Francesc Xavier Llampilles - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Xavier Lampillas)\nFrancesc Xavier Llampilles (Mataró, 1731 – Sestri Levante, Itàlia, 1810) fou un erudit i religiós jesuïta. Fill de Josep de Cerdà i Güell i d'Antònia de Cerdà i Llampilles, fou batejat com a Francesc Xavier de Cerdà i de Cerdà, si bé posteriorment va abandonar el cognom Cerdà pel de Llampilles. Conegut en castellà com a Francisco Javier Lampillas.\n1810 (78/79 anys)\nSestri Levante (Itàlia)\nHistoriador, crític d'art i crític literari\nVa pertànyer a la Companyia de Jesús i amb motiu de la seva expulsió d'Espanya per Carles III va haver de residir a Itàlia, on va explicar teologia a Ferrara. Va combatre els erudits jesuïtes italians Girolamo Tiraboschi i Saverio Bettinelli, que van culpar als espanyols per haver introduït a Itàlia el «mal gust literari», tot i que també refuta Pietro Napoli Signorelli i Francesco Saverio Quadrio, motiu pel qual publica el seu Saggio storico-apologetico della Letteratura Spagnola (Gènova, 1778 – 1781, sis volums). Com que els dos primers el van replicar, va publicar les seves contrarèpliques en un setè volum de l'obra, publicat a Roma el 1781. L'escriptora il·lustrada i una de les primeres feministes espanyoles Josefa Amar y Borbón va traduir i publicar tota l'obra a Saragossa (1782 – 1789, set volums), amb el títol d'Ensayo histórico-apologético de la literatura española contra las opiniones preocupadas de algunos escritores modernos italianos.\nEl llibre es divideix en dissertacions i és de contingut polèmic; dedica una gran part a la literatura hispanollatina. Es mostra independent de judici en elogiar la comèdia espanyola del Segle d'Or espanyol i en discutir la teoria de les tres unitats aristotèliques. Pedro Estala li va retreure atrevir-se a jutjar obres llatines com millors que les gregues sense conèixer el grec.\n↑ 1,0 1,1 «Francesc Xavier Llampilles». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Francesc_Xavier_Llampilles&oldid=23376508»\nDarrera modificació: 30 abr 2020 a les 19:33\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 abr 2020 a les 19:33.


Bombes de Recirculació - Tecnium\nPàgina inicial/Sectors/Industria de l’Acer i Tractament de Superficies/Bombes de Recirculació\nBombes de Recirculacióadmin2021-11-05T10:10:49+00:00\nPer això, es fan passar les peces a tractar per banys/cubes de diferent naturalesa, que per norma general contenen líquids altament corrossius.\nTECNIUM fabrica bombes de plàstic centrífugues molt robustes i amb totes les parts en contacte amb el fluid amb materials plàstics totalment compatibles amb els fluids esmentats.\nLa gamma de cabals que disposem van des de petites bombes per a traspassos puntuals (1 m3/h) fins a grans cabals utilitzats en bombes de procés (1.200 m3/h).\nEn funció del tipus de tractament que s’apliquen als metalls (decapat, galvanitzat, anoditzat, cromat, …) ens trobem amb diferents tipus de líquids utilitzats, tals com l’àcid clorhídric, àcid sulfúric, sosa càustica, àcid cròmic, …\nUna aplicació típica dins d’aquest sector, és la recirculació de líquids a les cubes de tractament. L’objectiu és mantenir una temperatura constant a la cuba i, en alguns casos, anar eliminant les partícules sòlides que es generen en el procés de decapat.\nUna vegada definits els cabals, pressions de serveis i temperatures de treball, el nostre Departament Tècnic selecciona el material més adequat per a la aplicació. Tenim una àmplia experiència en la fabricació de bombes de plàstic amb PP, PVDF, PEHD (RCH1000), Halar y PVC.\nBombes de plàstic horitzontals:\nFabriquem bombes complertes de disposició horitzontal, segons la norma EN-22858 / ISO 2858, amb tanques mecàniques simples o dobles, complertes amb bancada, acoblament elàstic i motor. El nostre sistema de fabricació ens permet configurar els equips a demanda del client, per aquest motiu, podem muntar tanques mecàniques, acoblaments i motors segons les exigències dels usuaris i/o enginyeries involucrades en el projecte.\nBombes de plàstic de disposició vertical, sense tanca mecànica:\nTECNIUM ha desenvolupat un tipus de bomba de muntatge exterior a la cuba, que té com avantatge fundamental l’absència de tancament mecànic. Aquest fet diferenciador, permet subministrar una bomba d’alta fiabilitat amb un manteniment molt baix i absència de parades per funcionament en sec i/o pas de sòlids, que fan malbè les tanques mecàniques.


Temps bullir broquil receptes - myTaste\ntemps bullir broquil\ntemps bullir broquil verd\nbroquil amb patates bullides\ntemps bullir espinacs\nbullir un broquil\ncom fer bullir el broquil perque no faci olor\nbullir patates temps\ntemps bullir peus de porc en olla\ntemps bullir faves\nbroquil bullit amb patates\ntemps bullir pesols congelats\nquant temps han de bullir els espinacs\nTemps bullir broquil receptes\nTemps. Un entrant rapit de fer els dies amb pressa. Els vegetarians podeu suprimir la cansalada fumada. Celíacs, utilitzeu farina sense gluten\nFinalitzat el temps posem el bròquil en una safata i per sobre aboquem el sofregit de ceba i pernil. Però bullir el bròquil redueix els compostos que porta amb pèrdues del 20-30% després de 5 minuts, el 40-50% passats 10 minuts i fins a 77% després de 30 minuts\nTemps d’elaboració. Per bullir el bròquil, s’ha de posar al aigua quant esta bullint, a grapadets per intentar que no pari el bull\nPassat aquest temps afegim la llet i els fesols. deixem bullir a foc suau uns 10 minuts. Deixem bullir 5 minuts més\nI quan hagi passat aquest temps el colarem. Posem a bullir la pasta amb aigua abundant i una mica de sal\nUn cop passat el temps ho passem pel túrmix fins que quedi una crema ben fina, amb paciència. Posem aigua a bullir\nDeixeu bullir durant uns 10 o 12 minuts. Passat aquest temps, afegiu els fideus i ho deixeu coure fins que estiguin cuits (en aquest cas uns 9 minuts)\nJa fa temps que aquestes dones han decidit viure la seva vida amb alegria i gaudint cada moment del dia\nI a més a més, diuen que es triga més temps en dir una mentida que a explicar la veritat. A mida que passa el temps aprenc a detectar abans quan algú no està sent sincer\nMOUSSE DE BRÒQUIL I TONYINA\nTemps de preparació. I per avui una recepteta suau, bona i sana de verduretes per començar "l'operació biquini" (o com se digui allò que tots diem que hem de fer a la primavera\nTemps d'elaboració. Avui us porto un plat únic molt complert. Recursos. Preu. 2. 10 € per persona. 45 minuts. Ingredients\nAfegiu la pasta el temps que recomani el fabricant fins que estigui al dente -que el cor de la pasta quedi un pèl dur-, l'escorregueu i l'aboqueu a la paella, que haureu tornat a posar al foc, i barregeu la pasta amb la resta d'ingredients\nTemps de preparació total. Temps de cocció. Temps de preparació total. Temps de cocció. Disculpeu l’endarreriment dels escrits, per motius\nTreball a casa, fora de casa, xiquets, temps, Cuina…. El treball a la casa, fora de casa, els xiquets, tindre el teu temps i cuinar\nEl vaig descobrir ja fa temps però és ara quan més l'utilitzo. Quan veiem que bull abaixem una mica el foc i el deixem bullir tapat durant 15 minuts. Quan comenci a bullir abaixem el foc i ho deixem 10 minuts que faci xup-xup\njejeje Resulta molt bona, gustosa però suau al mateix temps i no atipa gens ja que és una recepta bastant suau, segur que us agradarà\nJa sé que no és temps d'estofats però. Quan hagi passat aquest temps, tastem i rectifiquem de sal o deixem uns minuts més de cocció\nAboquem els purés al plat al mateix temps, un per cada costat, tal com veieu a la imatge inferior. posem aigua a bullir


Del 31/07/2020 al 07/09/2020\nFundació Bancaixa col·labora, un any més, amb els Premis Literaris Ciutat d’Alzira i una nova edició del Premi Fundació Bancaixa de Narrativa Juvenil, que enguany celebra la seua vint-i-cinquena edició.\nEn aquesta nova edició, els candidats podran presentar els seus treballs fins al 7 de setembre i ho podran fer en format electrònic.\nPoden optar a aquest guardó, dotat amb 5.000 euros, les novel·les o relats de narracions en valencià, o qualsevol altra varietat de la llengua, destinades a un públic lector d’entre 14 i 17 anys. Els originals han de tindre una extensió mínima de 80 pàgines i una màxima de 120.\nEl veredicte del jurat, que conformaran Rosa M. Colom, Ramon Ferrer, Gonçal López-Pampló, Alícia Martí i Fina Masgrau, es farà públic el 6 de novembre de 2020. El text guardonat serà publicat per Edicions Bromera en una de les seues col·leccions juvenils.\nEn l’anterior edició de 2019, el premi va recaure sobre Rosa Maria Colom per l’obra Coppelius. El jurat va coincidir que «Coppelius és una novel·la inusual i sorprenent, que combina un ritme narratiu pausat amb una intriga plena d’homenatges literaris, girs de guió i temes valents, poc habituals en la literatura juvenil».


Tennis lliure de fums – Barcelona Open Banc Sabadell | 68º Trofeo Conde de Godó\nTennis lliure de fums\nÉs el primer torneig ATP que es disputa a l’aire lliure i en el qual els cigarrets i els vapejadors no són benvinguts. I no és una novetat del 2021. El Barcelona Open Banc Sabadell ja va prendre aquesta decisió al 2017, de manera voluntària i malgrat els milers de metres quadrats en els quals estan repartides les diferents pistes, fins a les quals treuen el cap els espectadors per a contemplar de prop a alguns dels millors tennistes del món. Però cap d’aquests aficionats pot fumar o vapejar, sigui a prop o lluny d’on es dirimeixen els punts de cada trobada.\nNo és l’única mesura que adopta cada any la direcció del torneig, en una clara aposta per la sostenibilitat i les bones pràctiques per a cuidar el medi ambient. La posada en pràctica de tota una bateria d’accions durant el Barcelona Open Banc Sabadell demostra la continuïtat d’aquesta defensa de la pràctica saludable de l’esport. I que ja va servir per a obtenir el certificat ISO 20121 i el reconeixement d’aquest compromís per Barcelona Biosphere en la seva aportació a la sostenibilitat turística de la capital catalana.\nEl doctor Antoni Trilla, cap del servei de medicina preventiva i epidemiologia de l’Hospital Clínic i assessor sanitari del torneig, destaca que en el context actual de pandèmia, un espai com el Real Club de Tennis Barcelona sense fums i sense la pràctica social de fumar entre diversos coneguts, redueix les possibilitats de contagi.\nPer la seva part els Jocs Olímpics de Tòquio, que se celebraran el pròxim estiu, també seran les primeres olimpíades en les quals estarà prohibit fumar en tots els recintes. Tot un missatge perquè cada vegada més col·lectius, entitats i ciutadans se sumin a la necessària cura del planeta.


1 milió d’euros per comprar Can Palomo | el malgratenc\n1 milió d’euros per comprar Can Palomo\nPosted on 5 Desembre, 2016\tby elmalgratenc\tTal i com ja va avançar elmalgratenc a principis del mes de juliol, el govern local té intenció de comprar la finca que hi ha entre els carrers Joan Maragall, Pintor Fortuny i les avingudes Bon Pastor i Verge de Montserrat, just davant les dependències de Correus. A la propietat, coneguda com Can Palomo, s’hi vol ubicar les dependències de l’oficina de turisme i un museu dedicat al capità Fèlix Cardona, segons les darreres intencions manifestades des del consistori.\nCan Palomo costa 1 milió d’euros aproximadament, 800.000 dels quals els aportarà la Diputació de Barcelona. La resta, 200.000, els posarà l’ajuntament.\nL’adquisició de la finca és una de les inversions destacades en els pressupostos municipals per al 2017, presentats recentment per l’equip de govern de Malgrat de Mar.


Bloc del Quim: de maig 2009\nARA, Ramon Tremosa\nJa estem immensos en una nova campanya electoral, els partits polítics han posat en marxa la maquinaria electoral.\nMolts ciutadans però, encara es pregunten per a que serveix el Parlament Europeu, molts pensen que només serveix per engreixar les butxaques dels Parlamentaris, per agrair els seus serveis prestats, i que es com una mena de cementiri de elefants.\nAlguns partits polítics lluny de fer pedagogia i tractar de explicar la funcionalitat i la importància d’aquest parlament i de les resolucions que en allà es decideixen, i que com a Catalans ens afecten directament, es dediquen com sempre (tant psc-PSOE com PP) a retreure que CIU es planteja les eleccions europees en clau catalana, el que ells diuen en clau local i no en clau general.\nNosaltres com a partit nacionalista que som,el que vertaderament ens interessa es la defensa dels interessos de Catalunya, per a nosaltres només hi ha una prioritat i aquesta es Catalunya, i la defensarem aquí, a Madrid , a Europa i on calgui.\nElls en canvi han plantejat les eleccions no en clau catalana, ni tampoc en clau europea(com ens reclamen a nosaltres) sinó que les han plantejat en clau primàries de l’estat, amb retrets mutus entre els dos partits d’àmbit espanyol PSOE i PP. Uns treuen al candidat contrari de cul, i els altres treuen la imatge d’un gos furiós bordant. En tot cas ja poden bordar el que vulguin i girar-se d’esquena, nosaltres ja sabem que per ells Catalunya no es prioritària.\nPer això per a tots els que encara es pregunten per a què serveix el Parlament Europeu, CIU aquesta campanya explicarà el que vol aconseguir durant la propera legislatura , al llarg de la campanya anirà desglossant un per un els objectius del nostre programa ,com per exemple la reivindicació del català a Europa, l’arribada del tren de mercaderies a Catalunya, o la descentralització del IVA i la creació del compte corrent tributari, entre d'altres iniciatives. Per a portar-ho a terme CIU encapçala la Coalició per Europa amb PNB, Bloc, CC, UM, UMe, PA, liderada per Ramón Tremosa, un candidat potent, prestigiós economista, sobiranista convençut, i amb una capacitat de treball encomiable.\nAhir en un acte electoral Ramón Tremosa va instar el president de la Generalitat, José Montilla, a “rectificar” i “fer una crida a tots els catalans perquè vagin a votar el 7 de juny per defensar Catalunya a Europa”. El passat 4 d'abril, en un consell nacional del Psc-PSOE, el mandatari va dir que alguns partits “actuen fora de Catalunya amb l'única obsessió de traslladar a Europa els seus problemes”. Tremosa creu que la posició de Montilla és “lògica” perquè “sabem que els socialistes catalans tampoc van a Madrid a defensar Catalunya”. A parer seu, “Europa es construeix a partir de la defensa dels interessos locals.\nTremosa també ha dit que està “totalment d’acord” amb al proposta va llançar el candidat dERC, Oriol Junqueras, d’impulsar una iniciativa ciutadana a Europa per a obtenir l’oficialitat del català a les institucions europees. No obstant, ha demanat que la iniciativa sigui extensible a Madrid per “poder parlar català al Congrés dels Diputats” i per aconseguir que el PSOE i el PSC “retirin el decret de la tercera hora de castellà”. “Tampoc tindria sentit poder parlar català al Parlament Europeu i no a Madrid” i ha exigit als socialistes que han de “mullar-se definitivament i dir de quin costat estan”.\nLa elecció sembla clara, ARA Ramon Tremosa.\nPublicat per Quim Amorós Le-Roux a 13:29 28 comentaris:\nComença el compte enrera per l’autodeterminació\nCada vegada estic mes convençut que pertànyer a l’estat espanyol no ens reporta cap avantatge ni benefici. A part de l’espoli fiscal que representa per Catalunya, pertànyer a un estat que no es ni serà mai un estat federal, i que el tema de les autonomies no el té assumit com un fet diferencial, sinó mes aviat com un fet folklòric i regional , a més a més, se’ns veu als catalans com uns insolidaris, que només demanem i demanem, malgrat que som els que més aportem a les arques de l’estat i en canvi rebem unes almoines, no tenim solucionat el tema del finançament ni tenim concert econòmic , i som menyspreats pels diferents governs que hi ha hagut a l’estat, i per acabar d'adobar-ho, tot el que representa el fet diferencial català està mal vist arreu de l’estat espanyol, ni entenen la manera de ésser nostre, ni ens volen entendre.\nQueda clar dons que en matèria de concepció de l’estat tant el PP com el PSOE tenen la mateixa idea uniformadora, i que la dita de Calvo Sotelo "antes una España roja que una españa rota", en temps de la república encara té validesa en un estat espanyol que es venta de ésser democràtic, que troba normal el dret de l'autodeterminació de les repúbliques bàltiques, però en canvi no reconeix aquest mateix dret per les nacions històriques de Catalunya i Euskadi per posar dos exemples.\nLa iniciativa que arribarà al parlament català per demanar un referèndum per l’autodeterminació de Catalunya, es un primer pas seriós que surt de la societat civil, els mateixos deu mil que van anar a Brussel·les, i que pretenen mobilitzar als partits polítics catalans, que si volen sintonitzar amb la població han de moure peça.\nEspanya ja no dona mes de sí, Catalunya ha de decidir que vol ser, hem de donar un pas al front i plantejar als ciutadans de Catalunya que decideixin lliurement el seu futur. Si el Parlament de Catalunya vota majoritàriament pel dret a decidir del nostre poble, i no ens deixen exercir aquest dret, llavors s’haurem de plantejar de manera unilateral prendre’ns aquest dret i exercir-ho.\nNo podem perdre mes temps.\nLa iniciativa crida a participar a tots els ciutadans amb dret de sufragi actiu per tal de sotmetre a la seva decisió la següent pregunta: 'Està vostè d'acord que Catalunya esdevingui un estat de dret, independent, democràtic i social, integrat a la UE?'. Ara, segons han recordat els promotors de la ILP, la pilota la té la Mesa del Parlament, pendents que la admeti a tràmit, que segons la llei té 14 dies per pronunciar-se. Ha començat doncs el compte enrera per l'autodeterminació.\nPublicat per Quim Amorós Le-Roux a 14:46 20 comentaris:\nDiuen que l’alternança es sana per la democràcia.\nNo entenc gaire perquè quan es vol defensar actuacions polítiques que es passen pel folre el resultat donat a les urnes, sempre n’hi ha que surten dient allò de que l’alternança es sana per la democràcia, quan el que veritablement els importava era treure del poder als partits nacionalistes hegemònics als seus respectius governs autònoms.\nAixí es va fer a Catalunya i ara s’ha repetit al país Basc. Aquesta situació anòmala, poc ètica però legal, ha donat uns pactes de govern amb forces polítiques que els seus respectius programes electorals estan a les antípodes, i quin únic punt en comú era assolir el poder arraconant a l’oposició a la força política nacionalista guanyadora.\nEn qualsevol país democràtic, amb sistema parlamentari com el nostre, sempre la força política guanyadora es l’encarregada de formar govern, en cap lloc els perdedors sumen forces per treure del poder al guanyador, i menys encara si son d’ideologies polítiques antagòniques com poden ser PSOE i PP com en el cas d’Euskadi.\nNo entenc perquè volen justificar aquests pactes dient que es sa per la democràcia l’alternança, perquè, després de 23 anys de CIU a Catalunya i Gairebé 30 de PNB a Euskadi convenia un canvi, si la gent seguia votant a CIU i a PNB?.\nPerquè no apliquen aquesta mateixa alternança a tots els Ajuntaments que des de l’any 1979 estan governats pel psc-PSOE de manera ininterrompuda?, que no fora bo per la democràcia que en aquestos ajuntaments es donés també una alternança??.\nDe fet, després de 6 anys de govern Tripartit, l’únic que s’ha aconseguit ha sigut crear una sensació de inestabilitat política permanent, amb lluites internes per assolir quotes de poder entre els partits que formen el pacte, i amb una supeditació total al PSOE, que fa que les sensacions que es tenen ,es que CIU ha aconseguit des de la oposició mantenir-se forta i amb una tendència a l’alça important que farà possible que el tripartit no torni a sumar.\nPer altra banda el pacte contranatura a Euskadi portarà al govern espanyol a quedar-se en minoria, donarà inestabilitat política a Euskadi i a Madrid, i farà encara mes fort al PNB, de cara a unes properes eleccions a Euskadi.\nIndiscutiblement l’alternança ens ha fet mes forts, L’Artur Mas a Catalunya guanyarà per tercera vegada consecutiva, i ho farà de forma tan clara i contundent, que ningú li podrà discutir aquest cop la presidència, i això els tres partits que formen el govern ho saben i per això li tenen por, i per això donada la seva incompetència de governar, l’únic que fan es atacar a CIU i al seu líder. Perquè ataquen de nou a CIU dient que pactarà amb el PP?, si està vist i demostrat que el PSOE es capaç de pactar sense cap tipus d’escrúpols amb el PP. A Euskadi no devia servir allò del “si tu no vas ellos vuelven", perquè ... “ara, ja els tenen”.\nPublicat per Quim Amorós Le-Roux a 17:05 3 comentaris:\nCarod diu que L'independentisme fora d'ERC fa el joc a CiU\nEl vice-president del Govern i dirigent d'ERC, Josep-Lluís Carod-Rovira, ha dit que "l'independentisme fora d'ERC o bé és extraparlamentari i marginal o bé fa el joc a CiU", referint-se a Joan Carretero, i ha acusat CiU d’utilitzar les sortides [d'ERC] en benefici propi".\nUna vegada més la obsessió que els dirigents de ERC tenen amb CIU ha esdevingut fins i tot malaltissa, ara resulta que CIU també te la culpa de la crisi interna que està patint ERC i que la marxa de Carretero, després que la direcció de ERC li suspengués la militància per reclamar la independència de Catalunya també es culpa nostra.\nSr Carod, calli d’una vegada si us plau, no digui més bestieses, deixi tranquil·la a CIU, i miri i reflexioni perquè ERC s’enfonsa per moments .\nSr Carod Hi ha errors que es paguen molt cars, i el segon tripartit és un gravíssim error històric que no sols ha causat una profunda decepció sinó que ha creat una fractura en la seva militància i en els seus simpatitzants que cada dia que passa sembla més difícil que s’arribi a tancar.\nLa baixa també recent de Jaume Renyer, el jurista que havia acompanyat Carod-Rovira en el famós viatge a Perpinyà per enraonar amb ETA, la justifica en un article al diari Avui, Renyer afirma que subscriu de dalt a baix el patriotisme i l’opció de Joan Carretero i denuncia que “la direcció actual no té ni la voluntat ni la capacitat necessàries per sostenir un conflicte polític i jurídic amb l’Estat espanyol orientat a exercir el dret d’autodeterminació.\nCarod i Puigcercós ja han demostrat que tenen una gran capacitat per subordinar Catalunya a un partit espanyolista però que no en tenen gens per conduir aquest poble a la seva independència.\nMentre la direcció actual de ERC no reconegui els seus errors i faci autocrítica davant de l’allau de baixes de la seva militància, i les diferents davallades electorals que ha anat tenint d’ençà el 2003, i que obstinadament han tractat de dissimular o de maquillar, mentre no se’n adonin que el problema son ells mateixos i no pas CIU, mentre segueixin buscant culpables allà on no hi son, i mentre expulsin del partit tota veu crítica a la direcció, ERC continuarà amb el seu particular descens de suport popular, i la davallada electoral es preveu descomunal.\nAra en Puigcercòs ens vol fer creure que si el model de finançament es dolent, ERC es plantarà, però els consellers, per fidelitat seguiran donant suport al govern, Quina mena de plantada es llavors aquesta??. ERC doncs tragarà amb el que digui el PSOE.\nActualment ERC va la deriva, sense timó ni rumb, Només hi ha una sortida a aquesta deriva i és la retirada de Carod i de Puigcercós de la primera línia política.\nPublicat per Quim Amorós Le-Roux a 15:29 8 comentaris:\nCarod diu que L'independentisme fora d'ERC fa el j...


Es suïcida en gastar 9 milions d'€ de loteria en 6 anys\nManuel, l'empresari gallec que es va suïcidar després de gastar 9 milions d'euros en 6 anys\nVa passar de ser conegut entre els veïns d''O Frasco', el nom del seu bar, a 'O Millonario'\nper Alejandro Cañete 08/10/2019 09:29h\nManuel va passar de ser beneït amb 9 milions d'euros a quedar-se en la ruïna | Cedida\nManuel Calvo Vaz era un veí més del petit poble de Riós, a Ourense, fins que el setembre de 2003 li va tocar la Primitiva. En aquest municipi, l'home era el gerent d'un bar, més aviat petit, anomenat 'O Frasco', el qual havia heretat del seu pare, qui havia estat tinent d'alcalde per al PP en el mateix poble. Tot i els intents del fill per reconvertir el bar en un pub noctur, el negoci no funcionava.\nL'home era aficional a la loteria, a la qual veia com una forma d'afrontar la crisis en la qual estava sumit. De sobte, quan es trobava en la pitjor situació econòmica possible, Manuel va guanyar 9 milions d'euros gràcies a un sorteig de la Primitiva. A partir d'aquest moment, la vida de Manuel i la de la seva família van canviar radicalment, almenys durant els següents sis anys.\nTot i que en un principi les coses anaven rodades, ja que va arribar a muntar una empresa de transports i maquinària agrícola, la fortuna es va anar allunyant d'ell i, lamentamblement, el 13 de gener de 2009, arruinat, li va dir a la seva dona que anava de viatge a Palència, un viatge del qual no va tornar mai. El dia 26 del mateix mes el seu cadàver va aparèixer en una zona boscosa, dins del seu cotxe amb un tir al cap.\nD''O Frasco' a 'O Milionario'\nAbans del tràgic final, Calvo va decidir donar-se una alegria a ell i a la seva família. Va fer diverses reformes a la casa on residien que va acabar convertint-se en una mansió, i també, com a bon amant del motor, va decidir comprar-se un Ferrari. Una adquisició que va ser la detonant perquè al poble passessin de dir-li 'O Frasco' a 'O Milionario'.\nManuel, a més, sentia una gran devoció per la Verge dels Dolors, i tot i els capritxos i luxes, creia que ella era la causa de la seva sort. Per aquest motiu, cada any durant la processó de les festes patronals omplia a la verge de flors. Uns anys durant els quals també va voler anar més enllà i fer un salt al món empresarial fundant 'Silagro S.L'. L'empresa destinada al lloguer de maquinària agrícola va arribar a tenir una flota de fins a 20 camions i 25 treballadors.\nMales decisions i crisi\nLa crisi va arribar fins i tot al petit poble de Riós, i va afectar, especialment, al sector del transport. El difunt es va veure amb l'obligació de malvendre moltes de les màquines adquirides i haver d'abaixar els preus del lloguer per aconseguir beneficis, però malauradament no va ser suficient per revifar el negoci, segons explica 'El Faro de Vigo'. Malgrat els greus problemes que tenia a l'empresa, «l'únic home de quatre fills» va decidir organitzar festes i «viure la vida a ple rendiment de nit i de dia» per culpa de «falsos amics, entre ells gent que quan era pobre no li volia el bé» explicava un familiar de Cruz.\nLes constants visites al casino de Chaves durant els seus últims dies eren l'única esperança que tenia de poder recuperar els diners que havia malgastat. També va tornar a intentar jugar a la loteria a Verín per veure si la sort li tornava a somriure, però malauradament res va funcionar i finalment va decidir buscar una solució als seus problemes, tràgica i trista per als seus però potser 'fàcil' per ell.\nUn avi mata a cops de bastó un company de residència al Baix Llobregat\nS'escapa d'un cotxe de Mossos a BCN en trencar els vidres de la finestra\nGir en el cas de Mari Carmen, la dona que hauria decapitat el seu marit a Cantàbria\nGalícia Loteria Defunció\njo, també s'ha de tenir una mescla de sort, mala sort, mala gestió, males influències...podia haver intentat fer una sèrie de la seva vida i tornar a recuperar amb els drets!!\nEl vici és el que té.La culpa és de l'estat ñol que deixa entrar tot tipus de jocs d'atzar sobretot a Catalunya per atacar els catalans\nAndreu Puig menudo iluminado lazi\nJoan Prenent Cava\nAndreu Puig vaja vaja com tens el cap


El consistori de Reus no ha rebut cap requeriment tot i la denúncia de Ciutadans\nActualitzada 27/03/2019 a les 12:10\nEls ajuntaments de Valls i Amposta han retirat, aquest dimecres, els llaços grocs i les pancartes a favor dels presos i exiliats de les façanes dels edificis consistorials, després de rebre l'ordre de la Junta Electoral de Zona arran de la denúncia del PP. Valls tenia 48 hores per fer-ho i Amposta 12 hores. Per altra banda, fonts de l'Ajuntament de Reus, asseguren que no han rebut cap requeriment per fer-ho, tot i que la gestora de Ciutadans va presentar ahir una sol·licitud a la Junta Electoral del Baix Camp. En el cas d'Amposta, el PP també havia demanat prohibir als funcionaris públics exhibir llaços en l'exercici de les seves funcions però la petició no es va tenir en compte.\nEn el cas de Valls, cap a les deu del matí, també s'ha retirat la lona amb el missatge «Llibertat presos polítics i exiliats», escrit en català i anglès, arran la denúncia de l'únic regidor del PP al consistori. A la façana no hi havia cap altre element de simbologia independentista. La primera pancarta es va penjar a l'octubre del 2017, coincidint amb la diada castellera de Santa Úrsula, i era a favor de la llibertat dels Jordis. Posteriorment es va canviar la pancarta per una altra, més genèrica, en defensa dels presos i exiliats i incloent, en un extrem, el dibuix d'un llaç groc.\nComenta el contingut : Valls i Amposta retiren les pancartes pels presos de la façana dels ajuntaments


[VÍDEOS] Almenys cinc morts a l'aeroport de Kàbul, on centenars de persones proven de fugir dels talibans\nUn judici històric a Suècia per crims de guerra que pot fer trontollar l'Iran\tUn judici històric a Suècia per crims de guerra que pot fer trontollar l'Iran\n[VÍDEO] Almenys cinc morts a l’aeroport de Kàbul, on centenars de persones proven de fugir dels talibans\nSoldats nord-americans han disparat contra la multitud que havia ocupat les pistes · En imatges a les xarxes socials es veuen unes quantes víctimes mortals\nEls talibans han recuperat el poder sobre l’Afganistan després de vint anys d’insurgència. Aquesta darrera setmana, amb la retirada de les forces internacionals, principalment les nord-americanes, i el col·lapse de l’exèrcit afganès, els talibans han conquerit sense gairebé resistència les principals ciutats afganeses, inclosa la capital, Kàbul, que va caure ahir.\n“Avui és un gran dia per als afganesos i per als mujahidins”, ha dit el portaveu talibà, Mohammed Naeem. “Ha contemplat els fruits dels seus esforços i sacrificis dels darrers vint anys. Gràcies a Déu, la guerra s’ha acabat en aquest país”, ha afegit des del Palau Presidencial. Unes hores abans, el fins ahir president, Ashraf Ghani, l’havia abandonat per anar-se’n del país.\nMalgrat l’avanç talibà, fins ben entrada la nit, la ruta de Kàbul a l’aeroport Hamid Karzai ha continuat oberta. Ara, sense cap mena de seguretat a la infraestructura, centenars de persones han ocupat les pistes amb la intenció de pujar en algun dels avions que se n’aniran del país les hores vinents.\nSegons que ha confirmat l’agència Reuters, entre més, hi ha pel cap baix cinc víctimes mortals. No és clar si els morts han estat pels trets de l’exèrcit nord-americà, que custodia encara l’aeroport, o bé per l’estampida de la gentada. Aquest matí, amb la intenció de dispersar la multitud, soldats nord-americans han disparat, oficialment apuntant a l’aire.\nEn imatges publicades a les xarxes socials es veu la desesperació de famílies senceres que miren d’accedir a les pistes de qualsevol manera.\nAhir, unes quantes agències d’informació van publicar que s’havia restringit l’entrada o sortida de qualsevol avió civil, de manera que l’aeroport solament pot servir per a evacuacions militars i diplomàtiques. Aquest matí, una setantena d’estats, inclosos la majoria dels de la Unió Europea, han reclamat una sortida segura i ordenada dels ciutadans estrangers i d’afganesos que vulguin abandonar el país.\nEn ple caos a l’aeroport de Kàbul, aquests mateixos estats han signat un comunicat que diu que treballen per repatriar ciutadans i insta totes les parts a respectar i facilitar les sortides. “Els afganesos i ciutadans internacionals que vulguin anar-se’n han de poder fer-ho: carreteres, aeroports i punts fronterers han de continuar oberts i s’ha de mantenir la calma”, afirmen.\nThis sums up the American presence in Afghanistan


La Gala dels Tres Tenors exhaureix totes les entrades | Ràdio Calella Televisió\nLa Gala dels Tres Tenors que es farà aquest diumenge 27 de setembre en el marc de la Festa Major de la Minerva, ha exhaurit totes les entrades. Un homenatge al famós concert dels tenors Josep Carreras, Plácido Domingo i Luciano Pavarotti, ara fa just 30 anys, que tindrà lloc a la Sala Polivalent de la Fàbrica Llobet Guri\nEls tenors Albert Deprius, Carles Cosías i Josep Fadó, acompanyats pel pianista Josep Buforn i el Cor Harmonia, pujaran a l’escenari de la Polivalent aquest diumenge a les 19h de la tarda, per interpretar fragments populars d’òpera, sarsueles i napolitanes.\nHo ha explicat Albert Deprius.\nFarem els ”hits” de l’òpera, àries i sarsuela, i napolitanes. Algunes peces les cantem els tenors sols, algunes les fem a trio, la majoria acompanyades pel Cor Harmonia que també hi participa. El Cor també farà dues interpretacions en solitari amb dues obres importants de Verdi: el famós ”Cor d’Esclaus” de l’òpera ”Nabucco” i de l’òpera ”Macbeth”, ”Patria Oppressa”. En aquest cas, més que un cor és tota una escena. Interpretarem tots plegats una part de cor, alguna intervenció de tenor solista, i al final els tres tenors i el cor. Serà el primer número del concert; després seguiran àries d’òpera i sarsuela, i napolitanes.\nAlbert Deprius ha volgut agrair a l’Ajuntament de Calella la seva sensibilitat envers la cultura, en uns moments on la practica totalitat de les actuacions estan suspeses.\nSegüent Com fer l’aïllament a casa si ets contacte estret d’un positiu Covid-19?\nAnterior 5 grups classe tancats a Calella per positius per Covid-19


Promoure la igualtat de gènere i el poder de les dones.Objectiu del Mileni Núm. 3 3 – - Esguard de Dona\nPromoure la igualtat de gènere i el poder de les dones.Objectiu del Mileni Núm. 3 3 –\nBy Esguard de Dona - dimecres, d’octubre 26, 2011\nFoto: Ben Barber\nLa meta de la paritat entre nens i nenes en educació primària i secundària s’havia d’haver aconseguit l’any 2005, però encara no és una realitat. Oceania, Àfrica Subsahariana i Àsia Occidental són el llocs on el desafiament és més difícils d’assolir.\nQuant a la secundària, cal destacar que a l’Amèrica Llatina, el Carib, Àsia Oriental i el Sud-est Asiàtic s’han matriculat més noies que nois.\nA la educació terciària als països en desenvolupament hi ha una paritat tècnica (97 nenes per cada 100 nens) i això deriva del fet anteriorment constatat de la secundària en les zones citades. En canvi a l’Àfrica Subsahariana és de 67 nenes per cada 100 nens i al Sud d’Àsia es de 76 nenes per cada 100 nens.\nPer àrees d’estudi les dones estudien sobre tot humanitats i ciències socials (on menys noies hi ha és a enginyeria), i són menys les dones que els homes que acaben les carreres universitàries.\nDe nou la pobresa castiga a les nenes pel que fa a accedir a l’educació, a poder assistir a l’escola secundària, empitjorat a les zones rurals.\nPel que fa als llocs de feina remunerats, fora del sector agrícola, i amb dades del 2008, al Sud d’Àsia, el Nord d’Àfrica i en Àsia Occidental es d’un 20 % de dones.\nEn general les dones tenen treballs menys segurs i pitjor remunerats que els homes. I continua havent grans dificultats en que les dones assoleixin llocs d’alt nivell. Només una de cada quatre nivells de direcció o de gerència són dones. De nou a l’Àsia Occidental, el Sud d’Àsia i el Nord d’Àfrica menys d’un 10 % dels llocs d’alt nivell són dones.\nEn relació al llocs parlamentaris s’ha arribat al 19% al 2010, i això comptant amb els sistemes electorals amb quotes. Encara és menor la participació als governs al 2010 hi havia 9 dones cap d’estat electes, enfront a 142 homes; hi havia 11 caps de govern dones enfront a 182 caps de govern homes. La mitjana de dones ministre és del 16 %, i a 16 països cap dona en forma part.


Nobel de la pau contra les armes nuclears\nL’Acadèmia Noruega aprofita el premi per llançar una crida per desmuntar els 14.900 caps que hi ha al món\n4 min. Barcelona 07/10/2017 12:04\n651x366 Membres de la campanya contra les armes nuclears celebrant el Nobel. / FABRICE COFFRINI / AFP Membres de la campanya contra les armes nuclears celebrant el Nobel. / FABRICE COFFRINI / AFP\nEnmig de la tensió entre els Estats Units i Corea del Nord i el risc que l’acord amb l’Iran quedi en paper mullat, la Campanya Internacional per a l’Abolició de les Armes Nuclears (ICAN, segons la sigla en anglès) va obtenir ahir el premi Nobel de la pau pels seus “esforços innovadors” per eliminar el letal arsenal. En paraules de Berit Reiss-Andersen, presidenta de l’Acadèmia Noruega, s’ha valorat que l’entitat alerti de les “conseqüències catastròfiques” a escala humana i mediambiental d’un esclat nuclear. “Vivim en un món amb el risc nuclear més alt en molt de temps”, va advertir des d’Oslo Reiss-Andersen, que va fer una “crida” per obrir “negociacions serioses” perquè els estats destrueixin els 14.900 caps nuclears que es calcula que hi ha ara al món.\nLa ICAN la formen 330 entitats de 80 països, així que el seu Nobel s’interpreta com un guardó a la lluita de “la societat civil i la força de la gent i de les associacions”, va valorar Jordi Armadans, director de FundiPau, que juntament amb el Centre Delàs són les dues ONG catalanes que formen part de la junta de l’organització. Feia anys que la ICAN, constituïda el 2006, apareixia a les travesses del Nobel, i precisament l’èxit li ha arribat quan el risc d’una escalada nuclear acapara portades dels mitjans de comunicació. “És inacceptable que encara hi hagi països que tinguin armes nuclears i amenacin de fer-les servir”, va afirmar la directora executiva de l’entitat, Beatrice Fihn, en saber el veredicte que la durà el 10 de desembre a recollir el premi a Oslo. “Estem en un moment crucial -va indicar-, el risc de guerra nuclear és altre cop a l’agenda, amb la possibilitat d’assassinar civils” i les amenaces dels Estats Units i Corea del Nord.\nUn impuls per al Tractat\nDes del Centre Delàs, el seu president, Pere Ortega, es va felicitar perquè el Nobel pot servir de “gran impuls” per animar els països indecisos a afegir-se al Tractat Global per a la Prohibició de les Armes Nuclears, aprovat el mes de juliol passat per 122 països però amb la notable absència de les nou potències amb caps nuclears i els socis de l’OTAN.\nL’acord va representar la coronació de la feina de les entitats que formen la ICAN, un pas de gegant per abolir definitivament l’armament nuclear però encara insuficient. No entrarà en vigor fins que no el ratifiquin un mínim de 50 estats, prèviament al pas pels parlaments nacionals. Malgrat les absències i traves, es respira optimisme entre les organitzacions pacifistes que veuen el precedent exitós de la Campanya Internacional per a la Prohibició de les Mines Antipersona com un element per emmirallar-se. La iniciativa va rebre el Nobel de la pau el 1997, una palanca vital per acabar amb el mercat de mines, tot i que alguns dels grans fabricants no es van afegir al Tractat. “Avui és una realitat l’abolició de les mines antipersona i s’ha impedit que es continuïn fabricant i distribuint”, va apuntar Pere Ortega. Aquestes armes es cobren 3.000 vides cada any i deixen milers de persones amb greus amputacions.\n“El Nobel ha de servir perquè la ciutadania deixi de minimitzar el risc d’un atac nuclear”, va afirmar Jordi Armadans, que es va mostrar optimista que amb la distinció se situï en una “posició incòmoda” la Unió Europea, controvertit Nobel de la pau del 2012, i l’OTAN, que “malgrat promoure la seguretat va boicotejar el debat”. França, els Estats Units i el Regne Unit sumen una gran part dels caps nuclears i s’han oposat a qualsevol iniciativa per abolir els arsenals. De fet, cap soci de l’Aliança Atlàntica -inclosa Espanya- va participar en les negociacions, amb l’excepció d’Holanda, que va votar-hi en contra.\nSegons dades de la Federació de Científics Americans d’aquest any, hi ha 14.900 caps nuclears en mans de nou països, un 90% dels quals pertanyen a nord-americans i russos. La xifra s’ha reduït respecte a fa quatre anys, quan n’hi havia 17.300 segons les mateixes fonts, perquè alguns països han desmuntat l’armament i han reciclat l’urani enriquit com a font d’energia a les centrals. Unes 2.000 armes estan muntades en míssils o preparades en submarins per ser disparades quan arribi l’ordre. Ortega va alertar del risc enorme que suposa tenir aquest armament, amb més poder destructiu que les bombes llançades contra Hiroshima i Nagasaki l’agost del 1945.\n“Les nuclears són les armes genocides per antonomàsia”, va subratllar l’investigador del Centre Delàs, perquè el seu esclat estendria la mort i la destrucció en un radi d’acció molt més ampli del que van provocar les detonacions a les ciutats japoneses. “Afectaria el canvi climàtic, produiria un increment de la fam a la regió i desplaçaments de persones cap a zones segures”, va assenyalar Ortega.


Dos de cada tres càmpings de la província de Girona oberts durant la Setmana Santa han decidit tornar a tancar davant el confinament comarcal a Catalunya que ha tornat a entrar en vigor aquest divendres.\nEn concret, només es mantindran oberts deu dels 30 establiments, segons un comunicat de l'Associació de Càmpings de Girona aquest mateix divendres.\nL'entitat ha reclamat que s'acceleri el ritme de vacunació i que es mantingui la lliure circulació dins de Catalunya de les persones que tinguin una reserva ja realitzada en establiments turístics per evitar tancaments i que els treballadors hagin d'acollir a un expedient de regulació temporal d'ocupació (ERTO).\nEl president de l'associació, Miquel Gotanegra, ha assegurat que el tancament comarcal genera "greus perjudicis" ja que el 40% dels càmpings havia obert per Setmana Santa i havia organitzat les seves estructures.\nPer això, ha exigit a la Generalitat que "prengui mesures amb antelació suficient i que no hi hagi tanta improvisació i falta d'estratègia" ja que, assegura, moltes empreses estan a al límit.


Lloret de Mar es convertirà en una ''destinació pionera en cuina de la salut'' - El Gerió Digital\nLloret de Mar es convertirà en una ''destinació pionera en cuina de la salut''\nEl projecte, a cincs anys vista, es fa conjuntament amb la Fundació Alícia\nDijous, 3 de maig de 2018 12:45h\nEl cuiner Carles Fàbregas fent una demostració de cuina saludable a un hotel de Lloret de Mar © ACN\nACN, Jordi Altesa / La Selva / Lloret de Mar\nLloret de Mar (Selva) vol revolucionar els fogons dels seus establiments. L'Associació de Bars i Restaurants i el Gremi d'Hostaleria s'han aliat amb la Fundació Alícia per convertir el municipi en un referent com a destinació turística saludable.\nL'origen del projecte ve de la percepció del consistori que ja s'ha "creat marca com a destinació turística", però no hi ha la mateixa consolidació "amb l'oferta gastronòmica", ha subratllat l'alcalde de Lloret de Mar, Jaume Dulsat. La iniciativa és una peça més del pla estratègic de reconversió turística que està tirant endavant el municipi, que rep més de cinc milions de visitants anuals.\nAra, Lloret es vol convertir en una "destinació pionera en cuina de la salut", tal i com l'ha definit el director general de la Fundació Alícia, Toni Massanés. L'entitat fa aproximadament un any que treballa amb tots els detalls per poder desplegar aquesta iniciativa i que inclogui el màxim d'establiments.\nL'objectiu és transformar almenys la meitat de l'oferta hotelera de Lloret. A hores d'ara, els establiments que hi participen suposen 12.000 dels 29.000 llits disponibles. El president del Gremi d'Hostaleria, Enric Dotras, ha detallat que el primer pas és "aconseguir la implementació del Distintiu d'Alimentació Mediterrània (AMED) als establiments".\nEl segell AMED implica complir una sèrie de requisits com cuinar amb oli d'oliva, incorporar plats a base de verdures i productes integrals al menú i a la carta, i potenciar un consum responsable de l'alcohol.\nCura amb al·lèrgies i intoleràncies\nEl projecte a cinc anys vista, però, va més enllà de potenciar el consum de fruita i verdura. Una altra línia prioritària passa per treballar amb el tema d'al·lèrgies i intoleràncies alimentàries. Un repte que suposa dedicar temps a la formació del personal de cuina i sala per poder atendre les persones que tenen aquests problemes amb el consum d'alguns aliments.\nEntre d'altres, caldrà millorar processos de cuina, fer noves cartes i menús, formar personal expert per atendre les persones i no discriminar productes com els que no tenen gluten en un espai apartat dels bufets d'esmorzar.\nA més, Massanés recorda que el concepte de "bo i saludable" varia en funció de les persones. Per això, el pla contempla preparar ofertes dirigides a col·lectius com els esportistes i, en especial, als ciclistes (un client habitual als hotels de Lloret). Però també a vegetarians i flexiterians (aquells qui volen reduir la proteïna de carn de la seva dieta i aposten per una cuina vegetariana flexible).\nLa cuina local, proper pas\nL'alcalde de Lloret ha qualificat el projecte de cuina de la salut com a "molt estructurat i sòlid". La transformació de l'oferta gastronòmica no ha d'equivaldre a fer-la més complicada ja que, com diu Toni Massanés, "ha de ser pràctica". "No podem ser herois de l'alimentació cada cop que vulguem menjar ", precisa.\nLa iniciativa ja es comença a desplegar de manera efectiva a Lloret de Mar. Ara mateix, Massanés considera que "el prioritari és més salut i donar resposta al tema de les al·lèrgies". A partir del 2019, el repte és treballar amb "l'eix identitari de la cuina local".\nL'objectiu final, segons Jaume Dulsat, és que tothom "pugui aportar" per fer de Lloret un lloc amb "una gastronomia excel·lent".


Cicle B. DIUMENGE TRENTA-TRETZÈ DE L'ANY\nQuan llegim un llibre, i sobretot quan aquest és antic, com la Bíblia, hem de tenir present el temps en què va ser escrit, i lestil i el missatge que lautor vol transmetre.\nEn levangeli davui, hem de tenir en compte lestil, que és escatològic, i com diu el doctor Gomà, Jesús, que era un gran pedagog, vestia les idees amb imatges i símbols que el poble podia entendre. Així, per exemple, quan pinta amb colors destil apocalíptic lenfonsament del firmament (Mc13,24-25), vol significar que Déu renovarà lUnivers: un moment decisiu daquesta renovació serà la vinguda del Fill de lHome.\nJesús va pronunciar aquest sermó escatològic poc abans de morir, a la muntanya de les Oliveres: Mentre estava assegut a la muntanya de les Oliveres, enfront del Temple (Mc13,3).\nDes d'aquesta muntanya es dominava la panoràmica del temple de Jerusalem, fabulós, com una gran muralla, com un gran alcàsser.\nEl Diumenge de Rams, en pensar que d'aquell temple no en quedaria pedra sobre pedra, el Senyor va plorar, perquè estimava el seu poble. Noteu que el Senyor plora. Jesús, què gran sou quan ploreu pel vostre poble! (Lc 19,41).\nEn aquest sermó, Jesús parla de la destrucció de la ciutat de Jerusalem i de la fi del món en un sentit escatològic.\nEl compliment d'aquesta profecia de la destrucció de Jerusalem va ésser l'any setanta, quan els romans entraren a Jerusalem. Quan serà la fi del món? Jesús diu que ni ell, ni els àngels, ho saben.\nCommoció de l'univers\nEl sol senfosquirà, la lluna no farà claror, les estrelles aniran caient del cel i els estols celestials trontollaran (Mc13,24).\nEn la primera lectura hem escoltat: Els justos resplendiran com la llum del firmament; els qui hauran conduït el poble pel bon camí brillaran com els estels per sempre més (Dn 12,3).\nVinguda del Fill del lHome\nJesús vindrà ple de glòria i majestat a la fi del món. Llavors veuran venir el Fill de lHome sobre els núvols amb gran poder i gran majestat (Mc13,26).\nReunió dels elegits\nImplícitament, exclusió dels indignes. Mentrestant enviarà els àngels per reunir els seus elegits, que vindran de tots quatre vents, des dels més llunyans de la terra i del cel (Mc 13,27).\nSignes de la parusia\nLa paràbola de la figuera i la destrucció del temple. Mireu la figuera i apreneu-ne la lliçó: quan les seves branques es tornen tendres i neixen les fulles, sabeu que lestiu sacosta. Igualment, quan vosaltres veureu tot això, sapigueu que ell sacosta, ja és a les portes (Mc 13,28). Jesús parla duna figuera plena de vida, no duna figuera morta, que donarà molt de fruit. És figura de la vida eterna i de la seva pròxima vinguda.\nFinalment, tres sentències:\nLa primera assegura que la destrucció del temple serà en aquella generació (Mc13,30).\nLa segona, que les seves paraules són eternes i infal·libles (Mc 13,31).\nLa tercera, que, pel que fa al dia i l'hora, ningú no ho sap, ni Ell per revelar-ho (Mc 13,32).\nAcaba amb una exhortació a estar sempre preparats, perquè no sabem ni el dia ni l'hora (Mc 1, 33).\nUn dia em vaig trobar amb un testimoni de Jehovà que em deia que la fi del món estava molt a prop, i jo li vaig citar les paraules de Jesús sobre el dia i lhora.\nHeus aquí un resum de les principals idees de l'evangeli d'avui.\nQuan llegeixo aquest evangeli, penso que tots aquests signes de què ens parla l'evangeli, en parlar de la fi del món, jo i vosaltres no els veurem, perquè crec que el món ha de durar més de dos mil anys després del naixement de Jesucrist, però sí que em conto entre aquells que els àngels cridaran per presentar-se a la presència del Crist.\nLlavors em faig aquestes i d'altres preguntes: Per què he vingut al món? Quin sentit té la meva vida? Per què i per qui vius? Que hi fas al món? Creus realment en la vida eterna? Per què existeix el mal en el món? Etc. etc. La resposta a totes aquestes preguntes, les trobo en la paraula de Déu i en el magisteri de l'Església; per això us recomano que llegiu el document del Concili Vaticà II Gaudium et spes, que us pot ajudar, i el llibre del papa Joan Pau II Travessant el llindar de l'esperança.\nSi parlés a persones no creients, parlaria d'una altra manera, però, com que parlo a persones batejades, que hem rebut les primícies de l'Esperit Sant, els recordo aquelles paraules de sant Pau, quan diu: Ara hi veiem de manera fosca com en un mirall poc clar; després hi veurem cara a cara. Ara el meu coneixement és limitat; després coneixeré del tot, tal com Déu em coneix (1Co 13,12 ).\nL'home té la idea de futur i viu d'aquesta idea. Tots pensem en el dia de demà. Els animals viuen al dia sense pensar en el dia de demà. Per nosaltres, els cristians, el dia de demà és la vida eterna.\nTota la nostra preocupació cristiana ha d'ésser estar preparats, perquè quan vingui l'espòs tinguem les llànties enceses i puguem entrar a celebrar les seves noces. Tenir la llàntia encesa és posar a la pràctica el manament que ens ha donat Jesucrist: estimar Déu i els germans. Som cristians si estimem, no en som si deixem d'estimar.\nSant Joan de la Creu ens diu que el Senyor, a la posta del sol de la nostra vida, ens jutjarà sobre l'amor.\nCharles Péguy, en el seu llibre sobre el Pòrtic del misteri sobre la segona virtut (lesperança), referint-se a la unió del cos i de lanima, escriu que participen alhora de la mateixa felicitat:\nParticipin alhora de la comuna felicitat eterna.\nCom les dues mans són juntes en loració,\nI luna no és més injusta que laltra,\nAixí el cos i lanima són com dues mans juntes,\nI lun i laltre plegats entraran alhora a la vida eterna.\nI seran dues mans juntes, alhora, per allò que és infinitament més que loració,\nI infinitament més que el sagrament.\nO cauran tots dos alhora com dos punys lligats\nPer a una captivitat eterna (pàg. 91).\nAcabem l'any litúrgic fent balanç de la nostra vida cristiana, com fan els comerciants en acabar lany.\nFins diumenge que ve, que celebrarem, amb tota solemnitat, la festa de Crist Rei.


Picasso i Miró = G + G\nPicasso va sojornar a Horta de Sant Joan dues temporades; el 1898 i el 1909. Era el poble del seu amic de l’Escola de Belles Arts de Llotja, Manuel Pallarès Grau. En el primer viatge, tenia 16 anys i, amb el seu amic, van aïllar-se durant una temporada en una cova, als Ports. Lluny de tothom, feien dibuixos i pintaven. Després van baixar al poble. En total hi va estar uns vuit mesos durant els quals va anar descobrint la seva genialitat, podem dir que hi va arribar com “Pablo Ruiz” i se’n va anar com “Picasso”. En el segon viatge, tenia 27 anys, va estar-hi uns tres mesos; l’acompanyava Fernande Olivier. D’aquesta estada son les seves famoses composicions cubistes: “La bassa” i “La fàbrica”: una bassa a tocar del poble i el molí del davant (l’actual plaça Catalunya, popularment coneguda com la plaça de La Bassa, a la carretera); el mateix indret des d’un costat o de l’altre. Picasso sempre va dir que “tot el que sé ho he après a Horta”.\nMiró, amb 18 anys, va per primer cop a Mont-roig el 1911, al Mas que acabava de comprar el seu pare. Viu i comença a pintar: “Poble i església de Mont-roig” (1919) o “La masia” (1921-1922). En endavant hi passarà llargues temporades, principalment els mesos d’estiu. Hi aniria fins el 1976, quan tenia 83 anys. Miró assegurava que “mai he perdut contacte amb Mont-roig. M’ha donat una força d’arbre”.\nEn el primer viatge, l’un i l’altre hi van emmalaltits. Picasso sortia d’una escarlatina que havia agafat en la recent estada a Madrid, i Miró d’unes febres tifoides. S’allunyen de Barcelona cercant la tranquil·litat i un canvi d’entorn. Descobreixen el camp, paisatges diferents, la vida del pagès. I traslladen aquests sentiments a les seves obres, pinten quadres diferents dels que fins aleshores estaven fent. No ho busquen, però troben un nou camí. En Picasso serà el cubisme geomètric i en Miró un detallisme poètic proper a la realitat. Son masos, vistes del poble, paisatges que esdevindran universals. Si Picasso sentia passió per les oliveres d’Horta, en Miró seran els garrofers de Mont-roig.\nTan a Horta com a Mont-roig els seus carrers (antics) serpentegen dalt d’un turó. Un, ara inexistent castell, coronava Horta; i una immensa construcció (el “Fort”, i també abans castell), després església, ho fa a Mont-roig. Ambdós tenen a prop muntanyes amb una presència màgica. La muntanya de Santa Bàrbara d’Horta s’enfila recargolant-se i punxeguda cap el cel. A Mont-roig la muntanya roja, d’arenisca, i d’on treu nom el poble, està farcida de coves, de formes estranyes ocasionades per l’erosió del vent. Per acabar la semblança, a Horta en aquella muntanya hi ha el convent de Sant Salvador d’Horta, d’un sant que hi va viure uns dotze anys, en el segle TEXTOS MIRONIANS: “PICASSO I MIRÓ, G + G” XVI, i al qual es venera amb gran devoció. A Mont-roig hi ha l’ermita (de la Mare de Déu de la Roca) dedicada a aquella imatge trobada, diuen cap el 1153, en una d’aquelles coves. Picasso va pintar aquell paratge en “La processó al convent” (1898) i Miró la petita ermita que corona aquella altra més gran de la Mare de Déu a “Montroig. Sant Ramon” (1916).\nLes mares de Picasso i Miró eren amigues. A més, la mare de Jaume Sabartés, amic de Picasso, era cosina germana de la mare de Miró. Aquest explica en el llibre “La vida d”una passió” (2003), de Lluís Permanyer, que la seva mare el “feia anar a visitar-la amb molta freqüència. Jo era molt jovenet. Picasso havia fet un retrat de Sabartés (”Poeta decadente”, 1899-1900) que la tia Magdalena tenia a casa seva. Aquell quadre va ésser la meva primera visió de Picasso…”.\nQuan Miró fa el seu primer viatge a París (1920), immediatament va a visitar Picasso. Aquest el recomanarà a amics i al seu marxant. Miró agraït li regala el seu “Autoretrat (El jove de la garibaldina vermella)” (1919). Poc després, Picasso li comprarà “Retrat d’una ballarina espanyola” (1921). Aquests quadres restaran per sempre a la col·lecció privada de Picasso.\nAnys més tard, quan Miró fa aquella exposició “Miró, otro” al Col·legi d’Arquitectes de Barcelona (1969) i pinta amb brotxes i escombres a les vidrieres que donen al carrer, que després ell mateix destruirà, ho està fent a sota dels també molts criticats, a l’època, frisos de Picasso (1961). Corria la brama que tant les obres de l’un com de l’altre recordaven gargots de quitxalla.\nEn una visita que Miró va fer a Picasso a la seva finca “La Californie” (Cannes), li va comentar que tenia uns eucaliptus molt bonics i que li recordaven al del seu Mas. Aleshores Picasso li va contestar que “un guijarro de Mont-roig vale más que todo esto…”. Picasso no coneixia Mont-roig, però sabia de l’autenticitat de pobles com aquest o Horta. Coneixia aquelles terres i havia copsat el seu esperit. És conegut que Miró sempre duia una garrofa de Mont-roig en el seu maletí, i sabem que aquell ganivet (”Pajaresco”, en honor del seu amic Pallarès) que Picasso va endur-se d’Horta, en el primer viatge, el va conservar tota la seva vida: uns setanta-cinc anys.\nEns agrada pensar que aquell ganivet (G) i aquella garrofa (G) concreten l’afecte i la passió dels dos genis per les nostres contrades (Horta i Mont-roig).\nHi ha una altra relació curiosa entre els dos pobles i els dos pintors. Resulta que el model dels famosos Arlequins de Picasso del 1923, el primer d’ells és aquell inacabat, que l’Estat francès va situar al Louvre en el lloc de la Gioconda (1971) com a homenatge a Picasso en els seus noranta anys, era el pintor Jacint Salvadó Aragonès (Montroig, 1892 – Castellet, França, 1983). Miró, tot parlant dels Arlequins de Picasso, interrogava Georges Raillard en el llibre “Conversaciones con Miró” (1978): “¿Sabe? El chico que posaba para él, Salvadó, es de Mont-roig…”. El seu amic, sense saber-ho, havia triat un model del seu poble!\nPablo Ruiz Picasso va néixer a Málaga el 1881 i va morir el 1973, amb 91 anys, a Mougins (França). Joan Miró Ferrà, havia nascut a Barcelona el 1893 i va morir el 1983, amb 90 anys, a Palma de Mallorca.\nEl “Centre Picasso” d’Horta es va inaugurar el 1992, i el “Centre Miró” de Mont-roig el 2004. Tots dos presenten les reproduccions facsímils dels quadres de Picasso i Miró relacionats amb aquests pobles. A més, aporten informacions valuoses d’aquests durant les seves estades que permeten entendre millor la seva obra. Permeten veure en un mateix indret (reproduccions de) quadres escampats per arreu del món. Tant a Horta com a Montroig, el visitant, a més, hi trobarà els “originals dels originals”, aquells indrets que van captivar Picasso i Miró i que van interpretar plasmant-los en famosos quadres.\nTríptic Picasso-Miró (*.PDF)\nExpo Picasso-Miró · Any 2007


Etiquetes: Fèlix Larrosa, gent gran\n“Tornar a la gent gran el que ha fet per nosaltres” és el principi inspirador del nou programa de Gent Gran que impulsa la Paeria i que, en paraules del paer en cap, Fèlix Larrosa, ha de representar “l’inici d’un nou temps” i la construcció “d’un nou model de ciutat” a partir de l’atenció a aquest col·lectiu d’edat. L’alcalde planteja un gran pacte intergeneracional per fer possible aquest nou paradigma d’atenció a les persones que centra el seu focus en la gent gran i dins del qual cal adaptar la ciutat a totes les oportunitats i els reptes que planteja l’atenció als majors.\nEl projecte duu per nom “Model Lleida...ciutat que et cuida” i comptarà amb la participació, entre altres, d’experts com Javier Yanguas, que ha realitzat projectes nacionals i internacionals sobre aquest àmbit.\nEl paer en cap ha remarcat que la iniciativa implica el conjunt de departaments de la Paeria que, de manera transversal, treballaran per donar resposta en cada projecte municipal al que pugui precisar una persona gran. L’alcalde ha posat com a exemple la necessitat d’adaptar la durada d’alguns semàfors amb la diferent velocitat per creuar d’una persona gran. També ha subratllat el creixent problema de la soledat.\nA la presentació, han assistit el tinent d’alcalde, Xavier Rodamilans, els regidors i regidores Marta Gispert, José Maria Córdoba i Joan Vilella, així com tècnics i responsables de diferents departaments de la Paeria i una nodrida representació de persones grans i joves de Lleida que ha omplert el Saló de Sessions de la Paeria.\nNoves iniciatives al pressupost 2019\nFèlix Larrosa ha explicat que, de manera immediata, es constituiran grups de treball per poder presentar les primeres mesures municipals que ja s’hauran d’incloure en els Pressupostos de la Paeria del 2019 que es portaran a aprovació del Ple el pròxim novembre.\nEl paer en cap ha remarcat el salt endavant que la ciutat ha dut a terme els darrers anys en l’atenció amb la gent gran amb iniciatives com la Teleassistència gratuïta i universal, el transport urbà gratuït o el Servei d’Assistència Domiciliària i ha insistit que el nou Pla que avui es presenta implica un salt de paradigma. Larrosa ha animat el conjunt de la ciutat a ser-ne partícip i a implicar-s’hi en un projecte que també té la vocació de convertir Lleida en una ciutat model i en un referent internacional.\nAbordar la complexitat de la vellesa\nJavier Yanguas ha posat en relleu que les ciutats han d’abordar la vellesa amb tota la seva complexitat i tenint en compte la gran diversitat de necessitats de les persones d’entre 65 i més de 90 anys, algunes en plenitud de capacitats i altres amb diferents nivells de dependències.\nYanguas considera que cal concebre la vellesa com una nova etapa vital que pot allargar-se fins a més de 30 anys en el decurs de la qual les persones grans encara poden aportar a la societat, tenir vivències enriquidores i que, a la vegada, han de rebre les atencions que precisin.\nEl projecte “Model Lleida...ciutat que et cuida” inclou quatre eixos bàsics:\n-els reptes ineludibles: donar resposta a necessitats urgents com l’atenció davant la soledat o la fragilitat, sense deixar de tenir present les oportunitats que aquestes situacions plantegen en forma de nous serveis i programes.\n-els joves: a través de la universitat, implicar els i les joves en el debat sobre la gent gran i el seu futur.\n-participació: s’obrirà un procés participatiu per establir una diagnosi i proposar mesures. S’incidirà en l’impuls al voluntariat.\n-avaluació i difusió del projecte: s’establiran mecanismes d’avaluació de les iniciatives que Lleida duu a terme en aquest programa. El projecte es traslladarà a Europa amb l’objectiu d’internacionalitzar-ho i convertir-lo en un referent.\nFèlix Larrosa, agenda, política La Setmana Cultural del Conservatori i l’Escola Municipal, amb la celebració de l’Any Granados Gran participació civisme en el darrer dia Festa Major Lleida al correfoc, diada castellera trobada gegantera activitats gent gran paeria Ajuntament,Paeria,Lleida,Canal Paeria,premsa,prensa,notícies,Lleida Implica,Gent Gran,Lleida Implica Vincles que fan ciutat,Lab+65,Javier Yanguas,Pacte intergeneracional,societat pacte,gerontologia L’Aula Municipal Teatre Lleida, l’escola teatre pública més l’Estat Missatge Larrosa sessió extraordinària urgent ple municipal octubre 2020 Paeria,premsa,prensa,notícies,plantació d’arbres,Escola Magraners,pati Magraners,alumnes Magraners,laberint Tecnología las ciudades inteligentes Paeria,premsa,prensa,notícies,Casa Dibuix,Escola d’Art Leandre Cristòfol,Marta Pallarès,Fèlix Larrosa,tallers a Casa Dibuix,Casa Dibuix Centre Històric,Activitats Dibuix,tallers web series,tallers retrats fotogràfics,tallers d’stop motion,estampació motlles Paeria,premsa,prensa,notícies,Montserrat Canals,Fèlix Larrosa,Clot les Granotes,Barri Clot,Barri Clot Granotes,Plaça El Granotes,Programa Anònimes,Casal Dona Paeria, mitjanes, grans superfícies, eix comercial Gent clou programa d’activitats expressa dolor solidaritat per mort dels dos agents rurals cine, Goya, Magraners Servei Teleassistència benestar social acció oferta d’art 3.100 places ensenyaments artístics\nCorregidor Escofet serà...\nLliurament del Premi...


VILAMANISCLE I PUIG D'ESQUERS\nElements d'interès:1 riberal, 2 dòlmens, 3 fonts, 1 barraca de pastor, 2 esglésies romàniques, 1 cim\nLes seves lloses són de pissarra i és bastit transversalment en terreny molt inclinat. Es tracta d'un sepulcre megalític d'inhumació múltiple restringida, reutilizable des de la vora del túmul. Presenta una cambra de tendència pentagonal, amb corredor, actualment no visible, que s'hauria edificat parcialment sobre una plataforma artificial de lloses. S'hauria atrinxerat en un túmul artificial, majoritàriament frontal-lateral, de tendència circular, avui desaparegut. L'orientació de l'entrada és de 24 º + 5º i se situaria cronològicament vers el 3.000 a.C.\nEl megalit, que es troba enclavat en el municipi de Llançà, va ésser excavat científicament l'any 1923 i publicat posteriorment, l'any 1925. Potser ja fou citat per un autor que l'any 1912 esmentà, vagament, haver vist un dolmen de pissarra vora el coll de Sant Silvestre.\nLa cel.la monàstica de Sant Martí de Vallmala o de Fontanet és documentada com a possessió del monestir de Banyoles en un diploma reial de l'any 878. Un alou situat a Vallmala fou donat a l'abadia de Sant Quirze de Colera l'any 982, però la cel.la i el seu terme es trobaven sota el domini dels monjos de Banyoles, segons un altre diploma del 916 i confirmacions papals dels anys 1017, 1079 i 1175. L'any 1019 fou consagrada aquesta església. Consta com a parroquial els segles XIII i XIV, però al XVII ja havia perdut aquesta funció.\nHISTÒRIA: Josep Antoni de Nouvilas es refereix a ell quan el passat segle esmentà l'existència de megalítics en el "territorio llamado puig Esquer".\nJoan Avilés i Arnau, l'any 1890, esmenta vagament l'existència de monuments en aquest sector.\nManuel Cazurro i Ruiz, l'any 1912, esmentà també confusament aquest dolmen i creu que és un dels que, sense citar-los, anomenà Avilés.\nPere Bosc i Gimpera, i Lluís Pericot i Garcia, l'excavaren l'any 1923 i el segon autor el publicà en l'edició de 1925 de la seva tesi, però la planta que varen fer l'any 1923 restà inèdita, fins que aquest mateix autor la publicà l'any 1931 juntament amb una fotografia. Joan Garriga i Pujol, l'any 1948, va publicar-ne una nova planta.\nEl GESEART (Joan Badia i Homs, Benjamí Bofarull i Gallofré, Enric Carreras i Vigorós, Miquel -Dídac Piñero i Costa, Josep Tarrús i Galter) el publicà l'any 1988 amb un dibuix de Rafael Borràs i Garcia.\nDESCRIPCIÓ: Es tractaria d'un sepulcre de corredor de cambra pentagonal estreta, feta d'una llosa de pissarra i la resta de quarsita. La coberta també de quarsita li dóna una aparença molt vistent. Del corredor no en queda cap resta visible actualment. Del túmul artificial de tendència circular que el cobriria i del peristàlit de blocs ajaguts en queden testimonis visibles.\nLa seva entrada està orientada al sud (180 + 5º). La cambra amida interiorment 1,70 m. de llarg, per 0,45 m d'ample, per 1,30 m. d'alçada màxima.\nESTAT DE CONSERVACIÓ: El dolmen conserva en bon estat la seva cambra formada per 5 lloses. La coberta es troba en el seu lloc original, si bé una part d'aquesta, trencada, és a terra tocant la cambra pel sector de ponent. El corredor que potser una excavació mostrarà, no és visible de moment. Del túmul que cobria l'estructura interna i del peristàlit de blocs ajaguts se'n conserven restes. És un dolmen bessó del Puig d'Esquers II, que es trobava a poca distància, ja en el terme de Colera. Aquest segon monument -documentat l'any 1017- del qual avui en restensolament uns pocs fragments, va ésser destruït gratuïtament per les màquines d'ICONA en el decurs de la primera quinzena d'agost de 1975.\nMATERIALS ARQUEOLÒGICS: L'excavació de l'any 1923 no va produir cap mena de troballa.\nCRONOLOGIA: Pel tipus arquitectònic del sepulcre podem deduir que fou construït aproximadament vers el 3.200-3.000 a.C.\nÉs una església romànica del s.XII, d'una nau amb absis semicircular a l'extrem de llevant. És coberta amb volta apuntada, a la nau, i ametllada, a l'absis, les quals són protegides per un enllossat de pissarra. La portada, d'arca de mig punt en degradació, és al costat de migdia; damunt del frontís es dreça una espadanya. Les finestres són de doble esqueixada; hi ha un parell d'òcula sobre l'arc triomfal; s'ha conservat el paviment de lloses. Els murs, de molt gruix, presenten un aparell de grans carreus escairats.\nL'església romànica, abandonada en un paratge desert, era molt ruïnosa, fins que, fa pocs anys, fou consolidada i restaurada: els veïns de Colera hi organitzen un aplec anual. També, però en els darrers anys, hem hagut de lamentar la destrucció d'un extens conjunt d'edificació civil medieval i el jaciment arqueològic de la mateixa època, situats al costat de l'església. La destrossa ha estat feta amb màquines excavadores, pels serveis forestals, des del 1975. S'ha perdut, gairebé del tot, un element molt interessant del nostre patrimoni cultural.\nVilamaniscle 00 0 h 0 min.\nVilamaniscle 20 4 h 19 min.\nSe surt de la part alta del poble tot seguint la pista que deixarem un cop passades unes vinyes, per agafar un antic camí que ens porta a dalt de la carena de la Serra de la Baga d'en Ferran, que seguirem en direcció Nord, fins el Coll del Trauc. Ací baixarem de dret a la Riera de Valleta que travessarem tot seguit per anar a agafar el corriol al costat d'un girador. Seguint el corriol es va agafant alçada fins passsar a sota el dolmen del Passant o Tomba de l'Abat, que en un costerut caminet ens hi acosta.\nTornant al corriol travessarem el barranc, i passarem per la Font d'en Perassa, on trobem la pista que ens porta a Sant Martí de Vallmala o Fontanet a sobre d'una Barraca de Pastors, de pedra.\nA darrera l'esglesiola trobem el corriol que s'enfila fins a un collet on travessem la pista que puja al Coll de St. Miquel i tot seguint la carena passarem pel dolmen de Puig d'Esquers i el Puig d'Esquers de 606 m. Baixarem per la carena i en direcció Nord per un tallafocs fins el Coll de St. Miquel; ací agafarem un corriol, que pel mig de les repoblacions ens portarà a l'ermita de St. Miquel de Colera.\nDarrera l'absis trobem un corriol, que ens porta a la Font de St. Miquel i a la pista, que seguirem fins a trobar la que ve del Coll de St. Miquel; la seguirem fins trobar novament el camí que baixa a St. Martí de Vallmala, i ací agafarem un altre corriol que ens deixa a la pista que ve de Vilamaniscle, a tocar el Mas Guanter de Baix; atravessarem la riera de Valleta i després de visitar la Font de Ferro tornarem al punt inicial, on agafarem el corriol, que per sobra de la pista ens deixa a la primera corba, on tornarem agafar-la per no deixar-la més fins arribar a Vilamaniscle.


QUARTZ - Informació sobre la marca\nQUARTZ - Informació sobre la marca\nMarca QUARTZ a França\nEn data Dossierno2578799 du2015-02-13 2015-05-15 (BOPI 2015-20) es va realitzar Renouvellement sans limitation\nInformació sobre la marca QUARTZ amb el nombre M3345302\nLa marca QUARTZ amb el nombre M3345302 va ser sol·licitada el 24/02/2005. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca QUARTZ amb el nombre M3345302 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de CHAMPAGNE CATTIER. La marca QUARTZ amb el nombre M3345302 va ser sol·licitada per les classes 33 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca QUARTZ amb el nombre M3345302\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca QUARTZ amb el nombre M3345302 va ser sol·licitada a les classes 33 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 33 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de CHAMPAGNE CATTIER entre les quals es troba la marca QUARTZ amb el nombre M3345302. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de CHAMPAGNE CATTIER clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca QUARTZ. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 33 (begudes alcohòliques excepte cerveses, preparacions alcohòliques per a elaborar begudes., vins, vins generosos, sidra, perada, begudes espirituoses i licors, essències i extractes de fruites sense alcohol per a elaborar begudes) entre les quals es troba la marca QUARTZ amb el número M3345302. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Jordi Mercader - L'Alfred no estima l'Ada | NacióDigital\nL'Alfred no estima l'Ada\n«Si en algun lloc es pot demostrar la voluntat real de buscar nous aliats per fer créixer la majoria social sobiranista, aquest és, sens dubte, l’Ajuntament de Barcelona»\nper Jordi Mercader , 17 de gener de 2016 a les 00:01 |\nPerquè Alfred Bosch no vol pactar amb Ada Colau? Aquesta és una pregunta recurrent des de l’endemà de les eleccions municipals. La primera excusa va ser acceptable: davant unes eleccions autonòmiques, als republicans no els convenia una aliança amb un grup no independentista i més encara quan la formació de JxS i l’aposta del plebiscit buscava l’enfrontament del sí i el no, sense matisos ni quarter. Es pot no compartir la tàctica, però justificava la negativa a formar part del govern municipal. La manca de majoria social favorable als partits independentistes reflectida pels resultats del 27-S podia haver fet canviar l’actitud d’ERC a l’Ajuntament de Barcelona, però no va ser així. Tampoc els resultats del 20-D, amb la victòria d'En Comú Podem, han fet reflexionar al cap del grup municipal republicà.\nEl PSC no pot ser l’excusa. La formació d’un govern d’esquerres a la ciutat de Barcelona no és possible, diuen ara, per la presència dels socialistes. Els mateixos socialistes que regalen als republicans el grup al Senat i que pretenen governar Espanya amb el suport d’ERC i de Podem. Molt més difícil és formar un govern alternatiu al PP que arribar a un acord a Barcelona; més encara, quan cada dia són més clares les veus que des de la direcció d’ERC proposen una oferta d’esquerres sobiranistes per governar el país, quan hi hagi eleccions. Potser pensen fer una majoria d’esquerres a Catalunya sense la força d’Ada Colau?\nComparteix la direcció d’ERC la posició de Bosch? Si els republicans han demostrat una bona dosi de pragmatisme en pactar amb CDC per guanyar el govern de la Generalitat, en una aliança clarament transitòria i molt contradictòria ideològicament, no s’entén que no apliquin el mateix criteri realista per construir ponts amb l’esquerra dels Comuns, precisament en la institució més visible i vistosa davant del món. Es pot comprendre que Alfred Bosch aspiri a guanyar un dia l’alcaldia de Barcelona, malgrat que les enquestes apunten clarament a un enfortiment personal de Colau en el càrrec, i que cregui que aparèixer com a soci de l’alcaldessa el perjudica en les seves ambicions personals. Ell ho pot creure, legítimament, però passa l’estratègia republicana per repetir l’error de JxS de dimonitzar al sobiranisme no independentista? Si en algun lloc es pot demostrar la voluntat real de buscar nous aliats per fer créixer la majoria social sobiranista, aquest és, sens dubte, l’Ajuntament de Barcelona.\nÉs impossible ser independentista o sobiranista sense ser nacionalista català.\nPer Blai el 18 de gener de 2016 a les 16:05\nTalment com és impossible ser catòlic sense ser cristià; o ser musulmà sense ser islàmic; o ser comunista (marxista-leninista), sense ser marxista; o ser anarquista sense ser àcrata o llibertari. Prou d'intoxicació!\nSr. Mercader. Des de quan la independència i la sobirania no són la mateixa cosa?\nPer Blai el 18 de gener de 2016 a les 15:52\nEstem sumits a una vera intoxicació doctrinal, ideològica, per confondre'ns, desorientar-nos, desmoralitzar-nos, trobar divisions i diferències allà on no n'hi ha. Visca la independència-sobirania de Catalunya!\nAu, au Colau\nPer Anònim el 18 de gener de 2016 a les 13:22\nLa Colau és el maxim reprentant de la vella política conservadora de PSOE-IC La conyeta de les ideologies ja cansa\nNo estimen Ada. Ada no és el que feia veure......\nPer Anònim el 18 de gener de 2016 a les 12:28\nAlgú sap els noms de la comissió que avaluarà els nous Directors i tècnics en diferents àrees de l'ajuntament? Hi ha una convocatòria oberta, i segons les bases (de lectura enrevessada) no es demana cap estudi en concret ni es farà cap prova. Una comissió (sense noms) triarà les persones més adients pels respectius llocs, segons una memòria i uns currículums. Sembla que estan a punt de posar a dit uns quants d'En comú podem....i no volem.\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 19:33\nAlgunes veus interessades volen fer veure que Colau és la gran figura que triomfa a Barcelona, quan només és la que va treure un resultat menys dolent. Tenir 11 regidors de 43, tampoc és que sigui per tirar cohets. Ella i els seus, que venien a canviar el mon, no tenien ni idea dela gestió d'una ciutat com Barcelona i han acabat contractant unes quantes velles glories del socialisme municipal de tota la vida perque facin el que havien fet sempre i que ella i els seus no saben fer. Després, per donar una imatge de canvi i renovació, han pres unes quantes mesures populistes que s'han encarregat convenientment d'esbombar, però que consisteixen bàsicament en posar entrebancs a diverses empreses, sense tenir en compte que això pot afectar llocs de treball. Em sembla que més d'un dels seus votants ja en deu estar arrepentit.\nL'Ada no estima la independència\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 19:06\nSi la Colau no recolza la independència per qué hi hauria de pactar el Bosch?\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 19:04\nERC és un partit sobretot independentista. Per qué hauria d'abandonar el seu objectiu per aliar-se amb l'esquerra espanyolista que s'oposa a la independència? Això seria una contradicció. Els votants de Podemos i la Colau també voten el neofalangisme de Ciudadanos, per tant no són d'esquerres sino espanyolistes.\nEls borbons i Podemos són exactament el mateix, Espanya\nPer Jordi M el 17 de gener de 2016 a les 18:22\n'Antiborbonisme inicial i prometedor'? Ah, sí? Així doncs, les famoses 'emergències socials' consistien a ficar el bust de l'anterior borbó dins una capsa de cartró?\nDesconcert amb l'oposició\nPer Barçela el 17 de gener de 2016 a les 12:51\nEl cas és que els barcelonins tenim la impressió que l'oposició no deixa fer ni fa res per a Barcelona com a capital de Catalunya, la primera de les realitats de la ciutat. Ni tampoc per l'endreça de l'espai urbà. I tot això amb superàvit Potser m'equivoco, però en tot cas s'ha d'explicar, l'oposició. Perquè francament, estem contemplant la mar de desconcertats que Colau, només amb 11 regidors ho hagi empantenejat, tot sense solució. I de l'antiborbonisme inicial i prometedor, que? encara Mataró, sense grans escarafalls els ha passat al davant.\nPer LoPep el 17 de gener de 2016 a les 12:47\nPer coherència no pot unir-se als botiflers. No pas actualment. Per interès no pot unir-se a un vaixell destinat a enfonsar-se.\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 12:15\nEl més amable que es pot dir de la Colau i els seus votants és el que en diu el Manuel Delgado ‘A mi em fot molt aquesta gent que dissimula el seu nacionalisme espanyol amb un discurs de classe, o alguna cosa per l’estil. Són els que també es disfressen d’una cosa que sona a internacionalisme proletari, però que no és res més que cosmopolitisme de classe mitjana. En el fons, el que passa és que odien o senzillament menyspreen el catalanisme. ‘\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 12:12\nI si fos que qui no estima es Ada Cola a Alfred Bosch..? perque ha de ser ERC qui ha d'estimar...i no l'inrevers. .? crec que un terme mig es el mes encertat, tot i que es COLAU qui li correspon moure fitxa i deixar de fer.se l'orni amb el tema nacional.\nMira si som merdes, que Ada Colau continua d'alcaldessa de Barcelona\nPer Jordi M el 17 de gener de 2016 a les 11:57\nPer poc sospitós de simpatitzar amb el PSC, moi. Tanmateix, discrepo amb el parer que Podemos és com el PSC. No pas. És pitjor. En força coses és clarament pitjor. Només en algunes, és igual.\nels Comuns exigint suport ...\nPer Carles V el 17 de gener de 2016 a les 11:48\nLa Colau i el seu sobiranisme no independentista, amb capital Madrid, monàrquic, filosociata i ara completament supeditat a Podemos ja ha escollit els seus companys de viatge. Al cap i a la fi, mai han deixat de ser un vernís cosmètic del psc barceloní de tota la vida. Millor deixar que facin tots solets el seu camí, ara pujant l'onada, i després baixant-la, i esmerçar esforços en una alternatva il·lusionant, sincera, sense ambigüetats en la qüestió nacional i sense supeditacions a Madrid. L'únic que aportarà BeC serà la seva retòrica interminable i alliçonadora. Sols espero que la Colau no acabi enquistant-se com la Rita a València, perquè ara mateix té un estol d'adoradors incondicionals que li van dient guapa, guapa que és per apretar a córrer.\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 11:48\nMireu gent la Sra. Colau es tan espanyola com el Rivera.Ja ho va manifestar a Madrid amb el "LAPSUS" que va tenir quan va dir que desitjava que Madrid fos la nostra capital. I que dir de l'emprenya-ment que va agafar el Franco Rabell quan van investir el nou President.Ell i la Sra. Colau volien noves eleccions per mirar de carregar-se el Proces. Son uns tapats de Madrid. Millor anar sols que mal acompanyats.\nFugim de les maniobres dels polítics\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 11:32\nHi ha gent,especialment,els periodistes ,que es passen tot el sant dia fent elucubracions i safareig sobre els partits,els nostres arcaïcs partits,tant poc democràtics,les seves aliances i estrategies Les majories es fan al carrer i amb la gent del carrer i per això fa falta uns dirigents honestos,entusiastes i democràtics\nColau té data de caducitat...\nPer CanRauxa el 17 de gener de 2016 a les 11:07\nDes del mateix moment que va prendre possessió del càrrec, Colau ja té data de caducitat. Els seus vots són fruit de la desesperació i il·lusió dels qui la van votar. Quan passi el temps i vegin que tot era foc d'encenalls, aquests vots migraran cap a d'altres opcions, segurament més populistes que la que ella mateixa representa...\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 09:50\nSegons la millor tradició PSC, en Mercader creu que el proïsme es idiota i manipulable, i ens etziba articles amb reflexions caducades. La Colau forma part d'una aliança electoral pro-monàrquica i pro-oligarquia (Banc Santander). ERC és republicana. La Colau és part integrant de l'eix de l'odi a CDC, el soci de govern d'ERC a la Generalitat, la Colau és un perill donat que no té una ideologia clara excepte triscar pel poder (emulant el PSC), etc., etc.\nSempre la mateixa guerra de partis\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 09:46\nAquesta guerra de partits cansa a la gent de bona voluntat que volem la independència. Un país es governa per concentració de les forces majoritàries i les decisions es prenen per concens en el si del govern format per representants DELS PARTITS GUANYADORS. Dreta, esquerra i centre reunits. El més important d'aquesta forma de govern, les negociacions són transparents però no les votacions del govern i la decisió és dona a conèixer com LA DEL GOVERN. Única. Pensant en l'interès del país. La democràcia permet al poble de qüestionar, o de proposar, les decisions del parlament i del govern mitjançant iniciatives i referèndums que hauran d'acceptar, o rebutjar TOT EL POBLE ( i no assemblees, o direccions de partits) Aquesta forma de govern no és cap utopia. Existeix molt aprop de Catalunya. Perquè és tant poc conegut ? Una de les respostes probables és que el poder amb nom de persona o de partit, a diferència del poble, pot ser subornat. (En tenim un exemple amb el procés cap a la llibertat que estem vivint). Aprofitem la voluntat de independència per fer un país democràtic de unitat deixant fora les querelles de partit.\nQuina llàstima de llibertat\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 09:18\nVeig que ha arribat la censura també a ND, doncs és temps de dir adéu. No soporto l'obscurantisme de la premsa, i pensava que nos erem millors en això. M'equivocaba. Es el tercer comentari que m'esborren. Ja no és casual.\nAda Colau és un PSC 2.0\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 08:45\ns'alimenta dels antics votants del PSC a Barcelona, i poca cosa més.\nLa negociacio per deixar entrar BCN a l'AMI es el problema\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 04:50\nQ la Colau deixi de retardar el dabet i llavors se'n pot parlar. Ara be, potser aquesta es la condicio (contraria al debat) que ha posat el PSC per donar-li suport. I la condicio (favorable al debat) q ERC ha posat per donar suport al grup de la batllessa. Potser que som en una altra situacio com la de la CUP on calia veure si podia mes el puny o l'estrella, no?\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 00:55\nJa fa bé. A la Colau, i en general als no independentistes, ni aigua. Especialment a algú que fonamenta els seus vots en no mullar-se en la qüestió més important per a Catalunya.\nPer Anònim el 17 de gener de 2016 a les 00:52\nAquest senyor jo no se en quin univers viu. Vol que donin entrada al psoe per remenar a l'ajuntament a canvi de un senador en una cambra que no val per a res i on els catalans no hi pintarem mai res?. Perque no canvien que el psoe s'ocupi de Parcs i Jardins a canvi de que el psoe convoqui un referendum vinculant a Catalunya, amb data i hora, sobre la independencia l'endema de la presa de possessio?. Mes o menys es la mateixa diferencia en el canvi de cromos. El que es divertit es aixo de la contradiccio entre els programes de CDC i ERC, deu ser per aixo que centenars de milers d'electors es pasen de l'un a l'altre depenent del grau de botiflerisme exhibit per cadascun. I si, a veure si fan un pacte amb la Colau o, tant per tant. que es tirin al mar des del castell de Montjuic i acabaran abans amb les seves penes.\nEl sistema ens vol fer votar 'antisistema'\nPer Jordi M el 17 de gener de 2016 a les 00:27\nMassa, que l'estima. Però més encara l'estimen Espanya i tooooooots els botiflers.


Ecovidrio i el Consell Comarcal de la Segarra conjuntament amb la Paeria de Cervera presenten la campanya solidària ‘Recicla Vidre per elles’ en col•laboració amb la Fundació Sandra Ibarra — El nostre futur, la Segarra residu zero\nEcovidrio i el Consell Comarcal de la Segarra conjuntament amb la Paeria de Cervera presenten la campanya solidària ‘Recicla Vidre per elles’ en col•laboració amb la Fundació Sandra Ibarra\nEcovidrio i el Consell Comarcal de la Segarra conjuntament amb la Paeria de Cervera presenten la campanya solidària ‘Recicla Vidre per elles’ en col•laboració amb la Fundació Sandra Ibarra El Consell Comarcal de la Segarra, participa en la campanya "per elles" organitzada per l'entitat Ecovidrio amb motiu del Dia Mundial contra el càncer de mama, 19 d'octubre. https://www.ccsegarra.cat/serveis-a-les-persones/residus/actualitat/noticies/ecovidrio-i-el-consell-comarcal-de-la-segarra-conjuntament-amb-lajuntament-de-guissona-presenten-la-campanya-solidaria-2018recicla-vidre-per-elles2019-en-col2022laboracio-amb-la-fundacio-sandra-ibarra https://www.ccsegarra.cat/serveis-a-les-persones/residus/actualitat/noticies/ecovidrio-i-el-consell-comarcal-de-la-segarra-conjuntament-amb-lajuntament-de-guissona-presenten-la-campanya-solidaria-2018recicla-vidre-per-elles2019-en-col2022laboracio-amb-la-fundacio-sandra-ibarra/@@download/image/IMG_20211019_112644.jpg\nEl Consell Comarcal de la Segarra, participa en la campanya "per elles" organitzada per l'entitat Ecovidrio amb motiu del Dia Mundial contra el càncer de mama, 19 d'octubre.\nEcovidrio és l'entitat sense ànim de lucre encarregada de la gestió del reciclatge de residus d'envasos de vidre a Espanya. La labor d'Ecovidrio destaca per garantir el reciclatge d'alta qualitat a través del contenidor, potenciar les infraestructures de contenització i recollida, invertir en plans i recursos destinats a incrementar el reciclatge d'envasos de vidre en l'hostaleria, mobilitzar als ciutadans a través de campanyes de sensibilització i promoure la prevenció i l'ecodisseny dels envasos. En les últimes dues dècades el sistema d'Ecovidrio ha permès el creixement exponencial de la taxa de reciclatge passant d'un 31,3% l'any 2000 al 76,8% en 2018, segons les últimes dades oficials del Ministeri per a la Transició Ecològic i Repte Demogràfic (MITERD). Segons les últimes dades relatives a 2020, els habitants de Cervera van reciclar un total de 245 tones d'envasos de vidre, la qual cosa suposa que cada habitant va reciclar de mitjana 26,2 kg. A Guissona, van reciclar un total de 190 tones d’envasos de vidre, la qual cosa suposa que cada habitant va reciclar de mitjana 26,2kg, arribant a les mateixos percentatges en ambdues ciutats.\nAmb el lema Plens de Vida, els contenidors roses volen ser una palanca de col·laboració ciutadana. Dipositar-hi envasos de vidre contribuirà a la lluita contra el càncer de mama, ja que Ecovidrio farà una donació a la Fundació de Sandra Ibarra per contribuir a la investigació i a millorar la qualitat de vida de les dones afectades i el seu entorn familiar. Aquesta fundació està formada per un grup de persones que creuen en la transformació social. Busquen fons per obrir noves vies d'investigació i es proposen canviar l'actitud i les idees en la forma d'enfrontar-nos al càncer. Des del seu inici, la Fundació ha impulsat i finançat campanyes i projectes de recerca, sensibilització i prevenció enfront del càncer, hi ha col·laborat activament en el desenvolupament de la humanització de la Sanitat. En els últims anys, després de l'augment dels índexs de supervivència i la falta d'atenció sanitària específica per supervivent de càncer, la Fundació s'ha orientat cap a la cerca de solucions en aquest àmbit. Com a símbol de la conscienciació i solidaritat amb el càncer de mama, Agatha Ruiz de la Prada ha dissenyat un miniglú especial per a l'ocasió, en el qual es destaca el lema de la Fundació Sandra Ibarra: “Llenos de vida”. El miniglú es podrà adquirir a través de la web Miniglú.es, i els beneficis es destinaran a la Fundació Sandra Ibarra per a contribuir a la prevenció i recerca del càncer.\nUna altra associació que recolza la campanya, és l'associació contra el càncer a Lleida, aquesta dedica els seus esforços a mostrar la realitat del càncer a Lleida, detectar àrees de millora i posar en marxa un procés de transformació social que permeti corregir-les per obtenir un abordatge del càncer integral i multidisciplinari. A més, volen que les persones de la comarca de la Segarra tinguin la possibilitat de gaudir de les activitats que es realitzen, tant preventives (conferències, tallers d'hàbits de vida saludables, teràpies per deixar de fumar), com divulgatives (campanyes), com de suport i acompanyament en qualsevol fase de la malaltia (rehabilitació de limfedema, ajudes econòmiques, atenció psicològica al malalt i família, colònies d'estiu, entre d'altres). Per altra banda també ofereixen serveis i prestacions que ajuden a millorar la qualitat de vida dels pacients de càncer i de les seves famílies, com atenció psicològica, atenció social, assessoraments, orientacions, entre altres.