"La mort de Marielle Franco és una mort col·lectiva" - directa.cat\nNatasha Neri, activista pels drets humans al Brasil\n"La mort de Marielle Franco és una mort col·lectiva"\nNatasha Neri va néixer en un barri acomodat de Rio de Janeiro. Segons explica, va viure “en una bombolla” fins que va conèixer la situació de les perifèries de la seva ciutat i va treballar com a periodista, quan es va adonar que l’objectivitat no existia. Estudiar un màster en antropologia per entendre des d’una altra perspectiva les realitats que narrava i la realització del documental Letal –en el qual denuncia la violència exercida per les Unitats de Policia Pacificadora (UPP) a les faveles carioques–, la van acabar de convertir en una activista pels drets de les víctimes de violència d’estat. Actualment treballa amb Amnistia Internacional i la seva tasca i el seu discurs se centren a acompanyar les mares dels més de 16.000 joves de favela assassinats per la policia des de l’any 2002; mares que no han trobat justícia a través de les institucions però que han creat un procés col·lectiu que alhora les ajuda a sanar.\nEn el 98% dels casos de joves assassinats per la policia a les faveles no hi ha un procés judicial. On continua la cerca de justícia de les seves mares?\nDes de la perspectiva de la memòria, tenint presència als carrers i als mitjans de comunicació, és una manera de recordar, és una manera d’accedir a la justícia, però a una altra mena de justícia. Aconseguir que es condemni els policies és molt difícil. Del 2% dels casos que van als jutjats, molt pocs surten amb condemna. Com que les institucions de justícia no fan la seva feina, qui fa el control extern? Són les mares, són els moviments socials de favela, són els moviments negres; ells són els que tenen un rol central per intentar que l’Estat no pugui continuar amb aquest procés social de genocidi sense investigació dels casos. Si les mares no hi són, hi ha molta menys pressió, i això és una dada acadèmica.\nEn el documental Letal apareix Marielle Franco. Quin missatge creus que ha deixat a la lluita de les mares?\nLa Marielle no surt en més escenes de la nostra pel·lícula perquè estava sempre al nostre costat. Va ser una gran militant de la lluita de les dones negres i donava tot el seu suport a la lluita de les mares, als tribunals, als carrers. La seva mort està relacionada amb el pitjor de les milícies que dominen Rio de Janeiro. Tenim una investigació d’enguany que ha demostrat que el 33% de Rio està dominat per les milícies. I al matar Marielle van matar la lluita pels drets LGTBI, la lluita de la favela, la lluita de les víctimes de l’Estat; van matar una dona negra en política, van matar una dona que podria haver arribat a ser alcaldessa, van matar un somni. La mort de Marielle és una mort col·lectiva.\nI també va ser un cop dur per a les mares.\n“La seguretat pública es basa en la repressió contra la població negra i això ha de canviar”\nAna Paula Oliveira, la mare del Jonathan –jove assassinat per les UPP–, després de la mort de Franco va sortir a les grans protestes que va haver-hi a tot el país i va dir: “Marielle ha sigut com una mare per a les mares de les víctimes d’estat i ara s’ha tornat una filla”, i va assegurar que ara elles lluitarien per la memòria dels seus fills i la de Marielle Franco.\nLa policia que assassina joves de la favela es fa dir Unitat de Policia Pacificadora. Què creus que és la pau per l’Estat brasiler?\nNo hi ha pau amb armes. No hi ha pau amb por. Van preguntar a les habitants de favela si volien les UPP? No. Els van preguntar què és per elles la pau? Sens dubte, no és tenir la policia a la favela, perquè la seva presència allà ha empitjorat el nivell de violència. Posar més fusells per aconseguir la pau no té cap sentit. La guerra contra les drogues col·loca la policia contra els joves negres que treballen en el tràfic. I aquest model també fomenta la corrupció policial. Així fan diners, maten per guanyar diners, els cossos negres són una moneda per l’Estat. Pau significa més armes, més conflicte.\nLa majoria de persones assassinades per la policia són negres. Hi ha vincle amb el moviment Black Lives Matter dels Estats Units?\nEl 79,2% dels homicidis perpetrats per l’Estat són de persones negres. Vam tenir quatre milions de negres esclaves al Brasil, el país que més esclavatge va tenir del món. Avui, la seguretat pública està basada en un model de repressió contra la població negra i això ha de canviar. Si no ho canviem, seguirem amb aquest genocidi. Per exemple, el dia abans del Dia de la Consciència Negra –20 de novembre–, en memòria del líder Zumbi dos Palmares, van matar un home negre a dins d’un supermercat Carrefour, però no va passar com amb George Floyd, que tothom va sortir al carrer. El racisme és molt fort, tenim una anestèsia col·lectiva. Després del Black Lives Matter, els dos moviments s’han connectat i ja tenim en marxa la campanya #VidasNegrasImportam, però, com deia Angela Davis, “el racisme no només s’ha de reconèixer, s’ha de ser antiracista”.\nBrasil drets humans Marielle Franco Natasha Neri Rio de Janeiro\n« Perdons i pentobarbital: el cant del cigne de l’ànec coix de Trump\n“És més fàcil endeutar-se que enfrontar-se a les elits amb una gran reforma fiscal” »


Barça, Joventut i Manresa coneixen el calendari de la Lliga Endesa 2013/2014 - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nBarça, Joventut i Manresa coneixen el calendari de la Lliga Endesa 2013/2014\nJa s'ha fet públic el calendari de la Lliga Endesa per a la propera temporada 2013/3014, que començarà el cap de setmana del 12 i 13 d'octubre. Els aparellaments per als equips catalans en la primera jornada són: Manresa-Joventut i Barça-València.\n02/08/2013 - 18.48\nEl València serà el primer rival del Barça en la Lliga 2013/2014. (Foto: EFE)\nEl Barça i el València reviuran al Palau la passada final de la Copa del Rei, mentre que el campió de Lliga, el Reial Madrid, s'enfrontarà al Blancos de Rueda Valladolid. Els altres duels de la primera jornada, que s'iniciarà els dies 12 i 13 d'octubre, són Gipuzkoa-Cajasol Sevilla, Unicaja-Estudiantes, Bilbao-CAI Saragossa, Bruixa d'Or Manresa-FIATC Joventut, Canàries-Blusens Monbus Obradoiro, Laboral Kutxa-Herbalife Gran Canaria i UCAM Múrcia-Fuenlabrada.\nEl doble derbi entre el Reial Madrid i el Barça Regal serà al Palacio de los Deportes en la jornada 13 (29 i 30 de desembre) i la tornada, en la jornada 32 (10 i 11 de maig). L'última jornada d'aquesta fase regular serà el 25 de maig de 2014.


Creixent l'arbre peral - Pyrus communis\nCreixent arbre de pears al jardí de casa\nL'arbre de pera és una opció comuna per a l'horta. Es poden gaudir de fruites dolces fresques o utilitzades tant en receptes dolces com salades. La fusta s'utilitza en la fabricació de mobles i treballs de la fusta.\nLes varietats comunes disponibles a les botigues de queviures d'Amèrica i al jardí de casa inclouen:\nEl nom científic d'aquest arbre és Pyrus communis i pertany a la família Rosaceae.\nLes peres que han estat domesticades són una subespècie coneguda com communis .\nAltres membres familiars inclouen:\nEls del gènere Prunus (incloent-hi molts dels nostres fruits de pedra com prunes, préssecs i albercocs)\nArç blanc ( Rhaphiolepis indica )\nCodony ( Cydonia oblonga )\nRoses ( Rosa spp.)\nShreddy cinquefoil ( Potentilla fruticosa )\nMaduixes ( Fragaria × ananassa )\nAixò es coneix com la pera europea, pera suïssa, pera comuna o simplement pera. L'espècie recta es coneix com la pera silvestre.\nZones de resistència preferents del USDA\nEls requisits de la zona variaran segons el conrear. Els orígens de l'arbre es troben al sud-oest d'Àsia i Europa central i oriental.\nL'arbre de les espècies (pera salvatge) és de fins a 40 'd'alçada i madura en forma ovalada . Hi ha varietats nanes i semi-nanes disponibles.\nTrobeu una ubicació al vostre jardí que rep tots els dies de sol.\nLes fulles ovalades són 1-4 "de color verd llarg i fosc.\nSi els torneu a encendre, són un verd més pàl·lid a sota.\nLes flors blanques tenen cinc pètals i estan formats en racimos anomenats corimbos.\nCom les pomes, les peres són una espècie de fruita coneguda com poma. Té un nucli on les llavors estan protegides amb un endocarpo de pell. Vénen en tonalitats de vermell, marró, verd i groc.\nS'ha d'escollir la fruita quan arribin a la seva grandària madura (fins a 4 "depenent de la varietat), però abans de començar a suavitzar-se i madurar, porteu-los a dins i permetin que es produeixi el procés de bletting.\nHaureu de tenir almenys dos arbres de varietats diferents per a la pol·linització creuada i el conjunt de fruita adequat. Algunes varietats com 'Bartlett' i 'Comice' poden produir fruites partenocarpicas sense pol·linització. Trieu "Anjou" o "Bartlett" si només teniu espai per a un arbre, ja que poden pol·linitzar fins a cert punt.\nComproveu aquest gràfic de pol·linització de pera de la Colorado State University Extension per veure quins cultivars funcionen millor junts.\nSi només teniu una petita àrea on podeu cultivar un peral, considereu utilitzar el formulari espacial . Aquest estil francès consisteix a entrenar acuradament les branques joves al llarg dels cables verticals. També podeu triar plantar varietats nanes com 'Bartlett', 'Moonglow' i 'Williams'.\nAquests arbres fruiters són capaços de manejar el sòl humit, tot i que, per obtenir un creixement òptim, hauria d'escórrer bé.\nCada varietat tindrà una quantitat recomanada d' hores de refredat necessàries per al correcte conjunt de fruites. Consulteu amb el vostre servei d'extensió local per veure quantes hores rep la vostra àrea i les varietats recomanades.\nManteniment / Poda:\nLes peres es poden entrenar en forma de centre obert mentre són joves.\nUn dels problemes més comuns que es troben a les pereres és el tizón de foc, que és causat per un bacteri anomenat Erwinia amylovora . Els aerosols de coure poden no desfer-se totalment de la malaltia. Pot ser difícil de controlar i la poda de les parts malaltes es pot fer a l'estiu i l'hivern per ajudar a aturar la infecció. Assegureu-vos de desinfectar les vostres eines abans i després de la poda, per tal de no separar la malaltia accidentalment. El Servei d'Extensió Cooperativa de la Universitat Purdue estableix que la solució de tres parts d'alcohol desnaturalitzat i d'una part d'aigua és la millor. També es pot utilitzar una solució de lleixiu, tot i que tendeix a destruir les vostres eines al llarg del temps.\nAltres malalties que poden aparèixer\nExplosió de flor\nFull de fulla de Fabraea\nFull de fulla de Mycosphaerella\nMildiu en pols\nPota suau / motlle blau\nMalauradament, moltes plagues afavoreixen l'arbre de pera. Vigila els arbres i vigila els senyals que ajuden a controlar el problema el més aviat possible.\nPlagues que podeu veure\nPapallona de codificació ( Cydia pomonell )\nBatedor de sèmola ( Pseudococcus maritimus )\nFulles de fulla de perera ( Phytoptus pyri )\nPsylla de pera ( Cacopsylla pyricola )\nÀcar d'òxid de perera ( Epitrimerus pyri )\nMosca de perera ( Caliroa cerasi )\nEscala de Sant Josep ( Quadraspidiotus perniciosus )\nReceptes que podeu provar\nMantega de Pera\nAmanida de Noguera de Pernil\nPera, gerd i xocolata\nPeres escalfades de vi negre\nPostres Empanades de Postres Espècies\nPerfil creixent de codony japonès\nPerfil creixent de l'arbre de plàtan\nPerfil de creixement de l'arbre anglès\nCom utilitzar Loppers\n10 arbres que atrauen colibris\nTipus d'arbres de palma\nCom rentar roba i roba de microfibra\nLlista de verificació de manteniment de plomeria\nÚs de blanqueig a la bugaderia\nAquesta guia ajuda a aclarir els tipus de recanvi utilitzats a les cases\nSeguretat dels bressols: consells per a nens i nines per a nens petits\nCom trobar un rastre d'olor d'antiguitat\nÚs de blanc per al bon Feng Shui\nPreguntes més freqüents de dipòsits de seguretat a Hawaii\nDecoració amb plantes d'interior\nNo oblideu fer aquestes coses abans de moure's


Les nostres recomanacions per Sant Jordi - Institut Ostrom Catalunya\nLes nostres recomanacions per Sant Jordi\nPer Martí Jiménez\n1.Sobre la llibertat\nAny de publicació: 1859\nDarrera edició: 2017\n«L’única part de la conducta de cadascú per la qual ell és responsable davant la societat, és la que fa referència als altres. En la part que li concerneix merament a ell, la seva independència és, de dret, absoluta. Sobre si mateix, sobre el seu propi cos i esperit, l’individu és sobirà.» Mill analitza el criteri a partir del qual es vinculen ètica, llibertat i felicitat. Sobre la llibertat és una vibrant defensa de la llibertat de pensament i expressió, una apassionada apologia de la tolerància i el respecte a les minories dissidents, una audaç reivindicació de l’espontaneïtat i la singularitat humana enfront de l’autoritat. Precedit per un inspirador pròleg de Ferran Sáez en la seva versió en llengua catalana, l’obra pertany a la breu galeria d’assajos polítics que, segles després de ser escrits, segueixen determinant el comportament de les societats democràtiques contemporànies.\n2. La sociedad abierta y sus enemigos\nEditorial: Paidós Básica\nAny de publicació: 1945\nDarrera edició: 2010\nEl magnum opus del filòsof austríac, escrit durant la Segona Guerra Mundial, planteja algun dels desafiaments més importants als quals s’enfronta a la nostra civilització, que encara no s’ha recuperat de la commoció que suposava la transició de la societat tribal o “tancada” a la “societat oberta” que desperta les facultats crítiques de l’home. Popper es proposa demostrar que el trauma que produïa aquesta transició és un dels factors que van afavorir l’eclosió dels moviments reaccionaris o totalitaris. El llibre que, en paraules de Bertrand Russell, és «una obra de primeríssima importància que cal llegir per la seva magistral crítica als enemics de la democràcia, antics i moderns», pot resultar polèmic però la seva sinceritat i erudició l’han convertit en una de les obres clàssiques del pensament contemporani.\n3. Anarquía, Estado y Utopía\nAny de públicació: 1974\nDarrera edició: 2015\nParlem del tractat de filosofia política més rellevant del liberalisme contemporani i probablement l’obra més important del pensament anglosaxó, juntament amb la Teoria de la Justícia de John Rawls. Quina idea cabdal vertebra Anarquia, Estat i Utopia? Qualsevol estat més gran que aquell que protegeixi els seus ciutadans viola drets fonamentals. El llibre inclou tres parts clarament delimitades: en primer lloc, la teoria de l’Estat de Naturalesa, on el filòsof justifica les restriccions morals d’un estat superior al mínim; la segona, on discuteix obertament amb Rawls i la seva la teoria de la justícia distributiva i, per últim, la idea d’estat com a marc per a les utopies.\n4. The Liberal Archipelago: A Theory of Diversity and Freedom\nEl liberalisme és la filosofia política que dóna resposta al problema de la diversitat humana mitjançant la defensa d’institucions que permetin la coexistència pacífica dels individus. Ara bé, donada la pluralitat de concepcions morals dels ciutadans, com aconseguir que l’estat articuli una concepció de justícia compartida? Com compatibilitzar, en definitiva, ordre i llibertat? Kukathas reivindica la societat liberal com a resposta, una societat oberta a la diversitat i a la multiplicitat d’ordres normatius, un «arxipèlag de diferents comunitats dins d’un oceà de tolerància recíproca». L’arxipèlag liberal ens proporciona la millor metàfora d’una societat lliure. Chandran Kukathas ens va visitar el passat mes de febrer.\n5. Persons, rights and the moral community\nAutor: Loren Lomasky\nAquest llibre ofereix un relat complet i convincent sobre els drets, la seva fonamentació ètica i la seva articulació en les societats humanes. Presentant les bases d’una teoria liberal dels drets, Lomasky elabora una defensa de la importància moral dels compromisos individuals i l’execució dels projectes vitals propis. El filòsof demostra les seves implicacions per a una varietat de problemes, incloent els drets de propietat i els drets dels infants, els discapacitats, els animals i fins i tot els difunts. Persons, rights and the moral community constitueix una reformulació fonamental de l’ètica filosòfica i desenvolupa una alternativa sòlida a les teories de la justícia actuals.\n1.Los enemigos del comercio. Una historia moral de la propiedad (Trilogia)\nAny de publicació: 2008, 2013 i 2017\nLa cèlebre trilogia d’Escohotado, a estones antropològica, a estones biogràfica i sobretot poètica, completa una recerca de més setze anys del filòsof, pensador i psiconauta madrileny. Més de dues-mil pàgines que recorren des de la irrupció de Jesús al Temple a fuetades contra els mercaders fins als darrers moviments populistes, passant pel cataclisme de la ‘restitució’ soviètica. L’aparició de la societat de consum és un fet molt recent, precedit per dos mil·lennis de models socials hostils a l’intercanvi. No obstant, el seu èxit ha estat tan aclaparador que unes quantes dècades han estat suficients per esborrar el record de les seves alternatives morals i institucionals. Vol dir això que hem passat pàgina definitivament? Escohotado planteja la pregunta sense dogmatisme, repassant amb lupa d’entomòleg les alternatives al liberalisme i regalant-nos una àmplia anàlisi de mig centenar de biografies d’ideòlegs, activistes i governants. Després de localitzar les bases ideològiques que van precipitar la idea del comerç com un mal infecciós, la trilogia descriu els seus alts i baixos des de la civilització grecoromana fins al dia d’avui.\n2. The Bourgeois Era (Trilogia)\nAutor: Deirdre McCloskey\nAny de publicació: 2006, 2010 i 2016\nLa trilogia de Deirdre McCloskey, que inclou els títols “Las virtut burgesa” (2006), “La dignitat burgesa” (2010) i “La igualtat burgesa” (2016) respon a tres preguntes cabdals en la història econòmica: per què el Gran Enriquiment va començar en el segle XVIII, com l’art de la retòrica i la persuasió burgesa han contribuït a construir una societat millor i per què les idees—i no l’acumulació de capital, el comerç exterior o la tecnologia— expliquen el progrés econòmic. El seu estil narratiu, la prosa accessible, el gran nombre d’exemples i anècdotes i l’abordatge interdisciplinari fan dels llibres de McCloskey una de les obres divulgatives més interessants de l’actualitat. Com a historiadora econòmica, els seus llibres recorren de manera exhaustiva el nostre passat, però al fer-ho ens ha donat una visió inspiradora del futur. Deirde McCloskey ens va visitar el passat mes d’abril.\n3. Progreso. Diez razones para mirar al futuro con optimismo\nEditorial: Deusto, Grupo Planeta\nLes males notícies són omnipresents a la televisió, els diaris i les converses diàries. Molt probablement una bona part de la ciutadania creu que la pobresa mundial i les desigualtats globals augmenten i les oportunitats minven. Sembla que el món cada vegada és un lloc menys desitjable on viure. Res més lluny de la realitat. El progrés que la humanitat ha experimentat en les últimes dècades no té precedents històrics. En els darrers 25 anys ha sortit tanta gent de la pobresa -3300 milions de persones- com en tota la nostra història prèvia a 1990. Aquesta evolució va associada amb una gran millora en els registres de mortalitat infantil, alfabetització o accés a aigua potable. I així ho demostra de manera detallada i ben documentada el darrer llibre de l’escriptor suec Johan Norberg, traduït per Editorial Deusto en col·laboració amb l’Institut Juan de Mariana. L’historiador suec ens va visitar el passat gener per presentar el llibre.\n4. Por qué fracasan los países: Los orígenes del poder, la prosperidad y la pobreza\nAutor: Daron Acemoglu i James Robinson\nDarrera edició: 2014\nPer què algunes algunes nacions són més pròsperes que altres? Nogales (Arizona) i Nogales (Sonora) tenen la mateixa població, cultura i situació geogràfica. Per què una és rica i l’altra, pobra? Per què els egipcis van omplir la plaça de Tahrir per enderrocar Hosni Mubarak? Per què Botsuana és un dels països africans amb major desenvolupament econòmic i, en canvi, països veïns com Zimbabue, Congo o Sierra Leone estan immersos en la més autèntica misèria? Per què Corea del Nord és un dels països més pobres del món i Corea del Sud un dels més rics? Els economistes Daron Acemoglu i James Robinson, ferms candidats al Nobel, es proposen respondre a aquestes preguntes, amb una nova teoria convincent i documentada: no és el clima, la geografia o la cultura, sinó el marc institucional, el factor determinant pel progrés social i econòmic. A través d’una gran quantitat d’exemples, des de l’antiga Roma passant pels Tudor i arribant a la Xina moderna, els autors plantegen una de les tesis que més impacte han tingut en el debat acadèmic i polític en la darrera dècada.\n5. Political order and inequality: Their Foundations and their Consequences for Human Welfare\nAutor: Carles Boix\nLa qüestió fonamental de la teoria política és per què existeix l’estat. La cooperació humana és factible sense una autoritat política que l’imposi? O necessitem un estat per viure junts? Aquest problema obre dues preguntes més. Si un estat és necessari per establir l’ordre, com es produeix? I quan ho fa, quines són les conseqüències per a l’estatus polític i el benestar econòmic dels seus ciutadans? Combinant materials etnogràfics, casos històrics i anàlisi estadística, aquest magnífic llibre del catedràtic català de Princeton descriu els fonaments de les societats sense estats, per què i com sorgeixen aquests i les bases de l’obligació política. Com a resultat d’aquesta investigació, el llibre explica les arrels econòmiques i polítiques de la desigualtat, descriu les causes de l’estancament del món preindustrial i explora el que ha portat a la prosperitat occidental dels dos últims segles.\n1. Economia liberal per a no economistes i no liberals\nEl Professor Xavier Sala-i-Martin, una de les màximes autoritats mundials en l’àmbit del desenvolupament i el creixement econòmic, repassa en aquest llibre els principals problemes econòmics dels nostres dies, apostant clarament per l’economia de mercat i el capitalisme com el millor enfocament per resoldre’ls. L’autor defensa les virtuts del lliure comerç, desmantellant arguments que s’anul·len per les seves pròpies contradiccions. L’obra constitueix un admirable exemple de capacitat divulgadora i rigor científic, il·lustrant i demostrant les seves afirmacions amb fets i dades actualitzades, sempre amb humor i claredat.\n2. Una revolución liberal para España: Anatomía de un país libre y próspero: ¿cómo sería y qué beneficios obtendríamos?\nEditorial: Ediciones Deusto, Grupo Planeta\nEl propòsit de l’economista valencià és el de posar de manifest que el conjunt de la societat espanyola podria ser més lliure i pròspera si el pes de l’Estat sobre l’economia es reduís a un màxim del 5% del PIB. Rallo realitza un exercici exhaustiu i rigorós, aportant un gran volum de dades i fent ús de la política comparada: què sabem que es podria fer, què sabem que s’ha fet i què sabem que s’està fent. A més, intenta donar una resposta a les principals objeccions que sovint es fan a cadascuna de les propostes econòmiques del liberalisme: Quines garanties tenim que no es destruiria el medi ambient en un mercat lliure? Qui investigaria sense patents? Els treballadors no serien explotats sense regulacions protectores? El sistema elèctric no és un monopoli natural? Fins i tot aquells que ja siguin liberals convençuts tindran molt a aprendre del llibre, que defuig dels missatges buits com “el mercat proveirà”. Una revolución liberal para España és el programa liberal més complet i detallat que s’ha escrit mai a nivell peninsular.\n3. Allò que es veu i que no es veu\nAutor: Frédéric Bastiat. Traducció de Jaume Ortolà\nEditorial: Riurau Editors\nAny de publicació: 1850\nEn economia, un acte, un hàbit, una institució, una llei, una regulació, dóna origen no només a un efecte immediat (el que es veu) sinó a una sèrie d’efectes a llarg termini, molt sovint indesitjables (el que no es veu). Frédéric Bastiat (1801-1850) va ser un economista, polític i escriptor francès. Els anys anteriors i posteriors a la Revolució de 1848 foren la seua època més activa i prolífica com a capdavanter de les llibertats econòmiques i socials. Schumpeter el va descriure com «el periodista econòmic més brillant que mai hi haja hagut». Allò que es veu i allò que no es veu, el darrer text que va escriure, resumeix les seues idees principals. Un eficaç antídot contra moltes de les fal·làcies i sofismes del socialisme i el proteccionisme… també per al dia d’avui.\n4. The Captured Economy: How the Powerful Enrich Themselves, Slow Down Growth, and Increase Inequality\nAutor: Brink Lindsey i Steven Teles\nEls economistes ens han ensenyat durant molt temps que existeix un trade-off entre equitat i eficiència, és a dir, entre fer un pastís més gran i dividir-lo de manera més equitativa. Per això, la situació de l’economia americana és tan desconcertant: s’enfronten tant a una economia estancada com a una desigualtat creixent. En aquesta obra els dos investigadors del Niskanen Center identifiquen el factor subjacent a aquesta aparent contradicció: la capturà del sistema democràtic per part dels grups d’interès. Lindsey i Teles documenten la proliferació de regulacions regressives que redistribueixen la riquesa de grups desorganitzats a grups organitzats, alhora que minven l’esperit emprenedor i la innovació. Els autors detallen quatre dels casos més importants: subsidis al sector financer, la protecció dels drets d’autor i les patents, les llicències ocupacionals i el control de l’ús de la terra per part del moviment NIMBY (“Not In My Back Yard”). Alliberar l’economia de la captura regulatòria serà difícil però The Captured Economy ofereix un conjunt d’estratègies prometedores per millorar la deliberació democràtica i un millor disseny de polítiques públiques.\n5. Tomorrow 3.0. The Sharing Economy\nAutor: Michael Munger\nUna tercera gran revolució econòmica es produirà a mesura que l’economia col·laborativa redueixi els costos de transacció i converteixi gairebé tots els bens infrautilitzats en un potencial actiu econòmic. Aquest nou model de negoci, que ha avançat en paral·lel a la digitalització, planteja nous reptes a l’administració i a les regulacions laborals avui existents, però també ofereix noves oportunitats pel que fa a l’augment de la competència i l’elecció del consumidor, la creació d’ocupació i l’impuls d’una economia més circular. Munger aporta una nova perspectiva sobre el futur de l’economia en un llenguatge clar i accessible tant per als lectors generals com per als especialistes. A més, planteja una conseqüència inevitable d’aquest nou model de relacions econòmiques: la implementació de la Renda Bàsica Universal.\n1.La Tercera Cultura: Más allà de la Revolución Científica\nAny de publicació: 1991\nDarrera edició: 1996\nFa trenta-cinc anys, C.P. Snow, en un cèlebre assaig, va escriure sobre la polarització de les «les dues cultures» -intel·lectuals de lletres d’una banda i científics per l’altra-. Tot i la confiança en el sorgiment d’una “Tercera Cultura» capaç de tendir ponts entre uns i altres, només recentment i després de la massiva acollida de llibres com els de Stephen Hawking, la ciència ha començat a canviar el panorama intel·lectual, situant-se al centre del debat sobre la naturalesa humana i l’Univers. Per això John Brockman va tenir la idea, encertada i oportuna, de reunir en aquest llibre a científics i pensadors d’àrees tan diverses com la biologia evolutiva, la genètica, la informàtica, la neurofisiologia, la psicologia o la física, per reflexionar sobre els reptes i oportunitats dels nostres temps. Emergeix una nova filosofia, fonamentada en la comprensió de la importància de la complexitat, de l’evolució. Els èxits de la Tercera Cultura no son les polèmiques marginals d’una elit intel·lectual en disputa: afectaran al futur del planeta.\n2. Consilience: la unidad del conocimiento\nDarrera edició: 1999\nJa no es pot adquirir una perspectiva equilibrada del món que ens envolta estudiant les disciplines de manera compartimentada. La unificació del coneixement és complexa, però segons Wilson, inevitable. En la mesura en què les llacunes entre les grans branques del saber es puguin reduir, la diversitat i la profunditat del coneixement augmentaran. Aquest llibre és una exhortació a emprendre aquesta aventura intel·lectual, i també ofereix pistes de com fer-ho. Per sobre de tot, però, es tracta d’un repàs de la història de les idees, del declivi de la Il·lustració i de com d’apassionant poden arribar a ser les ciències naturals. El llibre té un capítol dedicat a explicar en 30 pàgines com funciona el mètode científic i per què és l’eina intel·lectual més poderosa de la qual disposem. Edward O. Wilson, premiat dues vegades amb el Premi Pulitzer, articula en aquest llibre una versió renaixentista del coneixement.\n3. The Moral Arc. How Science makes us Better People\nEditorial: St. Martin’s Griffin\nDarrera edició: 2016\nEl psicòleg i divulgador Michael Shermer ens presenta la seva visió de l’origen i desenvolupament del progrés moral en el món contemporani: la clau hauria estat la incorporació de la mentalitat científica a l’ètica universal, deixant enrere el pensament monista i dogmàtic. «La història ens diu que, a mesura que avança la civilització, la caritat dels homes es torna més expansiva, la seva conducta més amable i temperada, i el seu amor a la veritat més sincer (…) antuvi , les afeccions benèvoles abastaven merament a la família; aviat el cercle expansiu inclogué primer a una classe, després a la nació, després a una coalició de nacions i finalment a la humanitat.» En aquest llibre provocador i convincent, Shermer explica com el raonament abstracte, la racionalitat, l’empirisme i l’escepticisme, han canviat profundament la nostra manera de percebre la moral i ens condueixen, de fet, cap a un món més just.\n4. La tabla rasa: la negación moderna de la naturaleza humana\nEn un moment en què la ciència avança a passos de gegant en la comprensió del comportament humà, creix l’hostilitat davant les seves possibilitats: molts temen que els descobriments sobre els nostres patrons innats es puguin emprar per a justificar la desigualtat, subvertir l’ordre social, anul·lar la responsabilitat personal o confondre el propòsit de la vida. A La Tabula Rasa, el científic cognitiu Steven Pinker explora la idea de la naturalesa humana i els seus aspectes ètics, emocionals i polítics. Ens mostra com la intel·ligència, la imaginació i la creativitat són formes de processament d’informació, un procés físic ben conegut que cal estudiar per millorar els sistemes d’aprenentatge. Com no és una bona idea afirmar que la discriminació està malament només perquè els trets de totes les persones siguin indistingibles. O afirmar que les persones són responsables dels seus actes només perquè les causes d’aquests actes siguin misterioses. Pinker demostra que un reconeixement de la naturalesa humana basat en l’aproximació científica pot ser un bon complement a les idees dels milers d’artistes i filòsofs que ens han precedit.\n5. La máquina de las emociones: Sentido común, inteligencia artificial y el futuro de la mente humana\nAutor: Marvin Minsky\nLa màquina de les emocions és un llibre sobre la raó humana i la possibilitat de reproduir-la artificialment. En aquesta obra, Marvin Minsky, catedràtic del MIT i un dels pares de la intel·ligència artificial, explica el funcionament de la nostra ment i la seva evolució, des de les formes més simples del pensament fins els mecanismes més complexes que ens permeten reflexionar sobre nosaltres mateixos. Ens demostra que tot pensament pot dividir-se en una sèrie d’accions específiques, de manera que si aconseguim comprendre el seu engranatge, podrem construir màquines que ens ajudin a pensar, construir els nostres patrons de raonament i fins i tot, simular les nostres emocions.


Conèixer Catalunya: LA CASA DEL DR. AGUSTÍ FURRIOLS A LA GARRIGA. VALLÈS ORIENTAL\nLA CASA DEL DR. AGUSTÍ FURRIOLS A LA GARRIGA. VALLÈS ORIENTAL\nQue la Garriga és “ territori Raspall” , tothom ho té coll avall, valgui el vers apariat sorgit de forma impensada.\nTambé però, deixaven petjada a la Garriga altres grans arquitectes , com Josep Puig i Cadafalch (Mataró, el Maresme, 17 d'octubre de 1867 – Barcelona, 23 de desembre de 1956), amb arrels familiars a Castellar del Vallès, la seva mare havia nascut al mas homònim, dit tambéCatafau.\nJosep Puig i Cadafalch va ser l’autor de la casa del Dr. Agustí Furriols , construïda en el període 1902/03 al Carrer de la Carrerada, 1. Ens agradarà tenir noticies del cognom matern i del lloc i data del promotor a l’email castellardiari@gmail.com\nLa Casa d’estiueig, obra única a la Garriga d’aquest arquitecte és un edifici de planta baixa, pis i golfes, amb coberta de teula àrab a dues vessants, amb una important barbacana de bigues de fusta tallades que sosté rajoles pintades. Del carener sobresurten dos coronaments vidrats de color verd i una xemeneia revestida de trencadís a faixes. Les façanes són d’estuc de color blanc, amb sòcol de pedra.\nFotografia de Miquel Àngel Solé i Bausa. 1983\nA les cantonades, de dalt a baix, hi ha un esgrafiat vertical de motius florals que enllaça amb la decoració esgrafiada del coronament. A banda i banda de la façana principal sobresurten dos cossos amb galeries, tancades amb persianes de llibret a la planta baixa i obertes a la planta pis.\nHavíem decidit amb la Carme Pecanins Luna que aniríem posant “cara” als arquitectes que conformaven en bona mesura el que avui és encara la Garriga.


Cementiri de Pneumàtics: Lectures: Franny i Zooey, de J.D. Salinger\nLectures: Franny i Zooey, de J.D. Salinger\nFranny i Zooey va ser editada per primer cop en català el 1999, i no fa ni un any que en va sortir l’edició de butxaca. És una novel·la curta (en realitat dues, anomenades Franny (1955) i Zooey (1957), reunides en un llibre el 1961) del mític J.D. Salinger, un home que va viure la major part de la seva vida allunyat del món, i que afirmava haver escrit un munt de novel·les i relats, però que només va publicar el que ens ocupa, Nou Contes (1953), Pugeu la biga mestra, fusters / Seymour: una introducció (1963) i la llegendària El vigilant en el camp de sègol (1951).\nPrecisament en publicar-se en format de butxaca, que és el meu preferit, em vaig interessar per primer cop per aquesta obra i me la vaig fer regalar. Abans de res he de dir que si a la sala hi ha algú a qui no li agradi en Salinger, ja no cal que continuï llegint. Franny i Zooey és Salinger pur, tota la seva obra sembla que ho era. De fet, els seus personatges no eren nous per als lectors, ja que els havia emprat, encara que fos simplement anomenant-los, en molts dels seus contes i en algunes novel·les curtes.\nA la contraportada, excepcionalment, no hi ha cap text. No se’ns explica de què va. Sembla que en d’altres edicions passa el mateix, per tant no és cap error editorial. Però el cas és que el contingut tampoc no és tan secret. Franny i Zooey és la història de dos germans, una noia i un noi respectivament, que el 1955 tenen una apassionada conversa sobre el que més els preocupa: són uns excèntrics, estan tips de tot i els agradaria ser d’una altra manera, però els costa de canviar. I la història és aquesta, no té més. Són diàlegs, però també monòlegs extensos, sobre religió, educació i filosofia.\nSalinger agafa una càmera i captura converses i reflexions ambientant-les en una situació d’allò més quotidiana. Agafa un tros de la vida d’uns personatges, gairebé triat a l’atzar, i ens el permet llegir. Ell mateix ho reconeix, a la introducció de Zooey: allò que ens ha d’explicar probablement no té gaire interès. A sobre, li agrada recrear-se en les descripcions dels actes més banals del dia a dia. Li agrada molt. Gairebé tant com el tabac a tots els seus personatges. Però el cas és que, tal com passa amb les seves altres obres, on fa el mateix, enganxa. De debò. I tens moltes ganes de continuar llegint el llibre, fins que t’adones de com n’és (o se’t fa) de curt. Imprescindible per als seguidors del polèmic i influent autor.\nAquesta ressenya la vaig publicar originalment al portal Multivers.cat, ja descontinuat\nEtiquetes de comentaris: Franny i Zooey, Lectures, Salinger


Celebrem el Dia de l’Alliberament Fiscal - Elisenda Lamana/Martí Jiménez\nElisenda Lamana/Martí Jiménez\nCelebrem el Dia de l’Alliberament Fiscal GETTY\nCol·lectiu Catalans LliuresLa declaració d’independència dels Estats Units, signada el 1776 per Thomas Jefferson, proclamava que els homes i les dones tenim el dret inalienable a la vida, la llibertat, la propietat privada i la cerca de la pròpia felicitat. Els fundadors dels Estats Units rebutjaven, així, pagar a la colònia britànica pel consum del te i iniciaven un llarg període sense impostos, exceptuant els especials sobre el tabac i l’alcohol, així com alguns aranzels. Des d’aleshores, la societat i l’economia nord-americanes, així com el seu sistema fiscal, han evolucionat considerablement, de tal manera que avui, de mitjana, un ciutadà dels Estats Units paga en impostos el 30% de la seva renda. L’anomenat Dia de l’Alliberament Fiscal (Tax Freedom Day) és el 21 d’abril.\nA Catalunya el Dia de l’Alliberament Fiscal se situaria gairebé tres mesos després, el 5 de juliol, segons el darrer informe del think tank Civismo. Això implica que un treballador mitjà dedica un total de 185 dies de l’any a complir amb les seves obligacions tributàries, dels quals 102 corresponen a cotitzacions socials, 41 a l’IRPF, 25 a l’IVA, 11 a impostos especials i 6 a altres gravàmens. Els 24.000 euros anuals de salari mitjà (un cost salarial de 31.500 euros si considerem la contribució a la Seguretat Social a càrrec de l’empresari) es converteixen en 16.000 euros nets. En altres paraules: després d’aplicar els impostos sobre les rendes del treball al cost salarial, un individu amb salari mitjà només disposa del 50% restant per al consum o l’estalvi personals.\nEl kafkià sistema tributari espanyol té un impacte especialment perniciós per a pimes i autònoms\nEn aquest sentit, les dades de la fiscalitat sobre el treball són especialment preocupants: la falca fiscal o tax wedge (cost salarial - salari net) a Espanya és del 39,6%, un dels nivells més elevats d’Europa. Prenent com a referència un contribuent que comença a treballar als 16 anys i que es jubila als 65 -i considerant cotitzacions, IRPF, IVA, impostos especials i IBI-, aquest contribuent haurà dedicat 27 anys de sou a pagar impostos des que entra al mercat de treball fins que mor. Per tant, l’Any de l’Alliberament Fiscal no arriba fins que es fan els 43 anys d’edat.\nPer altra banda, el kafkià sistema tributari espanyol té un impacte especialment perniciós per a pimes i autònoms. Una empresa catalana que facturi 150.000 euros a l’any amb una plantilla de 4 treballadors estarà destinant al voltant del 17% de la seva facturació anual en impostos a l’Agència Tributària, a l’administració de la Seguretat Social i a les despeses corresponents a la gestió externalitzada dels impostos. El temps que perd l’empresa en tasques relacionades amb la gestió d’impostos és de 167 hores enfront a les 93 que hi dedica una firma finlandesa. La complexitat del sistema impositiu espanyol, doncs, no només suposa un cost molt elevat per a pimes, i per tant una barrera d’entrada a la competència, sinó que també minva la productivitat del teixit empresarial.\nL’evidència ens diu que la capacitat redistributiva de la fiscalitat és ínfima en tots els països de l’OCDE\nTot i que el discurs que fa referència a l’augment de la càrrega tributària com a instrument per pal·liar les desigualtats és generalitzat avui en dia, l’evidència ens diu que la capacitat redistributiva de la fiscalitat és ínfima en tots els països de l’OCDE, i suposa només un 3% de reducció en l’índex de Gini a Espanya. Fins i tot els països escandinaus com Dinamarca han reduït cotitzacions i l’impost de societats i reorientat la despesa pública per beneficiar els ciutadans de menor renda. Per tant, la desigualtat en cap cas justifica seguir drenant i espoliant els contribuents en un sistema com l’espanyol, que no transfereix rendes de rics a pobres sinó de grups desorganitzats a grups organitzats.\nHem de ser conscients que res és gratuït i que el pes dels impostos sobre les nostres butxaques és immens. Això ens hauria d’animar a reivindicar una rebaixa de l’esforç fiscal i a esdevenir més exigents amb les administracions públiques pel que fa a l’ús dels nostres estalvis. Cal que la despesa pública realment es destini a millorar les condicions de vida i les oportunitats dels estrats socials més vulnerables, via instruments realment efectius (crèdits fiscals o EITC, rendes d’inserció, despesa en guarderies, xecs escolars i ajudes als infants en condicions d’exclusió com el National Child Benefit canadenc) i via inversions altament productives i amb externalitats significativament positives en el creixement econòmic (recerca i innovació o infraestructures estratègiques, com el corredor mediterrani). Tot el que no compleixi aquests supòsits hauria de ser revisat amb lupa; com va dir el mateix Jefferson, “el preu de la llibertat és l’eterna vigilància”.\nÉs fonamental, doncs, avançar amb fermesa cap a un sistema amb impostos més baixos i transparents. Cal fugir de l’infern fiscal espanyol però no per crear-ne un altre d’equivalent sinó per establir un marc tributari que no penalitzi el treball, l’estalvi, la iniciativa privada i la generació de riquesa. A més a més, la descentralització i la competència fiscal estableixen un marc d’incentius que afavoreixen la moderació tributària. Per aquest motiu, és imprescindible conscienciar la ciutadania del que destina anualment a impostos i mobilitzar-nos junts per una rebaixa de l’esforç fiscal a Catalunya.


Les fotos virals de Maria Guardiola per les festes de Nadal - XCatalunya.cat\nLes fotos virals de Maria Guardiola per les festes de Nadal\nMaria Guardiola és la filla de l’entrenador del Manchester City, Pep Guardiola. No només és coneguda per ser la filla del millor entrenador del món sinó que fa anys que té veu pròpia. La catalana s’ha convertit en una ‘influencer’ molt coneguda i acumula gairebé 20.000 seguidors a la xarxa social Instagram. Les seves imatges no deixen ningú indiferent i acumulen milers de ‘likes’ en poques hores.\nTot i que la parella no ho confirmat, la premsa anglesa va parlar fa mesos d’una possible relació amb el jugador del Tottenham, Dele Alli. Les proves són gràfiques i bastant concloents, doncs la parella (o els amics) han estat vistos en diferents restaurants i també en actitud molt afectiva al carrer. Tot i això, la posterior reconciliació d’aquest jugador amb la seva exnòvia, Nicole Berry, va esfumar els rumors.\nGuardiola no és notícia ara per sortir amb algun futbolista sinó pel seu talent propi. Les seves imatges impacten als seus seguidors, com aquestes que ha publicat durant les festes de Nadal. A una de les fotos apareix amb una gran melena llarga i morena i també amb un jersei negre, cenyit al cos i amb coll alt. Queda clar que s’assembla al pare, sempre molt elogiat pel públic català.\nTant en l’etapa de futbolista, com en l’etapa d’entrenador, catalans i catalanes han coincidit en l’atractiu físic de Pep Guardiola. La seva dona, Cristina Serra, també és atractiva, així que de la unió de dues persones guapes només podia sortir una tercera persona guapa.\nCristina Serra i Pep Guardiola tenen tres fills. A banda de Maria Guardiola, que és la gran, tenen la Valentina Guardiola i el Màrius Guardiola.\nTags: Maria Guardiola, Nadal\n2 pensamientos sobre “Les fotos virals de Maria Guardiola per les festes de Nadal”\nRetroenllaç: Així serà el futur del Kun Agüero després de retirar-se del futbol - XCatalunya.cat\nRetroenllaç: L'espectacular foto de Maria Guardiola a les seves vacances - XCatalunya.cat


Enriqueta Munné i Comas – Museu Esplugues\nYou are here: Home / Dones! / Dones i el patrimoni d’Esplugues / Enriqueta Munné i Comas\nLa primera de les protagonistes de la nostra Mirada lila al patrimoni d’Esplugues no podia ser una altra que Enriqueta Munné Comas, qui va passar gran part de la seva vida a l’edifici de Can Tinturé. La que va ser la casa familiar del matrimoni Tinturé-Munné avui acull el museu Can Tinturé, dedicat monogràficament a la rajola de mostra.\nFaçana actual de Can Tinturé. ©Consorci de Turisme del Baix Llobregat\nEsquela Enriquta Munné. La Vanguardia 26/06/1955\nPoques dades tenim de l’Enriqueta Munné. Sabem que era originària de Sants, que es va casar amb Joan Tinturé i Campreciós i no van tenir fills; i que, fins a l’any 1903, van viure a Barcelona. Un cop acabades les obres de la nova casa a Esplugues, dissenyada per Claudi Duran i Ventosa, es van traslladar a la nostra ciutat, on Joan Tinturé va ser protagonista de la vida pública, tot arribant a ser l’alcalde.\nPer la seva banda, Enriqueta va fer gala sempre d’una gran religiositat i discreció així com d’una certa garreperia, segons hem sabut. A la mort del seu marit, l’any 1915, va continuar residint a la casa familiar. Únicament va abandonar la finca durant els anys de la Guerra Civil, que va ser quan Can Tinturé va ser incautada i es va convertir en la seu de les Joventuts Llibertàries( però això ja és una altra història…). Acabat el conflicte, va tornar a la seva llar, on va viure fins a la seva mort l’any 1955.\nEl seu nom quedarà per sempre vinculat aquest edifici històric juntament amb el del seu marit en la inscripció en relleu que corona la porta principal de l’edifici amb les inicials JT i EM\nPer saber-ne més sobre Can Tinturé


Miquel Ramis (PP) i Joana M. Mascaró (PSM) no coincideixen\nEl diputat nacional per les Balears i secretari general del PP en la comunitat ha lloat la representació de les Balears\nEl diputat nacional per les Balears i secretari general del PP en la comunitat, Miquel Ramis, ha expressat la seva satisfacció pel nomenament de la seva companya Isabel Borrego com a nova secretària d'Estat de Turisme, una designació que segons el seu parer col·loca a les illes "en el ja que es mereix" dins de l'Executiu central que dirigeix Mariano Rajoy.\nEn declaracions a Europa Press, Ramis ha manifestat la seva "alegria" que l'elegida hagi recaigut en la persona d'Isabel Borrego i pel fet que sigui una representant del PP balear la que ostenti la secretaria d'Estat de Turisme.\nSobre això, el dirigent del PP balear ha assegurat que Borrego té per davant una tasca important com és la de dissenyar un pla integral de turisme i es va mostrar convençut que "farà un gran treball" en aquesta àrea de Govern.\nRamis, el nom dels quals també va entrar a les travesses per ostentar aquest càrrec, ha subratllat que independentment de les persones el "primer són els territoris i els ciutadans" en política, per a continuació reiterar que Balears amb aquest nomenament està en un lloc important dins del Govern central.\nLa diputada del PSM-IV-ExM Joana Lluïsa Mascaró ha defensat avui que considera necessari que la persona que ocupi la Secretaria d'Estat de Turisme "conegui el sector turístic i les Balears a fons" per poder beneficiar a ambdós, una cosa que segons la seva opinió no compleix Isabel Borrego, elegida avui per al càrrec.\nMascaró ha qualificat el nomenament de Borrego d'una "mala notícia" i ha recordat, en declaracions a Efe, que procedeix de la Regidoria d'Urbanisme i Habitatge de l'Ajuntament madrileny de Pozuelo de Alarcón "la realitat turística del qual és molt diferent a la de les Balears".\nSegons l'opinió de la diputada nacionalista, el fet que el ministre d'Indústria, Energia i Turisme, José Manuel Soria, sigui canari, "obligava a posar una persona de l'altra potència turística" com és les Balears, en el càrrec de la Secretaria d'Estat de Turisme.\n"Aquesta senyora no representa res a les Illes Balears ni crec que conegui realment la realitat turística", ha afirmat Mascaró.\nLa diputada del PSM-IV-ExM ha assenyalat que "el sector reclamava una persona que conegui Balaeres a fons i especialment el sector turístic i ella no té aquest perfil, que no és l'adequat."\nMascaró ha remarcat que l'actual legislatura és molt important en matèria turística per a Balears, amb qüestions pendents com la reforma de la Platja de Palma o el canvi de la Llei General Turística, que impliquen que serà necessari "molt treball" i que ha lamentat per això que les illes no expliquin amb una presència forta en el Ministeri.\nlo de la borrego nomes es un gan enxufe res mes i la hem de colocar, pero que mos pot solucionar? ido res de res, pens que pitjor no ens pot anar\nEl fet que na Bel Xot representi els interosos de Balears es un insult, no per el seu nom si més no perque estic ben segur que ni ha a carmulls de gent igual o millor preparada que aquesta senyora que coneix nolt millor la realitat turistica de les illes i a més compleix el requisit de saber expresarse amb correció en catalá. Pero ja sabem que aixó no es un requisit, si no que al PP pot esser, si no tens una bona fonetica forastera, un demerit.\nPer Tomeu Pont, fa mes de 9 anys\nNomés una precisió a la Sra. Mascaró. Isabel Borrego va néixer a Mallorca, ha estudiat a l'UIB i ha treballat a l'IBAVi . a més ha estat directora general d'Habitatge del Govern de les Illes Balears. Li record a la Sra. Mascaró que Borrego té el seu domicili a Mallorca des de sempre. Només ha estat a l'Ajuntament de Pozuelo des del mes de maig d'enguany. Crec que és injust dir que no sap res de Turisme i que no és cap referent a les Illes. Això em sembla demagògia barata i faltar seriosament a la veritat. No compartir la seva ideologia no ha de donar peu a desqualificar.


Visita nocturna a l'exposició "La moda dels anys 60, de l'entusiasme a la realitat" - Agenda - El Periòdic d'Andorra\nVisita nocturna i guiada a l'exposició "La moda dels anys 60, de l'entusiasme a la realitat". La mostra explora la moda femenina dels anys 60 del segle XX, des del New look de Christian Dior, l’ús de nous materials -com el metall- per part de Paco Rabanne, el futurisme de Courrèges i l’exuberància de Yves Saint Laurent. Tots ells van produir una moda innovadora, anàrquica i antisistema.\nA part dels seus dissenys, l’exposició inclou grans creadors de la moda com Balenciaga, Givenchy, Nina Ricci o Pierre Cardin. Els dissenys exposat pertanyen a Quinto-Tinarelli, una col·lecció privada que transmet el poder de la moda i com a través de la moda es pot resseguir el procés de canvi social i econòmic d’una època, els anys 60. Una dècada - la dels anys 60 - que també va transformar Andorra a tots nivells, passant d’una economia de subsistència tradicional a una economia basada en el comerç i el turisme.\nUna exposició de moda, cultura, història i inspiració!\nDiaDijous, 22 de novembre de 2018\nLloc Centre d'Art d'Escaldes-Engordany


L'oposició critica que desconeix el projecte del passeig de Cala Morlanda\n21 setembre 2020 01:22\nEls grups de l'oposició de l'Ajuntament de Manacor -ALM-UM , PSOE i PSM- criticaren en el darrer ple la seva «desconeixença total» del projecte de passeig marítim que preveu unir s'Illot i Cala Morlanda. A fi de no perdre la possible subvenció que el Ministeri de Medi Ambient atorga per a la materialització de projectes marítims, l'equip de govern -PP i AIPC- es veié «obligat» a presentar el seu abans de la fi del termini establert. Així, durant la sessió s'aprovà una factura per valor de 64.956 euros, amb motiu de despeses relacionades amb la iniciativa.\nEn arribar aquest moment, tots els grups de l'oposició manifestaren el seu desacord «perquè no coneixem aquest projecte de passeig marítim, tan sols per la premsa en algunes ocasions», assenyalà la regidora del PSM, Margalida Capó. La regidora socialista Júlia Román demanà si s'havia seguit «el procediment legal per adjudicar aquestes obres a través d'un concurs».\nAl final, l'exbatle Miquel Riera (ALM-UM) manifestà que «nosaltres ja presentàrem un projecte molt semblant en la legislatura passada i no ens feren cas, i no sé per què ara sí».\nPer la seva banda el batle, Antoni Pastor, es justificà al·legant una raó «de temps: hem pres aquesta decisió per no perdre una subvenció», va concloure.


White God: L’home és la bèstia | BCNCultura.cat\n09/07/2015 3 Mins Read\nDirigida per l’hongarès Kornél Mundruczo, White God (Féher Isten, 2014) és un intent de recórrer per diferents drames, amb les temàtiques de la denúncia social i el maltracte animal per bandera. És la clàssica història del bé contra el mal. Situada en un context gairebé apocalíptic, una Hongria hostil i autoritària, l’acció frenètica i la violència realista i incomòde, els humans han convertit un país en una mena règim feudal on les emocions, la tendresa i la bondat han estat erradicades. Els protagonistes, Lili (Zsofia Psotta) i el gos Hagen, es resisteixen a aquesta dictadura dels salvatges. Ells són els protagonistes i les víctimes a través de les quals es construeix aquest drama infantil i animal, els quals es submergeixen en unes pre-apocalípitiques aventures que els conduiran per les tenebres d’un món inhòspit, cruel i estúpid.\nGuanyadora a la secció A Certain Regard en el darrer Festival de Cannes, el film transpira a través d’una estètica tenebrosa, d’una urbanitat lúgubre i d’una tètrica atmosfera. Lili i Hagen no accepten les regles del joc, engegant una trama envers la crueltat tirànica i el terror imposat per una societat deshumanitzada. L’envoltori de la proposta és magnífic. Ara bé, el resultat, no. Un cop plantejada la proposta, exprimits els ingredients, la trama no escapa de la monotonia i immobilisme de la situació, no tant per culpa de la narració, sí per la involució de la situació i d’ uns personatges previsibles interpretats per actors mediocres. Es salven Lili i Hagen, els únics al·licients de la pel·lícula, i també l’aspra i notable fotografia de Marcell Rév. I destacar per damunt de tot les escenes del bell Hagen com únic protagonista, deambulant pels carrers, intentant escapar de les grapes humanes, o resistint a les tortures i mil i una crueltats a la que és sotmés per tal de convertir-lo en una bèstia tan cruel com els homes que el segresten. La idea de Mundruzco és tan bona que s’intueix i inclús es gaudeix durant els primers instants de la pel·li. Ara bé, un cop mostrades totes les cartes, res sorprèn ni emociona. El film s’estanca, l’evidència devora la suggerència, i només el dolor de Hagen i de Lili, la seva condició d’éssers engabiats, provoquen malestar i indignació, emocions que resulten insuficients com a motor dramàtic.\nAlgú es podrà sentir partícip de la batalla en la que participen els dos protagonistes Realment és massa senzill posar-se al seu costat, i tenir la fantasia de lluitar contra tots els cafres amb els que es van trobant, incloent els pares de Lili. White Dog respira bona fe, és un gaudi i a la vegada un patiment pels amants del millor amic dels humans, a part de pecar d’infantilisme moral al pur estil Walt Disney i d’una expressivitat dramàtica tan plausible com previsible. No es pot negar l’intent de reflexió sobre la condició humana i l’homo homini lupus, sobre la necessitat de vetllar per esperits lliures i sensibles com Lili, sobre els abusos de poder,… Intent, res més que un intent. En això es queda White God.\nHagenKornél MundruczoWhite GodZsofia Psotta


Expedia s'equivoca: un millor preu directe sí fa guanyar diners a l'hotel\nCésar López 23/02/2017 7 minutes de lectura\nEtiquetes del post: destacadoexpediarevpar\nExpedia ha declarat en diverses ocasions que el moviment recent de grans cadenes oferint millor preu directe perjudica els mateixos hotelers. No compartim la seva visió i la rebatrem.\nA l’abril Skift va publicar aquest interessant i complex gràfic amb el qual suposadament Expedia demostrava un descens del 8% al RevPar net de l’hotel.\nA l’escenari de partida proposat, la web de l’hotel / cadena (Brand.com) ven tres vegades més que l’OTA. Aquest ràtio varia d’un hotel a un altre i el resultat final es veuria afectat. Acceptem el supòsit d’Expedia de 3: 1. És important recordar aquesta proporció per entendre els càlculs. 75% web; 25% OTA. Aquesta ràtio, tot i que a Europa, i a hotels independents, seria il·lusori, sembla raonable en el cas de les grans cadenes americanes als quals va dirigit.\nExpedia planteja una matemàtica aparentment correcta i gairebé totes les variables han estat considerades però els números es basen en algunes assumpcions no realistes. Analitzem-ho.\n1. El descompte a la web de l’hotel (Brand.com) tindria efecte negatiu al revpar net\nSegons Expedia: -2,3% de revpar\nExpedia s’estima en 3% el descompte mitjà a la web de l’hotel (“Loyalty rate discount on Brand.com bookings: 3%“). Com tota baixada de preu, té efecte negatiu en el RevPar.\n(-2,3% és el resultat d’aplicar -3% sobre les vendes de la web de l’hotel que, recordem, representen el 75%)\nSegons Mirai: 0% de revpar\nAparentment correcte però simplista. Si cada nou descompte en un canal fes perdre diners a l’hotel, el sector estaria enfonsat després d’anys de descomptes aparents omnipresents en tots els distribuïdors. A la pràctica, l’hotel pot compensar les baixades de preu puntuals amb pujades generals en els preus de referència.\nÉs més, si parlem de preu, hi ha un efecte no considerat per Expedia: el descompte per paquets, que només existeix a l’OTA. A menys reserves OTA, menys reserves amb aquest descompte i per tant major preu mitjà i RevPar.\nA Mirai creiem que l’hotel pot tenir suficient control sobre el preu mitjà general perquè aquest punt no afecti el RevPar net: ni per oferir descompte directe ni per reduir els descomptes de paquet en Expedia. És a dir, una variació de condicions puntual en un canal té efecte puntual en aquest canal, però pot compensar-se amb la resta de canals perquè no afecti el resultat global.\n2. El descompte faria augmentar el nombre de reserves a la web de l’hotel gràcies a la elasticitat de la demanda\nSegons Expedia: +1,7% de revpar\nLa demanda reaccionaria positivament a la baixada de preu, traduint-se en augment de reserves. Expedia situa aquesta elasticitat en un augment de 0,75 dòlars en noves reserves per cada punt de descompte, és a dir no compensaria la pèrdua pel descompte (“Price Elasticity on Brand.com -excluding recapture from OTA channel-: 0.75 cents of incremental booking revenue per 1.00 Units of rate discount“).\n(Si cada unitat de descompte provoca 0,75 d’augment de vendes, un descompte del 3% sobre el 75% de les reserves causaria +1,7% de vendes)\nSegon Mirai: 0% de revpar\nAtès que, per a nosaltres, no cal que es produeixi variació de preu mitjà de l’hotel, no hi hauria cap reacció de la demanda, no existirien reserves addicionals.\n3. Descens de reserves per l’OTA conseqüència de la pèrdua de visibilitat. Efecte negatiu al revpar net\nSegons Expedia: -7,5% de revpar\nLes reserves per l’OTA disminuirien un 30% com a conseqüència directa de la menor exposició de l’hotel (“Lost OTA booking from lower relative exposure on OTA Marketplace”)\n(Perdre el 30% d’un canal que representa el 25% significa perdre el 7,5%)\nSegons Mirai: -7,5% de revpar\nAquest és el punt al qual Expedia dóna més pes. Acceptem la seva xifra però per diferent raó a la seva. Per nosaltres, el descens de reserves no el causa la pèrdua de visibilitat dins de l’OTA. Diverses raons ho justifiquen:\nExpedia es va fer enrere: Al moment de publicar el seu estudi, Expedia castigava (dimming) a hoteles rebels. No obstant això, poc després es va fer enrere i va abandonar la penalització.\nLa gran majoria d’usuaris filtra o ordena, atenuant la importància del rànquing per defecte proposat per l’OTA. (Booking.com desvetllava la xifra: Només “15% or so, of the people go into a search result and only look at the search result as-is”)\nUna part dels visitants de l’OTA cerquen per nom de l’hotel: No es veuen afectats tampoc pel rànquing per defecte.\nLa gran pèrdua de reservas vindria per la baixada de CONVERSIÓ, no de visibilitat. La meitat dels visitants de l’hotel a la OTA van després a la web de l’hotel (ho afirma la mateixa Expedia al següent punt i coincideix amb les nostres dades).\nQuan comparin amb la web de l’hotel, (a millor preu), on reservaran?\nHi haurà pèrdua de reserves OTA? Sí.\nHi haurà pèrdua de visites a la fitxa de l’hotel a la OTA? no\nAcceptem el descens de reserves i el dany al RevPar de -7,5%, encara que no causat pel descens de visibilitat a l’OTA.\n4. Davant una menor visiblidad a l’OTA, menor efecte aparador y més poques reserves a la web de l’hotel\nSegons Expedia: -3,8% de revpar\nCada reserva per l’OTA generaria 0,5 reserves directes. En reduir 30% les reserves OTA, l’equivalent a la meitat d’elles es perdria a la web de l’hotel (“Lost brand.com bookings from reduced billboard effect 1:50”)\n(Perdre 30% en OTA, que representa el 25% del revpar, fa perdre la meitat d’aquesta quantitat a la web de l’hotel)\nSegons Mirai: 0%\nNo hi ha descens de visibilitat, ho hem posat en dubte al punt anterior. Per tant no hi ha descens d’efecte aparador.\nLa pressuposició que cada dues reserves generen una directa resulta desgavellada. És cert, Google va publicar que el 52% dels viatgers visitava la web de l’hotel després de veure’l en una OTA. Probablement Expedia es basa en aquest estudi per a la seva afirmació. Diversos altres raonaments posen en dubte aquesta proporció:\nCorrelació no implica causalitat. Els viatgers comparen, molt, entre múltiples canals (38 segons Expedia). L’atribució resulta complicada. Assumir de manera simplista, que en aquest camí cap a la reserva, el pas per un canal implica reserva al següent canal, sona atrevit.\ni l’efecte aparador INVERS? Quants visitants de la web de l’hotel visiten després l’OTA? Tot i que fos en una proporció inferior, quedaria compensat per la base més gran de la web de l’hotel respecte a l’OTA: recordem, 3:1 a l’escenari.\nLa universitat Cornell va calcular fa un temps l’efecte aparador entre el 7,5% i el 26% de les reserves de la web de l’hotel, lluny del 50% afirmat per Expedia\nWihp situava la xifra al 16% el 2014\nUn estudi posterior donava per mort l’efecte aparador\nA Barcelona, el Gremi d’hotels publica els canals de venda dels establiments de la ciutat. Les OTA representen el 50% a l’última enquesta. Segons la lògica d’Expedia, les webs dels hotels haurien de significar almenys la meitat d’aquest 50%, conseqüència de l’efecte aparador (i això si només visquessin de l’efecte aparador). Doncs bé, el percentatge de venda directa web a la ciutat és del 14,8%.\n5. El hotel compensaria amb noves reserves directes part d’allò que perdi\nSegons Expedia: +3,8% de revpar\nPer trobar nous clients, l’hotel hauria de realitzar inversions de màrqueting per valor equivalent a la comissió d’OTA. L’hotel podria aspirar a compensar el 50% de les pèrdues per l’OTA. (“Recaptured bookings on brand.com from brand marketing: 50%”)\n(la pèrdua del 30% d’un canal que representa el 25% podria compensar-se en un 50%)\nSegons Mirai: +7,5% de revpar\nNo es tracta que la web de l’hotel trobi NOUS clients. Més aviat és qüestió que els clients que comparen l’OTA amb la web de l’hotel ara reservaran per aquesta. No es perden visites ni clients … per tant no hi ha necessitat de reinvertir.\nla web de l’hotel pot aspirar a rebre el 100% de les reserves perdudes per la OTA.\n6. Estalvi en comissions OTA\nSegons Expedia: +0.7% de revpar\nEs calcularia a partir d’una comissió del 18% (“OTA Margin: 18%”)\n30% x 25% x 18% x50% = 0,7%\n(un 30% de descens de reserves OTA, que representen el 25% del total, amb una comissió del 18% …i considerant la meitat*)\n*La meitat és perquè l’hotel no podria estalviar tot: hauria de fer servir la meitat per reinvertir en recuperar reserves directes- veure sigüent punt-.\nSegons Mirai: +1,4% de revpar\nL’hotel estalviarà la totalitat de comisions de les reserves mogudes a la web de l’hotel. No només la meitat:\nVisitants regalats a la web de l’hotel: cost de màrqueting = 0. Segons Expedia, la meitat dels seus usuaris visitaran la web de l’hotel i hi reservaran. Hem dit que no es van reduir visites. El que canviarà és que ara trobaran millor preu, per tant augmentarà la seva conversió. No només reservaran a la web de l’hotel en més quantitat sinó que l’hoteler no haurà de pagar comissió per elles ni incórrer en noves despeses de màrqueting per assolir-los.\nVisitants que la web del hotel envia a l’OTA i ja no hi convertiran davant el seu pitjor preu. És a dir, l’efecte aparador invers. No només produirà més reserves a la web de l’hotel sinó que ho faran a menor cost.\nCom a curiositat, Expedia ha fet servir una comissió del 18%. Cada hoteler deu saber si coincideix amb la que ell paga, inclosa la comissió més alta dels paquets. Qui pagui més trobarà que:\nL’estalvi seria encara més gran\nHa de saber que està pagant més que la mitjana d’hotels\nTotal segons Expedia: -8%\nTotal segons Mirai: +1,4%\nBalanç en un escenari més europeu, en el qual és l’OTA qui ven tres vegades més\nL’escenari d’Expedia reflecteix la proporció de les grans cadenes nord-americanes a les que anava dirigit el missatge.\nCom resultaria adaptant els càlculs a una situació en què l’OTA pesa tres vegades més que la web de l’hotel?\nSegons Expedia: -20,7%\nSi projectéssim la lògica i la matemàtica d’Expedia a aquest altre escenari, l’habitual en hotels independents o en països europeus, el resultat donaria un absurd -20,7%.\nSegons Mirai: +4,2%\nEn aquest escenari, caldria afegir un altre benefici essencial de moure reserves cap a la web de l’hotel. Una situació en què les OTA venen tant resulta opressiu i perillós al dependre tant d’un canal extern. Remeiar aquesta situació es converteix en un problema de sostenibilitat i d’independència per a l’hotel, encara que no sigui mesurable a curt termini al RevPar net.\nLa distribució resulta un camp complex. També ho és la gestió de la rendibilitat hotelera. Quan algú d’Expedia va afirmar que l’hoteler no hauria d’ocupar-se de la distribució, potser hauria d’haver aplicat coherència: Només l’hoteler hauria d’ocupar-se de la rendibilitat del seu hotel. Si Expedia o Mirai en parlem, podríem no arribar a les mateixes conclusions.


IMPO > Notícies > ENTREVISTA CURRICULAR VS ENTREVISTA PER COMPETÈNCIES\nENTREVISTA CURRICULAR VS ENTREVISTA PER COMPETÈNCIES\nORIENTA'T + | 02-06-2017\nA l’hora de buscar feina cal tenir present alguns aspectes molt importants que seran gairebé determinants en el procés de selecció.\nDins un procés de selecció de personal, un pas molt important és l’entrevista. Possiblement la primera i sovint última vegada que es trobaran en persona el seleccionador i els candidats.\nAlgunes precisions d’entrada. S’hi ha d’anar amb convenciment doncs tots els candidats reuneixen les condicions necessàries per ser escollits. S’ha de preparar l’entrevista i s’ha d’aconseguir el màxim d’informació de l’empresa i lloc de treball. Hem d’arribar amb temps i estar el més tranquils possible. Important l’expressió no verbal, encaixada de mans ferma, no aparteu la mirada, assentiu si esteu d’acord, no gesticuleu massa, no us precipiteu al parlar i feu-ho de forma pausada, postura relaxada sense deixar-se anar.\nIntentarà resoldre els dubtes sorgits en la lectura del currículum. Les respostes positives són millors que les negatives, no hem de parlar malament d’empreses i persones de feines anteriors, els canvis d’empreses han de ser per motius de millora, si tenim espais de temps no justificats haurem d’explicar els motius, hem de fer una autoreflexió profunda que ens permeti contestar a preguntes com ‘defineix-te en tres paraules’, ‘diga’m tres virtuts i tres defectes teus’.\nDesprés de les dades personals és convenient exposar de forma clara i resumida el nostre objectiu o perfil professional de forma atractiva que convidi a seguir llegint. En l’apartat d’experiència laboral no és suficient informar del període, empresa, categoria i tasques. Es bàsic exposar les innovacions aportades, els objectius assolits, les millores realitzades, èxits i aprenentatges i les quantitats amb que hem treballat.\nNo és el mateix dir que he fet de Prospector d’empreses, buscant el contacte amb les mateixes per a poder gestionar ofertes, que dir que he contactat amb 1500 empreses, he fet 300 visites, he gestionat 90 ofertes i he aconseguit 50 insercions.\nNo és el mateix dir que he dirigit un grup de treball i he aconseguit els objectius proposats, que al capdavant de 20 persones he implementat un nou procés de recollida de dades que ha permès obtenir resultats amb la meitat de temps.\nENTREVISTA PER COMPETÈNCIES:\nLes empreses acostumen a buscar el candidat idoni, no el millor. Qui no ha tingut algun professor molt savi que no es sabia explicar? O algun conegut prepotent que no acceptava treballar en equip?\nUn empresari assumeix que el nou empleat necessitarà un parell de setmanes per adquirir tots els coneixements, però si no té les competències clau imprescindibles serà quasi impossible que desenvolupi la feina satisfactòriament.\nQuè entenem per competències clau?\nDoncs qualitats com treballar o dirigir un equip, saber atendre al públic, empatia, assertivitat, saber simultaniejar tasques diferents, ser bon comunicador oral o escrit, saber negociar, resoldre problemes o conflictes, treballar per objectius, fàcil aprenentatge, capacitat de síntesi i anàlisi, autonomia, iniciativa, bona organització i planificació.\nEs a dir, es tracta d’una sèrie de qualitats molt lligades a la personalitat íntima moltes de les quals es tenen de forma innata i les que no costen molt d’adquirir.\nSovint dins la informació d’una oferta es detallen les competències que es consideren necessàries. Si és així, les hem d’incorporar al nostre currículum si volem ser escollits.\nEl seleccionador es creurà sense més la nostra paraula?\nDoncs no. Per això és convenient disposar d’un exemple succeït a la nostra vida, en qualsevol àmbit (personal, familiar, d’amistat, oci, laboral) on hàgim aplicat la competència. Si hem portat grups d’escoltes podem dir que sabem dirigir equips, si hem guanyat un premi literari encara que sigui d’estar per casa demostrarem bona comunicació escrita, si en un conflicte a l’escola entre el nostre fill i el seu professor hem trobat la solució satisfactòria per a tots direm que sabem resoldre problemes, som bons negociadors, assertius i empàtics.\nSeran suficients aquestes explicacions per convèncer al seleccionador?\nSovint tampoc. Per això cada cop més, sobretot per llocs de treball de certa responsabilitat, en lloc, o a més d’entrevistes, es realitzen dinàmiques de grup. Consisteixen en reunir als candidats i proposar una situació concreta. L’equip seleccionador es dedica a observar qui pren iniciatives, qui participa, qui no ho fa, si canvien fàcilment de pensament o mantenen les seves conviccions amb fermesa, si saben arribar a un acord de consens… En definitiva, veure a la realitat si apliquen aquelles competències que es demanen i que diuen tenir.\nDins aquest procés, Victor Kuppers ha dissenyat una fórmula del valor de la persona: V = (C H) A.\nOn: V = valor. C = coneixements. H = habilitats. A = actituds.\nCom podeu comprovar, el valor de A (que podríem relacionar amb les competències clau) és tan important con les altres característiques juntes.


El govern de Girona decidir� avui si incrementa un 10% l�IBI per al 2016 - Empordà\nEl govern de Girona decidir� avui si incrementa un 10% l�IBI per al 2016 El Ministeri d'Hisenda ha deixat en mans dels municipis l'augment de l'impost que mantenia des de l'any 2012\nEl govern de CiU ha de decidir si torna a imposar l�increment.\nL'Ajuntament de Girona haur� de decidir si demana una actualitzaci� de l'IBI que suposaria un increment del 10% per a totes les llars de la ciutat. La regidora d'Hisenda, M. �ngels Planas (CiU), intenta consensuar una proposta amb l'oposici� per evitar assumir tot sols el cost pol�tic d'aquest augment. L'oposici� dubta de la mesura perqu� afectar� igual totes les fam�lies.\nGIRONA | JES�S BADENES\nGaireb� tres milions d'euros d'impostos en mans de la decisi� de l'alcalde de Girona,?Carles Puigdemont (CiU). El govern t� avui com a data l�mit per decidir si s'acull a una actualitzaci� de l'impost sobre b�ns immobles (IBI) que suposaria un increment del 10% per a totes les llars de la ciutat. La regidora d'Hisenda, M. �ngels Planas (CiU), va assegurar ahir que tenen diverses opcions sobre la taula i que encara no han pres la decisi� definitiva. De fet, des de fa unes setmanes, Planas est� intentant consensuar una soluci� amb l'oposici� per reduir el cost pol�tic que suposaria l'increment del principal impost municipal. La decisi� del Ministeri d'Hisenda de no prolongar l'increment de l'IBI per al 2016 ha deixat els ajuntaments davant d'una tessitura dif�cil. El govern del PP va deixar oberta la porta als ajuntaments perqu� escollissin: estalviar impostos als ciutadans o mantenir els pressupostos municipals. En el cas de la ciutat de Girona un 10% menys en l'IBI significa al voltant de 2,8 milions d'euros ?menys que deixarien de pagar els gironins. Per fer-ho possible el govern espanyol va donar fins avui, 31 de juliol, perqu� els ajuntaments poguessin demanar l'actualitzaci� del cadastre. Aix� significaria que s'increment�s aquest 10% igual a totes les propietats. La complicada decisi� del govern de CiU ha fet que exhaureixin el temps fins l'�ltim dia buscant una sortida. El govern no necessita ni portar aquesta decisi� al ple, ni tan sols fer un decret d'alcaldia: n'hi ha prou amb fer una carta al Ministeri per demanar l'actualitzaci�. Per� CiU no vol assumir el desgast que suposa incrementar aquest impost a tota la ciutat. Per aix�, en la darrera setmana, M. �ngels Planas ha parlat amb els partits de l'oposici�. La CUP va posar tres condicions per sortir a defensar aquest increment al costat de l'alcalde Puigdemont. Segons va explicar el portaveu de la CUP, Lluc Salellas, una de les seves condicions �s que al ple de setembre es debat�s p�blicament. Tamb� demanaven que en el cas que el Ministeri canvi�s de parer, �hi hagu�s una pr�rroga de l'increment del 10% que es fa des de 2012, i l'Ajuntament ja hagu�s demanat l'actualitzaci� del cadastre, que l'alcalde es compromet�s a baixar la base imposable un 10% perqu� es produ�s una congelaci�. A m�s, la CUP defensa, que a m�s de l'actualitzaci� �que fa que l'impost pugui ser igual per a tots, el govern ha de demanar la revisi�, que no es fa des de 1989, i que a m�s permetria que el tribut sigui progressiu i pagui m�s qui m�s t�. Per acabar tamb� van demanar, poder decidir amb la resta de la definici� de l'IBI per a 2016. ERC veu poc oport� que s'hagi decidit fer aquest canvi per part del Ministeri per� concreten que la majoria d'ajuntaments han optat per un augment lineal de valors equivalent al 10%. Els republicans tamb� apunten que �fins que no permetin una revisi� de cadastre, no s'arreglaran les difer�ncies d'impostos�. La portaveu socialista, S�lvia Paneque, va advertir que el que cal fer �s �la revisi� del cadastre perqu� l'actualitzaci� no soluciona els problemes de gent com a Montilivi que paguen igual els del carrer Ullastret que els de Palau�. Paneque es va mostrar contr�ria a l'augment lineal perqu� trenca �la fiscalitat progressiva que sempre hem demanat�. A m�s, la regidora socialista creu que �amb la p�rdua de renda de Girona no es pot augmentar m�s la pressi� fiscal als ciutadans i menys fer-ho per la porta de darrere�.


Notícies - Club Tennis Vic\nView allClubColla MatineraEscolaPàdelPadelmaníacsPenya NolatokemTennisTocades pel pàdelZona d'aigües\nInauguració de les obres de la piscina exterior\nDivendres al vespre es van obrir les portes a de la flamant nova piscina exterior del CT Vic després de les obres del canvi de la instal·lació de la depuradora i de nous acabats que van començar a principis d’any. Aquests obres han consistit en la construcció d’un nou edifici: nova depuradora i magatzem de manteniment; amb la…\nFinals de Catalunya del torneig de pàdel\nEl passat dijous es van disputar les quatre finals de Catalunya del Torneig de Pàdel Mercedes-Benz Stern Motor a les instal·lacions del CT Vic. Les parelles guanyadores del CT Vic en les categories de 1a i 2a masculina i femenina, es van enfrontar amb les parelles guanyadores del CT Sabadell. Els partits van ser molt disputats i…\nEl CT Vic guanya la Copa del Comarcal A de pàdel\nL’equip del Comarcal A de Pàdel del Club Tennis Vic va aconseguir, el passat dissabte, la copa de campions/es per segon any consecutiu. L’equip estava format per una amplia plantilla de jugadors i jugadores del club. Als vuitens de final van guanyar per 3 a 0 al CT Olot; En els quarts de final es van imposar…\nSopar de colles i penyes i inauguració de la piscina\nJornada festiva, aquest divendres, al Club Tennis Vic. A les 9 del vespre es farà una jornada de portes obertes a la piscina exterior del club en una activitat adreçada a tots els socis i sòcies de l’entitat aprofitant que a 2/4 de 10 del vespre es farà la inauguració oficial de la piscina exterior i alhora donar el…\nAcaba el Mercedes-Benz Stern Motor de Pàdel\nAquesta setmana va finalitzar el torneig de pàdel Mercedes-Benz Stern Motor que s’ha disputat a les instal·lacions del CT Vic. Dilluns es van jugar les semifinals de gairebé totes les categories, i dimecres, ja que dimarts va ploure es van disputar les finals. A la primera femenina, victòria de J. Pagès i B. Vilalta davant X. Parés i A.…\nKenneth Rabinad Vila, campió de Catalunya\nEl passat diumenge, el jugador de l’Escola de Tennis del CT Vic, Kenneth Rabinad Vila, va guanyar el Campionat de Catalunya en categoria infantil a les instal·lacions de la Federació Catalana de Tennis a l’UP Cornellà. Rabinad Vila ha assolit l’objectiu que portava lluitant molt de temps: Quedar campió de Catalunya per primera vegada. I un cop assolit aquest…\nSopar de colles i penyes i inauguració de la piscina exterior del CT Vic\nAprofitant el sopar de colles i penyes del CT Vic, el proper 14 de juny es farà la inauguració de la piscina exterior que donarà el tret de sortida a la temporada d’estiu. L’activitat començarà a les 9 del vespre, amb una jornada de portes obertes tant a la piscina exterior com a la resta d’instal·lacions del club. Tot seguit es…\nEl Club Tennis Vic acull dissabte la jornada Llampec d’escacs amb Vladimir Zaiats\nAquest dissabte arriba al Club Tennis Vic la Jornada Llampec d’escacs. Anirà a càrrec del mestre Vladimir Zaiats, matemàtic, estadista, professor a la Universitat Autònoma de Barcelona i International Arbiter (FIDE) a banda de president de l’Escola d’escacs d’Osona. La tradicional cita d’escacs que es disputa cada any a principis de juny a les instal·lacions del CT Vic es…\nComença el Mercedes- Benz Stern Motor de pàdel\nDes del passat dilluns el CT Vic acull el torneig de pàdel Mercedes-Benz Stern-Motor. Hi participen més de 180 jugadors/es, unes 90 parelles. Concretament hi ha 66 parelles en categoria masculina i 25 en la categoria femenina. En les dues modalitats s’han dividit en dos quadres de Primera i Segona categoria. Els participants són clients de Mercedes-Benz Stern-Motor. També hi ha socis del CT Vic i…\nActivitats complementàries a l’ITF de tennis del CT Vic\nParal·lelament al el 16è ITF Men’s Circuit–1r Gran Premi Boada Grup–50è Trofeu Carles Ylla, es van muntar un seguit d’activitats al llarg de tota la setmana per omplir de més tennis i activitat el club. Divendres es va fer la xerrada El tennis a nivell recreatiu i no professional representa una activitat física saludable? esportiva amb la presència d’una vintena d’assistents que va anar a càrrec del Dr.…\nLes millors promeses del tennis internacional a l’ITF del CT Vic\nDissabte es va disputar la final del Torneig Plana de Vic (Pre-ITF) que durant tota la setmana s’havia disputat a les instal·lacions del CT Vic. La final la van jugar dos jugadors de l’Acadèmia Sánchez-Casal: Alejandro Moro i Bekkhan Atlangeriev. Moro va guanyar després de dos sets a Atlangeriev per 6/3 6/2, d’aquesta manera va aconseguir el wild-card per al quadre final de l’ITF. Precisament, des…\nFinalitza el Circuit Català de Pàdel a Vic\nDiumenge es van disputar les finals del Circuit Català de Pàdel Gran Slam – Hyundai Senco-Motor a la pista central del CT Vic amb partits molt intensos i llargs en els quals es va veure un alt nivell. A la primera categoria femenina la victòria va ser per Aranzazu Osoro i Nelida Brito. Les finalistes van…


Objectes multimèdia amb l’etiqueta: Departament de Tecnologia de l'Arquitectura\nBenvinguda a la Jornada i presentació del projecte "RE-INHABIT Retos Investigación 2019-2021", a càrrec de Pilar García-Almirall (Departament Tecnologia de l'Arquitectura ETSAB | UPC) i Pere Joan Ravetllat (Projectes Arquitectònics ETSAB | UPC)\nDisseny dels aspectes lumínics naturals d'un espai individual amb DIAlux. Part I: Modelat espai\nPart I del vídeotutorial basat amb el programari DIAlux de disseny professional. Presentació a càrrec de Judit López Besora, Professora del Departament de Tecnologia de l'Arquitectura ETSAB.\nDisseny dels aspectes lumínics naturals d'un espai individual amb DIAlux. Part II: Escenes de llum, càlcul i sortida de dades


Gymnoscelis rufifasciata - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGymnoscelis rufifasciata és un arna de la família Geometridae. Es troba àmpliament distribuïda, i les seves espècies més comunes es troben en la regió Paleàrtica, el Pròxim Orient i el Nord d'Àfrica.\nCalluna, Ulex i Ilex\nEspècie Gymnoscelis rufifasciata\nAquesta és una espècie variable però sempre fàcil reconèixer a causa de dues bandes fosques a través de les ales superiors que donen a l'espècie el seu nom comú. Les ales inferiors són de color gris pàl·lid amb franges més fosques i un punt discal negre petit. L'envergadura de les ales és de 15 a 19 mil·límetres.\nProdueixen dos, de vegades tres, posades cada any i els adults estan en vol a l'abril i maig (de vegades abans), i durant juliol i agost, i de vegades entrat ja en la tardor. Vola en la nit les atreuen la llum.\nLes larves s'alimenten en les flors d'una gran quantitat de plantes (veure la llista de més a baix) i se sap que també alimenten a les larves d'altres Lepidoptera. Aquestes espècies hibernan com una pupa.\nPlantes reconegudes com alimentModifica\nCalluna - Bruguerola\nCynara - Herbacol\nIpomoea - Moniato\nLycopersicon - Tomàquet\nMalus - Poma\nZea - Dacsa\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gymnoscelis rufifasciata\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gymnoscelis_rufifasciata&oldid=27319000»\nDarrera modificació: 27 maig 2021 a les 19:12\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 maig 2021 a les 19:12.


El CTEEC i la Selecció Catalana d'Escalada es reuneixen a Reus\nNotícies - 22/09/2020\nBaix Camp Escalada esportiva\n100FEEC , Catalunya , Escalada , Sent la Muntanya , Som Muntanya\nEl CTEEC i la Selecció Catalana d’Escalada han fet una simulació de competició conjunta a la sala Monobloc de Reus (Baix Camp) . A causa de la situació de la Covid-19, aquest grup d’escaladors s’ha vist obligat a canviar els seus plans i renovar-se, sense competicions a l’horitzó.\nAquest cap de setmana passat tenien programat un entrenament a Pamplona previ al Campionat d’Espanya d’Escalada que s’havia de celebrar a la mateixa població navarrenca del 8 al 12 d’octubre. És per això que al final s’han hagut d’adaptar i canviar els plans. Els membres del CTEEC i de la Selecció han decidit quedar-se prop de casa i simular un dia de competició, en aquest cas a la capital del Baix Camp.\nEls protagonistes de la jornada han estat 16 esportistes que s’han dividit en diferents categories, segons l’edat i el nivell que demostren per tal de simular al màxim possibles rivals o competidors del mateix perfil. S’han fet grups entre els sub 12, sub 14, sub 16, sub 18, sub 20 i absolut. Cal destacar també la participació d’escaladors convidats que han pogut donar diferents consells a cadascun dels integrants de la Selecció i el Centre.\nSegons Ivan Terricabras, director del CTEEC “aquest simulacre ha estat una bona prova per recuperar les sensacions que comporta la pròpia competició. Cal recordar que ara mateix están tots entrenant sense competir i s’ha d’evitar que puguin perdre aquestes percepcions”.\nEl pròxim objectiu és fer una nova concentració d’aquí dues o tres setmanes i seguir amb aquest treball per intentar millorar les capacitats físiques i tècniques de cada escalador.\nCompromís amb Ternua\nEls membres del CTEEC i de la Selecció Catalana d’Escalada han estrenat les noves equipacions Ternua que lluiran aquesta temporada.\nLa marca de roba de muntanya basca seguirà un any més compromesa amb el patrocini dels equips d’escalada esportiva de la FEEC i mantindrà els valors medi ambientals implicits de Ternua amb els de la Federació.\nTernua ha abandonat en aquest ocasió les ratlles horitzontals i aposta per una equipació amb el vermell i el groc com a protagonista per les noies i el blau i el vermell pels nois.\nLa FEEC i Ternua inicien una nova temporada junts després de diferents anys de formar un binomi d’èxit en el món de l’escalda esportiva.


Guanya dues invitacions per a la Nit Peruana de Time Out\nVine a gaudir d'una experiència gastronòmica exclusiva que et farà gaudir dels sentits gràcies a la Oficina Comercial del Perú en España\ndivendres 20 de novembre 2015\nT’has quedat sense entrada per gaudir de la Nit Peruana de Time Out Barcelona? T’agradaria jugar la darrera carta per assistir a una vetllada gastronòmica que farà història? Els millors xefs peruans d’Europa, alguns amb estrella Michelin, cuinaran en exclusiva els millors plats de la cuina peruana per als lectors de Time Out Barcelona.\nEls xefs convidats són: Luís Arévalo, del restaurant Kena de Madrid i Istanbul, recomanat per la guia Michelin; Victor Gutiérrez, del restaurant del mateix nom de Salamanca, i Robert Ortíz, del restaurant Lima London de Londres, tots dos amb estrella Michelin; Pablo Ortega del restaurant Tanta de Barcelona, creat pel pare de la nova cuina peruana i estrella mundial de la gastronomia, Gastón Acurio, i també recomanat per la guia Michelin; i Roberto Sihuay, del restaurant Ceviche 103 de Barcelona, premi Time Out 2014.\nParticipa al nostre concurs gràcies a l'Oficina Comercial del Perú en España. Només cal que ens deixis les dades en aquest formulari i entraràs en el sorteig que farem el 27 de novembre vinent. L'esdeveniment, apunta, és el dilluns, 30 de novembre, a les 20.30.\nFill out my Wufoo form!


Xerrada “Planificació de futur” - Mas Albornà\nXerrada “Planificació de futur”\nEl passat 10 d’octubre va tenir lloc una nova xerrada amb les famílies, un cicle de xerrades organitzat per l’àrea d’atenció a la persona de Mas Albornà amb la voluntat de ser un espai de coneixement en forma de xerrades adreçat a les famílies, treballadors i usuaris on s’hi tracten temes relacionats amb la discapacitat, el trastorn mental o el sector.\nAmb el nom: “Planificació de futur”, s’han tractat aspectes com què fer quan les persones amb discapacitat o els seus familiars es fan grans i quins reptes afronten. De la mà d’un expert en la psicologia especialitzat en aquestes qüestions, la trobada va acollir una quarantena de persones que varen assistir per debatre sobre aquesta qüestió amb la què conviuen diàriament.\nDes de Mas Albornà valorem molt positivament l’assistència rebuda en aquesta segona xerrada i esperem molt sincerament que us hagi resultat profitosa.\nL’acte ha comptat amb el suport de:


10 hàbits de dones mentalment fortes: esperit pirata\nPrincipal Vida Conscient 10 hàbits de dones mentalment fortes\nVivim en un món on constantment ens bombardeja amb imatges i missatges sobre com les nostres vides no són prou bones.\nNo importa on activeu Internet, hi ha algú que té més que vosaltres, que fa més que vosaltres i crea més que vosaltres.\nNo és estrany que tanta gent lluiti per passar la vida: ens exposem a aquests missatges aparentment positius de forma habitual i no ens adonem que en realitat són força negatius.\nLlavors, què separa les dones mentalment fortes de les que pateixen les conseqüències de permetre que aquests missatges impregnin a les seves vides?\nCrec que la força mental es redueix a aquests hàbits:\n1) Les dones fortes no es comparen amb les altres.\nA dona forta no necessita saber què fan els altres per fer-se sentir bé. No necessita veure altres persones que lluiten per sentir que guanya. Més important encara, crec que està contenta pels altres que obtinguin el que volen, ja que vol dir que també és capaç d’aconseguir el que vol a la vida.\n2) Les dones fortes no deixen que els seus dubtes sobre si mateixos s’interposin als seus somnis.\nFins i tot les dones mentalment fortes tenen dubtes sobre la vida, però això no vol dir que deixi que aquests dubtes l’aturin. Les dones mentalment fortes són capaces de recollir i anar sense por de deixar-se caure. Altres que deixen entrar el dubte sovint sucumben a la idea que no són prou bons.\n3) Les dones fortes no eviten les coses dures.\nFer coses difícils et fa ser més valent, fort i tenir més èxit. Crec que les dones mentalment fortes són capaces de recollir i fer les coses que han de fer per avançar. No sempre és fàcil, però sempre val la pena.\n4) Les dones fortes no es culpen a si mateixes quan les coses no funcionen.\nCrec que un dels trets fonamentals d’una dona mentalment forta és que no s’enfonsa quan les coses no van com estava previst. No deixarà que rellisqui una mica per tirar-la de la pista. És capaç de recollir-se a si mateixa i continuar d’una manera significativa, fins i tot quan les coses es tornen difícils.\n(Per obtenir més informació sobre com avançar davant dels contratemps, consulteu el llibre electrònic de Hack Spirit sobre l'art de la resistència aquí)\n5) Les dones fortes no deixen que el seu cervell repensi les coses.\nLes dones són conegudes per ser pensadores excessives i, en molts casos, això és bo. A l’hora d’aconseguir el que voleu a la vida i tenir èxit, les dones mentalment fortes no deixen guanyar la batalla al cervell. És fàcil desviar-se, però les dones mentalment fortes poden seguir el rumb.\n6) Les dones fortes no posen als altres per fer-se sentir millor.\nAlgunes dones redueixen d’altres per fer-se sentir millor, però no és l’única manera. Crec que les dones mentalment fortes treballen per construir altres perquè sap que quan les altres se senten bé, tothom guanya. Arrossegar els altres cap avall per fer-se sentir millor és per als dèbils.\n7) Les dones fortes no es preocupen pel que fan altres persones.\nLa comparació mata els somnis. No us deixeu enganyar pensant que cal parar atenció al que fan els altres. No ho fas. Les dones mentalment fortes no fan cas del que fa la seva competència. Està bé de posar-se de peu, passi el que passi.\n8) Les dones fortes no se centren en la perfecció.\nLa perfecció alentirà les dones i, tot i que la societat pressiona les dones perquè siguin perfectes, una dona mentalment forta ho sap millor. Tenint prou temps, tot funciona. I si no ho fa, no se suposaria que en primer lloc.\n9) Les dones fortes no pensen que ser vulnerables sigui un signe de debilitat.\nPodríeu pensar que les dones fortes no mostren emocions, però el contrari és cert. Ser vulnerable és un signe de força, no de debilitat. Les dones mentalment fortes coneixen els seus pensaments i emocions i són capaces de sentir-les per aprendre alguna cosa d’elles. De vegades val la pena sentir-se baix perquè pugueu experimentar el màxim quan es produeixi un avenç.\n10) Les dones fortes no tenen por d’expressar com se senten.\nEs prenen el temps per formar una opinió, però, un cop ho facin, no tindran por de mantenir-se al costat.\nNo tenen por de defensar el que creuen, sobretot quan saben que és correcte.\nLa injustícia i el mal comportament els molesta, de manera que si tractes a altres persones amb falta de respecte, et cridaran i et faran semblar una tonteria.\nAls homes els encanten les dones fortes. És un fet. Al nou llibre electrònic de Hack Spirit, Per què els homes estimen les dones fortes: la guia d’una dona per mantenir-se en una relació, us donem el poder de mantenir-vos propis en qualsevol relació. Ple de coneixements de la psicologia moderna i consells pràctics, aquest llibre electrònic és el vostre recurs essencial per convertir-vos en una dona més forta, augmentar el vostre atractiu per als homes i desenvolupar millors relacions. Comprova-ho aquí.\nquins són els trets físics\nAquí hi ha 25 raons per prendre una dutxa calenta cada dia que us canviaran la vida


Video atenció pal·liativa precoç\nGrup de treball de malalties infeccioses de la Societat Catalana de Geriatria i Gerontologia\nMemòria del grup\nFunció de representar, dirigir i coordinar les accions del grup mitjançant la convocatòria de reunions.\nMª Pilar García Caselles\nRealitzar les accions organitzatives que precisin cadascun dels actes realitzats pel grup (actes, convocatòries,...).\nIntervenir activament seguint els acords de funcionament establerts.\nMaria Empar Riu\nJustificació del grup de treball\nEn els darrers anys, la irrupció dels gèrmens multiresistents, i la necessitat de disminuir la pressió antibiòtica en general, fan que ens plantegem la necessitat de poder fer un abordatge de les infeccions a tots els nivells assistencials en l’abordatge del pacient ancià.\nConcretament, l’entorn sociosanitari, com a part fonamental i integradora del contínuum assistencial entre recursos hospitalaris i domiciliaris, forma part de la cadena epidemiològica de les infeccions, i hi coincideixen diverses necessitats. La realitat evidencia que no és un nivell assistencial homogeni, ni en la tipologia de pacients atesos ni en les dotacions de personal, i al llarg dels darrers anys n’ha augmentat la complexitat clínica.\nHi ha poques directius que abordin el maneig de les infeccions als sociosanitaris i s’acaben adoptant mesures pròpies dels Hospitals d’aguts sense tenir en compte les particularitats sociosanitàries.\nPer això constatem una creixent necessitat de consens i treball conjunt des de l’àmbit Sociosanitari en referència al maneig i prevenció de pacients afectes de malalties infeccioses a fi de millorar l’atenció a la població que atenem i millorar la coordinació amb l’atenció hospitalària d’aguts.\nIdentificar, contrastar, consensuar i recomanar mesures d’aplicació en presència de pacients amb processos infecciosos en l’àmbit de la Geriatria, incloent els centres Sociosanitaris i resta de nivells assistencials, per un grup de professionals experts en geriatria i malalties infeccioses, amb representativitat àmplia en el territori.\nDonar resposta fonamentada i coordinada a les necessitats i reptes d’atenció sanitària de pacients ancians afectats per processos infecciosos al territori.\nPromoure consensos basats en evidència científica sobre les millors actuacions i pràctiques sanitàries referent a infeccions en l’entorn sociosanitari, així com a altres nivells assistencials.\nRealitzar recomanacions que siguin d’aplicabilitat, i en la mesura del possible d’implementació universal principalment en l’entorn sociosanitari de tot el territori, seguint el principi de justícia sobre els principals aspectes del maneig de pacients amb malalties infeccioses: perfils de pacients i sostres terapèutics, mesures d’aïllament i gestió de multiresistents, relacions de suport amb els hospitals i accés a antibiòtics, polítiques d’antibiòtics pròpies.\nEstimular la implementació de comissions de malalties infeccioses als centres sociosanitaris per consolidar la bona praxis preventiva i terapèutica, basada en la tecnologia geriàtrica, i afavorir el seguiment epidemiològic de les infeccions en els centres.\nEstimular a la cohesió de l’entorn d’atenció sociosanitària i d’aguts a través de consensos en el marc de les malalties infeccioses, mitjançant la integració de les comissions sociosanitàries a la xarxa hospitalària.\nGenerar documents de consens segons l’evidència científica en les infeccions en Geriatria, i principalment a les de l’àmbit sociosanitari\nFer difusió del material de consens a cadascun dels centres, per afavorir des de la creació de comissions de malalties infeccioses sociosanitàries, fins a la generació de política d’antibiòtics adaptada a cada centre.\nConfeccionar tots els estudis necessaris per assolir l’evidència científica en el nostre entorn sociosanitari i poder consensuar i recomanar segons els mateixos.\nGenerar estudis multicèntrics dels diversos aspectes de les infeccions dins l’àmbit sociosanitari.\nPromocionar la col·laboració entre societats científiques implicades en el control de les infeccions (SCMIMF, SCMI), i participar en els diferents actes, jornades, congressos que se’n puguin derivar.\nEl contacte entre els membres del grup podrà ser immediat i continuat mitjançant grups d’aplicacions de telefonia mòbil.\nLes trobades en reunions de treball es realitzaran de dues formes:\nNo presencial: contacte via videoconferència en data i hora assenyalada.\nPresencial: de forma rotatòria a cadascun dels centres integrants del grup.\nEs realitzarà com a mínim una reunió presencial anual.\nEl grup no preveu finançament directe per a la seva activitat, sortint la dedicació de temps personal dels components del grup.\nTot i així, el grup és lliure de buscar subvencions i beques per a la realització d’estudis i treballs que cregui necessaris.