Aquesta plaça té l’estructura de la plaça Major de Riaza, un poble de la província de Segòvia i al seu voltant s’hi han aixecat edificis provinents de diferents comunitats autònomes que constitueixen una mena de resum arquitectònic de la península. L’Ajuntament del Poble Espanyol, que tant protagonisme té a la pel•lícula, és una reproducció, més gran de l’original, del de Vall-de-Roures, un poble d’Aragó. A l’interior, l’escalinata que dóna accés a la primera planta està inspirada en un edifici de jesuïtes d’Oriola (Alacant) i a la sala principal s’hi ha reproduït el magnífic enteixinat i la galeria de fusta de la Sala Major de l’antic Palau de la Generalitat de València. A part d’aquest edifici, a la plaça hi ha reproduccions d’altres ajuntaments com els de Sigüenza, Graus o La Fresneda. Com ja s’ha comentat, la representació arquitectònica és amplia i diversa: s’hi pot trobar des de les grades de la catedral de Santiago fins a un monestir romànic català compost d’elements originaris de diferents monestirs de Catalunya, passant per el campanar d’Utebo, d’estil mudèjar, sens dubte una de les construccions més destacades del recinte, o un carreró emblanquinat i estret característic d’Andalusia, amb flors i arcs que serveixen de contraforts per aguantar les parets i les seves reixes. A més dels edificis, un conjunt interessant de botigues artesanals intentant representar la varietat de productes del país. A l’interior del recinte s’hi troben el Museu d’Arts, Indústries i tradicions populars i el Museu de les Arts Gràfiques. Per últim, destacar la incorporació al Poble Espanyol d’una excel•lent col•lecció d’art contemporani, propietat de Francisco Daurella. La Fundació Fran Daurel mostra més de 200 obres d’artistes tan rellevants com Picasso, Tàpies, Miró, Dalí, Saura o Chillida. Recentment, la Fundació ha creat el Jardí d’Escultures al que s’accedeix per la porta de Montblanc. Un espai de 3.500 m2 permet de gaudir d’una col•lecció de 27 escultures de 20 artistes contemporanis.\nMolt a prop del Poble Espanyol, es troba el pavelló Mies van der Rohe, el CaixaFòrum i el MNAC, el museu d’art català més important del país.\nEl Poble Espanyol: En aquest espai es desenvolupen dues de les principals seqüències de la pel•lícula. L’escena que obre la pel•lícula, presenta a Jean-Baptiste Grenouille (Ben Whishaw) encadenat en un ambient fosc. Uns guardians el condueixen al balcó principal de l’ajuntament per mostrar-lo al poble de Grasse. La segona escena, a la part final, és la més espectacular de la pel•lícula. Grenouille ha de ser executat al centre de la plaça. Tot està preparat, el patíbul, el botxí, les autoritats polítiques i eclesiàstiques i el públic assistent. Des de la tarima, Grenouille contempla la situació quan de cop i volta treu el flascó del seu perfum i tira unes gotes en un mocador que llança a l’aire, volant per sobre de la multitud. El que primer era agressió i antipatia cap a ell es converteix per efecte del perfum en adoració i al final en èxtasi i entrega total de cossos i sexe.\nLa plaça Major del Poble Espanyol representa a la ficció la plaça principal del poble de Grasse. A més, l’edifici que representa l’interior de l’ajuntament de Grasse, es troba a la mateixa plaça. Aquesta sala interior i el balcó on apareix Grenouille estan rodats a la reproducció de l’ajuntament de Vall-de-Roures. De les dues grans escenes que es roden a la plaça, es va decidir que la primera a l’inici de la pel•lícula es realitzés de nit i la darrera a la part final, de dia. La raó bàsica per aquesta decisió, és que és molt més costos i difícil tècnicament rodar de nit i l’escena final a la plaça major va durar un setmana. A més, en rodar de nit la primera seqüència, aconseguien més fàcilment l’ambient amenaçador, agressiu i perillós que volien presentar. L’escena final de l’execució va ser la més complexa de tot el rodatge. Varen participar més de 800 persones entre actors secundaris i figurants. Per aconseguir la intensitat i càrrega emocional de tots els participants, varen contractar el grup teatral de la Fura dels Baus que té, a més, la seu a Barcelona. L’escena es va plantejar com una gran coreografia emocional. Gràcies als molts assaigs conjunts durant els caps de setmana en un poliesportiu, sobretot per habituar-se a despullar-se tots a la vegada i tenir contacte entre els cossos, varen aconseguir rodar una escena com poques vegades s’ha fet al cinema.\nLa Barcelona de "El Perfum" / El Poble Espanyol


Aznar titlla Iglesias de «perill per a la democràcia» i Rufián de «colpista» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAznar titlla Iglesias de «perill per a la democràcia» i Rufián de «colpista»\nEs nega a demanar perdó per la corrupció al seu partit, el PP\neuropa press 18.09.2018 | 23:37\nAznar, ahir al Congrés dels Diputats europa press\nAznar, ahir al Congrés dels Diputats\nL'expresident del Govern espanyol José María Aznar es va mostrar ahir en estat pur en la seva compareixença davant la comissió del Congrés que investiga el suposat finançament il·legal del PP, davant la qual va destacar que, en les «més de mil pàgines» de la sentència de l'Audiència Nacional que va condemnar el PP com a partícep a títol lucratiu de la trama Gürtel el mes de maig passat, no hi ha «ni una sola prova» de l'existència d'aquesta suposada comptabilitat en negre. Així, Aznar va tenir durs enfrontaments amb el secretari general de Podem, Pablo Iglesias, i el diputat d'ERC Gabriel Rufián, i va arribar a qualificar Iglesias de «perill per a la democràcia» i Rufián de «colpista».\nL'expresident del Govern espanyol va proclamar que «no hi ha cap caixa B» al seu partit, va negar que cobrés o ordenés el pagament de sobresous «il·legals» a dirigents de l'organització que va presidir entre el 1990 i el 2004, i es va desvincular completament del cap de la xarxa Gürtel Francisco Correa, amb el qual va negar tenir qualsevol relació d'«amistat», tot i que va assistir al casament de la seva filla el 2002. De fet, va afirmar en diverses ocasions que ni el coneixia ni el va contractar.\n«No hi ha cap caixa B, una altra cosa diferent és que hi hagi persones que s'hagin situat fora de la llei. Desconec aquests papers, qualsevol anotació en ells no té fonament», va dir en ser interrogat sobre els papers de Bárcenas.\nQuan el portaveu del PSOE, Rafael Simancas, li va preguntar si les inicials «JM» que apareixen en aquesta comptabilitat paral·lela són les seves, Aznar va indicar que mai ha rebut ni ordenat cap ingrés de pagament que no sigui legal. Sí que va admetre, però, que va «ajudar persones perseguides que patien els embats del terrorisme i passaven moments molt dolents i penosos».\nEl primer que el va interrogar va ser Simancas, que va recordar l'anomenat « tamayazo» de l'any 2003, la «compra» de dos diputats del PSOE per «robar» a l'esquerra el Govern que havia de presidir ell. Aznar li va aconsellar que superi la seva «frustració» perquè en política hi ha «maneres de reinventar-se». «Algun dia hi haurà sentència i quedarà demostrat que el PP va tenir molt més a veure amb allò», va replicar el diputat socialista a l'expresident espanyol.\nAcusacions contra el PSOE\nJa en aquesta primera tanda de preguntes, Aznar va destacar que el PSOE és l'únic partit condemnat per finançament il·legal, tot afegint que els socialistes tenen «320 imputats a tot Espanya».\nAznar, que va proclamar el seu «orgull» per haver presidit el Partit Popular i pel «full de serveis» del partit, va arribar a dir que no se sent «responsable» dels casos de corrupció que hi ha hagut a Espanya, però que tampoc se sent «indiferent».\nSegons la seva opinió, és «un error» mantenir que les responsabilitats polítiques hagin de ser determinades pels tribunals de justícia i que «tota persona, pel fet d'estar investigada, ha de dimitir d'un càrrec». «Això –va advertir Aznar– és posar la política en mans de la justícia i, com més s'insisteixi en això, més es desequilibrarà l'estat de dret».\nEl diputat de Ciutadans Toni Cantó va admetre que li hauria agradat veure un Aznar «més humil i menys xulesc» i li va retreure el seu «olfacte» per elegir els membres dels seus governs. L'expresident espanyol es va defensar assegurant que no tenia dots d'endeví per poder saber què farien els seus ministres «deu anys després» de compartir gabinet amb ell i que únicament un d'ells està «condemnat per sentència ferma» i, va afegir, per un acte que no està relacionat «amb la seva acció de govern».\nLa crisi política catalana va irrompre a la comissió quan va arribar el torn de Rufián, a qui, en una tensa picabaralla, Aznar va acusar Rufián de pertànyer a un partit «colpista» que vol «destruir» Espanya i que té els seus representants a la presó «per rebel·lió, sedició, enfrontament a l'autoritat i violència». «Colpista, el seu partit», el va replicar Rufián, que es va remuntar fins i tot a l'any 1936 amb l'alçament liderat pel dictador Francisco Franco.\nL'enfrontament més dur, però, el va tenir Aznar amb el líder de Podem, Pablo Iglesias, a qui va acusar de ser un «perill per a la democràcia», així com va fer referència als «milions» que, segons va dir, ha «rebut» Podem dels Governs de Veneçuela i l'Iran.\nPer la seva banda, el líder del partit morat va asseverar que l'excap de l'Executiu espanyol havia «mentit» en seu parlamentària sobre la caixa B del PP i li va retreure haver ofert una «imatge patètica». «Crec que avui vostè ha mentit i ha quedat demostrat que vostè és el màxim responsable polític de la corrupció del PP», va acusar Iglesias a Aznar durant la seva intervenció.\nBorràs sent «por» perquè l'expresident ja els dona per «condemnats». Arreu


Llibertat amb càrrecs per Albert Cavallé, el gigoló estafador de Barcelona\nAlbert Cavallé: «Potser sóc un puter o un pocavergonya, però no he estafat a ningú»\nEl gigoló de Barcelona està acusat de robar milers d’euros a diverses dones a les que coneixia i seduïa a través d’Internet\nper Redacció dimarts, 8 de maig 2018 - 11:34h | Actualitzat a 08/05/2018 11:38h\nAlbert Cavallé, el conegut gigoló de Barcelona al que han denunciat un total de 17 dones per estafa, ha tornat a quedar en llibertat. I ho ha fet després de negar que ell robés res a les denunciants. De fet, segons el gigoló de Barcelona, eren elles les que per voluntat pròpia li oferien els diners. En sortir del jutjat, el gigoló ha fet les següents declaracions: «Potser sóc un puter o un pocavergonya, però no he estafat a ningú».\nCavallé encara va més lluny, i diu que totes les denúncies que ha rebut han estat per pura venjança de les afectades, les quals se senten ferides a causa de la manca d’interès mostrada pel barcelonès. Malgrat tot, segons les acusacions ha arribat a robar 60.000 € a una sola persona.\nUn 'Don Juan' molt ben entrenat i perillós\nNo és la primera vegada que detenen al famós gigoló estafador de Barcelona. De fet, a finals del mes de Març va tenir lloc un episodi similar al d’ara: els Mossos el van detenir després de rebre un avís anònim, i va ser posat en llibertat amb càrrecs poc després.\nAquest cop, però, el motiu de la detenció va ser que l’acusat no es va presentar a una citació judicial, de manera que la Guardia Urbana es va veure obligada a actuar. Segons ha informat el Tribunal Superior de Justícia, Cavallé es va acollir al seu dret a no declarar, i de moment l'única mesura cautelar que s’ha pres és que l’acusat es continuí presentant setmanalment al jutjat.\nSempre feia servir el mateix modus operandi\nNo es pot negar que el famós gigoló estafador de Barcelona ho tenia tot ben calculat. Es donava a conèixer a través de les xarxes socials, i es presentava com un triomfador sense carències ni necessitats. Però quan ja tenia a les víctimes ben encisades i enamorades, començava la seva sostracció de diners i d’objectes de valor, fins que les seves balafiades estaven cobertes. I llavors desapareixia.\nTot i que a dia d’avui només s’han registrat 17 denúncies, l’advocat de les víctimes diu que ha detectat aproximadament uns 40 casos. Una xifra realment espantosa, i que augmentaria la quantitat de diners que Cavallé s’ha adjudicat fins a límits insospitats.\nUn nou camió que passa per Itàlia arriba a Catalunya carregat d'immigrants il·legals\nALERTA: Una fuita química en una empresa catalana deixa diversos treballadors ferits


Cáhita - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls cáhita són un poble indígena de Mèxic que van habitar els actuals estats mexicans de Sinaloa i Sonora, entre els rius Mocorito i Yaqui. Després de la conquesta de Mèxic van desaparèixer per la mateixa guerra i per epidèmies i els supervivents es van barrejar amb els espanyols. Algunes de les seves localitats es van convertir a les actuals ciutats dels estats mexicans de Sinaloa i Sonora.\nSinaloa el 1530.\nAchires, Totorames, Cores, Guasaves, Acaxee\nSonora ( Mèxic)\nLogotip que mostra imatges de dansaires cáhita\nVan viure a la regió geogràfica coneguda com a Aridoamèrica, es van establir entre els rius Mocorito (Sinaloa) i Yaqui (Sonora). Els cáhita recol·lectaven, caçaven i pescaven, però igual que les cultures de *Mesoamérica, van utilitzar l'agricultura i van sembrar blat de moro, fesols, carabasses i xili.\nLes llengües cáhites pertanyen a la família uto-asteca. Alguns dels pobles cáhita que van existir en l'estat de Sinaloa van ser els Cáhitas, Sinaloas, Ahomes, Ocoronis, Bacoregüis, Comoporis, Basopas, Níos, Comanitos, Bacubiritos, Terabuitos, Batacaris (o Batucaris), Tehuecos, Zuaques, Zoes o (Tzoes), Huites, Yecoratos i Oguiras.\nEls únics pobles indígenes cáhita actuals són els yaquis que viuen a la vall del riu Yaqui en l'actual estat de Sonora, i els mayos que viuen a la vall del riu Mayo (Sonora), i a la vall del riu Fuerte (Sinaloa).\nArticles principals: Yaqui i Mayo (llengua)\nLa seva llengua pertanyia a la família de les llengües taracahites. El cáhita era una llengua aglutinant on les paraules fan servir complexos de sufix per a una varietat de propòsits amb diversos morfemess enfilats.\nCançó Flor de Capomo en llengua Cáhita\nDansa del cérvol tradició Cáhita\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cáhita&oldid=22091052»\nDarrera modificació: 11 oct 2019 a les 12:56


Com madurar els alvocats de 5 maneres diferents - Com\nCom madurar els alvocats de 5 maneres diferents\nHem provat cinc populars hacks de maduració d'alvocat per veure quin funciona millor.\nEm sembla maleït per la impossibilitat de trobar alvocats perfectament madurs a la botiga de queviures. Tot i que crec que tots podem estar d’acord en què els alvocats ho fan tot millor, res és pitjor que aconseguir el que sembla “perfecte” per saber que ni tan sols està a punt d’estar a punt per menjar. Us pregunteu si hi ha una manera d’accelerar el procés? Jo també ho vaig ser, així que vaig investigar com madurar els alvocats i vaig provar cada mètode per saber què funciona millor.\n1. Poseu-lo en una bossa de paper amb una poma\nHe sentit rumors sobre el truc de les bosses de paper, però mai no vaig saber que podríeu aparellar-lo amb una poma o una altra peça de fruita. La ciència darrere d’aquest pirateig de maduració és que l’etilè ( una hormona vegetal que desencadena el procés de maduració ) a la poma anima l’alvocat a madurar més ràpidament. Els experts diuen que les delicioses pomes vermelles o daurades funcionen millor . Quan vaig provar aquest mètode, l’alvocat dur va madurar en uns quatre dies.\n2. Deixeu-lo reposar al taulell\nPot semblar obvi, però una de les millors maneres de madurar una fruita de forma natural és deixar-la reposar. Els alvocats són un dels fruits rars que maduren després de ser collits en lloc de sobre l'arbre, de manera que tan aviat com es tria el procés comença. Refrigerar l’alvocat només retardarà el procés de maduració i possiblement arruïnarà el gust de l’alvocat amb el pas del temps. Simplement poseu aquest alvocat sobre una superfície o un bol de temperatura ambient fins que tingui la sensació perfecta de 'ferma però suau' i estigueu a punt. Per a mi, aquest procés va trigar set dies a madurar l’alvocat.\n3. Utilitzeu el forn\nComenceu aquest procés embolicant l’alvocat amb fulla de llauna i col·loqueu-lo sobre una safata de forn a 200 ºF durant uns 10 minuts o fins que estigui tou. Després, poseu-lo a la nevera i gaudiu del fred. La ciència és la mateixa que el procés natural. A mesura que es fa l’alvocat, s’alliberarà el gas etilè que madura naturalment la fruita i el vostre aperitiu preferit serà agradable i suau.\n4. Ompliu una bossa de paper marró amb farina\nUn altre truc de bossa de paper que funciona! Aquest és un truc ideal si no teniu una altra peça de fruita per utilitzar a la bossa. Ompliu la bossa d’uns dos centímetres de profunditat amb farina i col·loqueu-hi l’alvocat, assegurant-vos de rodar la bossa ben tancada. La lògica d’aquest mètode és que, concentrant la quantitat de gas d’etilè natural que es troba dins de la bossa, l’alvocat madurarà més ràpidament. A més, la farina la protegeix de floridures i contusions . Aquest procés va trigar uns tres dies a madurar l’alvocat.\n5. Feu-ho al microones\nL’última manera em va fer fer una doble presa, però em va semblar prou senzill, així que em vaig proposar provar-ho. Piqueu l’alvocat diverses vegades amb una forquilla, poseu-lo en un plat i poseu-lo al microones. Comenceu-ho als 30 segons, però és possible que hàgiu d’aconseguir fins a un minut o dos en funció de la durada de l’alvocat. Aquest mètode va ser el més senzill i va fer que l’alvocat fos suau, però no tenia el sabor madur habitual que, en primer lloc, m’atrau als alvocats.\nEn general, el meu mètode preferit era posar l’alvocat a la bossa de paper amb farina perquè no requeria ingredients especials com la fruita. Definitivament, faré servir aquest pirateig de maduració la propera vegada que tingui intenció de fer una mica de gauc.


La demarcació de Lleida concentra el 60% d'aquests territoris sense afectació\nMapa ERTO municipal. FOTO: SCT de Cartografia i SIG de la UdL\nCap de les empreses que tenen la seua raó social en 82 petits municipis de Catalunya han efectuat un expedient de regulació temporal d’ocupació (ERTO). Aquesta és una casuística molt present a la demarcació de Lleida que amb 49, concentra el 60% d’aquests municipis sense afectació, degut en bona part a la manca de teixit productiu no agrari. La segueixen, amb 15 municipis (18%) Tarragona, Barcelona amb 10 (12%) i Girona amb 8 (10%). Dels 82, 81 són ‘micropobles’, és a dir amb menys de 500 habitants, i l’únic que no ho és, Castelló de Farfanya, supera en poc aquesta xifra (536).\nDel total de micropobles de Catalunya (336), una quarta part (24,10%) no compten amb empreses domiciliades que hagin fet cap ERTO. En el conjunt d’aquests municipis s’han vist afectades 4.500 persones, xifra que representat el 0,6% del conjunt de Catalunya\nAquestes són algunes una de les dades que dibuixa el mapa municipal de sectors més afectats per la crisi de la COVID-19 (treballadors amb un ERTO per raó social de l’empresa), elaborat pel Servei cientificotècnic de cartografia i sistemes d’informació geogràfica (SCT de Cartografia i SIG) de la Universitat de Lleida (UdL).\nÉs un dels quatre mapes realitzats pels geògrafs del servei per analitzar quin ha estat l’impacte dels ERTO a Catalunya, tant per detectar a quins sectors com per copsar en quins indrets del país ha tingut més incidència sobre l’estructura econòmica.\nL’hostaleria és el sector més tocat, amb 353 municipis, majoritàriament de zones de costa i muntanya de base turística. El segueix l’industrial, amb 253 municipis, bona part dels quals es concentren a la zona metropolitana i les seues extensions cap a l’interior, especialment la vall del Llobregat. L’afectació al sector comercial, amb 112 municipis, té més impacte en ciutats grans i mitjanes (de més de 50.000 habitants), que són les que concentren més establiments de venda del país, explica el geògraf de la UdL, Josep Ramon Mòdol.\nAra bé, en nombre de municipis, el sector amb més ERTO a la demarcació de Lleida és l’hostaleria, amb 87 municipis, seguit a molta distancia de la industria manufacturera, amb 26, la construcció (23) i el comerç (20).\nLes dades que aporten mostren el fort impacte de la pandèmia en l’economia catalana. Al conjunt del país hi ha 91,4 afectats d’ERTO per cada 1.000 habitants, essent les comarques amb mes incidència el Baix Llobregat (114 per cada 1.000 habitants) i el Barcelonès (105). La demarcació de Lleida compta amb algunes de les comarques menys afectades, com les Garrigues (32) i el Pallars Jussà (39). Totes les comarques lleidatanes presenten valors inferiors a la mitjana catalana, essent la més afectada la Val d’Aran (88).\nQuant a la comparativa entre persones amb ERTO i volum d’assalariades de fa un any, un 24% dels assalariats catalans (1 de cada 4) s’ha trobat en aquesta situació. Les comarques catalanes amb més incidència són el Garraf (39%) i l’Anoia (37%), i entre les comarques les que superen el 35% hi trobem també l’Aran. A l’altra banda, el Tarragonès, la Garrigues o la Ribera d’Ebre són les que presenten un impacte menor, a l’entorn del 16%. Val a dir, que el mapa que mostra el nombre d’afectats per un ERTO per comarca (a data 1 de maig) es compara amb el nombre d’afiliats a la Seguretat social a data 30 d’abril de 2019, per treure’n la possible distorsió de les dades motivada per l’estacionalitat temporal de certes activitats.\nL’economista Ramon Morell adverteix que a l’hora d’analitzar els resultats que mostren els mapes s’ha de tenir en compte que en alguns casos les raons socials de les empreses poden no coincidir amb el domicili de l’activitat i que, en el cas d’empreses amb activitat en més d’un municipi, tota la informació se centralitza en el municipi on l’empresa té el domicili social. I pel que fa a les afiliacions a la Seguretat Social i de la Mineria del Carbó també pot succeir, sobretot en grans empreses, que tots els treballadors i treballadores tinguin el mateix domicili com afiliat cotitzant però que la seua residència la tinguin en altres municipis.


Política tòxica / Article de Salvador Martí Puig\nL’assalt al Capitoli de Washington va sorprendre, però el violent aldarull no va ser casual ni agitat, sinó que té arrels profundes i lideratges i organitzacions reconeixibles que alguns assajos expliquen\n09 de de gener del 2021. 21:36\nL’assalt al Capitoli de Washington va sorprendre propis i estranys. Ningú esperava veure un episodi semblant. Malgrat això, el violent aldarull no va ser casual ni agitat, sinó que té arrels profundes i lideratges i organitzacions reconeixibles.\nEl primer està minuciosament documentat, i dona compte de la fallida del somni americà i el malestar consegüent, sobretot entre la població blanca d’origen humil que ha vist com les seves certeses (i la seva butxaca) s’han anat erosionant. Sobre això destaca l’excel·lent obra de Robert D. Putnam ‘OurKids. The American Dream in Crisis’, en la qual exposa com la gent de la seva generació va tenir itineraris professionals ascendents i trajectòries vitals marcades pel respecte i el reconeixement, més enllà del seu origen. Putnam assenyala que avui, mig segle més tard, aquesta projecció és impensable a causa de l’increment de la desigualtat, l’erosió del capital social i, sobretot, pel fet que els humils cada vegada tenen menys recursos per a la formació dels seus fills, mentre els sectors acomodats han triplicat la despesa per educar els seus fills. Aquesta realitat es percep amb malestar i ressentiment. Es tracta d’un mal humor del qual hi ha constància, tal com es mostra a l’obra d’Ariel Russell ‘Hochschild titulada ‘Extraños en su propia tierra’, que, a través de diàlegs amb persones humils del profund sud, es veu com el trumpisme dona veu a la còlera dels mascles blancs que han vist com les seves vides han perdut el protagonisme èpic i pioner que els havia conferit el somni americà.\nPerò tot això a dalt exposat no és novetat. La primícia és el consentiment i promoció que Trump ha donat a un nacionalisme supremacista l’origen del qual és el KuKuxKlan i que, al llarg de les dues últimes dècades, ha generat el potent engendrament polític anomenat ‘alt-right’. Per analitzar els seus orígens i desenvolupament cal llegir l’obra ‘The Politics of Losing: Trump, the Klan, and the Mainstreaming of Resentment’, de Rory Mveighy Kevin Estep. Una altra obra imprescindible per saber com és, pensa, s’organitza i actua la dreta radical és ’The Far Right Today’, de Cas Mudde. Els dos llibres assenyalen com els prejudicis reaccionaris ja existents s’han amplificat i difós gràcies a les xarxes socials manipulades i autoreferents.\nAnatomia d’una foto històrica de l’assalt al Capitoli\nLa barreja d’una dieta mediàtica trufada de ‘fake news’, juntament amb el descontentament dels humils, la cobdícia dels poderosos i la vehemència nacionalisme i de l’integrisme religiós va fer possible l’arribada a la Casa Blanca d’un ‘outsider’ com Trump, prèvia fagocitació del Partit Republicà. Sobre això últim, i la fragilitat de les institucions liberals, versa la reconeguda obra de Steven Levitsky i Daniel Ziblatt ‘Cómo mueren las democracias’ (Ariel), que assenyala amb temor la deriva de la política nord-americana a partir de les eleccions del 2016. I si bé la democràcia als Estats Units no ha mort, ningú va imaginar –ni en els seus pitjors somnis– unes imatges com les de l’assalt al Capitoli. Però no les imaginàvem perquè som uns d’il·lusos, ja que l’obra de Bob Woodward, ‘Rabia’, escrita a partir d’entrevistes fetes per l’autor a Trump, plasma el seu deliri i menyspreu envers els seus adversaris i la democràcia.\nPer finalitzar, no obstant, és precís pensar si l’esdevingut és una anècdota o una tendència que pot prosseguir amb altres protagonistes i guions. La professora de Berkley, Wendy Brown, creu que la deriva autoritària als Estats Units no és excepció, sinó el desenvolupament natural de quatre dècades de polítiques elitistes i contra el bé comú. El seu llibre ‘En las ruinas del neoliberalismo. El ascenso de las políticas antidemocráticas en Occidente’ no deixa lloc a dubtes.\nPerò l’ona expansiva del populisme de dretes també plana sobre l’Amèrica Llatina i Espanya. Pel que fa a l’Amèrica Llatina, destaca el volum anomenat ‘Resurgimiento de la derecha en América Latina: Nuevas coaliciones y agendas’, editat per Barry Cannon i Patricia Rangel, i sobre Espanya –a l’espera d’obres sobre l’ascens de Vox- val la pena llegir el llibre de Xavier Casals sobre les expressions populistes al nostre país. El seu títol és eloqüent i va com a anell al dit per acabar aquest text, es diu ‘El pueblo contra el parlamento’.\n’OurKids. The American Dream in Crisis’, de Robert D. Putnam (Simon and Shuster)\n'Extraños en su propia tierra. Réquiem por la derecha estadounidense', d’Ariel Russell Hochschild (Capitán Swing)\n’The Politics of Losing: Trump, the Klan, and the Mainstreaming of Resentment’, de Rory Mveigh& Kevin Estep (Columbia University Press)\n’The Far Right Today’, de Cas Mudde (Polity)\n’Rabia’, de Bob Woodward (Roca Libros)\n'Resurgimiento de la derecha en América Latina: Nuevas coaliciones y agendas', de Barry Cannon i Patricia Rangel (eds) (Número 126 de la Revista CIDOB d’AfersInternacionals)\nDonald Trump Llibres Estats Units Washington