Enginyeria social - Nou Queens [Fabián Bielinsky] - Un peatón en la red\nLectura d'un Article Segú-informació blog que venia a la ment el record d'una gran pel lícula de la Cinema argentí escrita i dirigida per Fabián Bielinsky que es va estrenar a 2002 on són les grans interpretacions de enginyeria social.\nEspero que us agradi, a mi em va agradar.\nCom tots els altres vídeos, S'afegeix a la videoteca.\nAquesta entrada va ser publicada en Seguretat, Videoteca i etiquetatge 9 Queens, Cinema argentí, Enginyeria social, Nou Queens, Enginyeria social, www.peatonet.com per Antonio Mònaco. Marcador la Enllaç permanent.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Matiana Entrada:\n5 ComentarisHotel Krishrauni 'The Apple Orchard Inn'...Habitacions per nit per només41 EUR V Resorts-Narkanda Cottage...Habitacions per nit per només69 EUR Dwarika Residency Shelapani...Habitacions per nit per només Tethys Ski Resort...Habitacions per nit per només Tripvillas @ The Wilderness...Habitacions per nit per només Més zones a Shimla\nCentre de Shimla (160)\nPopular ara mateix a Shimla Més venut Hotel Himani Premium Tallbot House,Opp High Court Parking\nThe Mall Shimla Grans raons per reservar amb Agoda\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Matiana Monuments i llocs històrics\nMatiana és una de les destinacions més visitades de Shimla. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Matiana és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Shimla. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a Matiana insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Matiana, Shimla\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Krishrauni 'The Apple Orchard...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Shimla, no busqui més enllà de V...\nSituat a Matiana, Dwarika Residency Shelapani és el lloc perfecte per gaudir de Shimla i els seus...\nHotels a Matiana: Dwarika Residency ShelapaniHotel Krishrauni 'The Apple Orchard Inn'\nLlocs d'interès a Matiana: Jubbal Palace


Banca March reforça el sistema de pagament TPV Any Pay Gold per garantir operacions segures i autenticades en vendes a distància - Notícies - Nosaltres - Banca March - Crecemos con valores, crecemos juntos\nBanca March reforça el sistema de pagament TPV Any Pay Gold per garantir operacions segures i autenticades en vendes a distància\nL'entitat enforteix aquesta aplicació, que permet al comerç fer cobraments tenint només el número de mòbil o l'adreça electrònica del client.\nAquest servei s'uneix a les mesures que Banca March ha anat desenvolupant des de l'inici de la crisi de la COVID-19 per facilitar l'operativa a distància dels seus clients.\nBanca March reforça el sistema TPV Any Pay Gold, una solució per a establiments comercials que hagin de fer vendes a distància segures i autenticades. Aquest terminal punt de venda (TPV) opera a través d'una aplicació en qualsevol telèfon intel·ligent.\nA través de TPV Any Pay Gold es poden fer tant vendes presencials com a distància, cosa que la converteix en una solució en un escenari com l'actual, ja que permet fer pagaments sense necessitat de desplaçaments.\nAquest TPV incorpora una solució virtual anomenada Pay Gold, que permet enviar una sol·licitud de pagament a través d'SMS o de correu electrònic al titular de la targeta. L'usuari rep un enllaç que li permet completar el pagament des d'una aplicació mòbil o PC, com una compra de comerç electrònic segur. Per cobrar amb l'aplicació, el comerç només necessita el número de telèfon mòbil o l'adreça electrònica del client.\nTPV Any Pay Gold està adreçat principalment a comerciants, autònoms i professionals liberals que puntualment han de fer cobraments amb targeta: autònoms amb mobilitat, notaries, despatxos d'advocats, supermercats, petits comerços de repartiment, menjars preparats, serveis, etc.\nDes del primer moment, Banca March i les seves filials s'han bolcat a protegir la salut de tots els seus professionals i clients. Per això es va iniciar el desplegament del teletreball a tota la plantilla i s'han reforçat els equips d'Operacions i Atenció Telefònica, així com l'ús d'eines de comunicació que permeten treballar de forma remota. Els gestors de Banca March han intensificat la seva activitat per estar més a prop que mai dels clients. Per continuar oferint un servei especialitzat i de qualitat, entre d'altres mesures, Banca March ha posat en marxa un servei gratuït de consultes de macroeconomia i mercats, que els seus experts s'encarreguen de respondre i que és accessible a través de la pàgina web.\nPer garantir la continuïtat del negoci, Banca March i les seves filials han reforçat tota l'operativa comercial en línia. És el cas de la plataforma en línia de March A.M., gestora del Grup Banca March, que s'ha reforçat per facilitar la contractació de la majoria dels productes directament, sense necessitat de tercers, distribuïdors ni intermediaris. A aquesta línia d'accions per operar a distància, s'hi suma el reforç per part de Banca March de TPV Any Pay Gold.


Balma Freda - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Bauma Freda)\nLa Balma, o Bauma, Freda, des de llevant\n41° 46′ 29.09″ N, 2° 2′ 20.68″ E / 41.7747472,2.0390778Coord.: 41° 46′ 29.09″ N, 2° 2′ 20.68″ E / 41.7747472,2.0390778\nLa Balma Freda o Balma de l'Ermità és una cova del terme municipal de Monistrol de Calders, al Bages. En el Moianès és habitual la pronúncia bauma, que és acceptada per la normativa. Per tant, sovint aquest indret és conegut com a Bauma Freda o Bauma de l'Ermità.\nÉs a prop de l'extrem sud-est del terme, també al sud-est de l'Om i al nord de l'Otzetó, a la dreta del torrent de l'Om, que és la riera que ha erosionat aquesta balma. També és a l'extrem sud-oest del Serrat del Trompa.\nQueda davant mateix i al nord de la pista rural que ressegueix el torrent de l'Om per la riba esquerra i enllaça Monistrol de Calders amb la carretera de Granera a la B-124. El lloc, i la mateixa balma, són de molt fàcil accés.\nAl bell mig de la balma, a la seva meitat occidental, hi ha una petita plataforma on hi ha les restes d'una minúscula construcció, que podria ser l'eremitori, o habitacle, del suposat ermità que vivia en aquest lloc.\nLa Bauma Freda, des del sud-oest\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Balma_Freda&oldid=10301798»\tCategories: Geografia de Monistrol de CaldersBalmes del BagesBalmes del Moianès\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 25 oct 2012 a les 14:12.


Andreu Buenafuente: "Catalunya serà el que vulgui ser, tardi el que tardi i peti qui peti"\nEn una entrada al seu blog, el periodista i humorista adverteix que "les proporcions del tsunami independentista de Catalunya són imprevisibles"\n2 min. Barcelona 10/09/2013 14:05\nAndreu Buenafuente fa una crida a no "menystenir" els milers de persones que aquest Onze de Setembre integraran la cadena humana per reclamar la independència de Catalunya. En una entrada al seu blog, el periodista i humorista adverteix que la massa desafeccionada amb l'encaix entre Catalunya i Espanya "no és una minoria", i avisa que "Catalunya serà el que vulgui ser, tardi el que tardi i peti qui peti".\n"S'equivoquen aquells que ho atribueixen [el moviment independentista] a una minoria, els que el qualifiquen de guirigall, els que volen emmarcar-ho en una bogeria, una quimera o una provocació", remarca Buenafuente, alhora que adverteix que "si vius a Catalunya i tens dos dits de front, no pots fer altra cosa que respectar i seguir molt atent com evoluciona aquesta força gegantina de la societat civil".\nTanmateix, reclama "respecte" per als que no combreguen amb el procés sobiranista o, almenys, no ho fan obertament: "No crec que sigui bo que s'estableixi una superioritat moral entre els que es manifesten obertament i els que no. Una altra de les claus per al futur serà ampliar el debat sense complexos ni classificacions", remarca. I conclou: "Si tot això es fa bé, les proporcions del tsunami independentista de Catalunya són imprevisibles".


DIUMENGE V DE PASQUA – (Cicle A) – 18 de maig de 2014 Salm 33 (32) Justos, aclameu el Senyor 1 Justos, aclameu el Senyor; fareu bé de lloar-lo, homes rectes. 2 Celebreu el Senyor amb la lira, canteu-li amb l’arpa de deu cordes; 3 dediqueu-li un càntic nou, toqueu acompanyant l’aclamació. 4 Perquè la […]\nArxivada a: Evangeli al dia, Gadi Bosch Pons Etiquetada amb: amorosa, claror, Completes, Déu, dolcesa, evangeli, Jesús, mirada, salm, Senyor, ulls\nDIUMENGE XXIX DE DURANT L’ANY (Cicle C) – 20 octubre del 2013 Salm: 121 (120) Alço els ulls a les muntanyes Alço els ulls a les muntanyes: d’on em vindrà l’ajuda? 2 L’ajuda em vindrà del Senyor, que ha fet el cel i la terra. 3 Que no deixi relliscar el teu peu ni s’adormi […]\nArxivada a: Evangeli al dia, Gadi Bosch Pons Etiquetada amb: ajuda, cel, confiança, creació, mirada, muntanyes, Senyor


La CUP de Barcelona trenca fotos del Rei en el ple municipal en demanar la dimissió de Jané\nPublicat 23/12/2016 16:41CET\nEl ple rebutja demanar que el conseller dimiteixi per les detencions que van fer els Mossos\nEls tres edils de la CUP a Barcelona han trencat aquest divendres tres fotos del Rei al ple, mentre proposaven demanar la dimissió del conseller d'Interior de Generalitat, Jordi Jané, perquè els Mossos d'Esquadra detinguessin per ordre judicial cinc persones per cremar fotos del monarca en la manifestació independentista de l'11 de setembre.\nLes abstencions de BComú i ERC --que s'ha absentat en la votació-- i el rebuig de CiU, C's, PP i PSC han impedit que prosperi la proposta de la CUP, que demanava també no reconèixer l'autoritat dels tribunals espanyols, ha explicat Rovira abans que els tres trenquessin la foto.\nRovira --que dijous va presentar la mateixa proposta a la Diputació de Barcelona i va trencar també una foto del monarca-- ha lamentat que cap grup hagi aprovat la seva proposta i que "tots defensen la llibertat d'expressió, però quan es tracta d'evidenciar-ho ningú ho posa sobre la taula".\nJAUME ASENS I CARMEN ANDRÉS\nEl tinent d'alcalde Jaume Asens ha expressat la seva solidaritat perquè veu en la crema de fotos una acció de protesta simbòlica emparada en la llibertat d'expressió, i ha destacat que l'existència dels delictes d'injúries a la Corona demostra que la llei no és igual per a tots, perquè és "la prova evident que hi ha privilegis".\nLa socialista Carmen Andrés --en el Govern municipal des de l'entrada del PSC-- ha coincidit en destacar que el seu partit defensa la llibertat d'expressió, però ha votat en contra de la proposició, perquè també defensa "el respecte a la legalitat i les institucions".\nCiU: NO CONFONDRE'S D'"ADVERSARI"\nEl portaveu municipal de CiU, Joaquim Forn, ha assegurat respectar totes les opinions i sensibilitats, però per la via pacífica, sense actituds que allunyen de la majoria social, i ha exigit a la CUP: "No s'equivoquin d'adversari, i no usin qualsevol ocasió per desprestigiar els cossos policials i el Govern".\nEl republicà Jordi Coronas ha demanat "no caure en les provocacions dels aparells i les clavegueres de l'Estat, perquè vol dividir i enfrontar" dls partidaris del procés independentista, segons l'edil d'ERC, grup que s'ha absentat del ple en la votació al·legant que no volen participar en debats que divideixen, i el seu vot ha constat com a abstenció.\nLa líder municipal de C's, Carina Mejías, ha reclamat a la CUP que, si infringeixen la llei o "volen fer retallables amb fotos, que ho facin, però que assumeixin les seves conseqüències", perquè, quan algú incompleix les lleis ha de rendir comptes amb la justícia i anar a declarar, motiu pel qual han estat detinguts els cinc investigats --alguns d'ells membres de la CUP-- en desoir la citació del jutge.\nALBERTO FERNÁNDEZ: QUE CONSTI EN ACTA\nEl líder municipal del PP, Alberto Fernández, ha exigit que consti en acta l'actitud dels edils de la CUP María José Lecha, Maria Rovira i Josep Garganté, i, sobre si ho denunciarà, ha confiat: "Espero no haver de fer-ho, perquè l'alcaldessa ho farà d'ofici i actuarà".\nEl popular Alberto Fernández ha defensat la llibertat d'expressió però ha exigit no confondre-la amb el dret a l'insult i a l'ofensa, i ha advertit: "Dècades enrere hi va haver grups que van començar cremant fotos, després van cremar llibres, i després es van col·locar uns braçalets. L'escenificació de trencar fotos em recorda a aquells que amb braçalets es creien que tenien absoluta impunitat".


Carmela Fortuny - Contra el coronavirus, confinament i solidaritat | NacióSantCugat\n"No és fàcil per a ningú però les persones expertes ens diuen que així és com aconseguirem baixar els contagis i acabar amb aquest mal son. Persistim i no abaixem la guàrdia"\nper Carmela Fortuny , 18 de març de 2020 a les 15:56 |\nEl panorama és desolador, el coronavirus ha clausurat la majoria de comerços, equipaments i\nactes, ens ha paralitzat la ciutat i ens ha obligat al confinament dins les nostres llars. Un confinament que serà llarg i que cal gestionar des de la ciutat. Junts per Sant Cugat i jo\npersonalment com a portaveu m’he ofert a l’alcaldessa en tot el que faci falta per afrontar\nDes de la responsabilitat, la generositat i l’empatia. Crec que és el que ens toca fer en aquests moments, com també crec que a l’equip de govern li toca informar-nos puntualment i per descomptat escoltar-nos. Tenim experiència i propostes que poden ajudar.\nUn confinament que també hem de gestionar des de casa trobant la millor manera de conciliar el #joemquedoacasa amb la necessària cura dels nostres infants i persones grans o vulnerables. No és fàcil per a ningú però les persones expertes ens diuen que així és com aconseguirem baixar els contagis i acabar amb aquest mal son. Persistim i no abaixem la guàrdia.\nFinalment, un confinament que està traient també el millor de nosaltres, la cara més solidària, amb més humor, el sentit més positiu de viure en comunitat. Milers de persones surten als balcons per aplaudir el personal sanitari i les persones que han de treballar, altres surten a oferir una estona de música; apareixen moltes ofertes d’activitats culturals i per a criatures online, les comunitats de veïns i veïnes s’han organitzat solidàriament, etc. Totes aquestes mostres em reconforten, m’animen i m’encoratgen a seguir treballant des de Junts per Sant Cugat pel benestar de la gent de Sant Cugat, i, ara més que mai.


El Castell Palau, el punt de partida de les visites guiades de la Bisbal d'Empordà\nInici Temes Actualitat El Castell Palau, el punt de partida de les visites guiades de la Bisbal d'Empordà\nAquest estiu, i durant la tardor, la capital del Baix Empordà ofereix un recorregut pel nucli històric de la ciutat amb el castell dels bisbes de Girona com un dels atractius principals\nEl Castell Palau de la Bisbal d'Empordà Wikimedia Commons\nEl nucli antic de la Bisbal d’Empordà conserva un entramat de carrers estrets que mostren l’estructura primigènia de la vila i el traçat de les antigues muralles que envoltaven el Castell Palau, una de les mostres de romànic català més rellevants que va ser construït entre els segles XI i XII pels bisbes de Girona. Ara, descobrir la Bisbal i el seu patrimoni arquitectònic és més senzill gràcies al recorregut guiat pel nucli antic i la visita a l’interior del Castell Palau que la capital del Baix Empordà ha programat durant l’estiu i la tardor.\nLes visites guiades seran els dies 3, 10 i 24 d’agost a les 19h, així com dos dissabtes cada mes durant la tardor a les 11.30h, i el punt de trobada serà l'esmentat Castell Palau. La visita ofereix un recorregut pel nucli antic de la ciutat, passant pel portal de la Riera, el pont Vell, el Call jueu, el Passeig Marimon Asprer, les esglésies, les Voltes i el Mundial, un edifici modernista del 1914 que fa les funcions d'espai cultural i seu del teatre municipal. Les sortides, que duraran 90 minuts, tindran un preu de 5€ per persona, essent gratuïtes pels menors de 12 anys. Cal fer reserva prèvia trucant a l’Oficina de Turisme o enviant un correu electrònic a turisme@labisbal.cat.


Inici > Adéu Canal +, hola #0\nEn 2016 Canal + posa fi a 26 anys d'emissions ininterrompudes i el nou canal #0 presa el relleu amb contingut propi i exclusiu. Per a aquesta nova aventura televisiva, Movistar + aposta fort amb fitxatges de renom i formats amb signatura pròpia. Buenafuente, Berto Romero, Jon Sistiaga, Raquel Sánchez Silva, Eva Hache i Iñaki Gabilondo compondran una plantilla de presentadors de luxe.\nQuant als nous continguts, # 0 presenta Movistar Arena, Likes, Diario Vice i Late Motive. Movistar Arena és un informatiu esportiu presentat per Joseba Larrañaga i Dani Garrido. Raquel Sánchez Silva s'encarregarà del magazín Likes. Els reportatges arribaran a #0 amb Diario Vice, presentat per Dani Campos. La comèdia també tindrà un pes important amb Late Motive, que conduirà Buenafuente en horari de prime time. La programació es completarà amb un docureality protagonitzat per expolicies i investigadors; l'adaptació espanyola del talent show britànic The naked choir; Tabú, en el qual Jon Sistiaga abordarà aquells temes que no solen tenir tanta visibilitat en els mitjans; i Guardianes de la historia, en el qual una periodista (Nira Juanco), un famós paleoantropòleg (Juan Luís Arsuaga) i a un director de cinema (Santiago Zannou) ens portaran als principals monuments Patrimoni de la Humanitat.\nMovistar continuarà apostant per l'emissió en directe de grans esdeveniments esportius com la Super Bowl, un partit de la Premier League a la setmana (diumenges a les 17 h), un altre de la NBA cada divendres nit i la Fórmula 1. #0 heretarà també clàssics de Canal com a Informe Robinson, El dia después, Generación NBA i Fiebre Maldini.\nCronologia d'una mort televisiva\nSetembre de 2001. Gran Via, el canal Premium de Via Digital, es fa amb els drets del cinema, els esports i els bous, que deixen d'emetre's en Canal +.\nNovembre de 2005. Prisa traspassa la llicència de Canal + a Cuatro. Solament es pot accedir al contingut de la televisió de pagament a través del satèl·lit.\nDesembre de 2005. Canal Satèl·lit Digital adopta la marca Canal +, que es divideix en diverses submarques segons el gènere que explota (Canal + Series, Canal + DCine, Canal + Lliga, etc.). Aquesta multiplicitat de canals encareix l'abonament mensual, que passa dels 18 euros de mitjana als 52.\nSetembre de 2008. Prisa duu a terme un important esforç financer per a mantenir el seu lideratge en la nova “guerra contra el futbol” entre Mediapro i Sogecable, del que formava part Canal + .\nGener de 2011. El deute de més de 5.000 milions d'euros obliga de pressa a vendre Cuatro, CNN Plus, Documanía i Viajar, entre altres canals, a Mediaset i Telefónica. La falta d'oferta repercuteix a la demanda i els ingressos mitjans per abonat es redueixen dràsticament.\nGener de 2013. Movistar es fa amb el mercat de la televisió de pagament gràcies al llançament dels paquets Fusión.\nAbril de 2015. Prisa ven Canal a Telefónica.\nJulio de 2015. Movistar i Canal + es fusionen i naix Movistar +, que es queda amb el cinema, les sèries i l'esport de Canal + . A més, suma altres canals temàtics com TCM, Fox, Calle 13, Història, Discovery i National Geographic.


A Viagem dos ArgonautasCARTA DE BARCELONA – De com es va salvar el franquisme i de com la història pot tornar a repetir-se – por JOSEP A. VIDAL\nCARTA DE BARCELONA – De com es va salvar el franquisme i de com la història pot tornar a repetir-se – por JOSEP A. VIDAL\nJ. A. Vidal 7 de Maio de 2018 8 de Maio de 2018 História, Política\nDesgovern i incapacitat, corrupció a tots els nivells, poders en l’ombra que suren en totes les mars a l’empara de totes les tempestes, estafes, prevaricació, falsedats i mentides flagrants, manipulacions del relat, falta de conviccions democràtiques, manca de valors, involució, endeutament vitalici que hipoteca greument les generacions futures… No s’esgota en això la llista de calamitats a les quals avui hauria de fer front tothom qui, des de la política, la cultura, la pràctica professional o el compromís ciutadà, volgués fer que aquest país –i que cadascú el defineixi com vulgui i faci passar les fronteres per on cregui que han de passar en aquesta “pell de brau”– assolís una qualitat democràtica homologable amb els estàndards més avançats que li permetés escapar per sempre de l’obscurantisme decimonònic i accedir a una modernitat des de la qual avançar fermament i dia a dia vers la consecució d’un futur diferent.\nNo sembla, però, que aquesta sigui la prioritat dels partits polítics que configuren avui l’arc parlamentari espanyol, incapaços de definir un projecte polític coherent amb la realitat i amb capacitat d’assumir els reptes que la societat espanyola –la dels pobles que integren aquest garbuix mai conjuntat que és l’Estat espanyol– té plantejats. Avui, alhora que es fa evident la inoperància i la manca d’idees i d’intel·ligència política del parlamentarisme espanyol, creix en capes cada vegada més extenses i de manera transversal la convicció que el “franquisme” no va morir amb el dictador, i que, a desgrat de molts dictàmens sobre la modèlica transició democràtica de l’Estat espanyol, aquella maltempsada no només continua viva sinó que ha gaudit fins avui d’una salut i d’una vigoria excel·lents. I és que allò que anomenem “franquisme” no és només el període tancat en els límits temporals de la dictadura. En el malson que fou aquell període hi van quallar els mals crònics que arrossegava la societat espanyola (l’aristocraticisme terratinent i cortesà; el capital no transaccional, per “dret de naixença”; el dogmatisme i l’obscurantisme del nacinalcatolicisme, i un classisme de naturalesa feudal) i que l’Espanya que havia estat capaç de fer néixer la Segona República va ser incapaç de vèncer. La dictadura franquista no en va resoldre cap, d’aquells mals; ans al contrari: els va incorporar amb “naturalitat” a la idiosincràsia social i en va fer una manera singular d’ésser. Ja en la dècada del seixanta, fins va envernissar aquells mals amb una capa de modernitat gràcies al desenvolupisme i a l’ajut de les potències internacionals en el marc de la guerra freda. Cal recordar aquí que aquesta perpetuació de malvestats fou possible també gràcies al fet que, amb la guerra i amb la repressió posterior, els sectors més bel·ligerants del reformisme, de l’activisme cultural, polític i obrer, van ser purgats durant la guerra i, si hi van sobreviure, van ser anorreats mitjançant judicis sumaríssims que els condemnaven a la pena capital o a la presó, o van haver de seguir el camí de l’exili. Les veus crítiques i el neguit de les idees i de la revolució van ser escapçats, aixafats, emmudits pel franquisme, i, quan, anys més tard, van ressorgir, en la clandestinitat, els objectius de la revolta, abans compromesa amb la transformació de realitats concretes, ja no són els mateixos. L’objectiu aleshores és el derrocament del dictador i de la seva obra, posar fi a la dictadura, i altres lluites concretes, com ara la reforma agrària i la distribució de les terres, la gestió cooperativa, la socialització, l’ensenyament laic, la llibertat de premsa…, es fonen en un propòsit genèric que esdevé més i més absolut i abstracte a mesura que el règim, beneficiat per la conjuntura internacional, es perpetua. Quan es produeix la mort del dictador, l’any 1975, aquell únic objectiu es dissol com un terròs de sucre. Ressorgeix aleshores l’intent de rescatar o ressuscitar objectius singulars de la revolució pendent; i això es fa en els moments immediats a la mort de Franco, quan encara són vives i mantenen el control del poder els qui havien estat agents, garants i preservadors de la dictadura.\nLa UCD, el partit liderat per Suárez, intentà capitalitzar els beneficis i els mèrits de la transició en una operació d’integració de tots els sectors del règim, als quals ofereix la possibilitat de rentar-se la cara i de passar pàgina sense haver de retre comptes de res. Però aquests mateixos grups que, des de sectors diferents, s’acullen a la proposta són pressionats des de la dreta de l’extrema dreta, que els titlla de ser infidels a les essències del franquisme i traïdors a la pàtria, i la UCD esdevé una olla de grills que acaba sent canibalitzada pels uns i altres. L’intent de Suárez de creació d’un partit que, amb una aparença democràtica mínimament creïble, pogués configurar un espai majoritari de fidelitat a la tradició i als valors, convenientment maquillats, que havia encarnat el Movimiento Nacional en la dictadura, no aconsegueix de reeixir. L’exministre de Franco Manuel Fraga i altres d’igual filiació política –una filiació que compartien amb el mateix Suárez– tornen a situar-se ràpidament en diferents plataformes de poder i, des de l’oposició a les tímides i condicionades reformes que auspicia la Constitució democràtica, articulen un moviment alternatiu, Alianza Popular (creació, 1976), que es va nodrint de tots aquells que abandonen les files de la UCD a mesura que se’n consuma l’esfondrament. Fins a set ministres de Franco formen part dels propulsors d’aquella iniciativa que volia frenar els migradíssims avenços democràtics constitucionalistes.\nLa Constitució, però, va ser aprovada el 1978. En aquells moments convulsos, mentre la UCD queia a trossos, AP no tenia encara força per liderar cap transició ni havia aconseguit la cohesió interna i el rentat de cara necessaris per a ocupar l’espai que deixaria vacant la UCD, que, malgrat el seu fracàs, havia sabut crear el miratge d’un canvi que servia com a protecció dels interessos oligàrquics. Aquest canvi, però, malgrat que fos més aparent que real, va semblar una amenaça més potent del que els poders a l’ombra podien suportar en una situació tan inestable com la d’aquell moment; i es va produir el cop d’Estat del 1981, quan feia a penes 2 anys que havia estat aprovat el text constitucional. El cop va ferir de mort la UCD, que ja no se’n va refer. Quan l’agonia ja era irreversible, es van moure els fils necessaris per construir una alternativa de govern capaç d’evitar el caos a què semblava que conduiria l’aplicació de la Constitució: els calia un partit amb vocació d’Estat, al marge de tota sospita de vinculació amb el franquisme, que tingués capacitat de lideratge i al qual no se li discutís a priori la voluntat de canvi. I el PSOE va acomplir aquesta funció, en un context postcolpista en el qual les forces “d’ordre”, UCD, PSOE i PSC, van aprovar la llei orgànica per a l’harmonització autonòmica, la LOHPA (1982), que retornava de facto a l’Estat la capacitat jurídica d’assumir, en última instància, totes les competències delegades als territoris pretesament autònoms, una llei, per tant, castradora, que desnaturalitzava la Constitució i corrompia la llavor del sistema autonòmic.\nEl govern del PSOE, que no va estar exempt de corrupcions, clavegueres, guerra bruta, estafes, amiguismes, prevaricacions, abús de poder, violència d’Estat i altres misèries que creixien a bastament en la terra erma heretada de la dictadura, va procurar a Alianza Popular el temps necessari per construir-se, cohesionar-se i capitalitzar el vot dels primers desenganyats de la transició i els rèdits electorals de les pors generades per la violència terrorista, del descontentament produït pels escàndols i la corrupció en les esferes del poder i del desprestigi d’alguns líders socialistes, i del desgast que havia produït la crisi d’alguns sectors econòmics per la reconversió industrial i agrícola subsegüent a l’entrada a la UE. Fins i tot havia tingut temps de reconvertir-se i aixoplugar-se sota unes noves sigles, les del Partido Popular (fundat el 1986), que va procurar tant com va poder marcar distàncies respecte d’aquella AP que havia nascut vinculada inequívocament al franquisme i a l’anticonstitucionalisme. El nou partit, el PP, es presentava davant la societat espanyola reconvertit al constitucionalisme i a l’europeisme, i amb capacitat per constituir una alternativa de govern davant la feblesa del socialisme. L’alternativa dels populars es va consumar per primer cop el 1996, amb la derrota de Felipe González i la victòria d’un poc conegut i sobreactuat José María Aznar que, amb una arrogància contundent, va etzibar al lider socialista allò de “Váyase a casa”, i ho va aconseguir.\nAmb això, la Transició espanyola ens apareixia finalment com allò que era: un camí atzarós cap al punt de partida, un viatge enlloc al capdavall del qual hi havia la recuperació de les velles fidelitats, de les velles regles de joc, dels vells principis, dels vells valors…, i incapaç, per tant, per donar solució als vells problemes, encara vius, encara irresolts. Una Espanya que, en definitiva, culminava la paradoxa de no tenir cap més futur en perspectiva que la vellesa passada, sense cap altre valor que aquells que ja eren caducs feia quaranta anys.\nAvui, després de dues legislatures d’Aznar (1996-2004) i de dues de Mariano Rajoy (2011-…), la descomposició política interna del PP ha arribat a unes fites que en fan perillar la sostenibilitat. El partit que ha gestionat l’herència del franquisme, el que n’ha procurat i garantit el continuisme enmig del silenci i el suport –incomprensibles– d’una part important de l’electorat espanyol, avui trontolla. L’esfondrament del Partido Popular, si es produís, ¿comportaria que per fi Espanya deixés enrere el llegat del franquisme? Tant de bo, però probablement no serà així. En l’Espanya d’avui els poders fàctics són els que eren, a desgrat dels moviments d’acomodació i de les capes de maquillatge que exigeixen el temps i les circumstàncies en el context internacional i de desenvolupament tecnològic actuals. [Fins a l’extrem que el secretari general de Vox, un partit minoritari que, malgrat tot, és el que ha exercit l’acusació particular contra l’independentisme català s’ha permès dir recentment, amb ocasió de la retirada de la creu franquista de Callosa del Segura, que: “sí, hubo fusilamientos, pero sin odio, con amor“.]\nDes dels mitjans i els centres d’opinió es dona per fet que, si el PP cau, Ciudadanos ocuparà el seu lloc. Al llarg de les dues darreres legislatures, el partit liderat per Albert Ribera i auspiciat pels mateixos poders que han alimentat i sostingut el PP i que van procurar hàbilment utilitzar també els governs socialistes al servei dels seus interessos, ha anat consolidant-se, conquerint espai, beneficiant-se oportunament de totes les podridures, per tal d’aparèixer en el moment oportú com el cigne blanc, incòlume, intacte, amb capacitat de regenerar la vida política espanyola i de liderar una nova transició… que serà indefectiblement (i ara el pronòstic és meu) una vegada més la tornada al punt de partida. El procés seguit per Ciudadanos –una plataforma sorgida a Catalunya (2005) amb la finalitat de dinamitar la cohesió social, especialment en els àmbits cultural, lingüístic, educatiu i dels mitjans, i reconvertida després en partit polític d’àmbit català i recentment en partit polític d’àmbit estatal– és molt semblant al d’aquella AP que es reconvertí oportunament en el PP per tal de liderar, sense que es notés gaire, la tornada a l’origen.\nVol dir això que Ciudadanos i el PP són la mateixa cosa? No. Hi ha un fet distintiu evident: que l’un és l’alternativa de l’altre, i són, per tant, dos ens polítics diferents. La diferència més significativa, però, és que, mentre que el Partido Popular va intentar emmascarar la involució democràtica, Ciudadanos ha convertit aquell propòsit ocult en objectiu polític declarat. Naturalment no en diuen “involució”, perquè seria absurd com a propòsit i perquè són mestres consumats en la perversió del llenguatge; però, ho diguin amb les paraules que ho diguin, és allà on van, cap a la regressió de drets, cap a la involució, cap a les essències “primoriveristes” i el neoliberalisme més descarnat. I aquest perfil fet de retalls o parracs i antigalles ideològiques, a mesura que es consideren més a prop d’aconseguir el poder, el manifesten de manera més desinhibida, més desacomplexada. Ells fan que els valors, els poders, la ideologia, el nacionalisme i la patrioteria que van afeixugar Espanya durant la dictadura –i que tenen arrels que van més enllà en el temps– deixin de ser un espai construït sobre la nostàlgia i esdevinguin, amb un llenguatge posat mínimament al dia, un projecte de futur.\nEl triomf de Ciudadanos és, si es produeix, la propera calamitat que hauran de suportar els pobles d’Espanya. Voldria ser profètic, però no puc. Dissortadament, les paraules només assoleixen el valor profètic després que s’ha consumat la calamitat que pronostiquen. Les paraules no poden impedir els fets; generalment cal que les coses passin per tal que finalment ens n’adonem. Tant de bo, si aquesta malura es consuma sense remei, duri ben poc. I sobretot tant de bo els ciutadans espanyols, tots els pobles d’Espanya, se la puguin estalviar. Però, dissortadament –i posant a part Catalunya– no sé veure en el panorama polític espanyol cap partit ni cap corrent fort de pensament, ni cap lideratge intel·lectual que estigui construint sòlidament no ja una alternativa, sinó ni tan sols una anàlisi, una reflexió, una idea amb capacitat d’esdevenir alternativa.\ncarta de barcelona, franquismo, história do reino espanhol, história recente, josep a. vidal\nPrevious A N0SSA PENÍNSULA – 19 – A língua portuguesa – por Carlos Loures\nNext “no silêncio da noite…” por Lídia Rocha – Intervalo\nTodos os artigos do site Seleccionar mês Janeiro 2021 (146) Dezembro 2020 (185) Novembro 2020 (188) Outubro 2020 (206) Setembro 2020 (191) Agosto 2020 (202) Julho 2020 (187) Junho 2020 (208) Maio 2020 (213) Abril 2020 (246) Março 2020 (207) Fevereiro 2020 (183) Janeiro 2020 (188) Dezembro 2019 (196) Novembro 2019 (212) Outubro 2019 (199) Setembro 2019 (183) Agosto 2019 (130) Julho 2019 (171) Junho 2019 (248) Maio 2019 (227) Abril 2019 (251) Março 2019 (215) Fevereiro 2019 (212) Janeiro 2019 (179) Dezembro 2018 (186) Novembro 2018 (204) Outubro 2018 (277) Setembro 2018 (250) Agosto 2018 (190) Julho 2018 (118) Junho 2018 (193) Maio 2018 (263) Abril 2018 (238) Março 2018 (252) Fevereiro 2018 (251) Janeiro 2018 (281) Dezembro 2017 (276) Novembro 2017 (296) Outubro 2017 (281) Setembro 2017 (248) Agosto 2017 (181) Julho 2017 (256) Junho 2017 (226) Maio 2017 (291) Abril 2017 (273) Março 2017 (367) Fevereiro 2017 (326) Janeiro 2017 (362) Dezembro 2016 (346) Novembro 2016 (403) Outubro 2016 (432) Setembro 2016 (419) Agosto 2016 (427) Julho 2016 (440) Junho 2016 (485) Maio 2016 (535) Abril 2016 (589) Março 2016 (615) Fevereiro 2016 (555) Janeiro 2016 (620) Dezembro 2015 (616) Novembro 2015 (715) Outubro 2015 (693) Setembro 2015 (661) Agosto 2015 (553) Julho 2015 (629) Junho 2015 (664) Maio 2015 (649) Abril 2015 (726) Março 2015 (704) Fevereiro 2015 (630) Janeiro 2015 (661) Dezembro 2014 (619) Novembro 2014 (636) Outubro 2014 (715) Setembro 2014 (633) Agosto 2014 (618) Julho 2014 (665) Junho 2014 (659) Maio 2014 (649) Abril 2014 (694) Março 2014 (688) Fevereiro 2014 (612) Janeiro 2014 (703) Dezembro 2013 (675) Novembro 2013 (630) Outubro 2013 (675) Setembro 2013 (648) Agosto 2013 (687) Julho 2013 (647) Junho 2013 (627) Maio 2013 (665) Abril 2013 (644) Março 2013 (741) Fevereiro 2013 (616) Janeiro 2013 (694) Dezembro 2012 (664) Novembro 2012 (695) Outubro 2012 (671) Setembro 2012 (598) Agosto 2012 (631) Julho 2012 (668) Junho 2012 (663) Maio 2012 (671) Abril 2012 (627) Março 2012 (21) Fevereiro 2012 (513) Janeiro 2012 (562) Dezembro 2011 (633) Novembro 2011 (671) Outubro 2011 (632) Setembro 2011 (544) Agosto 2011 (377) Julho 2011 (66) Maio 2011 (1)


la serp blanca: «Lectura contra lectura»: una ressenya de Josep Alapont sobre «La literatura recordada»\n«Lectura contra lectura»: una ressenya de Josep Alapont sobre «La literatura recordada»\nJosep Alapont Martí ha publicat una ressenya en la revista Saó sobre La literatura recordada amb el títol de Lectura contra lectura. Podeu llegir-la completa clicant-ne l’enllaç. He de confessar que m’ha agradat especialment. No ja pels elogis, que també!, sinó per l’esforç que ha dut a terme el seu autor per copsar la forma i els motius que donen sentit i coherència al llibre. M'he sentit llegit amb molta atenció.\nAlapont destaca en el seu assaig que La literatura recordada, formada per diferents capítols publicats prèviament en el blog de la serp blanca, igual que els d’Un son profund, no és un recull de notes heterogènies sobre temes i autors molt diversos. Cada un dels 101 capítols o notes en què està organitzat el llibre conserva la seua independència, però al mateix temps tots estan relligats entre si per mitjà del contrapunt. «L’efecte conjunt —diu— és extremadament revelador. Cada veu, cada tema o motiu adquireix sobtadament dins del conjunt unes ressonàncies i unes significacions que abans no tenien. De la primera entrada a l’última el fil temàtic que les uneix no s’interromp en cap moment (i si abruptament s’interromp es reprès més endavant; la variabilitat és infinita). Això té a primera vista un valor “estètic” indiscutible. Més important, però, és el seu valor “crític”. La lectura de cada capítol anticipa la comprensió del següent; dona als lectors, diguem-ho així, una clau hermenèutica.»\n«La composició filada i contrapuntística de La literatura recordada —continua— conserva totes les tensions i contradiccions (la justa “distribució de llums i ombres”) però sense reduir el fenomen de la literatura a una única línia o veu. És una composició digna de l’art dels millors novel·listes».\nJosep Alapont conclou el seu assaig crític amb aquestes paraules: «El compromís amb aquesta idea de la literatura encara es fa més patent si atenem a l’estricta continuïtat en referència a aquesta qüestió d’aquest llibre amb l’anterior, Un son profund. En la nota preliminar d’aquest Iborra va escriure: “Un son profund no és un manual d’història literària, sinó un itinerari per alguns dels temes i de les obres de la literatura universal”. De La literatura recordada podríem dir exactament el mateix, amb l’únic matís que, en aquest cas, el recorregut per la literatura universal, essent molt més lliure i personal que l’anterior, és encara més revelador en el seu retrat».\nPublicat per Enric Iborra a 20:00\nEtiquetes de comentaris: Josep Alapont, Un son profund


Holiday home Lindelundsgatan Löttorp Lottorp Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 40 allotjaments a Lottorp.\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Lottorp, no busqui més enllà de Holiday home Lindelundsgatan Löttorp. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Lindelundsgatan Löttorp també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lottorp. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Holiday home Lindelundsgatan Löttorp es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com pesca. Holiday home Lindelundsgatan Löttorp és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lottorp.


Fira de l’Estudiant de Manresa: 24 a 27 d’abril – Escola Diocesana de Navàs\nLa Fira de l’Estudiant és una iniciativa creada amb la voluntat d’oferir recursos que ajudin a prendre decisions en l’àmbit acadèmic i professional als alumnes que acaben la seva etapa a l’ESO o que han d’iniciar estudis universitaris, Cicles Formatius, etc.\nAnualment, i ja en són 25, Manresa es converteix en ciutat de referència per als nostres estudiants i la majoria de les escoles del Bages són presents a l’espai firal per oferir als possibles alumnes els seus cursos, especialitats o criteris.\nEls alumnes de Batxillerat assisteixen, a més, a tot de tallers que volen ajudar-los a decidir el seu futur, i els alumnes de 4t d’ESO comencen a conèixer totes les sortides que tenen en acabar els seus estudis obligatoris.\nL’Escola Diocesana hi ha participat també amb un estand on ha ofert tots els estudis que es poden cursar en el nostre centre.\nL’èxit de participació i alumnes ha estat altament nombrós. Cal destacar també la visita de la Consellera d’Ensenyament, senyora Meritxell Ruíz.\nLes alumnes del CFGS d'Educació Infantil ja fa dies que van... Llegeix més\nGeoplans a 1r d’ESO\nUn geoplà és un material dissenyat per C. Gategno que està... Llegeix més\nFa unes setmanes ja us vam informar de l'enregistrament que va... Llegeix més\n24Mar 24 Març, 2020\nImpressions en 3D Llegeix més\nLliga de debat UVIC a Batxillerat\n"L'humor té límits?" aquesta és la pregunta que vol obrir un... Llegeix més


La consellera d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, es reuneix amb el ministre xinès d'Afers Civils, Li Xueju\nLa consellera i el ministre abordaran l'estat actual de les adopcions al país asiàtic\nLa consellera d’Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, es reunirà el proper dimecres amb el ministre xinès d’Afers Civils, Li Xueju. La trobada tindrà lloc a les 12:00 hores a la seu del Departament i el mitjans gràfics podran prendre imatges a l’inici de la reunió. Un cop acabada, la consellera atendrà els mitjans de comunicació.\nDurant la reunió, la consellera Capdevila i el ministre Xueju abordaran l’estat actual de les adopcions a la Xina. La consellera demanarà al seu homòleg, entre d’altres qüestions, que s’agilitin els tràmits per adoptar al país asiàtic. El ministre Xueju també s’informarà sobre el funcionament dels serveis socials a Catalunya i la situació de la població xinesa.\n12:00|.Departament d'Acció Social i Ciutadania. Palau de Mar (pl. de Pau Vila, 1)|Barcelona (El Barcelonès)\nLa consellera d’Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, es reunirà amb el ministre xinès d’Afers Civils, Li Xueju. També hi assistirà el secretari per a la Immigració, Oriol Amorós. En acabat, la consellera atendrà els mitjans de comunicació.


Olga Guillem encapçalarà també la llista del PDeCAT de Vilobí d'Onyar - Diari de Girona\nOlga Guillem encapçalarà també la llista del PDeCAT de Vilobí d'Onyar ddg\nUna assemblea d'associats celebrada divendres passat a Vilobí d'Onyar va servir per escollir el candidat del PDeCAT per aquest municipi a les eleccions municipals de l'any que ve. Olga Guillem va ser proclamada la candidata de la formació. L'assemblea va estar presidida pel president comarcal del PDeCAT a la Selva Interior, Carles Roca, i hi va assistir la coordinadora general del Partit Demòcrata, Marta Pascal. També va ser-hi present el diputat i alcalde de Vidreres, Jordi Camps.\nDels associats que hi ha al PDeCAT a Vilobí d'Onyar, tots van assistir a l'assemblea i tots van validar la llista de consens presentada per Olga Guillem, que ser alcaldessa de l'any 2011 al 2015, i aquests quatre anys ha estat a l'oposició. D'aquesta manera es continua amb el procés d'elecció de candidats del PDeCAT a les eleccions municipals de l'any que ve.


Almussafes convoca el X Concurs de Cartells amb motiu del Dia Internacional de la Dona – RiberaTV\nAlmussafes convoca el X Concurs de Cartells amb motiu del Dia Internacional de la Dona\nEls treballs podran presentar-se fins al pròxim 28 de gener en el Centre Cultural o per correu postal\nEl X Concurs de Cartells ‘8 de març. Dia Internacional de la Dona’, impulsat per la Regidoria de Polítiques d’Igualtat de l’Ajuntament d’Almussafes arranca una nova edició amb la publicació de les seues bases. Els treballs podran presentar-se fins al pròxim 28 de gener per correu o en la consergeria del Centre Cultural. L’obra guanyadora rebrà una gratificació econòmica de 300 euros, guardó que s’entregarà durant la inauguració de l’exposició que reunirà tots els dissenys presentats, prevista per al pròxim 4 de març. “Anime a tot el veïnat a participar en aquesta iniciativa perquè sé que a Almussafes hi ha molt de talent i perquè, a més, és una forma molt original de participar en una de les commemoracions més destacades de tot el calendari”, declara la regidora de Polítiques d’Igualtat, Davinia Calatayud.\nL’Ajuntament d’Almussafes treballa ja en l’organització de la seua IV Setmana per la Igualtat i mentre tanca l’agenda d’activitats prevista per a aquesta nova edició de la iniciativa acaba de publicar les bases del X Concurs de Cartells ‘8 de març. Dia Internacional de la Dona’, un certamen artístic amb el qual el consistori municipal busca fomentar la creativitat de la ciutadania i el cartell amb el qual s’anunciarà la citada commemoració.\nPodran participar en la convocatòria totes les persones majors de 14 anys amb un màxim de tres dissenys per aspirant, que hauran de ser originals i inèdits i, per tant, no poden haver sigut presentats ni premiats en altres concursos. Tal com consta en les bases, que poden consultar-se en el portal web www.almussafes.es, les obres han de presentar-se per correu postal o personalment en la consergeria del Centre Cultural fins al pròxim dilluns 28 de gener en horari de 10 a 20 hores. En el cas dels treballs enviats per correu s’admetran aquells que tinguen aquesta data en la seua mata-segells.\n“Com cada any, durant la Setmana per la Igualtat reivindicarem la necessitat de continuar derrocant els murs que ens impedeixen a les dones tindre les mateixes oportunitats que els homes en tots els àmbits de la societat i en aquest sentit el concurs de cartells és una forma més de continuar caminant cap a aqueix objectiu, com també ho són altres expressions artístiques, les conferències i les concentracions”, assenyala l’edil d’aquesta àrea, Davinia Calatayud. “Anime a tot el veïnat a participar en aquesta iniciativa perquè sé que a Almussafes hi ha molt de talent i perquè, a més, és una forma molt original de participar en una de les commemoracions més destacades de tot el calendari”, assegura.\nEls cartells, que hauran de tindre una dimensió de 420×297 mm (A3) i preferiblement en format vertical, podran ser executats per mitjà de qualsevol tècnica o procediment, sempre que siga susceptible la seua reproducció per mitjans tècnics normals. Com sol ocórrer en altres convocatòries similars, en un sobre tancat haurà de constar amb claredat les dades de l’autor o autora (nom i cognoms, edat, adreça completa, telèfon de contacte i correu electrònic). Així mateix, el cartell o cartells i el citat sobre hauran d’entregar-se dins d’un sobre gran, en el qual haurà d’aparéixer fóra el text ‘X Concurs de Cartells Dia Internacional de la Dona’.\nUn jurat, presidit per la regidora de Polítiques d’Igualtat o la persona en qui delegue i integrat per diverses persones relacionades amb el món cultural, l’art i la societat, decidirà el cartell guanyador, que rebrà com a premi 300 euros, sempre que la persona guardonada siga major d’edat. En cas de no ser-ho, el guardó constarà d’un xec-regal valorat en la mateixa quantitat per a canviar per productes de botigues i comerços de la localitat. Si l’obra guanyadora no ha sigut dissenyada per una persona de la població, l’organització concedirà un segon premi al millor cartell local, valorat amb altres 300 euros.\nEls dibuixos presentats al concurs s’exposaran en una mostra pública que s’inaugurarà en un acte que se celebrarà el pròxim 4 de març en el Centre Cultural i en el qual està previst el lliurament de premis, sempre que la persona o persones guardonades puguen assistir a aquest.\nAlmussafes convoca el X Concurs de Cartells amb motiu del Dia Internacional de la Dona added by Ribera Televisió on 3 gener, 2019


La Cambra del Vallès Oriental i l'Ajuntament de Sant Celoni seguiran oferint el Punt de servei a les empreses | NacióBaixMontseny\nper Redacció , 19 de gener de 2021 a les 09:28 |\nMagalí Miracle, Raül Garcia i Jaume Aragall durant la signatura del nou conveni | Cambra de Comerç\nLa Cambra del Vallès Oriental i l'Ajuntament de Sant Celoni han acordat renovar el conveni de col·laboració per continuar oferint el Punt de servei a les empreses del Baix Montseny. Amb aquesta renovació, la Cambra mantindrà la seva cobertura en aquesta àrea, i donarà suport en la difusió de programes i serveis adreçats a les empreses de l'àrea, així com també en la realització de tràmits empresarials.\nDe manera paral·lela, l'Ajuntament de Sant Celoni i la Cambra des del Punt de servei programaran conjuntament accions formatives i jornades informatives adreçades a les empreses del territori, d'acord amb les seves necessitats i inquietuds del moment.\nEl nou conveni materialitzat entre ambdues parts també tindrà com a objectiu impulsar la Formació Professional Dual per tal de millorar la competitivitat de les empreses i l'ocupabilitat de les persones. Per aquest motiu, s'assessorà i acompanyarà les petites i mitjanes empreses, per tal que puguin participar en la modalitat d'FP dual del sistema educatiu.\nAquesta tasca tindrà per finalitat facilitar l'accés de les empreses a la formació de tutors i a la realització de tallers pràctics orientats a l'intercanvi d'experiències i difusió de bones pràctiques, sota la demanda del territori i les empreses. Així com també s'ajudarà a tramitar la demanda de les empreses per a la seva homologació com a empreses idònies per a la participació en experiències de col·laboració amb els centres de formació.\nD'altra banda, l'Ajuntament i la Cambra, mitjançant aquest acord també es comprometen a través de l'Observatori Dona, Empresa i Economia (ODEE) a fomentar la igualtat efectiva de dones i homes tant en el sector públic com en les empreses del municipi, ja sigui amb l'elaboració de mesures d'àmbit general o accions concretes.\nEl conveni de col·laboració entre l'Ajuntament i la Cambra s'ha signat a la seu del consistori municipal amb l'alcalde del municipi, Raül Garcia, i el president de la Cambra del Vallès Oriental, Jaume Aragall. L'acte també ha comptat l'assistència de la primera tinent d'alcalde àrea de Desenvolupament i Comunitat i Regidora de Promoció Econòmica i Habitatge de l'Ajuntament de Sant Celoni, Magalí Miracle; la responsable de zona de la Cambra del Vallès Oriental, Eva Rovira; la Directora de l'àrea de Desenvolupament i Comunitat de l’'juntament de Sant Celoni, Inés Balaguer; i la tècnica de Desenvolupament i Empresa de l'Ajuntament de Sant Celoni, Marta Coma.\nConcretament, el punt de servei de la Cambra al Baix Montseny s'ubicarà a Sant Celoni a la Sax Sala, i donarà servei tots els divendres de les 9 a les 13h. No obstant això, mentre hi hagi vigents les restriccions per la Covid-19, caldrà demanar cita prèvia a través del correu empresa@santceloni.cat o bé al telèfon 93 8674175 i 689 035 396.\nEconomia, Cambra de Comerç, Cambra Vallès Oriental, conveni Sant celoni, Ajuntament Sant Celoni, Punt de servei, empreses


Alimentaria es torna a ajornar i se celebrarà el maig del 2021\nPublicat 29/06/2020 16:06CET\nAl setembre se celebrarà un fòrum sobre el futur de la indústria agroalimentària\nAlimentaria se celebrarà del 17 al 20 de maig del 2021, segons ha decidit aquest dilluns Fira de Barcelona d'acord amb el Comitè Organitzador d'Alimentaria, en el qual hi ha presents les principals associacions i companyies del sector.\nLa decisió s'ha pres pel coronavirus i amb l'objectiu de "garantir la millor edició possible, tant en participació com internacionalitat", ha informat aquest dilluns Fira en un comunicat.\nAlimentaria s'havia de celebrar al recinte Gran Via de Fira de Barcelona a l'abril, però a causa de la pandèmia es va decidir ajornar fins al setembre, tot i que finalment no es farà fins el maig del 2021.\nEl president del Comitè Organitzador d'Alimentaria, Josep Lluís Bonet, ha explicat que s'ha pres aquesta decisió després de valorar la situació actual, avaluar diferents alternatives i "escoltar el sector", al qual ha agraït el seu suport i aposta pel principal saló d'alimentació i begudes d'Espanya i un dels més destacats d'Europa.\n"El nostre objectiu és fer una gran edició, amb les màximes expectatives comercials, de 'networking' i assistència de compradors i visitants internacionals, que representen el 25% del total", ha afegit, i ha assegurat que se celebrarà amb tots els protocols de prevenció necessaris.\nMalgrat l'ajornament, els dies 28 i 29 de setembre tindrà lloc un fòrum al Palau de Congressos de Fira de Barcelona sobre el futur de la indústria agroalimentària, la restauració, l'hoteleria i el turisme, sectors representats als salons Alimentaria, Hostelco i Fòrum Gastronòmic, amb la participació d'empreses de serveis i distribució d'aquests àmbits.\nA més d'Alimentaria, el calendari de l'any vinent estarà marcat per altres salons, prevists inicialment el 2020, com IOT Solutions World Congress, sobre l'internet de les coses i la digitalització de la indústria, al maig.\nTambé Expoquimia, Eurosurfas i Equiplast, els tres grans esdeveniments dels sectors químic, del tractament de superfícies i del plàstic, que se celebraran al setembre; Hostelco, saló de l'equipament per a la Restauració, Hoteleria i Col·lectivitats; i Alimentaria Foodtech, centrat en maquinària, tecnologia i ingredients de la indústria d'aliments i begudes, que es durà a terme a l'octubre, conjuntament amb Hispack, referent en la indústria del 'packaging', previst inicialment l'any vinent, de la mateixa manera que Barcelona Building Construmat, Automobile Barcelona i Piscina&Wellness, entre d'altres.\nTambé se celebraran el 2021 l'MWC després que la GSMA cancel·lés l'edició del passat mes de febrer a causa del coronavirus, i per primera vegada es produirà la fira audiovisual ISE, que fins aquest any se celebrava a Amsterdam, i Seafood, referent per a productes del mar que fins ara es feia a Brussel·les.\nEl director general de Fira de Barcelona, Constantí Serrallonga, ha destacat el potencial de la institució com a "gran instrument de reactivació econòmica, sobretot en l'actual context, atesa la gran varietat de sectors empresarials presents en els esdeveniments i l'impacte econòmic i social que genera al territori".\n"Fira té la mirada posada en l'activitat que desenvoluparà l'últim quadrimestre d'aquest any, que sens dubte ajudarà a revitalitzar el teixit empresarial, com és el nostre objectiu", ha afegit.\nFIRA REPRENDRÀ L'ACTIVITAT AL SETEMBRE\nI és que a partir del setembre, Fira de Barcelona reprendrà l'activitat amb totes les mesures de seguretat necessàries, per la qual cosa ha elaborat un protocol específic, i amb salons com Valmont Barcelona Bridal Fashion Week, BizBarcelona, Smart City Expo World Congress, Liber, el Saló Nàutic i el Saló Ocasió, entre d'altres.\nSegons un estudi que ha elaborat l'Institut d'Economia de Barcelona (IEB) de la Universitat de Barcelona (UB), Fira genera un impacte econòmic anual al territori de 4.689 milions d'euros.\nAquest augment de la producció es tradueix en un efecte en el valor afegit brut (VAB) de 2.177,6 milions d'euros, en 34.600 llocs de treball i 899,2 milions d'euros de recaptació fiscal, amb la qual cosa l'impacte econòmic de l'activitat de Fira equivaldria a l'1% del PIB de Catalunya.


Punt brillant | Esport Blanc i Blau\nPosted on 26 Març 2017 by Esport blanc i blau\nCERDANYOLA FC 3 (ELHADJI, 27′; CAZORLA, DE PENAL, 79′ I ELHADJI, 81′) – SANTFELIUENC FC 3 (JAIME FUENTES, DE PENAL, 50′; PATXI, 54′ I CHARLY RUIZ 88′)\nESTADI MUNICIPAL FONTETES\nMATÍ ASSOLELLAT, TEMPERATURA DE 20 GRAUS\nPartidàs a Cerdanyola. El Santfeliuenc va exhibir força i maduresa per salvar un punt en un dels partits més vistosos de la temporada i que va tenir un primer acte poc afortunat. Una col·lecció de detalls de gran qualitat protagonitzats per Eric Zárate i Carles Tena va servir per fer el segon i tercer gols. Els locals quan tenien el marcador en contra van incrementar la pressió i van capgirar el marcador. L’empat, això sí, a través d’un penal que no va ser. Un punt positiu que cal fer bo el proper diumenge (12.30 hores) contra la Montañesa. Un punt més que apropa a la permanència però cal seguir sumant.\nEl partit més mogut i l’empat més just com a corol·lari. El Cerdanyola va arrencar amb decisió i les incursions per banda esquerra de Daisuke van posar en més d’un compromís el sistema de contenció blanc-i-blau. La més clara dels locals al minut 10 en una passada en llarg de Pitu a Oriol Molins que no va aprofitar Elhadji en el passi de la mort. El Santfeliuenc, de mica en mica, es va anar assentant i desempallegant de la forta pressió local. Al quart d’hora els blanc-i-blaus van avisar gràcies a una assistència a l’àrea de Dani Ortiz que Eric Zárate va resoldre amb una centrada xut sense destinació precisa. Els locals, però, van seguir acostant-se amb perill a l’àrea. Al minut 20 Cazorla va pentinar amb el cap una centrada des de la cantonada que va salvar la defensa santfeliuenca en bloc. Al minut 26, però, l’acció mes desgraciada. Toni Casamayor va rebre una passada de Carlos Olmo però no va ser capaç de superar la pressió de l’espigat Elhadji que li va pispar la pilota i la cartera i tot, i a porta buida va fer el primer gol. Una jugada molt desgraciada que no ha de fer oblidar els molts punts que aquesta temporada Toni ens ha donat. Un gol dels que fan mal. El Santfeliuenc va mirar de recompondre les peces. Patxi i Eric Zárate van lluitar de valent amb la contundent defensa local, però no van trobar la porteria de Del Río. Per la seva banda, els vallesans amb el marcador a favor es van limitar a mantenir l’ordre i trenar alguna contra amb la velocitat de Daisuke com a arma ben esmolada.\nDesprés de la represa el matx es va endinsar en la dimensió desconeguda. El Santfeliuenc va fer un rentat de cara d’urgència i va començar a sumar arguments. Al minut 50 una autopassada en llarg d’Eric Zárate va acabar a les botes de Patxi que es va autofabricar un penal en rebre l’empenta d’un defensa vallesà. A Jaime Fuentes no li va tremolar la responsabilitat i enganyant Del Rio va signar les taules i l’inici d’una història nova de trinca. Amb Eric Zárate en estat de gràcia el Santfeliuenc es veia amb cor de tot. I al minut 54 l’apoteosi. Eric Zárate es va endur una pilota amb el cap dins l’àrea s’ho va fer tot i va assistir Patxi que, enganxat a l’àrea petita, empenyia la pilota per fer un explosiu 1 a 2. I per si no n’hi havia prou Maldonada es va atrevir en un xut fort que a punt va estar d’ensorrar de manera definitiva la resistència local. Amb la derrota pintada a la cara, l’equip de Toni Carrillo va intensificar la pressió i li va voler posar picant al matx amb una certa dosi de tensió secundada per la nombrosa afició local que va omplir Fontetes. La pressió local va fer recular els blanc-i-blaus. I al minut78 la jugada més polèmica quan una falta a Dani Ortiz dins l’àrea l’àrbitre la va convertir en penal. La gentilesa no la desaprofitar Cazorla. El gol va desestabilitzar els blanc-i-blaus i els locals van veure la seva hora. Al minut 81 una llarga i ràpida jugada per banda dreta la va recollir Elhadji a l’àrea petita per creuar la pilota i fer embogir l’afició local. El Santfeliuenc va apel·lar aleshores a l’heroica. Al minut 83 una jugada estratègica no la va poder aprofitar David Romo en una bona posició. I a dos minuts del final, Charly Ruiz va fer justícia poètica en aprofitar una centrada precisa de Carles Tena. Tena va aturar el rellotge en una jugada genial amb tunel i retall inclosos. El toc de distinció d’un futbolista que serveix per a tot. I un gol que segellava el brillant epíleg a un partit que va tenir moltes cares i encara moltes pells més.\nCerdanyola FC: Del Río, Álex Torres, Cazorla, Aitor Pérez (Jonatan Collado, 57′), Dani Martí, Juli, Pitu, Jota, Elhadji (Víctor Duran, 84′), Oriol Molins i Daisuke.\nSantfeliuenc FC: Toni Casamayor, Eric Ruiz, Pep Vidal (Alberto, 74′), Dani Ortiz, Olmo, Tena, Maldonado, Jaime Fuentes, Patxi, Eric Zárate (Charly Ruiz, 72′) i Eric Pacheco (Romo, 63′).\n1 -0, Elhadji, 26′\n1 – 1, Jaime Fuentes, de penal, 50′\n1 – 2, Patxi, 54′\n2 – 2, Cazorla, de penal, 79′\n3 – 2, Elhadji, 81′\n3 – 3, Charly Ruiz, 83′\nMontoro Ferreiro, de més a menys. Va amonestar els locals Dani Martí, Juli, Pitu i Jonatan Collado; i als santfeliuencs Eric Ruiz, Pep Vidal i Dani Ortiz.\n– Prova de maduresa del Santfeliuenc que es va refer per dues vegades a dos cops forts.\n– Col·lecció de detalls de qualitat d’un Santfeliuenc amb un to molt bo.\n– Sentiment Immortal i Frente Blanquiazul s’hi van deixar sentir entre la nombrosa afició local.\n– El Cerdanyola va comprimir el noranta minuts la irregular trajectòria de la temporada.\nLa crida a l’afició local ha fet efecte i Fontetes ha presentat un magnífic ambient\n« El Santfe buscarà tres punts de permanència a Cerdanyola El CN Sant Feliu a punt de tornar a Divisió d’Honor (dissabte, 17 hores Complex Municipal i Ràdio Sant Feliu en directe) »


A Somni d’una Nit d’Estiu, William Shakespeare hi fa aparèixer—entre altra molta gent—un grup d’actors que està preparant una obra de teatre. També hi ha uns quants embolics amorosos que acaben en final feliç (en el sentit clàssic de la paraula, no el que es veu que s’aplica en algunes cases de massatges).\nExplico això perquè en el programa de mà d'aquesta obra que he vist avui hi ha escrit que és una adaptació lliure i contemporània de l’obra del bard anglès. No seré jo qui ho negui, però sí vull apuntar que molt lliure i força llunyana. Com al clàssic, aquí també hi ha un grup d’actors que assagen i algun que altra embolic, però cap més coincidència.\nLa peça és molt divertida, francament recomanable per passar una bona hora. Son tres parelles que es van trobant per assajar Píram i Tisbe, l’obra d’Ovidi en que es va inspirar Shakespeare —cony d’anglès, sempre surt per tot arreu— per fer Romeu i Julieta. Però aquest assajos van com el cul, sempre entrebancats per conflictes emocionals, mal o mai resolts. Hi passen coses tan dispars que fins i tot fa de mal seguir el fil, però en realitat no té cap importància. Si de repent es posen a tocar la bateria, la guitarra i cantar, doncs fantàstic. L’important és el text, com el diuen —bilingüisme total— i el divertit que és.\nTan l’obra com la direcció és de Mercè Vila Godoy (recordeu L’any que ve serà millor a La Villarroel?) que ha conduït a Neus Bernaus, Isak Férriz, Alba Florejachs, Òscar Muñoz, José Pérez i Alba Pujol molt bé. Tots han cantat hi ho han fet rebé, especialment la Florejachs que ha demostrat un domini i desimboltura notables. Una veu potent com la de Juan Rodríguez Bermejo, conegut com Rodrigo de Triana, que quan va cridar Tierra! penjat del pal de La Pinta, Colon emocionat va deixar anar: de puta mare! (és sabut que el Cristòbla era català).\nLa Seca plena i tothom ha sortit fent comentaris amb aquell somriure als llavis que deixa palès que s’ho ha passat bé. El Manolo estava content.\nEtiquetes de comentaris: La Seca, Mercè Vila Godoy, Somni


Els Inques_ La cultura – Fuet i Mate\nEls Inques_ La cultura\nBy fuetimate on 2 febrer 2012 • ( Deixa un comentari )\nCuzco era la seva capital i de la plaça central sortien els camins reals, els capacñan, una perfecta xarxa vial que servia per comunicar totes les parts de l’Imperi i que encara avui en dia se’n conserven en perfecte estat gràcies als murs construïts per protegir-los de l’erosió.\nCamí que unia Cusco amb el Antisuyo. Acutal Calle Sunturwasi a Cusco\nEls chasquis eren els encarregats de dur els missatges mitjançant un servei de relleus cada 2,5km. D’aquesta manera un missatge de Cuzco a Quito (2000km) podia tardar només 5 dies. L’altra obra civil incaica a remarcar eren els ponts penjants, els chacas.\nEls inques destaquen per les seves tècniques agrícoles, per la varietat de cultius utilitzats, per la utilització d’adobs, bàsicament excrements d’aus marines i per la xarxa de regadiu. Encara es mantenen i s’utilitzen les terrasses, un sistema de cultiu basat en plataformes per salvar el desnivell de les muntanyes. A més tenien mètodes de conservació d’aliments que els prevenien en èpoques fredes o escasses. El chuñu, per exemple, va ser el primer aliment deshidratat preparat per l’home i encara avui es troba en molts plats peruans i bolivians. S’aconseguia deixant congelar les patates durant les fredes nits andines i extraient-los el suc a pressió. O la chicha, una beguda provinent de la fermentació del panís. A més a més, practicaven la ramaderia, amb la cria de llames, vicunyes, alpaques i guanacos per la seva carn i llana. La llama també era utilitzada com a animal de carrega degut a la seva capacitat d’adaptació a diferents terrenys i climes i era l’animal elegit per als ritus religiosos.\nPels inques, les muntanyes, les estrelles, els llampecs i els trons son coses sagrades i les anomenaven huaca. Pachacamac era el déu de la creació i de la vida i Viracocha el déu suprem, que creà el cel, la terra, els homes i totes les coses vivents. Viracocha era un déu exclusiu de la noblesa. El déu més popular era Inti, el déu del Sol i la seva dona, la deesa de la Lluna, Mamaquilla. A més cada ayllu tenia els seus propis cultes i déus.\nNo existia l’escriptura. Tenien un sistema anomenat quipu que consistia en cordes i nusos. Cada corda representava un aliment, producte o habitant en funció del color i els nusos els servien per comptar. Els quipu-camayocs eren els encarregats dels comptes de l’Imperi i cada cert temps li passaven comptes al Inca de manera que aquest ho pogués controlar tot.\nDe l’arc incaic destaca el tèxtil i l’alfareria. La llana de la vicunya oferia unes teles tan meravelloses que només podien ser utilitzades per l’Inca i la noblesa.\nEls inques ja utilitzaven la quinina, la coca o la ipercacuana com a plantes medicinals i és que en aquest àmbit van fer grans avanços mitjançant els hampi-camayoc, els “encarregats dels remeis” i de les tècniques de la trepanació, la sangria, etc.\nA més a més, cal remarcar l’arquitectura. La construcció de grans temples per rendir culte als déus, com el desaparegut Coricaancha, el Gran Temple del Sol on les seves parets estaven recobertes d’or o el Machu Picchu o fortificacions com Sacsayhuamán (foto).\nCategories:Història d'Amèrica, Perú\nTagged as: Història, Perú\nEls Inques _ La fi de l’Imperi\nPerú_Puno: El Lago Titicaca


Xic de 17 anys, ferit en saltar de cap des d'una roca en la platja de l'Arenal de Xàbia\nLa zona, amb més de dos metres d'altura, té diferents senyals advertint de la prohibició de salts\ndilluns, 12 d’agost 2019 - 18:35h\nMoment del salvament en Xàbia | Creu Roja\nEste divendres de vesprada, un xic de 17 anys va haver de ser atés pels efectius de la Creu Roja. EL jove va patir un accident en realitzar un salt de cap en una zona prohibida, de més de dos metres d'altura, en la platja de l'Arenal de Xàbia, dins de la Marina Alta d'Alacant.\nTal com han informat els servicis de vigilància, el xic es va llançar des d'una roca situada en l'extrem sud d'esta zona de bany, molt popular en la temporada alta, i que té diferents senyals advertint de la prohibició de salts.\nA pesar dels cartells, i dels repetits advertiments del personal socorrista, el jove va continuar amb esta perillosa pràctica, que finalment li va causar una ruptura en el muscle dret, a més d'altres contusions.\nEls socorristes van atendre el xic immediatament, l'immobilitzaren en una llitera i el va ser traslladat en ambulància fins a l'hospital més pròxim.\nTant l'Ajuntament del municipi, com Creu Roja, han insistint en la importància de fer cas de les indicacions dels socorristes i dels cartells informatius.\nUn xic de 24 anys patix un atac homòfob en grup en l'eixida d'una discoteca gai de València.\nA presó el raper, Lírico, de 'Violadores del verso' per agressió a una dona en Alcossebre.


Us serè sincer, la part de les enquestes que parla d'independència i de referèndums no la comentaré perquè no tinc dades per dir què en penso. Però la part dels resultats sí, i a més se m'encén el LED de tècnic i la passió per les mecàniques electorals.\nD'enquestes sobre resultats avui n'han publicat dues més (El Mundo i La Razón) que no comentaré per ara, ni les tinc, ni em fan variar gaire el que diré (una diu el mateix que la de La Vanguardia cuinat d'una altra manera i l'altra està en la línia esperpèntica habitual del diari del Sr Lara i hi falten 3 diputats perduts als llimbs).\nD'entrada he de dir que, per una vegada, el text dels articles i les dades que ensenyen no em casen. Sense tenir tota l'enquesta és difícil fer-se una idea de que pensaven els cuiners mentre feien anar els fogons, però tinc la sensació que a l'hora de donar dades han volgut ser més conservadors que en el escrit.\nPartit a partit:\nCiU: Tot i que la pujada de percentatge de vot global és de 5 punts només consolida un diputat més per circunscripció, cosa que els deixa a 1 de la majoria absoluta. Penso que al carrer Còrsega estan posant un altar al Sr Navarro per tal que acabi d'enfonsar el PSC, cosa que si que els garantiria la majoria absoluta (misèries de la llei d'Hont -un dia d'aquests en faig una nota a veure si l'entenen alguns grans comunicadors-).\nPSC: Perdent només tres punts percentuals perd set diputats, segurament per la forma com funciona la llei d'Hont. Segueixen sent segons, però tenint en compte que el seu candidat està millor valorat pels votants de CiU que pels del PSC, no m'estranyaria que en perdessin 3 o 4 més i quedessin frec a frec amb el PP.\nPP: En percentatges, si fa no fa, es queden iguals. Haurem de comparar amb altres enquestes per dir per on va. Tinc la sensació que amb aquests els cuiners mai no acaben de veure-ho clar. La meva impressió és que mentre no es parli de retallades es mantindran o pujaran una miqueta.\nERC: Pugen, però poc. Menys del que els donaria els 3 puntets que pugen. L'aclaparador avantatge de CiU a Girona i Lleida fa que no en treguin gaire rèdit.\nICV: No em quadra el que veig a les taules amb els resultats que els donen: o surten molts vots perduts a Tarragona, Lleida i Girona o haurien de treure'n algun més a Barcelona.\nC's i SI: El seu resultat dependrà molt de la participació. La llei electoral (que no la llei d'Hont) demana un mínim d'un 3% per comptar en cada circunscripció. La meva aposta és que si la participació passa del 65% és queden tots dos fora.\nEls de La Vanguardia parlen d'un 61% de participació. Si realment només va a votar un 61% del cens vol dir que una bona part de la gent pensa que aquestes eleccions no són gaire importants. Potser que en ho fem mirar.\nAixò de les enquestes és una eina de manipulació tremenda. Però lo que m'és m'emprenya és quan diuen que tal partit ha punxat, tenint com a base l'enquesta cara que hagi doblat.\n30 de set. 2012, 21:46:00\nEstic d'acord que són una eina de manipulació, però són l'única cosa que tenim per veure per on van els trets.\nDemà espero poder comentar la del Periodico i comparar-les.\n30 de set. 2012, 23:00:00


Mor el pare Francisco Andrés, cmf, missioner i capellà de l’Hospital de Sant Pau – Claret Sanctus Paulus\nMor el pare Francisco Andrés, cmf, missioner i capellà de l’Hospital de Sant Pau\nMor el pare Francisco Andrés,…\nEl pare Francisco Andrés Martínez, missioner claretià de 86 anys, ha mort aquest dilluns 23 de juliol a la comunitat assistencial de Barcelona on residia. La missa exequial ha tingut lloc aquest dimecres la parròquia del Cor de Maria.\nFrancisco Andrés Martínez va néixer a Calatayud el 14 de novembre i era el penúltim dels set fills, tots nois, de Don Pablo y Doña Francisca. A l’edat de 16 anys, el 7 d’agost de 1948 ingressava a la comunitat claretiana de Solsona, com a postulant.\nAl cap de poques setmanes es traslladava a Vic, a la casa Mare de la Congregació Claretiana, per començar-hi l’any de noviciat. El dia 23 d’octubre de 1949, dia en què llavors se celebrava la festa del beat Pare Claret, feia els seus vots com a missioner claretià.\nDurant els anys següents va seguir els cursos habituals de formació eclesiàstica: Tres anys a Solsona, on estudià filosofia; un curs a Barbastre (1952-1953) com a ajudant el Prefecte de Postulants; quatre anys a Valls per estudiar teologia (1953-1957). Allí, on cop acabats els estudis, va ser ordenat prevere el 8 de setembre de 1957.\nFer un any de pràctiques de pastoral a Baltar, un poblet de la província d’Ourense (Galícia). En acabat, va ser destinat primerament a Xàtiva i després a València. Fins que ben aviat, l’any 1961 va ser destinat temporalment a Medellín (Colòmbia), per a un reforç missioner, puntual. L’any següent (1962) tornà a la Península, aquesta vegada Saragossa, però per poc temps. L’any següent era enviat a los Angeles, a la missió que hi tenen els claretians al servei dels emigrants hispans.\nEl 1973 torna a Barcelona per incorporar-se a l’equip de capellans de l’Hospital de Sant Pau i per acompanyar la seva mare. El 1983, va ser adscrit a una comunitat dels claretians de Barcelona, a la Comunitat-Parròquia de Sant Tomàs. A petició seva va ser incardinat a la Província claretiana de Catalunya: va continuar a la mateixa comunitat de Sant Tomàs, fins a la seva supressió (1993).\nDe Sant Tomàs passà a la comunitat Parròquia, i el 2014, a la comunitat assistencial, fins al final dels seus dies.\nDurant més de trenta anys va ser capellà de l’Hospital de Sant Pau. A plena dedicació. Personalment, era una persona austera, disciplinada i optimista. En el tracte amb els malalts era tot cor: discret, atent, generós, sobretot amb els malalts deixats de la mà de la família… El Senyor li recompensarà les bones obres fetes.\nAnteriorPost anterior:29 de juliol. Beat Càndid Casals i companysSegüentSegüent post:Final de curs a Enllaç Solidari\nPrimer aniversari de la Pasqua de Pere Casaldàliga\nOrdenació sacerdotal del claretià Juan José Gutiérrez


18-2-2018 EDAD CAPELLANS BISBAT- I - ELS PENÚLTIMS ENCARA HI SOM\n26-01-2018 FONS BIBLIOGRÀFIC I DIPLOMÀTIC "PALLARS"- Ll.Schez. Vilanova\n17-10-2017 TROBADES PRIMARIS 1951 I ALTRES AL S.CRIST BALAGUER\n26-06-2017 LLIBRES.- Jaume CLAVE CINCA. Primari 1959\nL'EDAT DELS NOSTRES CAPELLANS D'URGELL ( any 2009) i ELS PENÚLTIMS ENCARA HI SOM\nFa temps que no en sabíeu res de nosaltres. Ara ens tornem a deixar veure. Continuarem fent entrades en aquest bloc, encara que sigui de manera més puntual i tranquil·la per donar fe de la pervivència d'aquest veterà i fraternal col.lectiu, que constituïm uns companys que un dia, de fa molts anys, coincidirem en un lloc: La Seu d'Urgell. Tornem a insistir: si qualsevol de vosaltres, que ja ens agradaria, vol compartir noticies, pensaments, suggeriment, fotografies i qualsevol material que pugui ser d'interès, aquí teniu a la vostra disposició les pàgines de Sopesdesapos.\nAvui, Penúltim Dijous de mes, com ja es tradicional, ens hem reunit per enèsima vegada en el Dinar de Germanor. Us comuniquem que des de primers d'any hem canviat de restaurant, motivat pel tancament de l'anterior degut a unes obres de millora. Ara estem a un cop de pedra de la Plaça de Catalunya. No us equivoqueu : Restaurant TROBADOR Rbla.Catalunya ,2 .\nDiuen que amb el canvi hi hem sortit guanyant: servei mes esmerat i millor qualitat en el menú. Hem perdut, però, aquella privacitat que ens donaven les taules a la planta baixa i que ens permetia esplaiarnos cantant en les celebracions. No sé com ens ho farem per rebre la propera primavera si no podem enlairar els nostres cants en aquestes sales . Potser no tindrem cap problema amb l'altra clientela i a la millor se'n alegraran: es consideraran afortunats de poder escoltar i gaudir d'unes veus veteranes i joioses. Ho haurem de gestionar amb el responsable del local. Tindreu noticies.\nL'assistència es manté i mai baixa d'una vinticinquena de comensals. Per si a algú li pot interessar el nom dels mateixos o les estadístiques, aquí fem una relació de tots els companys, que en un moment o altre han compartit mantell . Desgraciadament n'hi ha que ja els trobem a faltar.\nCOMPANYS QUE HAN ASSISTIT ALS DINARS DEL PENÚLTIM DIJOUS DE MES\nRamón Bonet Difunt 2017\nJosep Mª Mayals\nJosep Vidal Difunt 2017\nJosep Mª Bochaca\nJosep Boldú Difunt\nJosep Mª Benseny\nJosep Solanes Difunt\nSanti Font Santhilari\nJosep Mª Palà\nJosep Mª Isern\nRicard de Castellarnau\nJ. Besora Difunt\nJosep Mª Bergadà\nRamón Tremosa Palau\nJosep GRUSTAN SOLÉ\nValentí PONS , primari 49\nBlai FORTUNY I FELIU\nI com que ara estem d'ESTADÍSTIQUES , aquí penjo aquesta del nostre Bisbat. Datada , crec, a 2009, així que ojo ! Molt interessant per la quantitat d'informació que dona.\nSembla que abans ens volen felicitar.\nANY 2009 (¿)\ndel presbiterio diocesano de Urgel: 67 años\nMas de 90 Años 2 2% 2%\nEntre 80 y 90 Años 23 21% 23%\nEntre 70 y 80 Años 31 29% 54%\nEntre 60 y 70 Años 19 18% 71%\nEntre 50 y 60 Años 8 7% 78%\nEntre 40 y 50 Años 17 16% 94%\nMenos de 40 Años 7 7% 100%\nMAS DE 90 AÑOS (2%)\n1. Mn. Antoni Baró Caubet. Nacido en Os de Civís (Lleida) el 6 de octubre de 1910. Año ordenación: 1941\n2. Mn. Pere Ribes Tarrés. Nacido en Montant de Tost el 12 de junio de 1914. Año ordenación: 1941\nENTRE 80 y 90 AÑOS (21%)\n1. Mn. Josep Casas Mas. Nacido en Ribes el 10 de marzo de 1920. Año ordenación: 1945\n2. Mn. Lluís Rourera Farré. Nacido en Areny el 19 de febrer de 1922. Año ordenación: 1945\n3. Mn. Jaume Armengol Armengol. Nacido en Alentorn (Lleida) el 1 de julio de 1922. Año ordenación: 1948\n4. Mn. Pau Marqués Sort. Nacido en Oliana el 29 de diciembre de 1924. Año ordenación: 1955\n5. Mn. Josep Vilà Grau. Nacido en Puigcerdà el 20 de marzo de 1926. Año ordenación: 1950\n6. Mn. Domènec Farré Badia, Nacido en Mont-Rós el 2 de julio de 1926. Año ordenación: 1954\n7. Mn. Manuel Moncunill Vilasaló, Nacido en Solsona el 31 de octubre de 1926.\nAño ordenación: 1950. Vive en Barcelona\n8. Mn. Josep M. Solé Segarra, Nacido en Ivars d'Urgell el 4 de noviembre de 1926. Año ordenación: 1955\n9. Mn. Blai Fortuny Feliu, Nacido en Tremp el 3 de febrero de 1927. Año ordenación: 1950\n10. Mn. Enric Prat Jordana, Nacido en Ancs el 7de agosto de 1927. Año ordenación: 1954\n11. Mn. Ramon Clua Taribó, Nacido en Albesa el 20 de agosto de 1927. Año ordenación: 1950\n12. Mn. Ramon Porredón Escolies, Nacido en Oliana el 27 de agosto de 1927. Año ordenación: 1953\n13. Mn. Josep Mas Bayés, Nacido en St. Hilari Sacalm el 18 de enero de 1928. Año ordenación: 1953\n14. Mn. Àngel Carrera Fillat, Nacido a Arén el 31 de gener de 1928. Any ordenació: 1955\n15. Mn. Francesc Verdés Cid, Nacido a Abella de la Conca el 23 de març de 1928. Any ordenació: 1953\n16. Mn. Just Llahí Sarroca, Nacido a Pobellà el 12 d'abril de 1928. Any ordenació: 1955\n17. Mn. Antoni Cagigós Soro, Nacido a Areny el 24 d'abril de 1928. Any ordenació: 1950\n18. Mn. Albert Llanes Vives, Nacido a Ossó de Sió el 29 d'abril de 1928. Any d'ordenació: 1953\n19. Mn. Facund Salvia Torné, Nacido a El Poal el 22 d'abril de 1928. Any ordenació: 1953\n20. Mn. Lluís Farré Lampurlanés, Nacido a Areny el 24 de febrer de 1929. Any ordenació: 1954\n21. Mn. Fermí Casal Loan, Nacido a Pobellà el 9 d'abril de 1929. Any ordenació: 1954\n22. Mn. Josep M. Tarragó Farrera, Nacido a Bellvís el 14 d'agost de 1929. Any ordenació: 1954\n23. Mn. Pau Vidal Vidal, Nacido a Balaguer el 23 de novembre de 1929. Any ordenació: 1953\nENTRE 70 y 80 AÑOS (31%)\n1. Mn. Lluís Baró Agulló, Nacido a Peramea (Lleida) el 20 de desembre de 1930. Any ordenació: 1955\n2. Mn. Josep Mas Gomà, Nacido a Servi el 15 de desembre de 1930. Any ordenació: 1955\n3. Mn. Blai Cots Galitó, Nacido a Ivars d'Urgell el 3 de setembre de 1930. Any ordenació: 1954\n4. Mn. Josep Amiell Solé, Nacido a Garós (Lleida) el 18 d'abril de 1930. Any ordenació: 1954\n5. Mn. Joan Escales Barbal, Nacido a Enviny el 4 de març de 1930. Any ordenació: 1955\n6. Mn. Josep M. Santesmases Balasch, Nacido a Oliola el 4 de maig de 1931. Any ordenació: 1956\n7. Mn. Bonifaci Fortuny Feliu, Nacido a Tremp el 26 de maig de 1932. Any ordenació: 1956\n8. Mn. Enric Bonet Espulga, Nacido a Organyà (Lleida) el 8 de maig de 1932. Any ordenació: 1956\n9. Mn. Josep Sauter Gabriel, Nacido a Ponts el 20 de juliol de 1932. Any ordenació: 1957\n10. Mn. Antoni Bordes Ballet, Nacido a Preixana el 29 de març de 1932. Any ordenació: 1957\n11. Mons. Sebastià Bonjorn Sales, Nacido a Preixana el 29 de març de 1932. Any ordenació: 1957\n12. Mn. Manuel Pal Casanovas, Nacido a Ortodó el 25 de desembre de 1932. Any ordenació: 1956\n13. Mn. Rossend Roca Jaumot, Nacido a Pla de Sant Tirs el 20 d'abril de 1932. Any ordenació: 1957\n14. Mn. Agustí Romero Aixàs, Nacido a La Seu d'Urgell l'1 de juliol de 1932. Any ordenació: 1955\n15. Mn. Jordi Gasch Duran, Nacido a Travesseres el 20 de gener de 1933. Any ordenació: 1957\n16. Mn. Josep M. Tella Garrabou, Nacido a Claravalls el 4 d'abril de 1933. Any ordenació: 1956\n17. Mn. Jaume Tarragó Farrera, Nacido a Bellvís el 22 de desembre de 1933. Any ordenació: 1959\n18. Mn. Evarist Vigatà Plancheria, Nacido a Arcalís el 27 de juliol de 1934. Any ordenació: 1959\n19. Mn. Dídac Martín Portillo, Nacido a Los Palacios el 27 de novembre de 1934. Any ordenació: 1959. Párroco de Sant Julià de Lòria (Andorra)\n20. Mn. Ramon Solé Janer, Nacido a Montfalcó el 21 de febrer de 1935. Any ordenació: 1959. Párroco de Balaguer i arxiprest de la Noguera\n21. Mn. Nemesi Marqués Oste, Nacido a Cabó el 17 de maig de 1935. Any ordenació: 1959\n22. Mn. Ermengol Donisa Nat, Nacido a Espot el 24 d'agost de 1935. Any ordenació: 1960\n23. Mn. Agustí Brescó Ausàs, Nacido a la Seu d'Urgell (Lleida) el 16 de setembre de 1936. Any ordenació: 1959\n24. Mn. Llorenç Utgés Ginestà, Nacido a Castellserà el 7 de juny de 1936. Any ordenació: 1962. Párroco d’agramunt i arxiprest d’Urgell mitjà\n25. Mn. Marian Vergé Orobitg, Nacido a Tèrmens el 19 de maig de 1937. Any ordenació: 1960\n26. Mn. Ignasi Montraveta Cinca, Nacido a Sant Climent de Pinell el 18 de març de 1938. Any ordenació: 1961\n27. Mn. Ramon Anglerill Vilar, Nacido a Olvan, el 10 de gener de 1938. Any ordenació: 1962\n28. Mn. Joan Dies Carrera, Nacido a Peramea el 13 de març de 1938. Any ordenació: 1963\n29. Mn. Xavier Esplandiu Juclà, Nacido a Son del Pi el 8 de novembre de 1938. Any ordenació: 1964. Párroco d’Encamp (Andorra)\n30. Mn. Francesc Lloret Mirabet, Nacido a Alzina de Moror l'11 de desembre de 1938. Any ordenació: 1962\n31. Mn. Ramon Rosell Serra, Nacido a Bellcaire el 19 d'octubre de 1939. Any ordenació: 1963. Párroco de Canillo (Andorra)\nENTRE 60 i 70 AÑOS (17%)\n1. Mn. Josep M. Ricart Tàsies, Nacido a Penelles el 17 de novembre de 1940. Any ordenació: 1966\n2. Mn. Xavier Parés Saltor, Nacido a Ribes de Freser el 29 de desembre de 1940. Any ordenació: 1964. Arxiprest de l’Alt Urgell\n3. Mn. Josep Font Gallart, Nacido a la Torre de C. el 14 d'octubre de 1940. Any ordenació: 1965\n4. Mn. Antoni Mirabet Bullich, Nacido a La Seu d'Urgell el 12 d'octubre de 1940. Any ordenació: 1964\n5. Mn. Benigne Marquès Sala, Nacido a Oliana el 13 de febrer de 1940. Any ordenació: 1963\n6. Mn. Josep M. Mauri i Prior, Nacido a Alzina de Moror el 21 d'octubre de 1941. Any ordenació: 1965\n7. Mn. Jaume Soy Amargant, Nacido a Falgàs el 3 de desembre de 1941. Any ordenació: 1967 Párroco d’Escaldes Engordany (Andorra)\n8. Mn. Ramon Arderiu Forcada, Nacido a El Poal, el 10 d'octubre de 1942. Any ordenació: 1966\n9. Mn. Àngel Saball Creus, Nacido a Cabanabona el 22 de novembre de 1942. Any ordenació: 1968\n10. Mn. Josep M. Aresté Miret, Nacido el 9 de juliol de 1942 a Bellvís. Any ordenació: 1967\n11. Mn. Joan Pujol Balcells, Nacido a Guissona el 9 de març de 1943. Any ordenació: 1966\n12. Mn. Ramon Balagué Bajona, Nacido a Ponts (Lleida) el 20 d'octubre de 1943. Any ordenació: 1968. Párroco de Guissona\n13. Mn. Antoni Pich Badia, Nacido a Sabadell el 15 de juny de 1944. Any ordenació: 2000 Párroco d’Artesa de Segre\n14. Mn. Pere Balagué Bajona, Nacido a Ponts (Lleida) el 27 de gener de 1945. Any ordenació: 1968. Párroco de Vielha i arxiprest d’Aran\n15. Mn. Pere Cañada Illa, Nacido a Avinyonet el 14 de juny de 1945. Any ordenació: 1969 Párroco de Linyola i arxiprest del Baix Urgell\n16. Mn. Ramon Sàrries Ribalta, Nacido a Florejacs el 13 de maig de 1945. Any ordenació: 1968 Párroco d’Andorra la Vella (Andorra)\n17. Mn. Joan Peretó Cerqueda, Nacido a Isona el 21 de desembre de 1945. Any ordenació: 1971\n18. Mn. Jordi Miquel Benavent, Nacido a Sevares el 21 de setembre de 1946. Any ordenacíó: 1977. Párroco de la Massana (Andorra)\n19. Mn. Joan Fenosa i Antoni, Nacido a La Pobla de Segur el 2 de març de 1947. Any ordenació: 1975. Párroco d’Ordino (Andorra)\nENTRE 50 i 60 AÑOS (7%)\n1. Mn. Josep Grau Navarro, Nacido a Montferrer el 12 de març de 1950. Any ordenació: 1975. Párroco de Puigcerdà\n2. Mn. Jaume Vila Serra, Nacido a Ponts el 3 de gener de 1951. Any ordenació: 1991. Párroco d’Oliana (Alt Urgell)\n3. Mn. Jordi Profitós Freixenet, Nacido a Balaguer el 13 de febrer de 1952. Any ordenació: 2007. Vicario de Balaguer\n4. Mn. Joaquim Cebrián Puyuelo, Nacido a Barcelona el 26 de maig de 1954. Del Seminari del Poble de Déu. Any ordenació: 2002. Párroco de Bellver de Cerdanya in solidum\n5. Mn. José de Jesús Navas Díaz, Nacido a Cúcuta (Colòmbia) el 25 de maig de 1956. Any ordenació: 1994. Isona\n6. P. Anto Pallikunnen Thomas, Carmelita., Nacido a Manaloor Kerala (Índia) el 12 d'octubre de 1957. Any ordenació: 1987. Residente en Andorra la Vella\n7. Mn. Antoni Ballester Díaz, Nacido a Cellers (Lleida) el 18 de desembre de 1957. Any ordenació: 1988. Párroco de Artesa de Segre\n8. Mn. Joan Perea Faura, Nacido a Badalona el 13 de febrer de 1958. Any ordenació: 2005. Párroco de Ribes de Freser in solidum\nENTRE 40 i 50 AÑOS (16%)\n1. P. Camilo Augusto Sánchez Herrera, Nacido el 30 de setembre de 1960. Any ordenació: 1991\n2. Mn. Ricard Barba Monsalve, Nacido a Bucaramanga (Colòmbia) el 25 d'abril de 1961. Any ordenació: 1995. Párroco d’Esterri d’Àneu (Pallars Sobirà) (800 habitantes)\n3. Mn. Uriel Álvarez Bedoya, Nacido a Manizales (Colòmbia) l'1 de maig de 1961. Any ordenació: 1995. Párroco d’Ivars d’Urgell (1700 habitantes)\n4. Mn. Carles Rivas Marra, Nacido a Villagarcía d'Arousa (Pontevedra) el 3 d'abril de 1962. Any ordenació: 1992. Párroco de Bellver de Cerdanya in solidum\n5. Mn. Joan A. Mateo García, Nacido a Tremp el 7 de maig de 1962. Any ordenació: 1985. Tremp i arxiprest del Pallars Jussà\n6. Mn. Josep Montoya Viñas (diaca), Nacido a Barcelona el 12 de novembre de 1962. Any ordenació: 2009\n7. Mn. Josep Eliüd Arias Pimentel, Nacido a Prado (Colòmbia), el 12 de juny de 1964. Any ordenació: 1994. Párroco de La Pobla de Segur (Pallars Jussà) (3000 habitantes)\n8. Mn. Lluís Miquel Sánchez Gutiérrez, Nacido a Manizales (Colòmbia) el 8 de desembre de 1964. Any ordenació: 1997. Párroco Rialp (Pallars Sobirà) (656 habitantes)\n9. Mn. Ignasi Navarri Benet, Nacido a Tremp el 15 de febrer de 1965. Any ordenació: 1988. La Seu d’Urgell (Secretari General i Canceller del Bisbat)\n10. Mn. José Octavio Luna Bucurú, Nacido a Prado de Tolima (Colòmbia) el 18 d'abril de 1965. Any ordenació: 1994. Párroco de Senterada (Pallars Jussà) (120 habitantes)\n11. Mn. Jaume Mayoral Martí, Nacido a Linyola l'1 de gener de 1966. Any ordenació: 1990. Párroco de Pons (La Noguera)\n12. Mn. Josep Chisvert Villena, Nacido a València el 22 de gener de 1966. Any ordenació: 2000. Vicario de la Seu de Urgell. Párroco de Noves de Segre i Encargado de las parroquuas de Avellanet, gramós, Guils del Cantó, Pallerols del Cantó, Vila-rubla, Canturri, Cassovall i Solans (Alt Urgell)\n13. Mn. Jordi Vásquez Avendaño, Nacido a Bogotà (Colòmbia) l'1 de març de 1966. Any ordenació: 1998. Párroco de Boí (Alta Ribagorça) (1100 habitantes)\n14. Mn. Carles A. Ospina Hurtado, Nacido a Medellín (Colòmbia) el 25 d'octubre de 1966. Any ordenació: 1995. Medellín\n15. Mn. Lluís Eduard Salinas Muñoz, Nacido a Santa Isabel (Colòmbia) el 8 de desembre de 1966. Any ordenació: 1997. Roma\n16. P. Henry Vargas Holguín, Nacido a Tunja, Boyacá (Colòmbia), el 23 de juny de 1967. Any ordenació: 1999. Vicario de Vielha\n17. Mn. Albeiro Vásquez Cazallas, Nacido a Villarrica (Colòmbia) el 18 d'abril de 1968. Any ordenació: 1997. Castellserà (Comarca d’Urgell) (1100 habitantes)\nMENOS DE 40 AÑOS (6%)\n1. Mn. Antoni Elvira Gorgorió, Nacido a Tremp el 6 de setembre de 1970. Any ordenació: 1996. Sort i arxiprest del Pallars Sobirà\n2. Mn. Salvador Solsona Perejuan, Natural de Barbens, 1970. Any ordenació: 1996. No adscrito\n3. Mn. Ivan David Ayala Pastor, Nacido a Toluviejo (Colòmbia), el 21 de maig de 1972. Any ordenació: 2001. Vicari de Guissona\n4. Mn. Juan Pablo Esteban Osma, Nacido a Colòmbia, el 27 de setembre de 1973. Any ordenació: 2007. Párroco de Montclar d’Urgell (141 habitantes) i Adcrito a Balaguer\n5. Mn. Pau Bellido Segarra, Nacido a Benicàssim, el 15 de gener de 1975. Any ordenació: 2007. No adscrito\n6. Mn. Eliosaid Pérez Álvarez, Nacido a Norte de Abrego (Colòmbia), el 5 d'octubre de 1975. Any ordenació: 2000. Vicario de Guissona\n7. Mn. David Codina Pérez, Nacido a la Seu d'Urgell, el 30 de gener de 1982. Any ordenació: 2007. Estudiante en Roma\n1. Òscar Arciniegas (Colombia), Etapa Diaconal a la parròquia de Sta. Maria de Balaguer.\n2. Emili Villegas: 3er curs a la Facultat de Teologia de Catalunya.\n3. Pere Jesús Morales, 1er curs a la Facultat de Teologia de Catalunya.\n4. Jayson Autor Rivera, 1er curs a la Facultat de Teologia de Catalunya.\n5. Jerrik Banzuela (Filipinas), Curs Propedèutic, a Barcelona.\n6. Shimar Guyo (Filipinas), Curs Propedèutic, a Barcelona.\nSAGRADA FAMÍLIA del P. Mañanet (Tremp) y SALESIANOS (Andorra)\n1. Mn. Antonio Facerías Barrachina, S.F., Nacido a Barcelona el 22 de juliol de 1931. Any ordenació: 1955\n2. Mn. Joan Antoni Arasa Albesa, S.F., Nacido el 1 de desembre de 1936 a Jesús (Tortosa). Any ordenació: 1960\n3. Mn. José Miguel Larrión Urra, S.D.B., Nacido a Ganuza (Navarra) el 17 de març de 1939. Any ordenació: 1964\n4. P. Jesús Orlando Gutiérrez Gutiérrez, S.D.B.\n5. P. Joan Juncadella Claret, S.D.B.\nORDENACIONES EN LOS ÚLTIMOS 40 AÑOS\nEn verde aquellos ordenados nacidos fuera de España\nEn marrón aquellos ordenandos nacidos en España pero no originarios de la diócesis de Urgel\nINICIO DEL EPISCOPADO DE JOAN MARTÍ ALANIS\n· Mn. Joan Peretó Cerqueda, Nacido a Isona el 21 de desembre de 1945. Any ordenació: 1971\n· Mn. Joan Fenosa i Antoni, Nacido a La Pobla de Segur el 2 de març de 1947. Any ordenació: 1975. Párroco d’Ordino (Andorra)\n· Mn. Josep Grau Navarro, Nacido a Montferrer el 12 de març de 1950. Any ordenació: 1975. Párroco de Puigcerdà\n· Mn. Jordi Miquel Benavent, Nacido a Sevares (Asturias) el 21 de setembre de 1946. Any ordenacíó: 1977. Párroco de la Massana (Andorra)\n· Mn. Joan A. Mateo García, Nacido a Tremp el 7 de maig de 1962. Any ordenació: 1985. Tremp i arxiprest del Pallars Jussà\n· P. Anto Pallikunnen Thomas, Carmelita., Nacido a Manaloor Kerala (Índia) el 12 d'octubre de 1957. Any ordenació: 1987. Residente en Andorra la Vella\n· Mn. Antoni Ballester Díaz, Nacido a Cellers (Pallars Jussà) el 18 de desembre de 1957. Any ordenació: 1988\n· Mn. Ignasi Navarri Benet, Nacido a Tremp el 15 de febrer de 1965. Any ordenació: 1988. La Seu d’Urgell (Secretari General i Canceller del Bisbat)\n· Mn. Jaume Mayoral Martí, Nacido a Linyola l'1 de gener de 1966. Any ordenació: 1990. Párroco de Pons (La Noguera)\n· Mn. Jaume Vila Serra, Nacido a Ponts el 3 de gener de 1951. Any ordenació: 1991. Párroco d’Oliana (Alt Urgell)\n· P. Camilo Augusto Sánchez Herrera, Nacido el 30 de setembre de 1960. Any ordenació: 1991\n· Mn. Carles Rivas Marra, Nacido a Villagarcía d'Arousa (Pontevedra) el 3 d'abril de 1962. Any ordenació: 1992. Párroco de Bellver de Cerdanya in solidum\n· Mn. Josep Eliüd Arias Pimentel, Nacido a Prado (Colòmbia), el 12 de juny de 1964. Any ordenació: 1994. Párroco de La Pobla de Segur (Pallars Jussà) (3000 habitantes)\n· Mn. José Octavio Luna Bucurú, Nacido a Prado de Tolima (Colòmbia) el 18 d'abril de 1965. Any ordenació: 1994. Párroco de Senterada (Pallars Jussà) (120 habitantes)\n· Mn. José de Jesús Navas Díaz, Nacido a Cúcuta (Colòmbia) el 25 de maig de 1956. Any ordenació: 1994. Isona\n· Mn. Ricard Barba Monsalve, Nacido a Bucaramanga (Colòmbia) el 25 d'abril de 1961. Any ordenació: 1995. Párroco d’Esterri d’Àneu (Pallars Sobirà) (800 habitantes)\n· Mn. Carles A. Ospina Hurtado, Nacido a Medellín (Colòmbia) el 25 d'octubre de 1966. Any ordenació: 1995. Medellín\n· Mn. Uriel Álvarez Bedoya, Nacido a Manizales (Colòmbia) l'1 de maig de 1961. Any ordenació: 1995. Párroco d’Ivars d’Urgell (1700 habitantes)\n· Mn. Salvador Solsona Perejuan, Natural de Barbens, 1970. Any ordenació: 1996. No adscrito a ninguna parroquia\n· Mn. Antoni Elvira Gorgorió, Nacido a Tremp el 6 de setembre de 1970. Any ordenació: 1996. Sort i arxiprest del Pallars Sobirà\n· Mn. Lluís Miquel Sánchez Gutiérrez, Nacido a Manizales (Colòmbia) el 8 de desembre de 1964. Any ordenació: 1997. Párroco Rialp (Pallars Sobirà) (656 habitantes)\n· Mn. Lluís Eduard Salinas Muñoz, Nacido a Santa Isabel (Colòmbia) el 8 de desembre de 1966. Any ordenació: 1997. Roma\n· Mn. Albeiro Vásquez Cazallas, Nacido a Villarrica (Colòmbia) el 18 d'abril de 1968. Any ordenació: 1997. Castellserà (Comarca d’Urgell) (1100 habitantes)\n· Mn. Jordi Vásquez Avendaño, Nacido a Bogotà (Colòmbia) l'1 de març de 1966. Any ordenació: 1998. Párroco de Boí (Alta Ribagorça) (1100 habitantes)\n· P. Henry Vargas Holguín, Nacido a Tunja, Boyacá (Colòmbia), el 23 de juny de 1967. Any ordenació: 1999. Vicario de Vielha\n· Mn. Antoni Pich Badia, Nacido a Sabadell el 15 de juny de 1944. Any ordenació: 2000 Párroco d’Artesa de Segre\n· Mn. Josep Chisvert Villena, Nacido a València el 22 de gener de 1966. Any ordenació: 2000. Vicario de la Seu de Urgell. Párroco de Noves de Segre i Encargado de las parroquuas de Avellanet, gramós, Guils del Cantó, Pallerols del Cantó, Vila-rubla, Canturri, Cassovall i Solans (Alt Urgell)\n· Mn. Eliosaid Pérez Álvarez, Nacido a Norte de Abrego (Colòmbia), el 5 d'octubre de 1975. Any ordenació: 2000. Vicario de Guissona\nINICIO DEL EPISCOPADO DE JOAN ENRIC VIVES EN URGELL\n· Mn. Ivan David Ayala Pastor, Nacido a Toluviejo (Colòmbia), el 21 de maig de 1972. Any ordenació: 2001. Vicari de Guissona\n· Mn. Joaquim Cebrián Puyuelo, Nacido a Barcelona el 26 de maig de 1954. Del Seminari del Poble de Déu. Any ordenació: 2002. Párroco de Bellver de Cerdanya in solidum\n· Mn. Joan Perea Faura, Nacido a Badalona el 13 de febrer de 1958. Any ordenació: 2005. Párroco de Ribes de Freser in solidum\n· Mn. Juan Pablo Esteban Osma, Nacido a Colòmbia, el 27 de setembre de 1973. Any ordenació: 2007. Párroco de Montclar d’Urgell (141 habitantes) i Adcrito a Balaguer\n· Mn. Jordi Profitós Freixenet, Nacido a Balaguer el 13 de febrer de 1952. Any ordenació: 2007. Vicario de Balaguer\n· Mn. Pau Bellido Segarra, Nacido a Benicàssim, el 15 de gener de 1975. Any ordenació: 2007. No adscrito a ninguna parroquia\n· Mn. David Codina Pérez, Nacido a la Seu d'Urgell, el 30 de gener de 1982. Any ordenació: 2007. Estudiante en Roma\n· Mn. Josep Montoya Viñas (diaca), Nacido a Barcelona el 12 de novembre de 1962. Any ordenació: 2009