A principis dels anys 80 es coneixien dues formes al·lotròpiques del carboni: el grafit i el diamant (figura 1). Al·lòtrops són substàncies que tenen la mateixa composició (en aquest cas, àtoms de C), però propietats físiques diferents degudes a diferents estructures moleculars. L’any 1985, Smally, Kroto i col·laboradors van detectar ful·lerens, un nou al·lòtrop del carboni. L’any 1991, Iijima i col·laboradors varen descobrir els nanotubs de carboni que es van afegir a la llista d’al·lòtrops coneguts de carboni. I l’any 2004, Gueim i Novosiolov varen sintetitzar grafè per primer cop, el cinquè al·lòtrop de carboni. Molt recentment, a principis de 2019, científics del centre de recerca d’IBM a Suïssa i de la Universitat d’Oxford al Regne Unit han sintetitzat un anell de divuit àtoms de carboni, el C18, i d'aquesta manera han determinat un nou al·lòtrop de carboni.\nFigura 1. Diferents al·lòtrops de carboni.\nL’existència de C18 en fase gasosa com a espècie altament reactiva ja s’havia determinat anteriorment en diverses ocasions. Tanmateix, la gran reactivitat i inestabilitat del C18 va impedir la determinació experimental de la seva geometria i va fomentar nombrosos càlculs mecanoquàntics de la seva estructura. Hi ha dues geometries en forma d’anell possibles per al C18: una estructura poliínica de simetria D9h no aromàtica amb enllaços simples i triples alternatius i una estructura cumulènica de simetria D18h doblement Hückel aromàtica que només té enllaços C=C dobles (figura 2). Depenent del tipus de càlcul mecanoquàntic que es porti a terme, s’obté com a més favorable l'estructura poliínica o la cumulènica, si bé els càlculs més sofisticats prediuen l’estructura poliínica.\nFigura 2. Les dues possibles estructures del C18.\nRecentment, Kaiser i col·laboradors han generat una única molècula de C18 mitjançant la manipulació atòmica en una bicapa de NaCl dipositada sobre una superfície de Cu(111) a 5 K. Ho han fet eliminant el monòxid de carboni d’una molècula d’òxid de ciclocarboni, C24O6, dipositada sobre el NaCl. I ho han aconseguit manipulant l’òxid de ciclocarboni amb la punta d’un microscopi de forces atòmiques per extreure les sis molècules de CO sobrants. D’aquesta manera han pogut generar i caracteritzar mitjançant microscòpia de força atòmica d’alta resolució una molècula de C18. El resultat ha revelat una estructura poliínica amb posicions definides d’enllaços triples i únics alterns (les distàncies d'enllaç determinades amb càlculs teòrics són Ri=1.238 i Ri'=1.383 Å). A diferència de les altres formes al·lotròpiques de carboni, de C18 només se n'ha pogut sintetitzar de moment una molècula.\nPer la seva banda, investigadors de l’Institut de Química Computacional i Catàlisi han demostrat mitjançant estudis computacionals que el C18 és una molècula que té molta facilitat per acceptar electrons provinents de diferents molècules donadores d'electrons. Les molècules acceptores d’electrons són components importants en dispositius electrònics moleculars. Per exemple, els ful·lerens tenen un paper important en moltes cèl·lules solars orgàniques. Si mai es troba un mètode de síntesi a gran escala del C18, aquesta molècula podrà potencialment participar com a acceptora d’electrons en cèl·lules solars orgàniques. De moment, però, ens hem de conformar a conèixer la seva estructura. Aquesta troballa ha estat comentada al blog del ChemistryWorld.


Els caçadors gironins s'oposen a fer cursos per a comercialitzar la carn de senglar - Empordà\nEls caçadors gironins s'oposen a fer cursos per a comercialitzar la carn de senglar\nACN 16.08.2019 | 18:17\nImatge d'un porc senglar abatut. ACN\nImatge d'un porc senglar abatut.\nEls caçadors gironins amenacen amb plantar-se a l'hora de fer batudes de senglar si la Generalitat manté l'obligació de fer els cursos de sanitat i higiene perquè puguin comercialitzar la carn de caça. En declaracions a Catalunya Ràdio, el president de la federació, Josep Blanquera, sosté que el cost d'aquesta formació –que han de pagar de la seva butxaca- s'afegeix al dels permisos, la munició o la cura dels gossos ferits. I que això fa que, amb el preu que cobren per animal mort, no els surti a compte. Els caçadors asseguren que aquesta responsabilitat pertany a altres professionals, com ara els veterinaris, i demanen també que es posin contenidors per dipositar els senglars morts que no es comercialitzen.


Mor el sacerdot alforgenc Isidre Saludes, ex rector de la nostra parròquia i autor d’una monografia sobre Puigcerver – alforja.cat\nMor el sacerdot alforgenc Isidre Saludes, ex rector de la nostra parròquia i autor d’una monografia sobre Puigcerver\nMor el sacerdot alforgenc Isidre…\nEl sacerdot alforgenc mossèn Isidre Saludes Rebull, de 95 anys d’edat, ha mort aquest dissabte, 30 d’abril.\nLes restes mortals de mossèn Saludes seran aquest diumenge, a partir de les 10 del mati, al tanatori, on és necessari l’ús de mascareta.\nLa missa funeral es celebrarà dilluns, 2 de maig, a les 4 de la tarda a l’església parroquial de Sant Miquel Arcàngel d’Alforja.\nMossèn Isidre Saludes havia nascut a Alforja el dia 25 de març de 1927 i va ser ordenat prevere el dia 24 de desembre de 1950 a la Prioral de Sant Pere de Reus.\nHa exercit la seva vocació sacerdotal a el Morell, Passanant, Poboleda, on va assumir la responsabilitat d’encarregar-se d’Scala Dei, Vilaplana, Altafulla, Ferran, Alforja, Reus i Tarragona. Actualment residia a la Residència Sacerdotal Sant Fructuós de Tarragona, on exercia de capellà des de l’any 2016.\nMossèn Isidre Saludes era un estudiós dels santuaris marians i, en particular, de l’Ermita de Puigcerver. L’any 1986 va publicar el llibre ‘L’Ermita de la Mare de Déu de Puigcerver’ un monogràfic sobre l’ermita alforgenca mentre que l’any 2005 va publicar el llibre ‘Santuaris Marians de l’Arquebisbat de Tarragona’, un treball dedicat a gairebé quaranta santuaris de les nostres comarques.\nD’altra banda, i com una mostra més de la gran estima que tenia per l’ermita de Puigcerver, el passat 27 de novembre va ser present en la visita que l’arquebisbe Joan Planelles va fer, convidat pels Amics de l’Ermita de Puigcerver.\nMossèn Isidre Saludes va ser la primera persona a qui l’arquebisbe va saludar i, posteriorment, va concelebrar la missa juntament amb l’arquebisbe i amb dos sacerdots més. A més, tot i la seva avançada edat, va pujar les escales fins al punt on és situada la imatge de la Mare de Déu de Puigcerver en la que, molt possiblement, va ser la seva darrera visita a aquest santuari alforgenc.\nPer la seva part, la junta dels Amics de l’Ermita, després de la visita es va referir a mossèn Saludes dient que ‘volem agrair la presència de Mn. Isidre Saludes, que en tot moment ens va voler fer costat i acompanyar l’arquebisbe. Gràcies a la seva dedicació tenim recollida la història d’aquest santuari en el llibre “L’ermita de la Mare de Déu de Puigcerver”.\nFinalment, l’Ajuntament d’Alforja vol mostrar el seu condol a familiars i persones properes al finat i agrair la tasca duta a terme per mossèn Isidre Saludes, tant en relació a l’ermita de Puigcerver com per la tasca que va dur a terme al capdavant de la nostra parròquia.\nPreviousPrevious post:La llar d’infants municipal La Ribeta obre el període de preinscripcions el 9 de maigNextNext post:Els dies 8 i 9 de maig, torna l’Exposició de Flors que organitza l’Associació de Dones


A Joieria Padrós utilitzem cookies amb l'objectiu de prestar un millor servei i proporcionar-te una millor experiència en la teva navegació. Volem informar-te de manera clara i precisa sobre les cookies que utilitzem, detallant a continuació què és una galeta, per a què serveix, quins tipus de cookies utilitzem, quina és la seva finalitat i com pots configurar-les o deshabilitar si així ho desitja.\nEl conjunt de Cookies de tots els nostres usuaris ens ajuda a millorar la qualitat de la nostra web, permetent-nos controlar quines pàgines són útils i quins són o no susceptibles de millora.\nLes cookies són essencials per al funcionament d'internet, a portant innombrables avantatges en la prestació de serveis interactius, facilitant la navegació i ús del nostre web. En cap cas les galetes podrien malmetre el teu equip. Per contra, el que estigui actives ens ajuda a identificar i resoldre els errors.\nSón aquelles que s'envien al teu equip des dels nostres propis equips o dominis i des dels quals prestem el servei que ens demanes.\nSón aquelles que s'envien al teu equip des d'un equip o domini que no està gestionat per nosaltres, sinó per una altra entitat col·laboradora com, per exemple, les usades per xarxes socials o per contingut\nSón Cookies temporals que romanen a l'arxiu de galetes fins que abandones la pàgina web, de manera que cap queda registrada en el disc dur del teu ordinador. La informació obtinguda per mitjà d'aquestes galetes serveix per analitzar pautes de trànsit a la web. A la llarga, això ens permet proporcionar una millor experiència per millorar el contingut i facilitar el seu ús.\nSón emmagatzemades al disc dur i la nostra web les llegeix cada vegada que fas una nova visita. Un web permanent posseeix una data d'expiració determinada. La galeta deixarà de funcionar després d'aquesta data. Aquestes galetes les fem servir, generalment per facilitar els serveis de compra i registre.\nSón aquelles necessàries per a la navegació i el bon funcionament de la nostra pàgina web. Permeten, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, accedir a parts d'accés restringit, realitzar el procés de compra d'una comanda, utilitzar elements de seguretat, emmagatzemar continguts per poder difondre vídeos o compartir continguts a través de xarxes socials.\nSón aquelles que et permeten accedir al servei amb unes característiques predefinides en funció d'una sèrie de criteris, com l'idioma, el tipus de navegador mitjançant el qual s'accedeix al servei, la configuració regional des d'on s'accedeix al servei, etc.\nSón aquelles que ens permeten quantificar el nombre d'usuaris i així realitzar la mesura i anàlisi estadística de l'ús que fan els usuaris dels serveis prestats. Per això s'analitza la seva navegació a la nostra pàgina web per millorar l'oferta de productes i els serveis que oferim.\nSón aquelles que permeten la gestió, de la forma més eficaç possible, dels espais publicitaris que es puguin incloure en la nostra pàgina web.\nAquestes galetes emmagatzemen informació del comportament dels usuaris obtinguda a través de l'observació continuada. Gràcies a elles podem conèixer els hàbits de navegació a Internet i mostrar publicitat relacionada amb el teu perfil de navegació.\nPots permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el teu equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador d'Internet. En cas que no permetis la instal·lació de cookies al navegador, és possible que no puguis accedir a alguns dels serveis i que la teva experiència a la nostra web pugui resultar menys satisfactòria. En els següents enllaços tens a la teva disposició tota la informació per configurar o desactivar les cookies en cada navegador.\nNosaltres mai guardem les dades personals dels nostres usuaris, a excepció de l'adreça IP, d'acord amb el descrit anteriorment, llevat que vulguis registrar-te de forma voluntària per a realitzar compres dels productes i serveis que posem a la teva disposició, o de rebre informació sobre promocions i continguts del teu interès.\nNavegant i continuant en la nostra web ens indiques que estàs consentint l'ús de les cookies enunciades i en les condicions obtingudes en la present política de cookies.\nRelació de cookies utilitzades a Joieria Padrós:\nLa llista de cookies utilitzades és la següent:\n_ga, __utma, __utmb, __utmc, __utmz, __utmv: Galetes associades a Google Analytics. Permeten distingir els diferents usuaris de la web. Caduquen als dos anys.


Vespa asiàtica - Ajuntament de Palafrugell\nLa vespa asiàtica (vespa velutina) és una espècie exòtica invasora procedent del sud-est asiàtic que va ser detectada per primer cop a les comarques gironines l'any 2012, iniciant un procés d'expansió per tot Catalunya. A Palafrugell l'augment del nombre d'avisos per avisament d'individus i nius ha anat en augment els darrers anys.\nA la primavera les vespes reines construeixen petits nius primaris on crien les vespes obreres. A principis d'estiu les obreres construeixen els grans nius secundaris, d'uns 60 cm de diàmetre, que es localitzen a la copa dels arbres, en façanes d'edificis o en penya-segats litorals. A la tardor, neixen els mascles que fecunden noves reines, les vespes obreres moren, s'abandonen el nius i les reines fecundades passen l'hivern amagades.\nQuin impacte té sobre la biodiversitat?\nCompeteix ecològicament amb espècies autòctones, sobretot pol·linitzadors de flora i de conreus. Depreda les abelles de la mel i n'afecta l'activitat recol·lectora.\nQuins efectes té sobre la salut humana?\nLa vespa asiàtica no és més verinosa ni més agressiva que les vespes autòctones. La seva picada, com la d'altres himenòpters, a més de dolor pot causar una reacció a les persones al·lèrgiques. Cal mantenir-se a distància dels nius i no manipular-los.\nSi es detecta un exemplar de vespa asiàtica no s'ha d’avisar a l'Ajuntament. En cas que s'identifiqui un niu, sí que cal avisar a l'Ajuntament que activarà el protocol de gestió local de la vespa asiàtica elaborat conjuntament amb la Diputació de Girona:\nSenyalització de la zona a l'entorn del niu per alertar de la seva presència.\nValoració del risc per a la població segons ubicació del niu, freqüentació de la zona, i època de l'any:\nEn cas de risc baix o mitjà no s'intervindrà.\nEn cas de risc alt o mitjà amb agreujant es procedirà a l'eliminació del niu.\nIdentificació de la titularitat de l'espai on s’ubica el niu.\nSi el niu es detecta a la via pública l'Ajuntament es farà càrrec de la seva eliminació.\nDurant els mesos de tardor és possible detectar un bon nombre de vespes asiàtiques al voltant de diferents plantes com l'heura, parres de raïm i alguns fruiters. Es tracta de les reines de velutina que s'alimenten del nèctar de les flors de la planta per així, tenir reserves per passar l'hivern.\nQuan això passa, les vespes no són agressives envers les persones, i la millor actitud de prevenció és no molestar-les. Cal recordar, que els problemes de seguretat es produeixen per l'aproximació accidental als vespers.\nProtocol de gestió local de la vespa asiàtica. Diputació de Girona\nTipus de vespes i vespers. Diputació de Girona


L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de 1992 Albert Batlle - PDF\nDownload "L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de 1992 Albert Batlle"\nMaría Rosario Bustos Rivero\n1 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de 1992 Albert Batlle Regidor ponent d Esports i Relacions Institucionals de l Ajuntament de Barcelona (UAB) Martí Niubò Direcció d Esports de l Ajuntament de Barcelona La planificació estratègica L increment de la pràctica de l esport i l activitat física ha estat, sens dubte, un dels canvis més significatius viscuts per la població de la nostra ciutat durant l última dècada. En les pàgines següents s analitzen els trets i les característiques principals d aquest canvi, quines han estat les causes que l han motivat i, també, les mancances que en l actualitat presenta l activitat fisicoesportiva. Finalment, es fa una reflexió en relació amb els nous reptes o propostes de futur que l esport de la nostra ciutat s ha de plantejar per assolir un escenari millor. La situació de la pràctica esportiva en l actualitat L anàlisi de l evolució dels hàbits esportius dels habitants de Barcelona i la comparació dels diferents indicadors de pràctica són dos dels millors termòmetres per avaluar la dinàmica dels comportaments i percepcions de la població respecte a l esport. L enquesta d hàbits esportius dels barcelonins i barcelonines, que l Ajuntament de Barcelona fa cada cinc anys, permet fer aquesta anàlisi i establir la comparació entre les diferents sèries de dades L enquesta d hàbits esportius de la població de la ciutat de Barcelona es fa a una mostra de persones, d entre 15 i 69 anys, amb entrevista domiciliària, durant un\n2 198 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) Un dels aspectes més rellevants que es desprèn de l enquesta és l augment de persones que fan algun tipus de pràctica esportiva. L any 1989, els practicants regulars 2 d activitat física a la nostra ciutat representaven el 47,1 % de la població; l any 1994, aquest percentatge havia crescut fins al 51 %, i les dades de la darrera enquesta (1999) indiquen que el 58 % de la població fa activitat física o esport amb una freqüència d almenys un cop per setmana. Un altre aspecte important que l enquesta permet constatar és que totes les franges d edat estan representades entre els que es declaren practicants regulars: TOTAL No Activitat Esport Activitat Esport Edat (n=2 000) practicants Expracticants ocasional ocasional regular regular ,5 % 3,6 % 7,0 % 0,0 % 8,0 % 2,0 % 12,6 % ,6 % 5,9 % 11,1 % 8,3 % 12,3 % 3,1 % 13,7 % ,0 % 17,2 % 26,6 % 25,0 % 26,2 % 8,3 % 20,5 % ,0 % 16,8 % 22,5 % 16,7 % 15,1 % 11,4 % 17,2 % ,6 % 22,4 % 16,8 % 25,0 % 19,3 % 16,1 % 16,3 % ,7 % 22,8 % 11,7 % 16,7 % 6,4 % 35,4 % 13,4 % ,2 % 4,4 % 4,4 % 8,3 % 2,7 % 23,6 % 6,4 % És evident que si, a Barcelona, l accés a l esport per a qualsevol sector de la població és una realitat, els adults i la gent gran s han afegit amb força a la pràctica esportiva: l esport ha deixat de ser cosa d infants i joves i ha passat a incorporar-se com un hàbit consolidat en la vida d un percentatge elevat dels ciutadans. Igualment destacable és l evolució del nombre de dones que fan esport: del 35 %, l any 1989, s ha arribat al 55 %, l any Aquest fet és més sig- període de cinc setmanes. Com a procediment de mostreig, s ha realitzat una mostra aleatòria basada en quotes de gènere, edat i districte municipal, calculades proporcionalment sobre el padró municipal d habitants. Per a un nivell de confiança del 95,5 % (2σ), i P=Q, l error és de ±2,24 per al conjunt de la mostra. 2. L enquesta entén que la pràctica regular implica fer activitat física o esport almenys un cop per setmana.\n3 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de nificatiu quan s analitza el nombre d usuaris i d usuàries regulars de les instal.lacions esportives municipals: en la majoria dels casos, hi ha tants homes com dones i, sovint, la quantitat de dones és superior. L enquesta també permet observar quins són els escenaris de la pràctica esportiva. Els resultats en aquest camp són un reflex clar de com la construcció progressiva de nous equipaments i el condicionament de noves àrees urbanes han incidit en els darrers anys tant en el major nombre de practicants com en la tipologia i el lloc on es desenvolupa cada pràctica esportiva diferent. Una dada molt significativa és la quantitat de persones, el 41 % dels que es consideren practicants regulars segons l enquesta de 1999 (unes persones), que manifesten que mai no utilitzen cap instal.lació esportiva per practicar-hi activitat física. Són els espais urbans i naturals d accés lliure els que acullen aquests esportistes. Córrer, anar en bicicleta, patinar o senzillament caminar són activitats que han crescut a Barcelona, com ho demostra el rànquing de les activitats més practicades, segons dades de l enquesta: r Caminar Caminar 2n Gimnàstica Natació 3r Natació Gimnàstica 4t Futbol i passejar Futbol 5è Ciclisme Ciclisme 6è Futbol sala Futbol sala 7è Bàsquet Bàsquet 8è Fúting / Jòguing Córrer pel carrer 9è Muntanyisme / Excursionisme Musculació Per completar aquesta anàlisi dels hàbits de pràctica esportiva a Barcelona, cal analitzar encara alguns indicadors relacionats amb els equipaments i les entitats i els clubs esportius de la ciutat. El nombre d espais esportius convencionals a la ciutat ha passat de 1 422, l any 1984, a més de 3 400, l any Dades de l anuari estadístic de la ciutat de Barcelona.\n4 200 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) Si el 1989 eren 115 els equipaments esportius municipals, actualment (any 2002), són 145. Aquests 30 nous equipaments són, majoritàriament, complexos que apleguen espais esportius diferenciats (piscines, pavellons, sales polivalents, etc.) en un sol edifici o equipament. Els grans equipaments esportius de la ciutat, en alguns casos, apleguen més de abonats 4 en una única instal.lació. L any 2002, la xifra d abonats a les instal.lacions esportives municipals ha arribat a persones. 5 Si a aquesta quantitat hi sumem el nombre de socis de les entitats i dels clubs esportius privats sense ànim de lucre (Club Esportiu Mediterrani, ; Associació de Personal de La Caixa d Estalvis i Pensions de Barcelona, ; Club Natació Sant Andreu, 8 750; etc.), i també hi afegim els usuaris de les instal.lacions esportives i gimnasos privats de Barcelona (Centres d Activitat Física DIR en total, 9 equipaments el 2002, prop de ; ALFA 5, 8 000, etc.) la quantitat total de persones que, a Barcelona, són membres o usuàries individuals regulars d instal.lacions esportives pot calcular-se en més de És a dir, un 20 % de la població barcelonina ha incorporat de forma fixa una despesa mensual destinada al consum d activitats o serveis esportius. Per fer més acurada la radiografia de la pràctica esportiva a la ciutat, també s ha d analitzar l activitat organitzada, de caire escolar o federat. Barcelona, que ha fet de la força esportiva dels seus clubs un tret diferencial en el panorama esportiu nacional i internacional, continua mantenint una forta xarxa associativa que promou diferents modalitats esportives. L any 1998, les entitats i els clubs esportius, en total, 6 aplegaven socis. Durant el curs escolar , nens i nenes van participar en els Jocs Escolars de Barcelona. 7 L activitat esportiva de les persones amb discapacitats també ha experimentat un procés evolutiu. Aquesta evolució no és comparable a 4. Es consideren abonats a una instal.lació esportiva municipal aquelles persones que mensualment paguen una quota d abonament per fer ús del seus serveis esportius. 5. Indicadors de gestió de les instal.lacions municipals esportives, any 2001 (Font: Direcció d Esports, Ajuntament de Barcelona). 6. Cens d Entitats Esportives de la ciutat de Barcelona, any Direcció d Esports, Ajuntament de Barcelona. 7. Consell de l Esport Escolar de Barcelona: inscripcions curs\n5 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de d altres àmbits del món de l esport, per les dificultats i necessitats especials que en aquest cas es plantegen. L adequació de les instal.lacions esportives, l atenció personalitzada i, fins i tot, l organització mateixa de les activitats segons la tipologia de cada discapacitat fan que les fites aconseguides no s hagin de mesurar només a partir de les dades de participació, sinó també en funció dels projectes endegats. Entre aquests, destaca la xarxa d equipaments esportius municipals que, el 2002, inclou 35 equipaments, als quals les persones amb discapacitat, del tipus que sigui, poden accedir de manera autònoma, bé perquè la instal.lació està completament adaptada, bé perquè s han trobat les solucions adients per salvar els problemes d accés que s hi havien observat. Cal destacar que la utilització lliure individual dels espais esportius, la integració en activitats dirigides i l oferta individualitzada específica representen un pas fonamental cap a la normalització de la pràctica esportiva de les persones amb discapacitats. Són remarcables, també, els programes esportius impulsats per les diferents entitats i federacions esportives per a persones amb discapacitats. Les federacions catalanes, les associacions i agrupacions esportives (ACELL, ASPACE, etc.), l ONCE, els casals, els clubs esportius adaptats, les entitats que agrupen persones amb la mateixa seqüela o patologia (que han incorporat l esport com a eina d intervenció o d integració), tot aquest conjunt d entitats ha fet i fa possible que la pràctica de l activitat físicoesportiva per als diferents col.lectius de persones amb discapacitats sigui possible a Barcelona. L activitat esportiva de les persones amb discapacitats ha seguit un procés evolutiu similar al de la resta de la població: s ha potenciat la possibilitat d accedir individualment a l activitat física sense haver de formar part d un club, entitat o federació d esport adaptat. Això no ha implicat, però, una progressió igualment significativa de l esport promogut per les entitats d esport adaptat a Barcelona. Les raons de l augment i la millora de la pràctica esportiva Les dades esmentades més amunt indiquen clarament una notable evolució ascendent de la pràctica de l activitat física i de l esport. Aquesta evolució no és només important pel que fa al gran nombre de persones\n6 202 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) que s ha incorporat al món de l esport, sinó també perquè, actualment, a Barcelona, l esport és una pràctica habitual entre persones de totes les edats. Són diverses les raons que han fet possible aquest canvi, però sens dubte una de les principals ha estat la percepció i l assimilació de la majoria de la societat (i en tots els segments i franges d edat de la població) que l activitat fisicoesportiva és un actiu de qualitat de vida associat a la salut. Fins al punt que, fins i tot per als qui no en practiquen, l esport està ben valorat i, en molts casos, forma part del conjunt de millores personals que es voldrien aconseguir. Sens dubte que la concepció àmplia del projecte olímpic Barcelona 92 en si mateix i l efecte dinamitzador que va produir (abans i després dels Jocs) són dues de les principals causes que han permès arribar a aquesta situació nova i millorada de la pràctica esportiva a Barcelona. Val a dir, però, que per sort no han estat les úniques causes. L arribada del projecte olímpic (entès des de la definició de la idea fins a la celebració dels Jocs, passant per la constitució de l oficina olímpica, la presentació de la candidatura, la captació dels voluntaris olímpics, la concessió dels Jocs, la constitució del COOB i la gestió del projecte) va coincidir amb un gran canvi de les tendències de l activitat física mateixa i de l esport a nivell internacional. Fins als anys vuitanta, la pràctica fisicoesportiva semblava que era quelcom reservat majoritàriament a les franges de població menors de 30 anys. Amb esport s identificava bàsicament l esport de competició i semblava que només era propi dels més joves. L organització de l activitat esportiva se centrava, en gran part, en les seves etapes d iniciació o formació, per a la població infantil, i després en les del rendiment esportiu (inclosos l alt nivell i l esport professional). Per descomptat que també hi havia un percentatge d habitants de la ciutat que desenvolupaven altres modalitats d activitat física (potser aleshores anomenada gimnàstica) en els clubs o gimnasos (en una immensa majoria de caràcter privat) de la ciutat, i cal tenir presents, també, per completar la radiografia esportiva dels vuitanta, els ciutadans i les ciutadanes que eren usuaris de les piscines barcelonines. La identificació esport-jovent-competició va començar a modificarse amb la promoció de les noves tendències europees de l esport per a\n7 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de tothom, 8 que en els seus inicis fins i tot es presentava com a alternativa a l esport de competició. També hi va contribuir la popularització d algunes modalitats esportives que oferien opcions de pràctica sense adoptar el model estricte de la competició reglada. El fúting, el jòguing, el tennis, l esquí o el ciclisme són alguns exemples d aquesta ampliació social de la pràctica esportiva. Com s ha dit, el projecte olímpic coincideix amb l aparició a Europa de les noves tendències del fitness, provinents d Amèrica del Nord, i de diferents modalitats d activitats gimnàstiques aeròbiques, entre les quals l aeròbic és l estrella indiscutible, que aconsegueixen un elevat grau de penetració entre la població femenina i que acabaran comportant, fins i tot, canvis notables en la concepció dels equipaments esportius. Aquest nou escenari de l activitat física, aquesta incorporació d una bona part de la societat a la pràctica esportiva, va ser una de les raons gràcies a les quals, avui dia, una gran part de la ciutadania té molt assumit que l esport, en qualsevol de les seves manifestacions, és un actiu bàsic de qualitat de vida. S ha de dir que aquesta nova percepció de l activitat física o esportiva ha estat hàbilment promoguda, vinculant-la tant als beneficis per a la salut que comporta una condició física millor com a la possibilitat de mantenir o adquirir un cos ajustat als nous estàndards de bellesa que la societat de finals del segle xx va identificar com a òptims. Aquesta nova percepció i actitud de la població vers la pràctica de l esport ha trobat en el parc d equipaments esportius llegats pels Jocs Olímpics l adob adient per al cultiu de les noves realitats de la pràctica esportiva a Barcelona. Deia Enric Truñó: 9 «Un element clau en tot el procés va ser el com- 8. A Barcelona, es creen, en els diferents districtes de la ciutat, les Escoles d Iniciació Esportiva que, en col.laboració amb l Ajuntament de Barcelona, promouen l accés a la pràctica esportiva per a tothom. Aquestes entitats participaran, més tard, en la gènesi de l Associació Catalana de l Esport per a Tothom. 9. Moragas, M. de; M. Botella (eds.) (1995): Les claus de l èxit. Impactes socials, esportius, econòmics i comunicatius de Barcelona 92. Barcelona: Centre d Estudis Olímpics i de l Esport, Universitat Autònoma de Barcelona, Museu Olímpic de Lausana, Fundació Barcelona Olímpica.\n8 204 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) promís a què es va arribar entre l Ajuntament de Barcelona i el COOB per trobar l equilibri just entre els interessos legítims de les dues parts: d una banda, situar les instal.lacions en les zones més convenients per millorar el sistema esportiu de la ciutat i amb la capacitat adequada per al seu ús posterior als Jocs Olímpics i, d altra banda, que la seva localització i les seves dimensions fossin ajustats als requeriments molt especials i molt específics de la competició olímpica». Les necessitats de la planificació olímpica d equipaments van ser ateses de tal manera que, alhora, impliquessin millores en la dotació de les instal.lacions esportives públiques de Barcelona. El programa esportiu estava marcat per tres requeriments bàsics: Les inversions havien de respondre a les necessitats reals i concretes dels equipaments esportius i calia preveure n l adequat rendiment posterior. 2. L obra nova es faria en zones amb importants mancances d equipaments esportius o amb forts dèficits estructurals i, alhora, on les actuacions tinguessin un clar impacte de regeneració urbanística i d equilibri territorial. 3. La resta d actuacions havia de servir per modernitzar equipaments existents però obsolets, dotant-los de la infraestructura necessària per a organitzar qualsevol esdeveniment internacional amb les més altes exigències de l esport d alta competició. Vuit de les quinze instal.lacions noves construïdes per als Jocs es van situar a Barcelona. De la resta dels 43 equipaments emprats, se n van remodelar 10 i es van fer intervencions temporals en els altres 18, per tal d adaptar-los a les exigències dels Jocs. Aquesta estratègia, definida en la planificació, va permetre iniciar una acció municipal d equilibri territorial en la dotació d infraestructura esportiva. 10. Comitè Organitzador Olímpic Barcelona Moragas, M. de; M. Botella (eds.) (1995): Les claus de l èxit. Impactes socials, esportius, econòmics i comunicatius de Barcelona 92. Barcelona: Centre d Estudis Olímpics i de l Esport, Universitat Autònoma de Barcelona, Museu Olímpic de Lausana, Fundació Barcelona Olímpica.\n9 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de Cal, però, assenyalar que les instal.lacions esportives municipals no es van dissenyar inicialment com a equipaments per a l individu i per a les activitats físiques tal i com actualment les coneixem. L aparició de l abonat com a figura i com a tipologia d usuari predominant de les instal.lacions ha fet que el sistema esportiu hagi evolucionat de manera diferent a la prevista en la planificació olímpica. Fins al punt que, actualment, la majoria d equipaments construïts després dels Jocs ha estat possible gràcies a l aportació d inversions privades i no només a dotacions pressupostàries de l administració pública. Si s analitza, doncs, el sistema esportiu en la seva dimensió d oferta per al consum de serveis i activitats esportives per a tota la ciutadania, és evident que s ha passat d un monopoli en mans del sector privat a una competència oberta entre aquests equipaments i la nova generació d equipaments esportius municipals que ofereixen serveis i activitats similars als del sector privat. La gestió de l esport com a pràctica individual i tota la dotació d infraestructures, equipament i recursos humans especialitzats que ha comportat, s ha convertit en un dels sectors econòmics més importants en els darrers anys. L evolució del sector de producció privat (els gimnasos tradicionals) cap a centres de fitness amb un ampli ventall d oferta d activitats i serveis pensats per adaptar-se a les necessitats específiques d aquest nou perfil d esportista individual ha anat acompanyada de l aparició de nous operadors privats (provinents, en la seva majoria, de l esport tradicional), que han estat capaços d incorporar aquestes noves tendències d activitat física als equipaments esportius municipals amb èxit evident (tal com ho demostra la xifra de més de abonats a les instal.lacions esportives municipals de la ciutat). Aquest ha estat un fet important, fins i tot abans de la celebració dels Jocs. Així, per exemple, el Poliesportiu Municipal Perill, inaugurat el novembre de 1989, va fer 500 inscripcions el primer dia d obertura al públic i, en només 3 dies, va arribar a la xifra de inscrits. Per primera vegada en una instal.lació esportiva municipal es va obrir una llista d espera, amb l objectiu de regular l accés gradual de més usuaris en funció de l avaluació del grau d utilització dels serveis. Els usuaris i usuàries del Poliesportiu Municipal Perill van ser els primers considerats\n10 206 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) com a abonats d una instal.lació esportiva municipal, amb el pagament d una quota mensual que els permetia utilitzar en qualsevol moment els serveis i activitats oferts. Naixia, així, una nova concepció d usuari dels equipaments esportius municipals, que ha estat clau no només per a la gestió del mapa d equipaments de la ciutat sinó també per a la definició de la tipologia d espais esportius i serveis complementaris que els equipaments han de preveure. Tot això va condicionar la posada en funcionament dels equipaments heretats dels Jocs. Tot i que la planificació olímpica va tractar de preveure el rendiment posterior de les noves instal.lacions o dels espais arranjats, la modificació imparable i accelerada dels hàbits dels barcelonins va comportar l adaptació de cadascuna de les noves instal.lacions, per tal d atendre les exigències de les noves pràctiques i les necessitats d importants concentracions ocasionals d usuaris individuals (homes i dones). Va caldre incorporar grans dotacions de material específic per a les activitats de fitness; redefinir espais per donar cabuda a sales de musculació no previstes; modificar o ampliar vestidors que permetessin l accés i l ús individualitzat de molts usuaris simultàniament, i fer conviure i, alhora, separar els usuaris individuals (o abonats) dels participants en cursos o dels membres de clubs llogaters de determinats espais esportius en un mateix equipament. Aquest escenari predisposat per a la pràctica esportiva ha anat acompanyat d un altre aspecte important: la qualificació professional de les persones que l han gestionat. Amb el projecte olímpic i el postolimpisme, la ciutat es va beneficiar de la incorporació al món laboral de les primeres promocions d universitaris de l esport, llicenciats d educació física i esport, que, sense formació específica per a aquest model esportiu, s hi van incorporar com els referents de professionalitat esportiva que li podien aportar el nivell de qualitat que els ciutadans començaven a exigir. Aquests professionals, que en principi havien d atendre les necessitats del sistema educatiu i de l esport de competició, han vist ampliats els seus àmbits de treball i, avui dia, els estudis superiors d educació física s estructuren en diferents branques, entre les quals té un lloc important la gestió esportiva.\n11 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de El negoci basat en la producció de serveis esportius s ha desenvolupat de tal manera que a Barcelona, l any 2002, ja són quatre les empreses multinacionals amb capital estranger que tenen oberts establiments esportius de fitness a la ciutat. I és més: preveuen obrir nous equipaments esportius els propers anys, ja que consideren Barcelona com una de les millors ciutats europees per desenvolupar el seu negoci esportiu. Aquesta evolució qualitativa i quantitativa de les instal.lacions esportives, molt significativa en el patrimoni esportiu públic de la ciutat, ha estat acompanyada de la decidida aposta municipal a favor de l externalització de la gestió, posada a mans de la societat civil de Barcelona. El model de gestió de les instal.lacions esportives municipals L organització de les instal.lacions esportives municipals es fonamenta en l externalització de la gestió, sense que això comporti, en cap cas, la privatització del servei. El servei esportiu municipal continua sent un servei públic, tot i que la seva gestió s atorgui a clubs, federacions, associacions esportives o empreses de serveis esportius. Amb la llarga tradició d associacionisme esportiu de la ciutat de Barcelona, hauria estat un gran error que l Ajuntament s hagués dotat d un instrument específic (institut, patronat, empresa municipal) per fer la gestió dels complexos esportius municipals. 12 El govern municipal ha considerat que la decisió respecte a la gestió del patrimoni esportiu de la ciutat no ha de situar-se en si aquesta gestió ha de ser pública o privada, sinó en trobar les fórmules que garanteixin el triple objectiu de rendibilitat esportiva, social i econòmica. Alhora, el model assegura a tots els ciutadans la promoció esportiva, l accessibilitat per a qualsevol persona i la presentació d oferta esportiva adequada, tant per a l esport organitzat en tots els seus nivells de competició com per a la pràctica individual i lúdica dels ciutadans. D entre les possibles formes de gestió previstes en la legislació local 12. Quatre de les grans instal.lacions olímpiques (l Estadi, el Palau Sant Jordi, el Palau Municipal dels Esports i el Velòdrom d Horta), per les seves característiques de polivalència i multifuncionalitat, són gestionades per una empresa de capital íntegrament municipal. La resta de les instal.lacions de titularitat municipal són gestionades avui per federacions, associacions, entitats, empreses o clubs esportius.\n12 208 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) per a conduir la participació de tercers, l Ajuntament de Barcelona ha optat generalment per la concessió. Contractualització de la relació Les instal.lacions esportives municipals es divideixen en unitats de gestió. S entén per unitat de gestió una o diverses instal.lacions o espais esportius que, per la seva proximitat física o d altres característiques, són susceptibles d una gestió conjunta, amb la qual cosa s economitzen alguns costos d explotació. Un exemple d unitat de gestió pot ser un complex esportiu compost d una pista d atletisme, dos poliesportius, dues piscines cobertes, una piscina descoberta i un petit camp de golf. A l altre extrem, s hi pot trobar una unitat de gestió únicament integrada per un camp de futbol (sense cap altra prestació que l entrenament i la competició en aquest esport). La durada dels contractes es fixa en funció de la inversió que el gestor ha de realitzar, del temps necessari previst per a l amortització i del potencial econòmic teòric de la instal.lació. El procediment per a l adjudicació de la gestió és el concurs públic. Les ofertes que s hi presenten es valoren seguint quatre criteris: 1. La millora dels serveis esportius previstos en el plec de condicions. 2. La proposta d inversió. 3. La millora del cànon establert. 4. El projecte de gestió presentat. Característiques del conveni de cessió de les IME El conveni de cessió de la instal.lació municipal als gestors privats (clubs, federacions, associacions esportives sense afany de lucre o d altres agents) preveu, amb caràcter general, els següents elements, que poden ser objecte de lleugeres modificacions en cada instal.lació concreta: 1. Manteniment de la titularitat pública de la instal.lació, tant del servei (definició, amb el gestor, dels programes i de les activitats) com de la instal.lació en si (imatge i senyalització municipals). 2. Creació d una comissió de seguiment, presidida pel regidor d Es-\n13 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de ports i el regidor del districte en el qual es troba la instal.lació, i composta pels professionals responsables de l entitat gestora i diferents tècnics municipals. Aquesta comissió de seguiment compta amb la participació de representants dels usuaris individuals, així com de les entitats usuàries. 3. Aprovació, per la comissió de seguiment, del programa esportiu de la instal.lació. 4. Lliure accés a la instal.lació per a tots els ciutadans, sense cap altra limitació que el pagament dels serveis. És a dir, que s accepta la doble modalitat d abonats (mitjançant una quota d abonament mensual) i el pagament per utilitzacions ocasionals (entrada ocasional). L usuari de la instal.lació esportiva no està obligat a associar-se a l entitat que la gestiona. 5. En funció dels ingressos de l explotació, s estableix el pagament d un cànon anual a l Ajuntament. 6. Part del cànon pot compensar-se amb la realització d inversió en la mateixa instal.lació. 7. Els preus d utilització són aprovats per l Ajuntament, previ informe de la comissió de seguiment. Hi ha preus reduïts per a les persones de la tercera edat (majors de 60 anys) i per als menors d edat. També s apliquen preus reduïts a les persones que tenen el Certificat de Disminució i s estableixen bonificacions per als diferents usuaris membres d una mateixa família. 8. En les despeses d explotació, s hi ha d incloure, pel cap baix, un 5 % destinat a programes de promoció esportiva que aprova la comissió de seguiment de la instal.lació. 9. S estableix un sistema de retribució al gestor en funció dels ingressos i de l equilibri pressupostari. 10. Els possibles excedents es distribueixen entre l Ajuntament i el gestor. 11. La comissió de seguiment aprova, també, el pla d utilització i el programa d activitats, el pla de conservació i manteniment, el pressupost anual de la instal.lació i les propostes d inversió. 12. Anualment, el gestor està obligat a presentar una auditoria. 13. El gestor ha de sotmetre a l aprovació de l Ajuntament l anomenada Carta de Qualitat dels Serveis de la Instal.lació (manual de drets i deures tant del gestor com dels usuaris).\n14 210 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) Seguiment i avaluació de la gestió Es realitza mitjançant dos instruments de control: la Comissió de Gestió i la Comissió de Seguiment. La Comissió de Gestió té com a funció principal efectuar un seguiment quotidià de tot tipus de qüestions que afectin la gestió de la instal.lació. Està composta d un tècnic del districte municipal on està ubicada, un tècnic de la Direcció d Esports de l Ajuntament i el gerent de la instal.lació. La Comissió de Seguiment té la funció genèrica de vetllar pel compliment del contracte i, més concretament, aprovar els comptes de l exercici anual i la planificació del següent: el pla d utilització, el programa d activitats, la proposta de preus i la proposta d inversió anual. Es convoca dues vegades l any i està composta de representants municipals (tècnics i polítics del districte municipal corresponent i de la Direcció d Esports), representants de l entitat gestora, representants dels usuaris i de les entitats usuàries i representants d altres entitats del barri vinculades a la instal.lació (associacions de veïns, principalment). A més d aquestes comissions, altres eines utilitzades per a l avaluació són: Les enquestes de satisfacció. 13 Les auditories anuals. 14 Els indicadors municipals de seguiment de la gestió. Els indicadors de gestió permeten, bàsicament, saber el nombre d usuaris individuals i col.lectius i també les hores d ocupació dels diferents espais esportius, però no són suficients per obtenir un nivell d informació més detallat i contínuament actualitzat de l activitat de totes les instal.lacions municipals. A més, hi ha diversos problemes addicionals com, 13. La primera enquesta de satisfacció es va fer el 1999 a les 12 instal.lacions més grans de la ciutat. Fins aleshores, algunes entitats gestores havien fet voluntàriament algunes enquestes semblants entre els seus usuaris. 14. L obligació de presentar comptes auditats s inclou en els plecs de condicions el 1992.\n15 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de per exemple, que cada entitat gestora ha incorporat sistemes propis del control d accés a la instal.lació, d informació de l explotació i de la gestió: uns disposen de suports informàtics i d altres, en canvi, encara utilitzen mètodes manuals. El futur sistema integrat d informació esportiva municipal resoldrà en bona part aquesta situació. Tipologia dels gestors de les IME La tipologia de gestors de les instal.lacions esportives municipals és molt variada. S hi poden trobar des de clubs esportius elementals fins a societats anònimes o limitades, passant per clubs poliesportius, federacions esportives, entitats culturals, cooperatives de serveis o fundacions. Vegem una classificació de les instal.lacions esportives municipals segons la tipologia de l entitat que les gestiona: Tipologia de les entitats gestores Nombre d IME Clubs i associacions esportives 78 Entitats culturals i cíviques 13 Federacions esportives 11 Empreses 16 Direcció d Esports de l Ajuntament de Barcelona 6 Districtes municipals (pistes de lliure utilització) 17 Empresa municipal (4 grans instal.lacions olímpiques) 4 Total instal.lacions esportives municipals 145 La ciutat, un escenari renovat per a la pràctica esportiva El projecte olímpic va ser l excusa per a un gran canvi urbanístic a la ciutat. Amb la definició de les diferents àrees esportives i la Vila Olímpica, amb la millora de les comunicacions, amb la incorporació de les vies ràpides al voltant de la ciutat per a la circulació de vehicles automòbils (les rondes), amb la construcció del port esportiu i amb la recuperació de les platges es va donar un gran pas endavant per aconseguir una ciutat amb més espais urbans perquè els ciutadans poguessin fer-hi activitat física. Sens dubte, el canvi més remarcable en aquest sentit ha estat la rela-\n16 212 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) ció de la ciutat amb el mar: Barcelona vivia d esquena al mar. La reforma del Port Vell, l enderrocament dels tinglados (molls de càrrega), l ordenament del front marítim amb la supressió de les vies del tren que segregaven la ciutat i les platges i la recuperació mateixa de les platges han comportat un fenomen de retrobament entre la població de Barcelona i la natura, entre la gent, les platges i el mar. I així, si les platges de la ciutat, habitualment, a partir del mes de maig s omplen de gom a gom de banyistes, no és menys important la gran quantitat de persones que han fet del passeig marítim l escenari regular de la seva activitat esportiva. La imatge habitual de qualsevol cap de setmana de bon temps (i en qualsevol mes de l any) és veure com conviuen caminants, ciclistes, patinadors i corredors per un mateix bulevard. I, en determinades èpoques de l any, s hi afegeixen grups d esportistes que també ocupen la sorra per fer-hi activitats esportives. Altres espais de la ciutat han vist també com els esportistes de carrer els seleccionaven per córrer, caminar, patinar o anar en bicicleta: l avinguda de la Diagonal, el Parc de Can Dragó, la muntanya de Montjuïc o la carretera de les Aigües de Collserola, entre d altres, també són receptors d actius barcelonins. A més, aquests darrers anys, la ciutat ha evolucionat en l ús de la bicicleta. Diverses raons ho justifiquen, tot i que també hi ha influït la millora de les prestacions de les bicicletes i, en concret, l aparició de les bicicletes de muntanya. 15 Ha estat l impuls de l Ajuntament de Barcelona el que ha aconseguit que la ciutat tingui actualment més de cent quilòmetres de carril bici, interconnectats entre si i amb dotacions complementàries d aparcadors. S ha de dir, tanmateix, que el caràcter de vehicle alternatiu i sostenible que té la bicicleta com a mitjà de transport ha estat la principal causa d aquesta intencionalitat municipal, compartida pel sector associatiu i comercial de la bicicleta a la ciutat, que també facilita l ús esportiu d aquesta infraestructura urbana. 15. Per les seves característiques, les bicicletes de muntanya han permès la popularització de la bicicleta i la seva recuperació per part de molta gent que l havia abandonada en la infància o la joventut.\n17 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de Mancances La situació de l activitat física i esportiva a Barcelona es pot qualificar de bona, fins i tot de molt bona, si s analitza en la seva globalitat. Però encara queden algunes qüestions per resoldre, alguns aspectes per millorar i algunes necessitats per atendre. Tot i que la llista no és exhaustiva, cal fer esment dels actuals problemes o mancances que el sistema esportiu de Barcelona manifesta deu anys després de la celebració dels Jocs: 1. L esport reglat de competició, que no compta amb prou associats ni prou aportacions econòmiques per la via del patrocini empresarial, té grans dificultats per mantenir les seves estructures organitzatives i, en conseqüència, per assolir el màxim nivell esportiu en els àmbits competitius. Sovint, clubs barcelonins de diferents modalitats esportives han estat capaços d assolir l ascens a les màximes categories de competició estatals; però, també sovint, el seu pas per aquestes categories ha estat fugaç, i algunes vegades no s ha pogut materialitzar per manca de finançament econòmic. 2. El model esportiu de l activitat fisicoesportiva per als nostres nens i nenes no acaba de trobar la fórmula organitzativa adient que els permeti una participació millor i més alta. L aplicació de la LOGSE, 16 amb el trencament, als 12 anys, de l activitat iniciada als centres educatius de primària, sovint sense continuïtat als centres de secundària; l escassa relació entre els centres educatius i els clubs esportius; la duplicitat d organitzadors, d una banda les federacions i de l altra el Consell de l Esport Escolar de Barcelona; la formació inadequada o la precarietat laboral dels tècnics esportius, i la infrautilització de part dels espais esportius escolars són alguns del temes pendents de solució o millora del nostre model en edat escolar. 3. La pràctica lliure de l activitat física als espais urbans, tot i el gran nombre de practicants a la ciutat i l existència d espais força utilitzats, 16. Llei d Ordenament General del Sistema Educatiu.\n18 214 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) presenta encara mancances evidents en molts barris, on no hi ha espais o infraestructures esportives obertes i d accés lliure que permetin el desenvolupament d activitats esportives, recreatives, informals i familiars. Aquestes mancances s han agreujat amb l arribada a Barcelona de persones provinents de diferents països del món, amb costums i pràctiques corporals que fan de l espai públic l escenari habitual de les seves activitats. Actualment, aquest espai públic no sempre és adequat i suficient per respondre a les necessitats de les zones de la ciutat on s està instal.lant aquesta població immigrada (per jugar a beisbol, criquet o hoquei, per exemple). 4. En relació amb la pràctica esportiva adaptada per a les persones amb discapacitat, també queda molt per fer. La tasca iniciada per a la normalització de l accés a la pràctica esportiva d aquestes persones, mitjançant l adequació dels escenaris esportius, la concepció d ofertes d activitat adaptades a les seves necessitats o possibilitats i la posada en marxa de serveis complementaris de suport no serà suficient si aquestes o altres línies d actuació no s acompanyen d una formació adequada i constant dels professionals esportius i de campanyes i accions de sensibilització adreçades a la població en general per millorar la convivència i la col.laboració ciutadanes vers aquests col.lectius amb necessitats específiques. 5. No hi ha cap política esportiva específica que reculli les necessitats i les demandes dels joves i que s adapti a la nova manera d entendre la pràctica esportiva que ha adoptat aquest sector de la població. Una nova manera que, sovint, passa per no voler compromisos a llarg termini, per no acceptar la disciplina de l entrenament esportiu però que, en canvi, cerca l experimentació constant d activitats físiques noves i diferents, que es puguin combinar al llarg de l any. El sistema esportiu de la ciutat només hi ha donat resposta parcialment: ho han fet alguns serveis esportius de les universitats i també algunes iniciatives empresarials que, amb activitats ocasionals (competicions o torneigs ràpids) o en ofertes especialment pensades per a joves, han estat capaços de fer diana en la demanda potencial existent entre els joves barcelonins. 6. En relació amb la gent gran, queda molt per fer. És una de les tasques més complicades, ja que són moltes les persones de la nostra ciutat més grans de 65 anys que no practiquen cap tipus d activitat física. Apro-\n19 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de par aquestes persones a la pràctica regular d una activitat esportiva no serà fàcil, perquè diversos factors ho dificulten: la manca de convicció que l activitat física és un hàbit saludable i de manteniment de l autonomia funcional o l aïllament i la solitud en què viuen moltes persones grans potser són els més importants. Caldrà, doncs, tenir-ho present en les noves accions que es planegin, sense oblidar que la continuïtat de la pràctica esportiva de la població adulta actual canviarà de forma notable aquesta situació majoritària d inactivitat física de la gent gran. 7. I, en darrer lloc, per a la població en general, tot i l augment de pràctica en termes globals, també hi ha situacions evidents per millorar: en concret, en l oferta generada pels equipaments esportius, s ha d ampliar la varietat d opcions per tal de satisfer la diversitat de pràctiques esportives que els ciutadans i ciutadanes cerquen als equipaments de la ciutat. També cal ajustar aquestes opcions a les diferents possibilitats de pràctica, en funció de la disponibilitat horària i de la capacitat física de cada persona. Els nous reptes o propostes de futur per a l esport a Barcelona Deu anys després de la celebració del Jocs; deu anys que la ciutat ha invertit a generar aquest canvi d hàbits vers la pràctica esportiva, augmentantne el nombre global de practicants; deu anys més tard, el sistema esportiu de la ciutat ha decidit fer anàlisi de la seva situació actual. Aquesta diagnosi de l esport inclou: 1. La capacitat i oportunitat de la ciutat de Barcelona de projectarse internacionalment mitjançant l esport: fer de Barcelona una ciutat de l esport entre les ciutats del món. 2. La potencialitat del sector esportiu com un dels sectors econòmics amb més potencial d innovació, coneixement i ocupació. 3. L anàlisi de la pràctica esportiva en si mateixa, de les diferents tipologies d activitats, de qui les organitza, de quins són els escenaris on es desenvolupen (espais esportius i espais urbans), de quins segments de la població estan atesos i de com l activitat fisicoesportiva s utilitza com a eina d intervenció i cohesió social. 4. L anàlisi de les opinions dels agents implicats en el sistema espor-\n20 216 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) tiu, copsant tant l opinió dels professionals com la dels ciutadans en general (practicants o no practicants). L Ajuntament de Barcelona ha estat el primer a incorporar aquesta necessitat d anàlisi i de definició de l escenari de futur de l esport a la ciutat. El primer pas va ser la incorporació en el Pla d Actuació Municipal per a l actual mandat ( ) de la posada en marxa del Pla Estratègic de l Esport a Barcelona. 17 L administració local vol utilitzar aquest Pla com l instrument que ha de permetre impulsar una estratègia global de ciutat que identifiqui i abordi de manera coordinada els objectius i projectes clau que hauran de permetre, amb perspectiva de futur, generar sinergies beneficioses per als agents esportius i per a la ciutat mateixa. Per aconseguir-ho, l Ajuntament impulsa el Pla amb la complicitat i la cooperació de les empreses, les associacions, els clubs esportius, les federacions, els equipaments públics i privats, els centres educatius, les associacions de veïns, els professionals de l esport i les persones que hi poden aportar els seus coneixements i iniciatives, tots ells organitzats en diferents òrgans de participació. La planificació estratègica en el sector esportiu L estructura del Pla gira entorn de tres eixos temàtics que responen a tres dels grans objectius estratègics de la ciutat: Eix 1: Barcelona, ciutat de l esport entre les ciutats del món. Eix 2: Barcelona, centre direccional de les activitats econòmiques i de coneixement vinculades a l esport. Eix 3: Barcelona, una ciutat que promou la pràctica de l esport. Un esport que construeix socialment la ciutat. Els principals reptes amb els quals arrenca el Pla són: 17. La presentació pública del Pla Estratègic va tenir lloc el 23 de febrer de 2002, amb la Conferència d Exploració Estratègica, que es va celebrar a la seu de l Institut Nacional d Educació Física de Catalunya, a Barcelona. 29 persones de diferents àmbits, que van fer de panelistes, van aportar les primeres propostes del Pla. A més, es van inscriure a la Conferència 485 persones. Amb les aportacions d uns i altres, la Conferència va produir 167 propostes diferents.\n21 L esport i la pràctica de l activitat física a la ciutat de Barcelona després de Consolidar Barcelona com a seu (regular o ocasional) de grans esdeveniments esportius, analitzant les potencialitats i els avantatges competitius de la ciutat. Establir una política local i metropolitana d incentius que permeti atreure a Barcelona seus d organismes esportius internacionals. Reforçar la imatge de Barcelona com a ciutat de l esport. Fer de Barcelona una ciutat de turisme esportiu, impulsant la creació d atractius turístics relacionats amb el món de l esport. Promoure la creació d una xarxa de projecció internacional en la recerca, la docència i la transferència de coneixement entorn del fet esportiu. Establir un model de formació especialitzada i d inserció laboral dels recursos humans de la ciutat per a la producció de béns i serveis directament relacionats amb l esport. Fomentar i facilitar la instal.lació d empreses del sector esportiu a la ciutat. Trobar solucions per a les actuals dificultats dels clubs esportius. Consensuar un nou model per a la pràctica esportiva en edat escolar que garanteixi la iniciació a l esport, la pràctica educativa i les opcions de continuïtat competitiva o recreativa. Potenciar el paper formatiu, inductor i canalitzador dels centres educatius i dels mestres i professors d educació física en la promoció de l esport i la possibilitat de garantir la continuïtat de pràctica en els clubs o els equipaments esportius de la ciutat. Millorar les infraestructures d espais esportius de lliure accés a la ciutat. Incrementar el nombre de practicants a la ciutat, aprofundint, alhora, en l assoliment progressiu d una major personalització de les diferents ofertes d activitat. Potenciar la pràctica esportiva dels ciutadans pertanyents a diferents sectors o segments de la població amb especials dificultats d accés, mitjançant la inclusió i la normalització. Establir un model organitzatiu i de gestió dels serveis públics amb la prioritat d impulsar una nova filosofia d actuació conjunta amb tots els actors afectats.\n22 218 Barcelona: l herència dels Jocs ( ) Incrementar, millorar, canviar o adaptar el mapa d equipaments esportius de la ciutat d acord amb les necessitats i tendències de futur de les activitats físiques i esportives. Promoure els valors de l esport per construir i cohesionar socialment la ciutat. Després d analitzar la viabilitat a termini curt, mitjà o llarg, els participants del Pla han de definir les línies estratègiques a partir de les quals es formularan les propostes que caldrà impulsar de manera prioritària un cop consensuades pel Plenari de l Esport de Barcelona, 18 el mes de març de Quan, a les primeries de 2003, el Pla hagi entrat en vigor, Barcelona estarà en condicions d encarar un futur en el qual l esport serà un senyal d identitat de la ciutat, com les finances ho són de Frankfurt, la moda de Milà o la cultura de París i Nova York. La mirada retrospectiva sobre l evolució del sistema esportiu de Barcelona ens mostra com, aprofitant la conjuntura de l oportuna coincidència dels Jocs Olímpics de 1992 amb els canvis de tendències vers la pràctica de l activitat fisicoesportiva, un fort lideratge del sector esportiu públic i privat ha provocat una rendibilitat social i econòmica insospitada a l inici del projecte olímpic. Deu anys més tard, la ciutat no només no s atura, sinó que planeja un nou salt qualitatiu de la mà del Pla Estratègic de l Esport. 18. El Plenari de l Esport de Barcelona és l òrgan de participació que defineix el Pla Estratègic per permetre la participació de tot el sector esportiu de la ciutat.


Presentació del 1r número de ‘ERA, revista cerdana de recerca’\nPresentació del 1r número de ‘ERA, revista cerdana de recerca’\tDestacats\nEl Grup de Recerca de Cerdanya, l’Arxiu Comarcal de la Cerdanya i l’editorial Salòria han col•laborat per editar conjuntament ‘ERA, revista cerdana de recerca’. La nova capçalera recull les comunicacions presentades a les I Jornades d’Estudis de Cerdanya, celebrades el 15 i 16 de novembre de 2014 a Puigcerdà.\nEn aquest primer número es publiquen 18 articles amb les darreres novetats en la recerca arqueològica, històrica i natural a Cerdanya. L’àmbit de l’arqueologia hi està molt ben representat amb articles sobre els jaciments actualment oberts i que aporten nous coneixements a cada campanya com els de Montlleó (Baltarga), el Fòrum de Llívia i el Castellot de Bolvir. En l’àmbit de la recerca històrica, aportacions de la construcció medieval del pont de Sant Martí, la gènesi de la Torre de Penya Cadell (Sant Romà, Montellà) o el cenobi desaparegut de Sant Joan (Bellver).\nEn el capítol de ciència, la revista ha recollit les investigacions sobre les mines de manganès de Cortàs, o un catàleg de les papallones pròpies de Cerdanya entre d’altres aportacions.\n‘ERA’ vol ser l’espai on es puguin trobar els treballs de recerca produïts a Cerdanya. La voluntat del GRC i de l’Arxiu, és donar continuïtat a la revista amb la publicació de les Jornades d’Estudis que volen organitzar regularment.\nMés en aquesta categoria: « XIX Trobada de corals de Cerdanya de Talló Bellver de Cerdanya obre una porta al passat »


226 aC (Julià)\nEl Tractat de l'Ebre va ser un tractat signat el 226 aC per Àsdrubal, en representació de Cartago, i la República romana, que va fixar el riu Ebre (a la península Ibèrica) com a frontera entre les dues potències. En virtut dels termes del tractat, Cartago no s'annexionaria el nord de l'Ebre, sempre que Roma tampoc ho fes al sud del riu.\nSegons Tit Livi la mateixa garantia es va afegir al tractat del 228 aC per la presència més al sud de l'Ebre de la ciutat d'Arse (Sagunt), com a ciutat lliure, en canvi Polibi no ho esmenta.\nEl 219 aC, Roma, temorosa davant la creixent força d'Anníbal a Ibèria, va establir una aliança amb la ciutat edetana d'Arse (l'actual Sagunt), que es trobava a una distància considerable al sud de l'Ebre, i va passar a ser un protectorat. Anníbal va percebre això com una violació del tractat i va assetjar la ciutat, que va caure després de vuit mesos de setge. Roma va reaccionar a aquesta aparent violació del tractat i va exigir justícia a Cartago.\nEl resultat va ser una declaració de guerra a Cartago per part de Roma. Aquest conflicte va acabar desembocant en la Segona Guerra Púnica, que va durar des del 218 al 202 aC.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tractat_de_l%27Ebre&oldid=18084554»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 gen 2017 a les 22:00.


Ironxevi: V Marxa de Fornells de la Selva\nFoto de grup amb companys del Club Atletisme Girona i de les Girunneres abans de la sortida\nAquest matí s'ha celebrat a la veina localitat de Fornells de la Selva, a tocar de Girona, la 5na edició de la seva marxa popular.\nMatí assolejat i amb calor, que no obstant ha deixat als participants córrer bé, i és que alguns dels trams, per mig de bosc, feia que la temperatura fos molt agradable. 3 circuits, de 6,5, 10 i 15 kms, per tots els gustos i ganes dels corredors i marxaires. A la línia de sortida un bon grapat de companys del club i de Girunneres, 70 entre els 2 grups, que proporcionaven molta animació als instants previs.\nAquest cop, i després de patir el dissabte una mica d'estrebada a l'esquena, m'he decidit pels 10kms i a un ritme molt tranquil per no forçar. Un recorregut molt bonic pels voltants de Fornells, amb molts trams de camí i de bosc, tocant l'asfalt només per entrellaçar aquests camins. Amb algun tram de pujada i baixada, però sense ser excesius, he tingut temps d'ensopegar i tot amb una pedra i anar per terra, per sort sense cap conseqüencia més enllà d'embrotir la samarreta.\nAl finalitzar, un bon entrepà de llom per recuperar forces, tot fent la xerrada amb els amics, i bossa del corredor amb uns mitjons i una caixeta de 5 càpsules de cafè... fantàstic. Pel proper cap de setmana, 2 curses que practicament comparteixen el recorregut per les Deveses de Salt, divendres la Cursa de la Policia d'aquesta població, i diumenge la Cursa a l'Alba organitzada per Esports Parra.\nDurant el caí hem trobat aquest 600 tan xulu...\nEnviat per Ironxevi a 14:10


Un 'ménage à trois' pervers\nUn ‘ménage à trois’ pervers\n«Allò que pot ser interessant de tot plegat, per dir-ho així, no és aquesta equació d'ultracoherència i pit i collons, sinó l'ús que fan del llenguatge. Profundament pervers»\n06.01.2019 - 21:53\nActualització: 06.01.2019 - 22:53\nAlgú pot tenir la impressió que aquests de Vox parlen clar. Són uns masclistes i, per tant, van en contra de qualsevol política de discriminació positiva de les dones. I això fins al punt que, ara mateix, condicionen el seu suport al pacte de govern a Andalusia entre PP i Cs a la supressió de la llei contra la violència de gènere. I veient els moviments dels populars, tot indica que alguna cosa en trauran. Però allò que pot ser interessant de tot plegat, per dir-ho així, no és aquesta equació d’ultracoherència i pit i collons, sinó l’ús que fan del llenguatge. Profundament pervers.\nUs heu fixat que Vox canibalitza els argumentaris dels adversaris, i especialment la retòrica de la correcció política, fins a capgirar-los a favor de les seves tesis? És exactament el mateix que ha fet i fa Ciutadans entre nosaltres, en un primer moment en relació amb la llengua, després amb tot allò que poden associar amb el procés, o sigui amb tot, i amb qualsevol altra qüestió que pugui resultar socialment irritant. Posem-hi exemples?\nVox diu que va contra les anomenades lleis de gènere perquè discriminen els homes. Les titlla fins i tot d’anticonstitucionals perquè, segons ells, converteixen en paper mullat allò que tots els espanyols són iguals davant la llei. Veieu quina manera de pervertir el discurs? S’omplen la boca amb la constitució, la igualtat, la llibertat, tota una corrua de grans conceptes que donen a la seva argumentació una aparença de normalitat, de naturalitat. Com si parlessin com els altres. Però diuen exactament la contrària. I defensen, sempre, el més fort sobre el feble, l’agressor sobre l’agredit, la discriminació de facto, l’status quo més primitiu.\nSuposo que ara, quan hagin obtingut les primeres conquestes sobre aquesta qüestió, posaran sobre la taula la de la immigració. I seguiran un procediment similar, sembrant en la terra adobada dels prejudicis comuns. Diran que s’han d’acabar els privilegis dels que vénen de fora. Que ja n’hi ha prou de subvencionar-los, de donar-los habitatges i feina i accés a la salut i a l’escola per davant dels espanyols. Perquè són aquests els que hi tenen un dret natural i no els que ens envaeixen. Com si qui arriba mort de gana i buscant l’oportunitat de sobreviure tingués la força de cap invasor. I com si fos cert que els immigrants, pel fet de ser-ho, tenen privilegis a l’hora d’accedir a qualsevol servei social. Que no, que no en tenen. Que és mentida, encara que tota mena de llegendes urbanes pretenguin corroborar-ho.\nÉs la mateixa mena de capgirament de la realitat que duu a defensar un hipotètic dret dels pares a triar a casa nostra la llengua de l’escolarització dels seus fills en nom de qui sap quina llibertat. Quan l’única manera de garantir la igualtat d’oportunitats i, quan sigui possible, la lliure elecció de la llengua és conèixer-les i poder-ne fer ús. La ideologia que duu els pares a posar els seus fills en inferioritat de condicions més aviat hauria de ser penalitzada com una forma d’abús.\nVox denuncia els suposats privilegis de les dones i dels immigrants en nom de la igualtat democràtica més pura. I, com Ciutadans, els dels catalans. I és que tots plegats –feministes, negres o sudaques o moros i catalans, per als primers; potser només una part d’aquests tres grups per als segons– som espanyols defectuosos i, finalment, no cabem en el seu demos. Certament, Vox i Ciutadans no són iguals, però malgrat les diferències són massa semblants per a no acabar entenent-se, ni que sigui a estiracabells i mig ballant amb el PP per salvar les aparences.


RECURSOS EDUCATIUS PER MESTRES I ALUMNES | RECURSOS PER A L'EDUCACIÓ ESPECIAL\n← MODEL DE PI COMPETENCIAL\nMIREA VILARDAGA FORNELL m’ha fet arribar un enllaç a la pàgina web de la ZER L’ERAL DE LLEIDA.\nEs tracta d’un gran portal pedagògic on els alumnes i els mestres hi poden trobar diferents RECURSOS DIGITALS per alumnes i mestres classificats per diferents nivells (Infantil, Inicial, Mitjà, Superior i Generals) i àrees (català, castellà, anglès, medi, matemàtiques….).\nSegons els seus autors… “Pel que fa als alumnes els continguts són recursos per treballar directament amb l’ordinador. Cada link s’orienta amb una captura de pantalla i una petita explicació orientativa. Pel que fa als mestres es recullen recursos per explicar, mostrar, ampliar i per imprimir. Un apartat de la pàgina recull els links de les fonts on es poden cercar els recursos”\nMoltíssimes gràcies Mireia per donar-nos a conèixer aquest fantàstic portal. Gràcies també als mestres de la ZER l’Eral per la gran tasca educativa que estan portant a terme. Si, entre els nostres visitants, hi ha algun mestre de la ZER, els hi agraïré moltíssim es posin en contacte amb nosaltres a través d’un comentari.\nAquest article s'ha publicat dins de Interdisciplinar i etiquetat amb alumnes, Interdisciplinar, mestres, PDI, Recursos, TIC. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Materials Polimèrics i Biomaterials - PDF\nDownload "Materials Polimèrics i Biomaterials"\nFelisa Ramírez Márquez\n1 Materials Polimèrics i Biomaterials 2015/2016 Codi: Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre Química OT 4 0 Professor de contacte Nom: Carles Jaime Cardiel Correu electrònic: Equip docent Utilització de llengües Llengua vehicular majoritària: anglès (eng) Jordi Marquet Cortés Prerequisits Es convenient tenir aprovades les assignatures "Enllaç Químic i Estructura de la Matèria" i "Estructura i Reactivitat de Compostos Orgànics" Atenent que l'assignatura s'imparteix totalment en anglès és pràcticament imprescindible tenir un bon coneixement d'aquesta llengua. Objectius En "Materials polimèrics i biomaterials" s'estudien les propietats, tant físiques com quimiques, i els mètodes de preparació dels polímers més importants, així com els seus usos principals. Així mateix, es donen idees bàsiques sobre els diferents mètodes d'anàlisi. Els objectius de l'assignatura son: 1 Identificar els polímers sintètics. 2 Conèixer els principals mètodes de preparació i de caracterització dels materials polimèrics i biomaterials. 3 Determinar i representar l'estructura dels polímers orgànics i dels biomaterials. 4 Assabentar-se de les propietats dels materials polimèrics en funció de la seva estructura. 5 Conèixer les principals aplicacions dels materials polimèrics i biomaterials en funció de la seva estructura. Competències Aplicar els coneixements químics a la resolució de problemes de naturalesa quantitativa o qualitativa en àmbits familiars i professionals. Aprendre de manera autònoma. 1\n2 Avaluar els riscos sanitaris i l'impacte ambiental i socioeconòmic associat a les substàncies químiques i a la indústria química. Comunicar-se amb claredat en anglès. Comunicar-se oralment i per escrit en la llengua pròpia. Demostrar iniciativa i esperit emprenedor. Demostrar motivació per la qualitat. Demostrar que es comprenen els conceptes, els principis, les teories i els fets fonamentals de les diferents àrees de la química. Desenvolupar treballs de síntesi i anàlisis de tipus químic a partir de procediments establerts prèviament. Emprar correctament la llengua anglesa en l'àmbit de la química. Gestionar, analitzar i sintetitzar informació. Gestionar l'organització i la planificació de tasques. "Interpretar les dades obtingudes mitjançant mesures experimentals, incloent-hi l'ús d'eines informàtiques; identificar-ne el significat i relacionar les dades amb les teories químiques, físiques o biològiques apropiades." Manejar instruments i material estàndard en laboratoris químics d'anàlisi i síntesi. Manipular amb seguretat els productes químics. Mantenir un compromís ètic. Mostrar sensibilitat en qüestions mediambientals. Obtenir informació, incloent-hi la utilització de mitjans telemàtics. Proposar idees i solucions creatives. Raonar de forma crítica. Resoldre problemes i prendre decisions. Treballar en equip i cuidar les relacions interpersonals de treball. Utilitzar la informàtica per al tractament i presentació d'informació. Resultats d'aprenentatge Analitzar la composició, estructura i pes molecular dels materials polimèrics partint de les mesures i tècniques de caracterització més habituals. Aprendre de manera autònoma. Comunicar-se amb claredat en anglès. Comunicar-se oralment i per escrit en la llengua pròpia. Demostrar iniciativa i esperit emprenedor. Demostrar motivació per la qualitat. Descriure la cinètica, el mecanisme, les tècniques de polimerització i els exemples més rellevants de les reaccions de polimerització per etapes i en cadena. Distingir els principals tipus de matèria tova i les seves propietats. Dur a terme la preparació i caracterització de materials polimèrics i altres tipus de matèria tova. Dur a terme la preparació i caracterització de nanomaterials. Gestionar, analitzar i sintetitzar informació. Gestionar l'organització i la planificació de tasques. Identificar els principals paràmetres utilitzats per descriure el comportament termomecànic dels polímers, així com altres propietats fisicoquímiques d'interès. Identificar l'impacte ambiental de l'ús de materials polimèrics i les exigències de reciclatge. Justificar els resultats obtinguts al laboratori per a processos de síntesi i caracterització de materials sòlids, tous i de nanomaterials partint dels coneixements sobre la seva estructura i les seves propietats. Llegir, analitzar i extreure informació de textos en llengua anglesa sobre els diversos àmbits del camp de la química de materials. Manipular adequadament els productes químics necessaris per dur a terme la preparació de materials sòlids i tous, i de nanomaterials. Manipular correctament el material i els instruments necessaris per realitzar la preparació i caracterització de materials sòlids, tous i de nanomaterials. Mantenir un compromís ètic. Mostrar sensibilitat en qüestions mediambientals. Obtenir informació, incloent-hi la utilització de mitjans telemàtics. Predir el producte format en reaccions de polimerització. 2\n3 Proposar els mètodes de processament i els additius més indicats per a materials polimèrics en funció de la seva aplicació final. Proposar idees i solucions creatives. Raonar de forma crítica. Reconèixer els noms en llengua anglesa dels termes propis del camp de la ciència de materials. Reconèixer els noms en llengua anglesa dels termes propis del camp de la preparació i caracterització de materials sòlids i tous, així com de nanoquímica i nanomaterials. Resoldre problemes i prendre decisions. Sintetitzar i caracteritzar materials sòlids amb propietats elèctriques, magnètiques o òptiques, i mesurar les propietats esmentades. Treballar en equip i cuidar les relacions interpersonals de treball. Utilitzar la informàtica per al tractament i presentació d'informació. Continguts 1.- Composició i estructura de polímers: classificació i nomenclatura, estructura (Introducció, composició i estructura de polímers, tipus de cadenes i isomeria, copolímers, dendrímers, forces intermoleulars), tècniques de caracteritzacio -IR, Raman, RMN, XRD-, solubilitat i viscositat, pes molecular. 2.- Propietats macroscòpiques i Reologia de polímers: propietats macroscòpiques, reologia i propietats mecàniques. 3.- Síntesis i aplicacions dels polímers: Classificació de les reaccions de polimerització (polimerització per etapes, polimerització en cadena, copolimerització, curat i altres reaccions de polímers), polímers inorgànico-orgànics i polímers de carboni. 4.- Formulació, processat i aspectes mediambientals: compostats, rebliments i aditius, polimerització i aspectes mediambientals, tecnologia de polímers. 5.- Biomaterials i polímers naturals: Introducció, materials biomèdics, teixits fonamentals i polímers com a biomaterials de construcció., polímers naturals dels vegetals i polímers naturals dels animals. 6.- Matèria tova: Definició de matèria tova, col loides (sols, gels, escumes, emulsions), substàncies amfifíliques i cristalls líquids. Pràctiques Síntesi de polímers i caracterització. Analisi i determinació quantitativa de propietats. Metodologia Els estudiants hauran de desenvolupar diversos tipus d'activitats al llarg d'aquesta assignatura: a) Activitats dirigides: A l'aula es realitzaran classes magistrals sobre els continguts de l'assignatura. A més es resoldran qüestions i exercicis una vegada la matèria impartida sigui suficient per treure'n profit. Per altra banda, els alumnes també realitzaran pràctiques de laboratori, consistents en la síntesi i la caracterització de materials polimèrics i macromoleculars. Aquestes pràctiques formen part de les Pràctiques de l'itinerari de Química de Materials. Per tant, si algun alumne completa la menció en un curs posterior, realitzarà les pràctiques d'itinerari de itinerari en aquell curs. b) Activitats supervisades: Es realitzaran tutories per tal de supervisar els avanços dels alumnes amb els diferents aspectes de l'assignatura. 3\n4 c) Activitats autònomes: De forma autònoma els alumnes hauran d'estudiar els continguts de l'assignatura i resoldre exercicis. També hauran de llegir textos relacionats, guions de pràctiques i redactar informes sobre els seus resultats al laboratori. Activitats formatives Títol Hores ECTS Resultats d'aprenentatge Tipus: Dirigides Classes de pràctiques 18 0,72 1, 3, 6, 7, 9, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 20, 25, 26, 27, 29, 30 Classes de teoria 35 1,4 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13, 16, 19, 20, 22, 23, 24, 26, 27 Tipus: Supervisades Tutoria 4 0,16 2, 3, 5, 6, 16, 20, 24, 25, 26, 27 Tipus: Autònomes Estudi i resolució d'exercicis 63 2,52 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 11, 13, 16, 20, 21, 22, 23, 24, 26, 27, 28, 31 Lectura de guions i textos i redacció d'informes 23 0,92 3, 11, 12, 15, 16, 21, 25, 26, 27, 30, 31 Avaluació Es farà una avaluació de les competències que inclourà un mòdul pràctic i proves escrites El sistema d'avaluació s'organitza en mòduls, cadascú dels quals tindrà assignat un pes específic a la qualificació final: Mòdul pràctic: Les pràctiques de laboratori s'avaluaran mitjançant la correcció de la llibreta de laboratori (30%) i la realització d'un petit treball (70%) que s'haurà de presentar en anglès tant electrònicament com oralment en els darrers dies de classe teòrica. La nota obtinguda en aquest mòdul pràctic equivaldrà al 15% de la nota final de l'assignatura. Si per motius organitzatius alguns estudiants no cursessin aquestes pràctiques, realitzaran únicament un treball relacionat amb l'assignatura que també equivaldrà al 15% de la nota final. Les pràctiques formen part de les Pràctiques obligatòries de l'itinerari de Química de Materials. Si algun alumne completa la menció en un curs posterior i no hagués realitzat aquestes pràctiques, les haurà de realitzar en aquell curs. Mòdul de proves escrites: constarà de dues proves parcials amb un pes del 40% la primera i del 45% la segona. L'assignatura es considerarà superada quan lamitjana de les qualificacions dels mòduls sigui igual o superior a 5 punts sobre 10, sempre que s'hagi obtingut un mínim de 4 punts sobre 10 a cadascuna de les dues proves escrites i s'hagi assistit a les sessions de pràctiques de laboratori (o s'hagi fet el treball substitutori en els casos indicats). Els alumnes que no superin la puntuació mínima en la primera i/o en la segona prova escrita, i aquells amb una mitjana inferior a 5 punts podran fer un 4\n5 examen de recuperació (que tindrà un pes del 85%) amb posterioritat a la segona prova escrita. La realització d'aquesta prova implica renunciar a la qualificació que es va obtenir en la prova o proves parcials, però es mantindrà la nota i el pes del mòdul pràctic (15%). A partir de la segona matrícula de l'assignatura, aquells alumnes que hagin assolit les competències del mòdul pràctic en cursos anteriors (obtenir una qualificació igual o superior a 5 punts sobre 10) no caldrà que el tornin a realitzar. Quan el número d'activitats d'avaluació realitzades sigui inferior al 50% de les programades per a l'assignatura (el mòdul pràctic i les dues proves escrites), la qualificació serà de No Presentat. Activitats d'avaluació Títol Pes Hores ECTS Resultats d'aprenentatge Mòdul de proves escrites 85% 6 0,24 2, 3, 4, 5, 6, 7, 11, 12, 13, 14, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 31 Mòdul pràctic 15% 1 0,04 1, 3, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 17, 18, 20, 24, 26, 27, 29, 30 Bibliografia Polymer Chemistry, Carraher, C. E., Jr. Eight edition, CRC 2011 Introduction to Soft Matter: Synthetic and Biological Self-Assembling Materials, Hamley, I. W., Wiley\nQuímica Inorgànica Industrial 2013/2014 Codi: 102496 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2502444 Química OT 4 0 Professor de contacte Nom: Teresa Flor Pujadas Correu electrònic: Teresa.Flor@uab.cat\nTemes de Ciència Actual. Codi: Crèdits: 6. Titulació Tipus Curs Semestre Física FB 1 A Matemàtiques FB 1 A\n2017/2018 Temes de Ciència Actual Codi: 100092 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2500097 Física FB 1 A 2500149 Matemàtiques FB 1 A 2500250 Biologia OT 4 A 2500502 Microbiologia OT 4 A 2500890 Genètica\nSíntesi i Estructura de Materials Cristal lins i Amorfs\nSíntesi i Estructura de Materials Cristal lins i Amorfs 2015/2016 Codi: 103279 Crèdits: 7 Titulació Tipus Curs Semestre 2501922 Nanociència i Nanotecnologia OB 3 1 Professor de contacte Nom: Jordi Garcia-Anton\nDeterminació Estructural. Codi: Crèdits: 6. Titulació Tipus Curs Semestre\n207/208 Determinació Estructural Codi: 02532 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2502444 Química OB 3 Professor de contacte Nom: Ona Illa Soler Correu electrònic: Ona.Illa@uab.cat Equip docent Utilització\nPsicologia de l'esport 2015/2016 Codi: 102557 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2502443 Psicologia OT 4 0 Professor de contacte Nom: Miquel Torregrossa Álvarez Correu electrònic: Miquel.Torregrossa@uab.cat\nFULL. de nica CFGS B\nFULL INFORMATIU CICLES FORMATIUS de Fabricació Mecà nica CURS 2017/18 CFGS Disseny en Fabricació Mecànica agafem l opció B 1/ /7 1r curs Disseny en fabricació mecànica Mòduls professionals Hores Màx.\nGuia docent de l assignatura Anàlisi del sector turístic\nGuia docent de l assignatura Anàlisi del sector turístic I. IDENTIFICACIÓ Nom de l assignatura: Anàlisi del sector turístic Codi: 10119 Titulació: Grau en Turisme Curs acadèmic: 2017 2018 Tipus d assignatura:\nNutrició i metabolisme vegetal 2016/2017 Codi: 100796 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2500250 Biologia OB 2 2 Professor de contacte Nom: Carlota Poschenrieder Wiens Correu electrònic: Charlotte.Poschenrieder@uab.cat\nGuia docent de l assignatura Fonaments del sector turístic i hoteler\nGuia docent de l assignatura Fonaments del sector turístic i hoteler I. IDENTIFICACIÓ Nom de l assignatura: Fonaments del sector turístic i hoteler Codi: 10373 Titulació: Grau en Direcció Hotelera Curs\nDirecció d'operacions 2014/2015 Codi: 102094 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2501231 Comptabilitat i Finances OB 3 2 Professor de contacte Nom: Daniel Blabia Girau Correu electrònic: Daniel.Blabia@uab.cat\nTitulació Tipus Curs Semestre Estadística Aplicada OB 2 1\nBases de dades 2015/2016 Codi: 103209 Crèdits: 6 Titulació Tipus Curs Semestre 2501919 Estadística Aplicada OB 2 1 Professor de contacte Nom: Marc Vallribera Ros Correu electrònic: Marc.Vallribera@uab.cat


Homenatge institucional als alcaldes manresans de la República - Memoria.cat\nJoan Selves i Carner. Nascut a Sant Mateu de Bages, l’any 1900. Periodista i advocat. Propietari. Fundador als 17 anys, de la Joventut Nacionalista de Manresa i del setmanari “Joventut”. Co-propietari i director d’El Pla de Bages, òrgan de la Lliga. Després ingressà a Acció Catalana. Posteriorment, el 1929, fou un dels fundadors d”El Dia”, el diari de l’esquerra catalanista i republicana.\nJoan Selves, Lluís Prunés i Francesc Marcet van ser els 3 alcaldes manresans de la Segona República elegits democràticament. Val la pena destacar algunes de les moltes obres que es van dur a terme en aquell breu període: la construcció del grup escolar Renaixença i de diverses escoles als barris, la inauguració de l’Escola Municipal de Música, l’aprovació del Pla de l’Eixample, la construcció de la piscina municipal, del parc de bombers, del pavelló per a tuberculosos, la reforma del dispensari, els menjadors i dormitoris per a persones necessitades per tal de suprimir la mendicitat, la creació del que avui anomenem escoles bressol, l’inici de les obres del torrent de Sant Ignasi i de diverses obres urbanístiques…\nDocuments inèdits trobats recentment de la correspondència entre Joan Selves –quan ja era diputat a Madrid- i els alcaldes Lluís Prunés i Francesc Marcet ens ratifiquen la intensa activitat d’aquests polítics manresans i, alhora, ens mostren el paper actiu de Selves a Madrid, entrevistant-se amb ministres, directors generals, militars… per a intentar resoldre el munt de qüestions que li plantegen els dos alcaldes i amics, que comptaven -en un lloc clau com és Madrid- amb una persona de la màxima confiança i complicitat.\nJoan Selves inicià una carrera política meteòrica. El juny del 1931 fou elegit diputat a les Corts Constituents, el novembre del 1932 diputat al primer Parlament de Catalunya, on fou cap de la majoria d’Esquerra Republicana. El gener del 1933 fou nomenat conseller d’Agricultura i Economia de la Generalitat i molt poc després conseller de Governació.\nA l’estiu del 1933 passà a ser Comissari d’Ordre Públic i Governador General de Catalunya. En uns moments extraordinàriament delicats fou el màxim responsable de l’ordre públic a Catalunya.\nVa morir el 28 de juny de 1934, quan tot just tenia 34 anys. La seva mort commocionà Manresa i el Bages, on s’havia guanyat una gran popularitat.\nSelves havia estat un home de confiança dels presidents Macià i Companys. Aquest darrer va lloar la seva tasca i personalitat dient: “Joan Selves va destacar-se com un dels homes de Catalunya més capacitat en sentit de govern i temperament polític… A poc a poc –afirmava Companys- s’havia anat agegantant la (seva) figura… tenia unes condicions excepcionals i una gran habilitat política”.\nTothom reconegué l’honradesa política de Selves. També la seva extensa i sòlida cultura, la seva altesa de mires i la seva capacitat de lideratge social. Però, tanmateix, les seves qualitats més valorades eren l’obsessió per al diàleg i el seu sentit de la responsabilitat, fins al punt que diversos experts creuen que els fets del Sis d’Octubre de 1934 difícilment haurien succeït si Selves hagués continuat essent conseller de Governació, càrrec on el va substituir Josep Dencàs, a qui cal atribuir una responsabilitat considerable en aquest episodi.\nTanmateix, la moderació de Selves no era obstacle perquè és mostrés sovint crític amb les postures excessivament contemporitzadores del govern de la República i propugnés renovar a fons tots els organismes estatals (la magistratura, l’exèrcit, les forces públiques, etc.). Potser també era conscient dels molts errors que van cometre els governants republicans.\nEn una ocasió Joan Selves va manifestar: “… (jo) dic les coses tal com són, pel seu nom, i això m’ha portat molts perjudicis i boicots… sóc propietari i emparo i defenso els rabassaires; això sembla una paradoxa i, no obstant, no és altra cosa que una conseqüència del meu concepte de la República. República no és un canvi de nom únicament, és quelcom de més transcendental, és un canvi de política, de doctrina, de resultats… (I) mai podem oblidar, per molt amunt que arribem (com a polítics), que el nostre (càrrec) està fonamentat en el poble i (qui) vagi contra la seva voluntat s’ha de topar contra tots nosaltres”.\nLluís Prunés substituí Joan Selves en l’alcaldia de Manresa el juliol del 1931. Va exercir d’alcalde fins el desembre de 1932, en què fou nomenat governador civil de Girona i posteriorment Comissari d’ordre públic de la Generalitat a Tarragona. Com a alcalde de Manresa va desenvolupar una tasca intensa i reeixida. I va apostar molt fort en dues de les seves preocupacions primordials: l’ensenyament i l’assistència social. En un homenatge a la seva persona, el 1932, els comerciants del Ram de l’alimentació li digueren: “Fins ara semblava que el càrrec d’alcalde l’havien de exercir només els homes amb títols acadèmics. Lluís Prunés ens ha demostrat que més que títol acadèmic és necessari clarividència, energia i, per sobre de tot, un gran amor a la ciutat de Manresa”.\nVa ser empresonat pels fets del Sis d’octubre de 1934. L’abril del 1935, com a conseqüència del seu estat de salut, li va ser concedida presó atenuada. L’amnistia del febrer del 1936 li retornà el càrrec. El maig de 1936 fou nomenat Conseller d’Economia i Agricultura de la Generalitat. El periodista Josep M. Planes celebrava el nomenament dient: “Avui dia… trobar un home com Lluís Prunés, net, decidit, lleial, de rectes intencions, és una veritable sort. Amb Lluís Prunés és un representant de la més autèntica democràcia catalana -en el profund sentit del mot- qui puja al poder”\nLluís Prunés havia afirmat: “En tota la meva actuació no he fet res més que complir amb el meu deure d’acord amb la meva consciència. He procurat fer justícia a tots. (I això ha estat l’únic que ha guiat) les meves actituds i els meus passos”.\nEmilià Martínez, Francesc Marcet, Lluís Prunés i Joan Selves. Al costat d’aquests 4 noms en podríem recordar d’altres d’aquella època que van sacsejar tan positivament la ciutat. Polítics, intel·lectuals, sindicalistes, mestres…. Gent com Josep Maria Planes, Joan Baptista Claret, Joaquim Amat-Piniella, Vicenç Prat, Ricard Lladó, David Torrents Caus, Francesc Perramon, el doctor Antoni Esteve, els germans Martí Farreras… També és gairebé obligat recordar a Lluís Mas Pons, secretari d’aquest Ajuntament, represaliat durant el franquisme per culpa dels papers que li van ser requisats i enviats a Salamanca i que, a hores d’ara, es troba encara tan injustament oblidat.\nGent d’idees avançades, d’amplitud de mires, oberts als corrents culturals del moment… El franquisme els va perseguir, empresonar o, simplement, silenciar. Tots hi vam perdre molt. La ciutat i el conjunt del país van quedar més pobres, sense la seva veu, sense el seu lideratge, sense el seu potencial polític, intel·lectual i humà, sense el seu entusiasme… Es mereixen el nostre record, el nostre homenatge, el nostre agraïment.\nL’Emilià, com a bon autodidacta, tenia una curiositat incansable per aprendre, per llegir i escoltar. Era una persona sàvia. Tenia una màxima de com calia distribuir les 24 hores del dia: 8 hores de descans, 8 hores de treball manual (als últims anys ell treballava sobretot al seu hort i tenint cura de les seves abelles) i 8 hores de treball intel·lectual (llegint, escrivint, activant, en definitiva, el cervell…). La seva tesi sobre les abelles, ell que com a apicultor n’era un gran coneixedor, és una bella metàfora dels seus ideals: “les abelles –deia- han assolit allò que mai han pogut assolir els homes: la societat socialista perfecta”.\n“… Al entrar las columnas de Franco, a principios del 39, vencedoras en Cataluña, sus jefes llevaban tal veneno, tal odio, tal fobia -no solo contra toda idea socialista sinó contra el catalanismo en sí- que trataron incluso de prohibir que se hablara en catalán. Llenaron vallas, paredes y muros de carteles y grandes letreros que decían: “¡Si eres español habla español!”. La gente en general, salvo una pequeña minoría, estaba acobardada, llena de miedo y, por las calles, no se atrevía a pronunciar el catalán tanto más que de vez en cuando pasaban oficialillos haciendo advertencias, dando algún empujón e incluso alguna bofetada …\nDesde entonces, en casa y entre nosotros, se habló y se habla siempre en catalán: era una (forma más) de resistencia pasiva a las huestes del bárbaro Atila que (esta vez) llegaron expresándose en castellano. En los patios de la cárcel había que estar muy atento vigilando donde estaban los oficiales… al menor descuido te arreaban un puñetazo o un porrazo que te tumbaban por hablar en catalán. Mi mujer, entre muchas de las escenas sumamente indignantes y dramáticas que presenció ante las puertas de la cárcel cuenta la de una pobre mujer, vieja o aviejada, vestida muy pobremente, que venía de Mahón a traer algo y, sobre todo, a tratar de ver a sus tres hijos a los que el fiscal había pedido treinta años… Pues bien… aquella pobre mujer menorquina decepcionada, acongojada, deshecha, llorando a lágrima viva tuvo que volverse otra vez a Mahón sin ver ni hablar ni saber nada de sus tres hijos presos por no saber expresarse correctamente en castellano. Le dijeron: “ala, váyase de aquí y cuando aprenda a hablar vuelva!” y la echaron a empujones.”


Casa Antonella Siracusa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Arizzi 17, Ortigia, Siracusa, Itàlia, 96100 - Veure al mapa\n"Loved staying in Ortigia. Apartment in the old town and clo..."\nMés informació sobre Casa Antonella\nCasa Antonella, ubicat a Ortigia, Siracusa, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casa Antonella és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de bicicletes són només algunes de les comoditats que fan que Casa Antonella sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Siracusa, faci de Casa Antonella la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (94) Parelles (29) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (31) Famílies amb infants grans (11) Grups (16)


El PP farà una pregunta parlamentària sobre els fons de l'ecotaxa destinats a la gala musical de 'Los 40 Music Awards'\n01 desembre 2021 15:37\ndBalears/E.P. | 21 novembre 2021\nLa presidenta del PP a les Balears, Marga Prohens, ha avançat aquest cap de setmana a Eivissa que el PP exigirà en el Parlament explicacions sobre la decisió del Govern de destinar a una gala musical 580.000 euros de l'Impost de Turisme Sostenible.\nTambé demanaran sobre la cessió gratuïta que l'Executiu hauria fet del Velòdrom balear per a celebrar la gala de 'Los 40 Music Awards'.\nEn declaracions als mitjans, Prohens ha criticat la «doble vara de mesurar» que té l'esquerra i, en particular, Francina Armengol, recordant que, quan es va aprovar l'Impost de Turisme Sostenible, des del PP ja van assenyalar que els fons finalment es destinarien a la caixa comuna del Govern.\nSegons l'esquerra, els fons es dedicarien a esborrar l'impacte dels turistes a les Illes, tal com ha dit Prohens. «Finalment, s'ha vist que els diners van a una caixa comuna i que és un impost més que grava una activitat econòmica». Prohens ha declarat que, al final, «Armengol ha enganyat a tothom amb aquest impost».\nProhens ha assistit a Eivissa al Congrés Local de Santa Eulària que ha conclòs aquest dissabte a la nit amb la reelecció de Miquel Jerez com a president de la Junta del municipi.\nPer Aturmeda, fa 9 dies\nFarà una pregunta? I és capaç de fer aquest esforç intel.lectual?