lida cooperac so\npaïsos catalans equador colòmbia bolivia nicaragua\nint itat r\nnal acio ern\nSolidaritat internacional i Cooperació sindical\nIntersindical-CSC - 2008 Del contingut: Intersindical-CSC Grafisme i maquetació: Departament Gràfic www.intersindical-csc.cat\nSolidaritat Internacional i Cooperació Sindical de la Intersindical-CSC\nQuè fem en l'àmbit de la Cooperació Sindical?\nLa Intersindical-CSC treballa des de fa anys en l’àmbit de la solidaritat internacional, la cooperació sindical i el treball de conscienciació i sensibilització i educació sobre les situacions que viuen altres treballadors/es arreu del món, especialment en relació amb el països on la seva població pateix més les injustícies socials, econòmiques, laborals i nacionals. En l'àmbit de la cooperació la feina que es realitza està orientada principalment en col.laborar en el foment de la formació per a organitzacions sindicals agràries i laborals a la regió andina del continent americà, per tal de contribuir a l’enfortiment de les seves organitzacions, la promoció dels drets humans i sindicals, i la millora del nivell d’incidència i participació dels i les treballadores a l’Amèrica Llatina. Aquest èmfasi, en el suport a activitats de formació i participació, és una resposta a la demanda concreta que han fet les organitzacions de treballador/es d'aquests països, ja que les seves capacitats de treball i de lluita per la transformació de les seves realitats és mol gran, i potser més gran encara amb programes de\nformació sindical específics, segons cada realitat. La contribució de la Intersindical-CSC durant aquests anys ha estat, la de donar suport perquè els propis/es treballadors/es andins/es, tan del camp com de la ciutat, tinguin espais de trobada per compartir els seus punts de vista, per aprendre de les capacitats dels altres, per desenvolupar noves eines de formació participatives, per donar un lloc destacat a les dones en els processos de formació i organització, i per realitzar plans de lluita i de treball que impulsin les seves organitzacions i a la població treballadora en general. El resultat fins ara ha estat molt positiu, ja que més de 6.000 treballadors/es de Colòmbia, Equador i Bolívia han participat de processos de formació amb el suport de la Intersindical-CSC. S'ha de destacar que la majoria han estat treballadors/es del camp i pertanyen a pobles indígenes de la zona andina. Per altra banda, la Intersindical-CSC, fa difusió arreu dels Països Catalans sobre la situació d’aquests/tes treballadores i sensibilitza a la població catalana sobre realitats poc conegudes i on hi cal la solidaritat internacional.\nEl resultat fins ara ha estat molt positiu, ja que més de 6.000 treballadors/es de Colòmbia, Equador i Bolívia han participat de processos de formació amb el suport de la Intersindical-CSC.\nPer què ha decidit la Intersindical-CSC fer cooperació amb països andins?\nLa Intersindical-CSC creu fermament en les capacitats dels sindicats i organitzacions socials del sud, per a contribuir al desenvolupament dels seus països i la transformació de la seva realitat. Però també es conscient que el respecte dels drets laborals i socials, així com les dinàmiques organitzatives no es donen de la mateixa manera a tot arreu. Precisament, el primer país en el que la Intersindical-CSC va decidir donar suport a sindicats va ser Colòmbia, ja que aquest és el país del mon on són assassinats més sindicalistes. Aquesta situació va generar un fort impacte a la Intersindical-CSC, fins al punt de decidir a l'any 2.001, començar a endegar accions de solidaritat i posteriorment de cooperació amb els sindicats colombians. Les accions que s'han realitzat des d'aleshores són: l’acompanyament directe sobre el terreny a organitzacions i dirigents sindicals amenaçats; la realització de materials audiovisuals sobre la situació sindical i social colombiana en el marc del conflicte armat; les reaccions a les alertes que\nrealitzen des de Colòmbia aquelles organitzacions que estan en perill o quan es presenten accions contra la vida de dirigents/tes sindicals o en l’exercici dels drets sindicals en general; i finalment projectes de cooperació per a la formació dels dirigents i afiliats dels sindicats en l'àmbit dels DDHH i en el foment de la participació, ja que degut a la repressió que han patit els sindicats, els índex d'afiliació han baixat força i molts sindicats fins i tot han desaparegut. Des del primer semestre de 2.007 la Intersindical-CSC també forma part de la Taula Catalana per la Pau i els Drets Humans a Colòmbia, des de la qual promou iniciatives de respecte als drets dels treballadors/res del país sudamericà, tal i com ho fa en altres instàncies internacionals, com a la Federació Sindical Mundial i la Plataforma de Sindicats de Classe de Nacions Sense Estat. El coneixement proper de l’activitat sindical a Colòmbia, ha fet que la Intersindical-CSC valori molt positivament els esforços que realitzen els sindicats agraris i urbans del sud, que treballen de manera activa per millorar les condicions de vida dels seus col·lectius i comunitats. És així, com a més de treballar amb sindicats colombians, s’han\nestablert contactes per cooperar amb iniciatives d’altres sindicats agraris de països veïns. En tot moment, la demanda principal d’aquests ha estat el suport a iniciatives d’enfortiment organitzatiu mitjançant la millora dels nivells de formació. Per això, l’estratègia de cooperació de la Intersindical-CSC està adreçada en aquest sentit. Creiem que contribuint a la formació dels membres i dirigents dels sindicats del sud, i a la creació d’espais de debat i participació interna, es fomenta l’elaboració de propostes per a la solució dels problemes dels i les treballadores del camp i les ciutats, així com de les seves famílies. Finalment, tot això, s'ha complementat amb una política de sensibilització a nivell local català descentralitzat de la capital Barcelona, que s’executa a través de l’Escola Itinerant de la Solidaritat (EIS), amb un format d’educació que s’alimenta de les experiències formatives de les contraparts i que en tot moment fa difusió de les problemàtiques que es viuen al sud, però també sobre les seves lluites i resistències.\nExtensió i socialització nacionals\nLa Intersindical-CSC, fa difusió arreu dels Països Catalans sobre la situació d’aquests/tes treballadores i sensibilitza a la població catalana sobre realitats poc conegudes i on hi cal la solidaritat internacional.\nActuació a Bolívia\nNom del projecte: Capacitació per a l'Enfortiment de les Capacitats Participatives, la Gestió Pública i el Lideratge Institucional de Treballadors/es del departament de Cochabamba- Bolívia. Contrapart: CSUTCB (Confederacion Sindical Única de Trabajadores Campesinos de Bolivia) Anys: 2006-2008\nCochabamba, Chuquisaca i Potosí, l’aimara, anterior a la civilització inca, que es parla principalment als departaments de La Paz i Oruro, i el guaraní. Les principals activitats econòmiques del país estan relacionades amb l’extracció de recursos naturals i minerals, especialment el petroli i el gas natural. També hi ha un percentatge important de la població que es dedica a l’agricultura i la ramaderia, i s’ha de destacar que un nombre significatiu de bolivians/es viuen de la producció de fulla de coca. Una altra característica significativa del context, és que al país s’ha conservat un tipus d’organització comunal dels pobles originaris anomenats Ayllus. Això permet que les comunitats tinguin un espai per posar en comú les seves problemàtiques i a partir d’això generar alternatives de solució. Per tant, des dels sindicats s’organitza la vida productiva i social, es socialitzen els temes rellevants per a la comunitat, es regulen les relacions internes, es resolen els problemes i s’estableix\nrelació amb les autoritats regionals. D’aquesta manera conviuen les dues formes d’organització social: la sindical i la tradicional. El que canvia és la manera d’escollir als representants; en el cas del sindicat, les autoritats comunitàries fan torns a partir d’eleccions en assemblees d’afiliats i afiliades. I als llocs on les autoritats tradicionals continuen, el torn és obligatori i es fa seguint el cicle agrícola.\nBolívia és un dels països més empobrits d’Amèrica Llatina, amb un índex de pobresa del 63%. La seva població de 9.627.269 habitants, viu en un territori de 1.098.581 km2. A Bolívia conviuen uns 40 grups ètnics, que en la majoria de casos conserven les seves tradicions, cultures i idiomes. De fet a Bolívia són llengües oficials el castellà, el quítxua parlat principalment als departaments de\nSobre el context de la zona on es desenvolupen els projectes, el departament de Cochabamba, es pot dir que el tret principal, és que la majoria de la seva població es troba en situació de marginalitat econòmica. Les activitats econòmiques que realitzen fonamentalment són l'agricultura, la cria de bestiar i el comerç amb finalitat d’autoconsum i el poc que en sobra es comercialitza al detall els dies de fira als mercats d’aquest departament. Algunes de les problemàtiques locals més destacades són la deficiència en la cobertura i la qualitat del serveis bàsics.\nEls canvis socials, polítics i culturals que ha viscut Bolívia en els darrers anys, accentuen la necessitat de transmetre coneixements actualitzats de les transformacions que viu el país, generant una millora substancial a la capacitat de gestió de les organitzacions socials i sindicals, mitjançant accions dedicades al desenvolupament institucional i la formació i capacitació dels seus Recursos Humans. A la CSUTCB aquesta és una tasca ja iniciada, amb valuosos resultats durant la realització de capacitacions en temes agro-ecològics i l’aplicació de la metodologia de pagès a pagès; drets i pràctiques productives de la dona; formació en valors i capacitació ocupacional; així com la promoció del respecte de la cultura i coneixements tradicionals. Des de l’any 2.006 la CSUTCB ha desenvolupat un projecte de formació a diverses zones del departament de Cochabamba, amb el suport de la Intersindical-CSC. El projecte ha tingut resultats molt positius per a l’empoderament de les organitzacions sindicals i comunals de base, així com dels seus dirigents/tes.\nDurant l'any 2.008 s'ha donat un pas endavant, per tal que les activitats de formació que es realitzen estiguin d’acord tant amb els paràmetres d’identitat, idoneïtat, productivitat, actualitat i sostenibilitat, que es plantegen com a paradigmes avui en dia, com amb les demandes dels sectors poblacionals que representa la CSTUCB. Aquest sectors no obstant trobar-se en situacions crítiques de pobresa, tenen també molt interès per incorporar-se al procés de debat social que aspira a dotar d’una nova governabilitat al país. En resposta a aquesta situació, la prioritat expressada amb més intensitat per les bases de la Confederación Sindical Única de Trabajadores Campesinos de Bolivia, en qualitat de mandat, es refereix a la formació pel reforçament i renovació dels principis, del rol i dels valors dels membres de la CSUTCB, perquè es constitueixin en agents dinamitzadors de les comunitats locals, identificant-se amb les necessitats i aspiracions col·lectives. A la vegada que fan arribar les seves demandes a les administracions\nlocals i nacionals en aquest moment de canvi polític i administratiu que viu el país andí. Aquests son els reptes de les activitats que es realitzen enguany.\nLa participació al primer any de projecte ha estat molt més gran de l'esperada, entre finals del 2.006 i començaments del 2.008, van participar a les accions formatives del projecte més de 1.500 persones. Per altra banda el projecte del 2.008, espera realitzar un procés de formació continuat per a 360 persones de tot el departament de Cochabamba. Indirectament amb aquestes iniciatives es beneficiaran més de 10.000 persones de la zona.\nIndirectament amb aquestes iniciatives formatives i solidàries es beneficiaran més de 10.000 persones de la zona.\nActuacions a Colòmbia\nNom del projecte: Democràcia en Profunditat: Formació a Treballadors/es del Camp per a la Promoció de la seva participació. Contrapart: FENSUAGRO (Federación Sindical Unitaria de Trabajadores Agropecuarios) Anys: 2005-2008\nLes claus per superar el conflicte i dinamitzar l'economia nacional es troben precisament allí. La concentració de la terra i la lluita dels terratinents contra la pagesia són el combustible més poderós per al conflicte social, polític i armat colombià. Les xifres diuen que avui només el 25% de la població viu al camp, però, aquestes xifres no mostren les raons per les quals el camp colombià ha quedat deshabitat. No és per que Colòmbia s’estigui modernitzant i urbanitzant; la raó principal de l'abandonament del camp és el desplaçament, la concentració de la terra i el conflicte intern. A causa d'aquesta situació i dels interessos que hi ha sobre la terra, les riqueses del subsòl i la biodiversitat, és que el camp colombià està en conflicte. La pagesia es troba invisibilitzadai marginada per part de l'Estat, que no dóna respostes a la majoria de necessitats de la població rural, i no dóna garanties per a que la pagesia es converteixi en un de desenvolupament i que els seus habitants siguin subjectes de dret. Per altra banda, la situació dels drets humans a Colòmbia és delicada i sense una perspectiva favorable a curt i mitjà termini.\nla raó principal de l'abandonament del camp és el desplaçament, la concentració de la terra i el conflicte intern.\nL'Estat colombià ha estat incapaç de generar polítiques que materialitzin una cultura i un exercici ciutadà entorn dels drets humans. Aquesta situació lamentable genera una escissió entre el que es diu a la Constitució del país, i la realitat concreta de la ciutadania.\nEl camp colombià és vital per al desenvolupament del país. És on es trobenels llaços més forts entre els costums i la cultura colombiana; i és la columna vertebral de l'alimentació i de l'estabilitat mediambiental del país. Però també és l'escenari de la confrontació armada que viu el país sud-americà des de fa gairebé mig segle.\nEls pobles indígenes i les comunitats afrocolombianes són les més vulnerables.Segons l'informe de Desenvolupament Humà per a Colòmbia, s'estima que el 80% de la població afrocolombiana i indígena, viu en condicions d'extrema pobresa. El 74% d'aquesta població rep salaris inferiors al mínim legal, i els municipis d'alta composició indígena o afrocolombiana tenen els índexs més grans de pobresa i de necessitats bàsiques insatisfetes. Les mitjanes de qualitat de vida i de desenvolupament humà estan per sota dels estàndards nacionals i l'esperança de vida és inferior al de la mitjana nacional. La resposta de les institucions per atendre les condicions i millorar la situació d'aquestes comunitats és deficient. En aquest context, els sindicats són mitjans propicis per al desplegament de propostes alternatives per a la formació de ciutadans i ciutadanes compromesos amb l'exercici de la democràcia des dels mecanismes de les organitzacions socials. “Democràcia en Profunditat”es converteix així, en un projecte adre-\nGràcies a aquest projecte Fensuagro continua dotant d'eines als seus afiliats i afiliades perquè romanguin al camp construint alternatives a la seva difícil situació, generant espais de debat comunitari per aconseguir participació i cercar d'apoderament a fi efecte d'aportar en les decisions que es prenen en les administracions locals i regionals.\nDes del 2005, fins ara, s'han beneficiat de tallers de formació més de 600 treballadors/es rurals dels departaments de Cauca, Tolima, Cundinamarca i Risaralda. çat a enfortir les organitzacions sindicals existents a les zones rurals, dotant-les d’eines per consolidar la seva democràcia interna i la participació a nivell local. Aquest projecte que es desenvolupa des de l'any 2005, s'ha convertit en una oportunitat per a revisar els mecanismes de participació interna de les organitzacions que conformen la federació Fensuagro, i per la reflexió col·lectiva sobre la gestió dels conflictes que tenen les treballadores i els treballadors. Indirectament s'han beneficiat més de 2.000 membres de l'associació o les seves famílies, i s'han creat noves associacions pageses i coordinadores, com la CAT (Coordinadora de Associacions Agràries del Tolima), filial de Fensuagro-CUT. Durant el 2.008 s'espera que al projecte de formació hi participin unes 300 persones.\nNom del projecte: Programa de Formació Bàsica, Intermèdia i Avançada en Gestió Política i Sindical. Contrapart: Sindicato Mixto de Trabajadores de las Universidades Públicas Nacionales. SINTRAUNAL. En consorci amb SINDESENA, SINTRASENA, SINTRAELECOL i l’ADE Asociación Distrital de Educadores/as. Anys: 2005-2008\nwww.amnistiacatalunya.org/premsa/20 07-03-07_Colombia_DADES.doc Això significa que l'Estat colombià no ha generat alternatives i accions polítiques per a salvaguardar les organitzacions sindicals, i pel contrari ha permès que es continuï amb les violacions de drets humans contra líders sindicals, tot promovent campanyes contra l'activitat sindical amb l’afany de signar el Tractat de Lliure Comerç (TLC), tal com ho manifesta la prestigiosa Comisión Colombiana de Juristas. Sumat a aquesta situació trobem les polítiques de desregularització laboral que implementa el govern colombià. Actualment la contractació de personal en precari (temporalitat, sense seguretat social, etc) a l’empresa privada -i molt més greu, a l’administració pública també- es troba d’entre un 300% i un 500% per sobre del personal amb drets (fixos, amb seguretat social). Això complica cada cop més la possibilitat d'afiliació de nous membres als sindicats i va en detriment dels drets laborals. Un altre element important és la dificultat dels sindicats per millorar els nivell de formació que tenen tant els i les treballadores afiliades a sindicats de base, així\nEn un dels darrers informes sobre sindicalisme d’Amnistia Internacional – 2007 s’afirma el següent: “entre gener de 1991 i de-sembre de 2006 van ser assassinats a tots el país (Colòmbia) 2.245 sin-dicalistes, 3.400 foren amenaçats i 138 van ser víctimes de desaparició forçada” Com a referència recomanem accedir a l’informe següent: La realitat del sindicalisme. Dades i xifres... .\ncom els seus responsables, fet que impedeix enfortir la lluita sindical en moments tan delicats com els que viu Colòmbia actualment. Tot això, relacionat amb la manca de drets sindicals i de suport governamental per a les activitats formatives dels treballadors/es i de la població en general.\nPer això les fases del projecte que s'han realitzat entre el 2005 i el 2007, han permès incidir en la qualificació de sindicalistes de base generant processos interessants, que es consoliden en l'àmbit sindical colombià com a una proposta interessant, que neix dels propis treballadors, que fa servir pedagogies participatives i que cada vegada engresca a més sindicats de base, preocupats per millorar el nivell polític i de gestió dels seus membres, així com el nombre d'afiliats/des. En l'enfortiment de les organitzacions socials i sindicals està l'estratègia fonamental per donar espais polítics i d'expressió a sectors que estan disposats a desenvolupar les forces productives nacionals i amb això disminuir la desocupació que és de més del 12% i de la subocupació (treball submergit) que supera el 55% del total dels ocupats a Colòmbia. La desigualtat per raó de gènere i d'edat, els salaris baixos, les llargues jornades laborals, el treball infantil i la flexibilització dels drets de seguretat social i de salut dels i les treballadores són els principals problemes del sindicalisme colom-\nbià, afegint-hi la manca de garanties per a realitzar la tasca sindical. A Colòmbia cada dia és més difícil ser sindicalista, ben pocs treballadors i treballadores tenen el dret a associar-se o volen córrer el risc de fer-ho. Per tot l'anterior, aquest programa de formació serveix per enfortir les estructures de sindicats que han patit molts cops durant les darreres dècades. És un projecte que dóna eines als treballadors/es per a la defensa dels drets humans i sindicals, i promou formes d'afiliació sindical per a treballadors/es subocupades, i fomenta de manera significativa la participació de les dones i el jovent a la vida sindical.\nA Colòmbia cada dia és més difícil ser sindicalista, ben pocs treballadors i treballadores tenen el dret a associarse o volen córrer el risc de fer-ho.\nEls projectes de formació sindical impulsats per Sintraunal, han comptat amb la participació d'altres sindicats de base, beneficiant en total a més de 300 persones des de l'any 2.005. Indirectament s'han beneficiat més de 1.000 afiliats/des a sindicats de base relacionats amb l'àmbit de l'educació pública i empreses de serveis públic de l'àmbit de l'energia. Enguany s'espera incrementar el nombre de participants, fins a arribar a les 250 persones formades als diferents nivells del curs (Formació bàsica, intermèdia i avançada).\nActuació a Equador\nNom del projecte: Formació de líders socials de les organitzacions agràries de l’Equador Contrapart: FENOCIN. Confederación Nacional de Organizaciones Campesinas,Indígenas y Negras del Ecuador Anys: 2005-2008\nagrària inacabats, però a partir dels 80 el país va iniciar un procés de retrocés en les polítiques socials al camp. Tot i que es va mantenir alguna presència estatal mitjançant la dotació de llavors, assistència tècnica i crèdits, en general les inversions públiques es van reduir significativament. Des de la dècada dels 90, les polítiques neoliberals de liberalització econòmica i de reducció de l'Estat, han afectat als petits i mitjans agricultors. L'impacte directe de la crisi agropecuària s’evidencia en la pèrdua substantiva dels mitjans de producció dels petits productors: terra, aigua, força de treball, accés a finançament i capacitació tècnica; al punt de convertir les seves economies en activitats de supervivència que no garanteixen la seguretat alimentària familiar, ni els mitjans per atendre les seves necessitats elementals d’educació, salut, i habitatge. Per això, és en el sector rural on més es concentra la pobresa. Segons dades estatals l’índex de pobresa al camp es troba al voltant del 80%. Els diferents governs de les darreres dècades, influïts per ideologies racistes i discriminatòries, no han estat capaços\nd’elaborar eficaces polítiques per a la solució de les problemàtiques de la pagesia, els pobles indígenes i els afroequatorians. Ans al contrari, moltes polítiques públiques han afavorit l’apropiació i transferència dels béns i recursos d’origen rural cap a les elits agràries, propiciant la implantació d’esquemes de desenvolupament agropecuari injustos. Per exemple, el 47.7% dels petits propietaris posseeix únicament el 2.04% de la terra d’ús agrícola, en canvi, el 3.3% dels grans propietaris tenen el 42.5% . Són excepcionals els casos de dones que han aconseguit la titulació de terres.\nEquador és un dels països amb un índex de desenvolupament més baix de l’Amèrica Llatina. Tot i les grans riqueses en recursos naturals i humans, la situació de la majoria de la població és de pobresa i les desigualtats socials i econòmiques són enormes, especialment per a la població rural. Durant els anys 60 i 70 del segle XX es van intentar processos de reforma\nUna altra dificultat té a veure amb el deteriorament de la qualitat de la terra de famílies pageses, ja que aquestes finques han tingut un ús molt intens que ha exhaurit les seves reserves de matèria orgànica i nutrients. I només un 14% dels terrenys menors de 20 hectàrees tenen algun tipus de reg. Aquests i d’altres problemes de la població rural han impulsat la creació d’un gran nombre d’organitzacions que treballen per la defensa dels drets dels treballadors/res del camp. Aquestes organitzacions, poc a poc, estan obrint un espai per tal de fer sentir la seva veu. Sembla ser que els darrers canvis polítics que està vivint el país podrien donar pas a un procés de reforma de l’Estat en el que es permeti incloure les demandes de la població rural. Enguany s'ha elaborat una nova Constitució, que haurà de ser aprovada per referèndum. Els canvis que inclou són l'esperança de molts sectors socials (inclosa la FENOCIN) que l'han impulsat, i que esperen consolidar un esquema estatal capaç d’assolir el repte de construir un país més just i superar les grans iniquitats\nLatinoamericana de Organizaciones del Campo) i de Via Campesina.\nDurant el 2005 es va establir un conveni de cooperació i es va iniciar el primer projecte de cooperació per a la realització d’unes Jornades de Capacitació en Lideratge i Desenvolupament Organitzatiu. Amb el projecte es va aconseguir un enfortiment significatiu de la formació sindical, l'autoestima, identitat i participació ciutadana d’una quantitat important de membres de la FENOCIN. Les jornades de capacitació van abordar les temàtiques de lideratge social, participació ciutadana i desenvolupament agrari, amb coneixements i pràctiques aplicables a la promoció de la vigència de la sobirania alimentària a les comunitats i organitzacions. A les jornades es va concretar una proposta pel país sobre la necessitat de polítiques de reactivació productiva i una agenda agrària elaborada participativament per les organitzacions rurals equatorianes.\ni dificultats que pateix la majoria de la població. El lideratge de la Fenocin en propostes per a la millora de les condicions de vida de la pagesia població indígena i afroequatoriana, ha impulsat a la Intersindical-CSC a donar suport a les seves activitats de formació i organització des de l’any 2.005. Fruit de les primeres experiències de treball amb el sindicat pagès colombià FENSUAGRO es va establir el contacte amb la FENOCIN, ja que totes dues formen part de la CLOC (Coordinadora\nAl mateix temps, es va realitzar el Fòrum “Interculturalitat, la Força de la Pàtria”, on el jovent rural de la FENOCIN va construir col·lectivament un diagnòstic de la seva realitat, una visió dels seus rols socials i una agenda d’accions de desenvolupament inclosa a la “Proposta de guia i accions socials i reformes a la Llei Nacional de la Joventut”. Les dones van definir una proposta d’enfortiment de l’organització social i productiva de les unitats pageses indígenes, des de la formació en identitat de gènere, lideratge, exercici de drets de la dona del camp i la seva valoració pel manteniment de les pràctiques de sobirania alimentària i la generació d’ingressos complementaris. Els i les educadores populars de l'organització, van plantejar alternatives per a una pràctica educativa popular, humanista, intercultural i alliberadora, a la que s’ha donat continuïtat durant l’any 2.007, durant una segona etapa de cooperació. Aquest segon projecte anomenat “Jornades de formació per a l'exercici de drets ciutadans i desenvolupament organitzatiu”, ha\nCom a resultat de tot això, la FENOCIN ha presentat a l'Assemblea Constituent una Proposta de guia i accions sobre la problemàtica i drets d’ocupació rural, salut, habitatge, seguretat ciutadana i serveis socials, a nivell rural, elaborada participativament mitjançant fòrums regionals. Els i les dirigents nacionals i el personal de suport de la FENOCIN, es van capacitar i van participar sistemàticament de les consultes populars, taules de diàleg, fòrums i trobades d’incidència i seguiment ciutadà, sobre la gestió estatal en el sector agrari i social. Durant aquest 2.008 s'està donant continuïtat a l’experiència realitzada, aprofundint en alguns temes bàsics i millorant la proposta formativa, gràcies al suport de la Universitat Simón Bolívar - seu Equador..\ncoincidit amb el moment de l'assemblea constitucional i una correlació de forces polítiques, populars i democràtiques, que estan impulsant un canvi a l'Equador. La FENOCIN ha tingut un paper actiu en aquest procés de diàleg social, difonent les reivindicacions de la població del camp, sorgides de la reflexió interna de l’organització realitzada durant les jornades sobre: a) Participació ciutadana i democràcia gener/07, b) Drets de la dona del camp (març/07, c) Terra, hàbitat i medi ambient (juny/07)\nEl projecte de formació a l'Equador ha arribat a més 500 beneficiaris/àries directes, i durant les activitats de debats regionals i Fòrums estatals han participat més de 1.500 persones. Les activitats que realitza el projecte es desenvolupen a diverses zones del país, que inclouen la Sierra Norte (Pichincha, Imbabura i Carchi), Sierra Centro (Cotopaxi, Tungurahua, Chimborazo i Bolívar), Sierra Sur (Cañar, Azuay i Loja), Costa Norte (Manabí i Esmeraldas), Costa Centro (Los Ríos, Santa Elena, Guayas i El Oro) i Amazonía (Orellana i Sucumbíos). Durant el projecte del 2.008, faran cursos de formació 30 persones en un programa especial que compta amb el suport de la Universitat Andina Simón Bolívar (Quito). I 720 persones participaran dels actes regionals del Fòrum Interculturalitat i del procés d’Educació per tothom que es durà a terme a cadascuna de les 60 organitzacions de nivell regional que conformen la FENOCIN.\nPaïsos Catalans (EIS)\nNom del projecte: ESCOLA ITINERANT DE LA SOLIDARITAT (EIS) Anys: 2006-2008\nviscuda a països propers, com són els d’Amèrica Llatina, ni tampoc, en quines condicions desenvolupen la seva acció altres treballadors/res i sindicalistes. Per tant, resulta molt interessant donar a conèixer les experiències de treball que estan realitzant els sindicats rurals i urbans amb els que treballa la Intersindical-CSC, ja que a la vegada es dóna la oportunitat d’explicar el context general d’aquest països, i fomentar la solidaritat cap a la seva població. Resulta especialment interessant, que els tres països on desenvolupa la seva acció la Intersindical-CSC (Colòmbia, Bolívia i Equador), són justament uns dels principals punts d’emigració de treballadors/res cap a Catalunya i la resta dels Països Catalans, fet que ha de generar la reflexió sobre com viuen les poblacions a aquests països tot entenet millor perquè emigren. Per això, seguint la línia de cooperació que la Intersindical-CSC està portant a terme des de fa més de cinc anys, un dels eixos principals i on més esforços dedica als Països Catalans, és la sensibilització. És per això que a casa nostra es realitzen diverses activitats de difusió sobre les realitats del món, per tal d’apropar vivències concretes dels pobles amb els que la Intersindical-CSC realitza accions solidàries.\nUn instrument clau per a aquesta tasca sensibilitzadora és l’Escola Itinerant de la Solidaritat (EIS). Es tracta d’una iniciativa de difusió que neix al 2.006 amb l’objectiu de fer arribar arreu dels Països Catalans la solidaritat entesa com a eina de transformació i apropament entre els pobles i les persones. Durant el 2008 l’EIS continuarà sent un espai que arribarà a diferents municipis dels Països Catalans on es pugui constituir un petit grup de treballadors/res (afiliats/des i no afiliats/des) amb inquietuds entorn la solidaritat i la justícia social. A través de les sessions, es fan debats i reflexions entorn les realitats socials i polítiques del món, tot donant protagonisme a les iniciatives que vagin encaminades a la millora social i política dels pobles, fent prevaler els drets humans i laborals, nacionals i la justícia social per sobre de tot.\nA les societats dels països anomenats desenvolupats, hi ha en general una manca de coneixement molt gran de les realitats d'arreu del mon. Els i les treballadores catalanes no són aliens a aquesta situació, i sovint desconeixen la realitat sindical i social viscuda a països i pobles empobrits. No obstant això, la societat catalana ha demostrat al llarg de dècades una sensibilitat especial sobre problemàtiques d’altres racons del planeta, com es demostra amb la important xarxa associativa que treballa en l’àmbit de la cooperació i solidaritat internacional.\nTot i així, s’ha detectat la manca de coneixements per part de les bases sindicals catalanes sobre les situacions més greus de desigualtat social


Rutes de distribució de la Flama del Canigó pels Països Catalans.\n2.1 Aplec del Canigó\n3 Rutes i centres de repartiment de la Flama\n4 Verdaguer i l'aplec del Canigó\nEl Canigó, una de les muntanyes amb més simbolisme dels Pirineus catalans.\nL'any 1955, Francesc Pujada, vilatà d'Arles de Tec (Vallespir, Catalunya Nord), portat pel seu entusiasme pel massís del Canigó i inspirat pel poema èpic de Jacint Verdaguer (Canigó, 1886) va tenir la iniciativa, juntament amb Esteve Albert i Josep Deloncle, d'encendre els focs de la Nit de Sant Joan al cim d'aquesta muntanya. El 1963, Francesc Pujada i Joan Iglesias, impulsor de les fogueres de Sant Joan a la Catalunya del Nord, inicien el costum de baixar el foc del cim i encendre les fogueres de la Catalunya del Nord. Amb el temps, la flama es va repartir la flama per totes les contrades dels Països Catalans. S'iniciava així la tradició de la Flama del Canigó, que entroncava amb la celebració mil·lenària del solstici d'estiu vinculada al foc i al seu significat col·lectiu.\nEl nou costum va prendre força en poc temps, de tal forma que, segons Òmnium Cultural, avui és pràcticament impossible trobar una sola foguera a Catalunya Nord que no sigui encesa amb la Flama del Canigó. L'any 1966 el foc va creuar per primera vegada la frontera entre els estats francès i espanyol i va arribar a Vic. Malgrat la dictadura franquista, la tradició es va escampar pel Principat de Catalunya, sovint en la clandestinitat, com a símbol de la pervivència de la cultura catalana. A poc a poc la xarxa es va anar estenent, i el foc que baixa del Canigó també va arribar al País Valencià.\nActualment hi ha desenes d'entitats que celebren la festa repartint arreu la flama que s'encén al bell cim del Canigó i que es conserva en el Castellet de Perpinyà. Barcelona rep la flama a la plaça de Sant Jaume amb la cobla, l'àliga i els gegants de la ciutat, i des d'allà es duu fins als barris. A les Terres de l'Ebre i al Priorat, cada any és un poble diferent qui l'acull, i s'hi aplega gent de les comarques veïnes, que hi va en caravana de cotxes, amb l'hereu i la pubilla de la festa major de cada localitat. Alacant ha conservat ben viva la tradició dels focs de Sant Joan al País Valencià. Altres ciutats, també tenen la seva tradició com la de Tarragona al Serrallo.\nCada 22 de juny, un grup d'excursionistes del Cercle de Joves de Perpinyà agafa el foc que des de 1965 resta encès a la cuina del Museu de la Casa Pairal, al Castellet de Perpinyà, i pugen al cim del Canigó, de 2.784 metres, on encenen una nova foguera, després de la lectura d'un manifest. A trenc d'alba del 23 de juny, inicien el descens amb la Flama renovada. Juntament amb el grup d'excursionistes del "Cercle Jove" moltes altres persones es reuneixen al cim per agafar la flama i iniciar així el recorregut cap a diferents punts dels Països Catalans fent relleus a peu, en bicicleta, en cotxe i fins i tot en llaüt (a l'Ebre) per fer possible que la Flama s'escampi per pobles i ciutats i arribi a temps d'encendre les fogueres de la nit de Sant Joan.\nCada any, la Flama del Canigó és rebuda pel Parlament de Catalunya en un acte institucional, així com per ajuntaments, consells comarcals i entitats culturals, socials i esportives de més de 350 municipis dels Països Catalans. D'aquesta manera, i gràcies a centenars de voluntaris, el foc que ve de la muntanya il·lumina les revetlles populars que es fan al voltant del foc. Es calcula que aquella nit s'encenen unes 3.000 fogueres amb el foc que prové del cim del Canigó.\nAplec del Canigó[modifica]\nRutes i centres de repartiment de la Flama[modifica]\nEn l'edició del 2010 la Flama va baixar del Canigó i des del Coll d'Ares es va distribuir a més de 350 municipis a través d'una vintena de rutes diferents.\nVerdaguer i l'aplec del Canigó[modifica]\nEl Canigó és una de les muntanyes amb més simbolisme del Pirineu català\nLa matinada del 23 de juny la Flama baixa del cim\nLa Flama es reparteix pels Països Catalans amb torxes i fanalets\nArribada de la Flama a la plaça Sant Jaume de Barcelona\nFogueres a la platja de l'Almadrava (Marina Alta)\nFocs de Sant Joan a Palamós (Baix Empordà)\n↑ «Flama del Canigó». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).\n↑ «S'ha mort Joan Iglesias, iniciador de la tradició de la Flama del Canigó». Vilaweb, 07-04-2021.\n↑ Garcia, 1995, p. 60.\n↑ Flama del Canigó\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Flama del Canigó\nLloc web de la Flama del Canigó\nCanigó.cat, informació sobre el massís, natura i cultura\nRecorregut de la Flama des del cim del Canigó fins a Barcelona\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Flama_del_Canigó&oldid=29062124»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 gen 2022 a les 13:41.


FRANITE EXPORT-SERVICE - Informació sobre la marca\nFRANITE EXPORT-SERVICE - Informació sobre la marca\nMarca FRANITE EXPORT-SERVICE a França\nInformació sobre la marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343\nLa marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343 va ser sol·licitada el 08/03/2005. Es tracta d'una marca a França pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343 va ser sol·licitada per Persona física mitjançant els serveis de MR BOUAZOUZI TAHAR. La marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343 va ser sol·licitada per les classes Pr segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343 va ser sol·licitada a les classes Pr pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en Pr clicar aquí.\nAltres marques sol·licitades a través del representant MR BOUAZOUZI TAHAR\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de MR BOUAZOUZI TAHAR entre les quals es troba la marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el nombre M3345343. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de MR BOUAZOUZI TAHAR clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a França entre les quals es troba la marca FRANITE EXPORT-SERVICE. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a França. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a França.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe Pr () entre les quals es troba la marca FRANITE EXPORT-SERVICE amb el número M3345343. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


El menjar que escasseja a Barcelona per la vaga de transport\nEls aliments que escassegen a Barcelona per la vaga del transport\nL'aturada per l'encariment del combustible es comença a notar a Mercabarna i els punts de venda de la ciutat\nLa vaga del transport a causa de l’encariment del carburant ja s’està deixant notar en els mercats de Barcelona. Mercabarna admet que s’han produït dificultats aquest dimecres al matí per rebre productes i, en certs tipus d’aliments, comptabilitza un 50% menys de les mercaderies habituals que rep. El mercat que proveeix als paradistes de la ciutat descarta qualsevol risc de desabastiment en els comerços els pròxims dies, si bé sí que escassegen alguns productes arran de la protesta de part del sector del transport.\nL’impacte és més notori en aliments com albergínies, pebrots, carabassons o maduixots, ha assenyalat l’Associació Empresaris Majoristes de Fruites i Hortalisses de Mercabarna (AGEM), que ha alertat aquest dimecres dels primers efectes de la vaga de transports. En aquest sentit, la patronal ha confirmat una reducció en la distribució de determinats productes. A partir d’aquest dimecres, s’ha vist reduïda “considerablement” l’entrada de camions procedents del sud de l’Estat espanyol i, per tant, ha caigut també l’arribada de producte fresc procedent d’importants zones productores com Almeria, Granada, Màlaga i Huelva.\nEn tot cas, l’Associació Empresaris Majoristes de Fruites i Hortalisses de Mercabarna coincideix amb el diagnòstic de Mercabarna i ha tractat de tranquil·litzar descartant que, per ara, la vaga pugui provocar un desabastiment generalitzat al mercat majorista. Amb tot, l’AGEM fa una crida a trobar una solució al conflicte per evitar mals majors.\nA la vaga de transportistes se suma l’aturada del sector pesquer, també castigat per l’encariment del gasoil. Els pescadors de Barcelona no han sortit a feinejar aquest dimecres, a causa de la mala mar i la pujada de preus del combustible que escanya els ingressos dels armadors i el jornal dels treballadors. La Confraria de Pescadors de la ciutat ha avançat l’aturada programada la veda prevista l’abril i el maig per deixar que els bancs de peixos es regenerin per apaivagar els danys econòmics que la flota està experimentant a causa de l’escalada inèdita de preus del gasoil, que s’han triplicat en les últimes setmanes.\nLa llotja de Barcelona no ha subhastat peix aquest dimecres. Mercabarna ha notat un descens del 50% de l’arribada de peix fresc, si bé s’ha compensat amb el trasllat de producte procedent de França. El mercat d’abastiments garanteix que no mancarà peix en els pròxims dies; en aquest sentit, assenyala que emmagatzema una gran quantitat d’aliment congelat. En tot cas, admet que l’evolució de la vaga dels transportistes i l’aturada del pescadors per l’increment dels preus del combustible genera incertesa sobre si hi haurà o no peix fresc en els pròxims dies.\nObre una peixateria al Raval, l’única del barri\nSituada a la cruïlla dels carrers de Riera Alta i Peu de la Creu, Tawhid ocupa el local que ha deixat la centenària Asunción Sánchez\nBarcelona en alerta per contaminació atmosfèrica per la pols africana\nLa Generalitat recomana fer servir el transport públic i treballar a distància per reduir el nivell de pol·lució


La pastisseria Foix de Sarrià compleix 125 anys sense oblidar l’empremta del poeta J.V. Foix\nRedacció | dimecres, 28 de desembre del 2011, a les 18.16\nAl primer pis de l’edifici es trobaven les dependències de la família Foix. De la decoració original encara se’n conserven alguns elements a dia d’avui, com una gran làmpada, els sostres pintats o una capella per a la Mare de Déu del Roser, patrona de Sarrià, a qui, tradicionalment, les treballadores de la pastisseria posaven espelmes.\nUna imatge de J. V. Foix també és present en aquestes estances que el van veure créixer. Segons explica Jordi Madern, responsable actual de la pastisseria i nét de l’oncle del poeta, de petit no tenia una especial habilitat amb les postres i alguna vegada havia fet enfadar el seu pare després d’haver-li caigut alguna safata de melindros en treure-la del forn.\nDe totes maneres i malgrat la seva activitat en l’àmbit literari, J. V. Foix va estar sempre lligat al negoci familiar. Ajudava els diumenges i les diades assenyalades en què augmentava la feina i com recorda Madern, fins als 75 o 80 anys li agradava baixar a l’obrador per guarnir personalment les mones.\nActualment a l’obrador hi treballen una quinzena de persones dividides en dos torns entre les sis del matí i les set de la tarda. El personal, que antigament vivia al mateix edifici, està especialitzat. Així, hi ha qui s’encarrega dels bombons, de fer els acabats, d’elaborar el pa… Per Nadal l’activitat s’intensifica amb la producció d’especialitats com el panetonne, unes postres molt delicades fetes amb poca farina però molta quantitat d’ous i mantega. És per això que en sortir del forn s’han de posar cap per avall, perquè aquestes matèries que han quedat al fons es reparteixin uniformement.\nEls torrons són un altre dels productes estrella per aquestes dates. Un dels més populars és el de crema creamada, que s’elabora amb ous, ametlles, sucre, nata, llimona i canyella. Una vegada la massa ha emulsionat, es deixa reposant un dia sencer dins d’un calaix abans de tallar i cremar.\n— pastisseries — poesia\nAcaba la recuperació del clavegueram de la plaça d’Isop\nEls sindicats dels cossos de seguretat convoquen una manifestació unitària\nDetingut un dels suposats líders de la màfia calabresa a l’Eixample\nUn incendi obliga a desallotjar un bloc de pisos tutelats per a gent gran\nEl Festival de la Infància obre les portes\nEl síndic de greuges demana que es revisi la situació dels centres d’internament d’estrangers\nMor una dona de 59 anys en un incendi al carrer d’Amílcar\nS’amplia el catàleg d’arbres d’interès local\nPropostes d’urbanisme pensades per a la dona\nMés de 150 activitats en el Festival de la Infància d’aquest any


- de febrer 29, 2016\nHas marxat i t'hem deixat…\n- de maig 08, 2016\navui es una data molt especial per mi i possiblement per tots el dia de demà... I motivada per això i per deixar-te petjades de les coses mes transcendentals i importants, m' he decidit a escriure't per narrar-te personalment i a la meva manera, totalmen…\nFER EL CAMÍ PLEGATS I SENTIRNOS ESTIMATS.\nEls dies passen de pressa, ràpid s' escapen les setmanes, I si pares a pensar-ho No tens temps de disfrutar-les...\nTenim la nostra rutina que ens activa i ens obliga... Són les tasques que ens ocupen Per viure be la nostra vida!\nUn objectiu perseguit, Un somni vist cumplit, I si lluitem sempre plegats Ens vindran al primer crit...\nRàpid va ser el tret de sortida Una aventura el camí Molt costós arribar aquí... Pero amb feliç recollida!!\nHem hagut d' escollir I deixar coses pel cami Pero fent el balanç, Avui tinc el que vull tenir!!\nPerò aquests últims dies he tingut molts canvis a la meva vida, he tingut que prioritzar i el temps l'han guanyat aquests canvis i tot el que comporten... He hagut de formar-me, estudiar una miqueta i dedicar-li casi tot el meu temps... Crec que val la pena sacrificar uns dies i unes publicacions per un projecte que espero hem vagi bé i sigui el que hem faci sentir de nou realitzada i feliç professionalment parlant... Ja que he començat una feina que mai havia fet però en la que crec que puc desenvo…\nHavíem començat a jugar i ja havíem creat la nostra història, com fèiem sempre plegats... Tu eres el gran Àngel Nieto!! Eres el millor motorista del moment, tothom et seguia a les teves curses, tothom volia veure't al creuar la línia d'arribada, erets el millor i volien rebre al campió!! Tu, sempre posat al teu paper a la perfecció, perquè t'encantava representar-lo... amb el teu casc, la teva super moto-bicicleta i corrent a tota velocitat... i jo, amb la meva millor disfressa i jugant a ser una fidel seguidora i fan incondicional del motorista del moment, fent mes real el meu paper mentre corria darrera teu esbojarrada cada cop que passaves i donaves la volta per allí on t'esperava, animant-te, aplaudint les teves voltes al circuit del nostre carrer duc de Solferi i venint corren a rebre't a l'arribada imaginaria... perquè com sempre, eres el guanyador!!\nAmb les n…\nUn nou capítol\n- d’agost 28, 2015\nSorpresa m' he quedat al descobrir que sense donar-me ni conté de com, ja no sóc ni de ben tros la persona que era ahir.\nParada i sense reacció m' he sentit al descobrir-ho, mentre tot anava passant al meu cantó, jo veia clarament que l'antiga Susana ja no era pas jo!\nQuan va començar? Que m' ha fet canviar? Ha estat per millorar o he perdut alguna cosa que hagués tingut que conservar? Se que i com vull ser o simplement veig el que tinc a la vora i tinc clar el que mai faré?\nSigui com sigui i perquè, sembla que avui ho he vist clar i al menys ja no m' he fet un fart de plorar... sóc realista, Ja m' ha arribat el moment... però m'agrada fer-ho i deixar que la resta se l'emporti el vent...\nJa estic preparada, ja puc passar la pàgina i escriure un capítol nou, deixant enrere aventures i personatges i creant-ne de nous!!\n- d’agost 15, 2015\nQuan et diuen que el temps passa de presa, hi ha molts cops que ens sembla tan sols una frase feta que diu tothom, però quan arriba aquest dia en que ja fa 1any que va passar tot... en que has tingut una activitat frenètica dia dia visquen tots els dies tant i tant diferents i especials... Ha transcorregut aquest any i no m'he n'he ni adonat... Quedarà tòpic però sembla que va ser ahir quan encara el portava dintre i ara ja veus, esta fet tot un homenet el Ratolí!\nA dia d'avui encara no estic massa adaptada al ritme de vida trepidant que comporta viure amb un petit, perquè ell et trenca tots els esquemes que tenies establerts abans de que tot això es posés en marxa.\nEls canvis continuats durant aquest any i fins i tot des de que vaig saber lo del embaraç han provocat en mi molts alts i baixos. Realment es un cúmul de sensacions i pensaments contraposats entre l'alegria immensa que et fa sentir el teu fill, (si si el "teu fill", tal qual! Encara hem s…\nEl Ratolí dela Susi\nels millors germans\nfamilia amor meu\nLa botigueta de la Susi\nlluitar visca Catalunya\nMarta i amics\npàgines que ens agrad\nveure créixer la petita


Two-Bedroom Apartment Rokytnice Nad Jizerou 1 Rokytnice República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nTwo-Bedroom Apartment Rokytnice Nad Jizerou 1-, Rokytnice nad Jizerou, Rokytnice, República Txeca, 512445 - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en1comentariTwo-Bedroom Apartment Rokytnice Nad Jizerou 1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 14 fotos\nSituat en el cor de Rokytnice nad Jizerou, Two-Bedroom Apartment Rokytnice Nad Jizerou 1 és un lloc ideal des d'on descobrir Rokytnice. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rokytnice. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Two-Bedroom Apartment Rokytnice Nad Jizerou 1 és una elecció inteligents per a viatgers a Rokytnice, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Donació Mercadona a Castelló - Mercadona\nMercadona dona 40.000 quilos de productes al Banc d'Aliments de Castelló gràcies a la solidaritat dels seus "caps" (clients)\nLa companyia ha destinat l'import donat pels seus "caps" durant el Gran Recapte d'Aliments a adquirir productes triats per l'entitat social, com oli, llet, pasta, tonyina, arròs i llegums.\nFins ara, la companyia ha donat 128.000 quilos de productes de primera necessitat, gairebé cinc vegades més que el 2019, a les diferents entitats i organitzacions socials de Castelló.\nMercadona, companyia de supermercats físics i de venda online, dona aproximadament 40.000 quilos de productes al Banc d'Aliments de Castelló, gràcies a la solidaritat dels "caps" (clients) que van participar en el Gran Recapte d'Aliments celebrat el mes de novembre passat a totes les botigues que la companyia té a la província de Castelló.\nAmb l'import donat pels seus "caps" (clients) durant aquesta gran iniciativa solidària, Mercadona ha adquirit els productes demanats per l'entitat social, com ara oli, llet, pasta, tonyina, arròs i llegums.\nM. José Sisamón, directora de Relacions Externes de Mercadona a Castelló i València nord, destaca: “La companyia, en el compromís ferm de fer costat als col·lectius més desfavorits, ha col·laborat un any més en el Gran Recapte d'Aliments, adaptant-se a la nova situació excepcional que s'està vivint. Així mateix, intensifica el seu Model Responsable col·laborant amb els bancs d'aliments i els menjadors socials de Castelló, als quals ha donat 128.000 quilos de productes de primera necessitat, gairebé cinc vegades més que el 2019, del començament d’any ençà.”\nD’altra banda, Santiago Miralles, president del Banc d’Aliments de Castelló, agraeix el compromís de la companyia per mantenir i reforçar la col·laboració en el Gran Recapte d'Aliments d’enguany, posant a disposició "tota la seva xarxa de botigues de la província de Castelló i adquirint, amb les donacions dels clients, productes de primera necessitat molt demanats entre els col·lectius més desfavorits".\nDins el compromís de compartir amb la societat part de tot el que en rep, Mercadona desenvolupa el seu Pla de Responsabilitat Social, que atén el component social i ètic a través de diferents línies sostenibles d'actuació que reforcen l’aposta pel creixement compartit. En el marc d'aquest pla, Mercadona col·labora amb més de 284 menjadors socials, 60 bancs d'aliments i altres entitats socials d’Espanya i Portugal, als quals dona aliments diàriament, i participa en les campanyes de recollida d'aliments que aquestes entitats organitzen.\nDe fet, del començament d'any ençà la companyia ha donat a totes aquestes entitats i organitzacions un total de 15.008 tones d'aliments -14.082 a Espanya i 926 a Portugal. Aquestes quantitats s’han anat incrementant des que la companyia va prendre la decisió de reforçar les donacions als menjadors socials i bancs d'aliments amb què col·labora habitualment.\nSantiago Miralles, del Banc d’Aliments de Castelló, i M. José Sisamón, de Mercadona, durant el lliurament.\nLa sidra asturiana El Mayu renova el seu procés d'elaboració\nMercadona llança el tractament intensiu de bellesa Reactiva tu piel


Un dia al mercat (Fotografies) – Jaume Mestres\nUn dia al mercat (Fotografies)\nOn 13 Agost 2009 25 Mai 2011 Per Jaume MestresIn Fotografies, Tailàndia, Viatges\nRambutans. Els rambutans són fruita de temporada. Als mercats n’està ple els mesos de juliol i agost. Ara mateix, en plena temporada, els venen de 13 a 15 baht el quilo (1 euro: 48 baht). El nom rambutan és malai. Rambut vol dir cabell i, utan, bosc. O sigui que podríem dir que els rambutans són els cabells -els pèls- del bosc.\nEl mangostà és, a parer meu, una de les fruites més delicioses. No ens hem de fixar massa en l’aspecte extern de la fruita. De vegades, els més lletjos són els que contenen la polpa més saborosa. S’ha de mirar que la closca no sigui ni massa tova ni massa forta. Ara és la temporada alta dels mangostans. Els mangostans són una mica més cars que els rambutans. En aquests moments els podem trobar als mercats a uns 20 baht el quilo.\nPeix fumat. El peix fumat és una de les menges habituals a Tailàndia. El seu consum és estès per tot el país, no solament en llocs remots o allunyats de rius, embassaments o el mar. Al mercat és molt fàcil localitzar el peix fumat. Solament cal que ens deixem guiar per la sentor que desprèn.\nAlbergínies. El tròpic és un festival de fruites i verdures. De verdures estranyes als nostres ulls habituats a les mediterrànies n’hi ha un munt. Algunes s’assemblen a les nostres, com aquesta mena d’albergínies menudes i de forma semblant a un caqui.\nPastissets. Als tais els agrada el dolç. Aquests són uns pastissets d’origen xinès. Els elaboren de colors diferents. El sabor entre un color i l’altre difereix poc. Ni que el groc us diguin, per exemple, que és de pastanaga. Almenys pel que fa a mi, tots em semblen, si no no fa, iguals.\nAlbergíniaBarakasinEggplantFruitaFruitsJaume MestresMangostàMangosteenPeix FumatRambutanSmoked FishTailàndiaThailandVegetablesVerdures\nUn dia a les carreres (Fotografies)


Història del Dret. Tema 1  | Història del Dret (UPF) | Unybook\nHistòria del Dret. Tema 1 (2016)\nHistòria del Dret. Tema 1\nGrado Derecho + Administración y Dirección de Empresas o Economía - 1º curso\nApunts d'història del dret de la classe del profesor Josep Capdeferro de la universitat Pompeu Fabra.\nSi necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco HISTÒRIA DEL DRET TEMA 1: LLECTURES DRET I CORRENT XINESA EL DRET AL LLARG DE LA HISTÒRIA DE LES GRANS CIVILITZACIONS L’objectiu de la HD és qüestionar el pressupost implícit i acrític de les disciplines dogmàtiques, és a dir, aclarir que el Dret dels nostres dies és el racional, el necessari, el definitiu.\nAquest objectiu de la HD té a més la missió de subratllar que el Dret només és possible en societat i que, independentment del model que s’utilitzi per descriure les seves relacions en els diversos contextos socials, les solucions jurídiques són sempre contingents en relació a determinat contextos. Sempre són, en aquest sentit, locals.\nLA HISTÒRIA DEL DRET COM UN DISCURS LEGITIMADOR El Dret és un sistema de legitimació, és a dir, un sistema que crea un efecte d'obediència consentida per aquells que la seva llibertat es limitada per les normes. I com és legitimat? Mitjançant la creació d’un consens social que fonamenti la seva obligatorietat a partir de la necessària obediència.\nDes de Max Weber (s.XIX-XX) la legitimació dels poders polítics, és a dir, la resposta a la pregunta «¿per què el poder és legítim?», es pot obtenir a partir d'una sèrie de principis (“estructures de legitimació”) organitzats en voltant de valors com la tradició, el carisma i la racionalització (Weber, 1956): «Perquè està establert des de fa molt», «perquè la inspira Déu», «per que és racional o eficient ».\nEn l'àmbit del món jurídic, alguns d'aquests processos de legitimació -sobretot el «tradicional» depenen en gran mesura d'arguments de caràcter històric. La HD exercir aquest paper legitimador durant un llarg període de la història jurídica europea.\nEn l'Antic Règim, prevalia un model cultural tradicionalista segons el qual “l’antic era bo”. En aquest context, el Dret just era identificat amb el dret establert i contínuament practicat al llarg del temps, com ara els costums establertes (prescritas), l'opinió comuna acceptada pels especialistes (opinio communis doctorum), les pràctiques judicials quotidianes (styli curiae, usos forenses), el dret romà rebut o els drets adquirits (iura radicata).\nA inicis del s.XIX, el nucli de la filosofia jurídica de l'Escola històrica alemanya es recolzava en la idea que el Dret sorgeix del propi esperit de la Nació (Volksgeist), dipositat en les seves tradicions culturals i jurídiques. Per això, la història jurídica havia d'exercir un paper dogmàtic fonamental, tant al revelar el dret tradicional, com a protegir el dret contemporani contra les innovacions arbitràries.\nEn els anys trenta i quaranta del segle XX, aquests tòpics tornaran a ser recuperats pel pensament jurídic conservador en reaccionar contra els principis liberals en nom de valors nacionals imperibles o de conceptes també nacionals de justícia i de benestar.\nActualment, a causa del «progrés», la tradició ha deixat de ser l'estructura principal de legitimació i la HD ha perdut part del seu crèdit com a oracle de l’esperit nacional. La metodologia actual és molt Si necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco conscient que la història crea, no descriu. És a dir, allò que l'historiador creu descobrir és la interpretació que fa influït per les seves creences i preconceptes. La reflexió a partir de la història constitueix una elaboració intel·lectual que informa sobre els historiadors i els autors, no pas sobre les creences i les cultures del passat que se suposa que estan sent descrites.\nMalgrat tot, l'argument històric no ha abandonat totalment els et terrenys del raonament jurídic, ja que pot ser inserit en altres estratègies discursives dels juristes.\nEncara que gran part dels conceptes o principis jurídics siguin molt més moderns del que generalment se suposa, és veritat que hi ha altres que semblen existir, amb un mateix valor facial (és a dir, amb la mateixa expressió en paraules o fórmules), des de fa molt de temps. Realment, termes com a persona, família o propietat, són coneguts com conceptes jurídics des dels inicis de la història del dret europeu.\nAmb tot, si avancem una mica en la seva interpretació, aviat veurem que sota una aparença de continuïtat terminològica, hi ha ruptures decisives en el seu significat semàntic. El valor de la mateixa paraula està íntimament lligat als diferents contextos en els quals apareix. És a dir, és eminentment relacional o local.\nAixí, aquesta suposada continuïtat de les categories jurídiques actuals -que semblava poder ser demostrable per la història - acaba no podent ser comprovada. I, trencada aquesta idea de continuïtat, es trenca també allò que pretenia provar: el caràcter natural d’aquestes categories quan realment són familiars (naturalització de la cultura).\nA partir d’aquesta idea, hi ha qui considera possible utilitzar la HD com un model històric evolucionista.\nEn aquesta història progressista l’element legitimador és el contrast entre el Dret històric i el Dret actual. Aquesta teoria del progres lineal és el resultat de la lectura que l’observador fa del passat des de la perspectiva d’allò que va acabar passant. Normalment, però, això implica perdre de vista totes les altres probabilitats de desenvolupament com les pèrdues originades per aquesta evolució que es desitja verificar. Per tant, la història progressista promou una sacralització del present com únic horitzó possible de l’evolució humana inspirant l’anomenada teoria de la modernització, la qual proposa un patró universal d’evolució.\nLes dues visions (la natural i la progressista) del Dret actual per mitjà de la història són diferents maneres d’explicar aquesta.\nUna última estratègia legitimadora en els usos de la HD segueix un camí diferent. En allà no és legitima de forma directa el Dret, sinó els estaments dels juristes, sobretot dels acadèmics.\nUna adequada estratègia de defensa d’aquest grup és desdramatitzar (“eufimitzar”, Bourdieu, 1986) la naturalesa política de cada decisió jurídica i el seu caràcter aleatori.\nUna forma de fer-ho consisteix a presentar la decisió jurídica com una opció purament tècnica o científica distanciada dels conflictes socials subjacents. Aquesta operació de neutralització política de la decisió jurídica és més fàcil si s'elabora una imatge dels juristes com a lletrats distants i neutrals, les preocupacions són merament teòriques, abstractes i erudites.\nLA HISTÒRIA CRÍTICA DEL DRET Ara doncs, quina és l’estratègia científica i la via metodològica més convenient? (Scholz, 1985; Hespanha, 1986a, 1986b).\nLa primera estratègia és la que instiga una forta consciència metodològica en els historiadors del Dret, problematizant la idea de que la narrativa històrica és un relat fluid i sense conflictes d’allò que Si necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco “realment va succeir”. En aquesta estratègia historiadors han de ser conscients d'aquests artificis de la «realitat» històrica, del caràcter creador de la seva activitat intel·lectual i de les arrels social i culturalment impregnades d'aquest procés de creació. Aquesta estratègia duu a una crisi d'ideals com el de la «veritat històrica», fins al punt que alguns autors classifiquen la història com un gènere literari.\nLa segona estratègia rau en l'elecció del dret en societat com objecte de la història jurídica. Aquesta línia d'evolució, dominant a la historiografia contemporània a partir de l'École des Annales, porta a una HD íntimament lligada als diversos contextos (cultura, tradicions literàries, estructures socials, amb conviccions religioses) amb els quals el dret funciona.\nANTIESTATISME I AUTOORGANITZACIÓ Les normes jurídiques amb prou feines poden ser enteses sinó les integrem en els conjunts normatius que organitzen la vida social. En aquest sentit, el Dret té un sentit merament relacional (o contextual).\nLa regulació jurídica no depèn de les característiques intrínseques de les normes jurídiques, sinó del paper que se li assigna a través d'altres sistemes normatius que formen el seu context.\nAquests sistemes són innombrables i la manera de combinar-se a l'hora de fabricar la disciplina social també és infinitament variable.\nAlgunes de les més importants corrents de la reflexió política contemporània s'ocupen justament d'aquestes formes de disciplinar. Moltes d'aquestes formes no pertanyen als estrats polítics més alts sinó al nivell més baix de les relacions. En aquest sentit, aquests mecanismes de normalització poden ser vists com un Dret de la quotidianitat amb forta resistència.\nAquesta imatge de la societat com autoorganitzada en un esquema plural de d’ordres jurídics va néixer al s.XIX, quan va aparèixer la idea que la sociabilitat humana estava organitzada objectivament en institucions immanents i necessàries davant les quals l'ordre de l'Estat resultava gairebé impotent. Idea provinent de l’Antic Règim. Al s.XX tant els corrents antiliberals i antidemocràtiques com els corrents liberals van deixar també la seva empremta sobre aquest pensament polític antiestatalista.\nLa teoria política més recent dirigeix els seus passos cap a aquest imaginari pluralista de l'ordre polític i en conseqüència tendeix a desnivellar el dret oficial dins dels mecanismes de disciplina, subratllant l'aparent humilitat i discreció dels engranatges normatius de la vida quotidiana.\nLa «teoria crítica» va qüestionar la idea de neutralitat política i va insistir que qualsevol activitat humana té un ingredient polític i disciplinant. En aquesta línia, el Sr. Foucault es va referir al caràcter «molecular» del poder, la seva omnipresència en la societat i a la necessitat de formular una teoria política capaç de captar el poder en tota la seva extensió: la «microfísica» del poder (Foucault, 1978).\nDes de l'antropologia jurídica es va arribar també a una idea de «pluralisme», de coexistència de diferents ordres jurídics, legals o consuetudinaris dins el mateix espai social.\nFinalment, el postmodernisme ha aportat una nova sensibilitat respecte les formes implícites, informals i quotidianes de poder, la qual el porta a alertar sobre les formes a través de les quals l'Estat --aquesta gran creació de la «modernitat» -ha procurat desarticular o, almenys, amagar aquesta dimensió microfísica de la política.\nPer tot això es pot afirmar que la historiografia jurídica dels nostres dies es recolza tant en temes procedents de la més acadèmica reflexió teòrica com en una precomprensió del món en la més recent cultura contemporània.\nSi necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco D'aquí deriva una sensible tendència actual dels historiadors del dret cap a l'estudi de les formes més evanescents i difuses de l'ordre, preferentment en la societat i en la política de l'Antic Règim, com ara el de dret informal, el dret de les comunitats rústiques i camperoles, l'amor i l'amistat, l’organització del saber, l'organització del discurs, la disciplina domèstica, la caritat i l'assistència.\nEL DRET COM UN PRODUCTE SOCIAL El Dret en societat no consisteix només a considerar el paper del Dret en els processos socials, sinó també a considerar la producció del dret (ex: textos jurídics) com un procés social en si mateix.\nAquest tòpic porta a una altra iniciativa teòrica, la d'explicar el dret a partir del seu propi procés de producció amb models d'explicació sociològica de curt a abast, relacionant els efectes (culturals, discursius) amb la dinàmica específica del particular espai social en què es produeixen.\nEs tracta de relacionar el Dret amb els espais socials (“camps”, terminologia de Bourdieu, «pràctiques discursives» o «dispositius», per utilitzant la de M. Foucault) tenint en compte els efectes jurídics produïts.\nPer tant, la HD serà la història del «camp jurídic», de les «pràctiques discursives dels juristes», dels «dispositius del dret», ja que totes aquestes expressions són prou equivalents. La primera subratlla les lluites entre els agents per aconseguir l'hegemonia a un determinat camp; la segona i tercera emfatitzen la força estructurant de entitats objectives, com el discurs o l'organització de les pràctiques. Tanmateix, la idea comuna a qualsevol d'elles és la de l'autonomia del dret amb relació als moments no jurídics de les relacions socials.\nSempre que considerem el context (tant «extern» com «intern») de les normes i valors jurídics, hem de tenir en compte que aquests últims per duren en el temps. Es produeixen una vegada, però són contínuament rebuts. D'acord amb la «teoria de la recepció» (Holub, 1989), rebre un text és re-produirlo, donant-li un nou significat, d'acord amb la seva integració en l'univers intel·lectual (i emocional) del lector.\nCom els textos jurídics participen d'aquesta obertura a nous contextos, la HD ha d'evitar l'objectivació del significat dels valors, categoritzant conceptes, ja que aquests pateixen permanents modificacions del seu sentit (contextual). Sense oblidar que, entre els contextos de lectura o recepció dels textos, hi ha també el hàbits inculcat per la tradició literària en la qual s'ha format el lector.\nCONTRA LA TELEOLOGIA La tercera estratègia d'una història crítica del Dret consisteix en que la història jurídica no constitueix una evolució lineal.\nAixò vol dir que en la història hi ha discontinuïtat i ruptura, i aquesta idea és bastant compartida pels historiadors. Però els juristes (i els historiadors del dret) tendeixen a creure que el dret constitueix una antiga tradició agregativa, en la qual les noves solucions neixen del perfeccionament de les més antigues.\nSi es destaca la idea de discontinuïtat, el paper de la tradició -que sempre s'ha considerat important en el món del dret - necessita ser clarificat: qualsevol canvi en el context del dret el separa de la tradició anterior.\nPer tant, la tradició és també un factor de construcció del Dret actual. Això és així perquè si el dret actual recompon la tradició pensem en el dret del present amb els instruments que una determina la tradició intel·lectual ens ha llegat.\nSi necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco En aquest sentit, la tradició sembla que està molt present en el món del Dret. D'aquesta manera el passat modela el present; no per la imposició directa de valors i de normes, sinó per la disponibilitat d'una gran part dels estris socials i intel·lectuals amb què es produeixen nous valors i noves normes.\nBREU INTRODUCCIÓ AL PENSAMENT POLÍTIC I JURÍDIC XINÉS TRADICIONAL La filosofia clàssica xinesa va promoure una àmplia reflexió sobre la societat, el poder i el dret. Els pensadors que van fundar els corrents fonamentals que alimenten la tradició del pensament jurídic xinès fins a l'actualitat van escriure les seves obres entre el s.VI i III entre els segles VI i III a.C. I els grans temes de discussió en l'àmbit del poder i del Dret són els mateixos que poden trobar-se en el pensament polític-jurídic europeu, especialment entre els segles XIII i XVIII.\nCORRENT XINESA I: CONFUCIANISME El confucianisme es basa en l'obra atribuïda a Kung Fu Tse (llatinitzat, Confucius, 551-478 a.C.), que va viure a cavall entre el període denominat "Primavera i Tardor" (778-48l aC) i el període dels "Estats guerrers" (480-222 a.C). Es tracta de la transició entre l'època feudal clàssica i la de l’imperi autocràtic de la dinastia Han (a partir del 206 aC).\nK'ung Fu Tse va ser un tradicionalista que propugnava un retorn als costums i ritus (li) del període auri de la dinastia Chou. Per aconseguir-ho proposa la restauració de l'ordre social recte (cheng ming, "rectificació") i l'educació del poble, basada en un govern inspirat en els principis d'humanitat i rectitud.\nLa rectificació començava per una tasca terminològica de restauració dels noms veritables de les coses; però aquesta "policia del llenguatge" tancava més amplis objectius, ja que la designació apropiada de les coses no era sinó condició per al coneixement de la seva exacta naturalesa i per a la restauració de l'ordre que els era consubstancial. Si no, el resultat és la confusió terminològica, el desordre ètic i l'anarquia política. Així s'entén llavors la seva emfàtica afirmació que "governar és rectificar".\nEl programa de rectificació comporta una doble estratègia. En primer lloc, cal posar el govern en mans d'homes superiors, virtuosos i instruïts (tal com va passar en l'Europa medieval i premoderna des del punt de vista de la relació entre polítics i juristes). Després, cal promoure l’educació del poble per mitjà de l'exemple, la "rectificació" de les relacions socials per restaurar els antics costums i la força de les lleis.\nLa idea de "rectificació" està íntimament associada a la de l'existència d'un ordre social que pot ser aprehès mitjançant l'observació de la naturalesa i de la societat. Aquesta forma de veure les coses es pot trobar també en la filosofia occidental, especialment en l'aristotèlica i tomista, que són les que fonamenten la teoria social europea entre els s. XIII i XVIII.\nSi la "rectificació" constitueix la funció primordial del govern, el Li és el seu principal programa i mètode.\nEn la filosofia política de Confuci, el concepte clau per assenyalar el estat d'harmonia social és Li. El tuque pot ser traduït per costums, institucions tradicionals, "ritus" o cerimonial-és un codi no escrit de comportament i, en aquesta mesura, un factor de socialització i de disciplina social; un cop verificat, condueix a la societat i als propis individus a un estadi suprem d'harmonia exterior i interior que el confucianisme, al igual que en les al·legories europees dels segles XVI i XVII, s'identifica amb la música.\nQuan gràcies a Li la societat es rectifiqui i es modeli, totes les persones ocuparan el seu lloc en l'ordre social i regnarà la pau i harmonia en tots els nivells de les relacions socials, tant en la família i l'amistat com en l’Estat. En aquest sentit, la societat és una xarxa organitzada i jerarquitzada de relacions.\nSi necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco El confucianisme identifica cinc relacions principals: l’amistat, els tres tipus de relacions domèstiques (entre germans, entre marit i dona i entre pares i fills) i la relació política entre el súbdit i el governant.\nAquesta és la raó per la qual la tasca d'harmonitzar-que ha d’estendre’s a totes les capes de la vida social i no ser competència exclusiva (i primordial) de l'Estat.\nLa cèl·lula social fonamental -com just passa en el pensament polític europeu de l'Antic Règim – no és l’Estat, si no la família. Es recull d’això la idea que el món domèstic ha de constituir el model del món polític amb la emulació real de les virtuts i sentiments propis del món familiar: la lleialtat política ha d'imitar a la pietat familiar, la solidaritat entre ciutadans ha d'imitar l'amor entre germans, l'amor paternal ha d'inspirar la benevolència del governant.\nDel que acabem de dir s'extreuen dues idees suplementàries: la primera, la decisiva importància de la benevolència (jen), lligada a l’amor, i de la recerca del just mig en l'art de govern, lligat a l’equilibri, Chung Yung (i això també succeeix en el pensament europeu des Aristòtil a la segona escolàstica: "teoria de l'argumentació"). La segona, el paper tan subsidiari que juga l'Estat des del punt de vista de la consecució de l'ordre social.\nCORRENT XINESA II: TAOISME El taoisme es basa en l'obra de Lao Tse (c. 480-390 aC), figura llegendària de la qual se sap molt poc. La seva filosofia es troba, en general, regida per la idea d'un retorn a les formes més elementals de la vida natural; es refuten les nocions del bé i del mal, l’anhel de riquesa, de poder o de saber i es recomana una forma absolutament quietista (wu-wei) i desenganxada de la vida.\nEn aquesta línia rebutja fins i tot les idees confucianes d'educació i de perfeccionament social a través de la benevolència (jen) i l'observança de les antigues costums (li), conreant un pessimisme extrem respecte dels antics ritus i costums, així com de qualsevol projecte de perfeccionament de naturalesa governamental i institucional.\nEl taoisme constitueix una filosofia intimista, consagrada al perfeccionament individual. La seva importància per al pensament polític i jurídic és per això relativament menor.\nCORRENT XINESA III: EL LEGALISME A la vista de la decadència de l'antic ordre Chou es va voler imposar un ordre nou, artificial, basat social i políticament en el "poder" (shih), teoritzat en la "política" o "mètodes de govern" (shu) i imposat per la llei (fa). Aquesta va ser l’aposta dels "legalistes", entre els quals es destaca Shang Yang i Han Fei Tse.\nPer a ells, salvaguardar els antics ritus i costums no té cap sentit: no només els temps han canviat sinó que a més els "vells temps" no van ser una edat d'or de l'espècie humana, que estava ja corrompuda. En aquest sentit, els legalistes xinesos, com els partidaris de l'absolutisme a Europa, representaven opcions reformistes en el pla social i polític, acusant els defensors d'un ordre ètic-social i jurídic-polític limitat pel dret i els ritus establerts (com K'ung Fu Tse) de "necis o farsants, per afirmar adherir-se a doctrines de fa tres mil anys.\nEl poder (shih) és considerat ara un valor en si mateix, al marge de la vinculació l'ètica i a la virtut del governant (al seu benevolència, jen). En aquest sentit el pensament polític legalista recorda el immoralisme del pensament polític de Maquiavel. El govern és un art que reorganitza les institucions socials establertes i crea efectes juridicopolítics nous. Un art que exigeix un mètode (shu) i un personal polític especialitzat - a l'estil dels "comissaris" de la doctrina absolutista europea del servei públic-, Si necesitas más apuntes puedes encontrarlos en Unybook.com buscando el usuario atorresvelazco dependent per complet de la direcció i del favor reals, estrictament vinculat a la llei i sense cap capacitat d'autonomia en els seus judicis.\nEl dret legislat (fa) ara s'independitza per complet i es posa per sobre del dret tradicional i de les costums (li). La llei passa a concretar les regles de disciplina social pròpies del mètode de govern (shu); les fa patents i d'obligat compliment.\nTal primat de la llei es plasma en una major dedicació del poder a l'hora de crear i difondre el dret (que passa de ser "natural" i "viscut" a "artificial" i "oficial"), així com en una exhaustiva organització de tribunals i instàncies d'aplicació del dret estatal, acompanyada de una política penal marcadament repressiva i disciplinària. D'altra banda, totes les idees que anaven en la línia de vincular el dret legislat a altres patrons de comportament (jurídics, ètics, rituals, etc ...) són obertament combatudes. Com deia Shang Yang, "una vegada establerta la llei, ningú ha de venir a emprenyar amb discursos moralistes”.\nAquesta mateixa exaltació del poder fa que tant la família com la política de pietat familiar quedin supeditades a l'Estat i el mateix succeeix amb l'ètica de les relacions interpersonals i amb la política de l'amistat. Amb això l'espai de la privacitat cedeix totalment el seu lloc a l'interès públic.\nCom a conseqüència de tot això, els legalistes no només rebutgen la teoria que legitima la desobediència, tal com havia estat exposat per K'ung Fu Tse, sinó que també desautoritzen la possibilitat que els súbdits es pronunciïn críticament sobre els mèrits dels seus sobirans.\nI gual que en l'absolutisme europeu, el dret passa a ser una activitat governativa complementada per la política, també aquí s’intenta complementar el fa amb "mètodes", amb un art de govern (el shu) que consisteix en un conjunt de regles que permeten al governant crear les condicions més convenients per al compliment de la llei i per al control dels oficials al seu càrrec. Aquests mètodes constitueixen la cara oculta i reservada de l'activitat de govern. I es proposen esbrinar la competència i serietat dels funcionaris, limitar el seu poder, resistir a l'adulació i acabar per no confiar en ningú. Màximes aquestes que el pensament polític europeu també va conèixer amb Maquiavel i (s. XV) i els teòrics del despotisme il·lustrat (s. XVIII).\nEL LLEGAT DEL PENSAMENT POLÍTIC-JURÍDIC TRADICIONAL Malgrat aquest impacte del legalisme, sobretot durant les fases més autoritàries de l'imperi, el confucianisme inspira permanentment el pensament polític i jurídic xinès. I el que és encara més important: modela l'imaginari social xinès sobre el dret i la justícia.\nHistòria del Dret - Història del Dret. Tema 6 (2016) Apunte\nHistòria del Dret - Història del Dret. Tema 9 (2016) Apunte


Alineacions mòbils per alterar un duel boig\nEl Barça adopta diferents dibuixos tàctics per enriquir el joc amb mil matisos\nNATALIA ARROYO Actualitzada el 11/12/2011 00:00\nFins que els futbolistes no es van situar sobre la gespa del Bernabéu no va resoldre's l'interrogant de tota la setmana: amb quin sistema jugaria el Barça? I amb quin el Madrid? Guardiola, com s'havia especulat, va fer una alineació doble, i fins i tot triple, explotant la polivalència dels seus homes, que ahir van exagerar el joc de posicions per ballar amb el Madrid, que va acabar desesperat regalant puntades de peu a destemps i planxes criminals per frenar la mobilitat blaugrana.\nLes mil formes del Barça\nCesc i Alves van ser els que més i millor es van moure i sobre ells va girar tot l'equip, concentradíssim durant tot el matx per canviar la forma. La majoria de jugadors van interpretar dos rols, un amb pilota i l'altre sense, tot i que, si fóssim rigorosos, hauríem de dir que algunes peces de l'engranatge blaugrana van escenificar, en el mateix partit, fins a tres posicions diferents.\nAbans que tot això es pogués desxifrar, va arribar la galleda d'aigua gelada amb l'errada de Valdés als vint segons de joc, que va destapar un Madrid atrevit en la pressió amb un 4-2-3-1 en què Özil pretenia ser protagonista a l'enllaç. Només ho pretenia, perquè l'alemany va tornar a quedar amagat, inútil sense pilota, impotent en el treball defensiu.\nEl Barça va sortir amb una aparença de 4-3-3 que, en moviment, va ser de tot menys un 4-3-3, sobretot durant el primer quart d'hora de joc. A estones, la foto fixa blaugrana va adoptar una forma similar a un 4-2-3-1, amb un doble pivot format per Busquets i Xavi, amb Alexis sol en punta acompanyat per darrere per Iniesta, Cesc i Messi. Engrescats amb la pilota, Xavi i Alves avançaven les seves posicions i deixaven l'equip revestit d'una altra manera, amb una espècie de 3-5-2 que, desglossat al detall era un 3-1-2-3-1.\nAl quart d'hora de joc, Guardiola va ordenar que Alves avancés definitivament la seva posició, abandonant el lateral dret per transformar l'equip en un 3-4-3. Però ahir aquest dibuix va ser fals, sobretot en defensa, en què Busquets, pendent de la vigilància de Benzema, s'incrustava com a quart defensa entre centrals cada cop que els blancs iniciaven la seva galopada ferotge a la contra.\nEl rombe central va tenir en Messi la seva punta més avançada, aprofitant la presència d'Iniesta a l'extrem esquerre des del primer minut de joc. Escudat per Xavi i Cesc als interiors, va aparèixer i desaparèixer per trobar el seu forat, igual que va intentar fer Cesc, àvids de més participació en el joc entre línies.\nEls centrals blancs van patir per gestionar la presència inesperada d'un punta que els fixés, Alexis, providencial amb la seva profunditat, i van sortir a buscar les cames de Messi quan l'argentí va intentar algun dels seus eslàloms. De fet, l'acció del primer gol va venir justament d'aquesta urgència de trobar carn que va acabar per desajustar la defensa de Pepe i Sergio Ramos, que van deixar sol el xilè.\nA Alexis li va faltar claredat en algun desmarcatge a l'espai, sobretot a la segona meitat, quan el partit estava més obert i trencat, per arrodonir un excel·lent partit de lluita i passió, de brega amb tothom. Tot i això, va resultar ser decisiu per l'efecte que la seva ubicació va generar en el Madrid i, de retruc, en tot el mecanisme col·lectiu del Barça.


La UPC presenta una app per al sector vitícola - UPC Universitat Politècnica de Catalunya\nLa UPC presenta una app per al sector vitícola La Unitat de Mecanització Agrària de la UPC acaba de publicar DOSAVIÑA, una aplicació mòbil destinada als productors vitícoles que calcula la quantitat òptima de producte fitosanitari i el volum adequat a distribuir en vinyes en espatllera. https://barcelonatech-upc.eu/ca/sala-de-premsa/noticies/la-upc-presenta-una-app-per-al-sector-viticola https://barcelonatech-upc.eu/ca/sala-de-premsa/noticies/la-upc-presenta-una-app-per-al-sector-viticola/@@download/imatge\nLa Unitat de Mecanització Agrària de la UPC acaba de publicar DOSAVIÑA, una aplicació mòbil destinada als productors vitícoles que calcula la quantitat òptima de producte fitosanitari i el volum adequat a distribuir en vinyes en espatllera.\nL'aplicació DOSAVIÑA, creada per la Unitat de Mecanització Agrària de la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC), ofereix també a l'agricultor una guia pràctica per a la selecció dels paràmetres de treball adequats (velocitat d'avanç, pressió, filtres…). Desenvolupada per als sistemes operatius IOS i ANDROID, l'app està disponible en cinc idiomes i dos sistemes d'unitats (Sistema Internacional i US-Imperial), facilitant d'aquesta manera la seva àmplia utilització a les més importants zones mundials de producció vitícola.\nL'ús de DOSAVIÑA es basa en les característiques estructurals de la plantació i el tipus de màquina emprat i permet, com ha demostrat científicament el grup de recerca que l'ha desenvolupat, ajustar de forma adequada la quantitat de producte fitosanitari a la vegetació i, com a conseqüència, reduir el risc de contaminació associat, en compliment del que estableix la Directiva Europea d'Ús Sostenible de Fitosanitaris. L'eina està també disponible en format web a: https://dosavina.upc.edu i s'ha assajat a les següents zones: DO Penedès, DO Costers del Segre, DO La Mancha, DO Rioja, a la zona vitícola de Finger Lakes (a Nova York, Estats Units) i a Sardenya (Itàlia) i continua provant-se en d’altres.\nLa Unitat de Mecanització Agrària de la UPC està vinculada a l’Escola Superior d’Agricultura de Barcelona (ESAB), situada al Campus del Baix Llobregat, a Castelldefels. És un grup de transferència i recerca que té com a nucli central el món de la maquinària agrícola, amb gran experiència especialment en l'àrea de la tecnologia d'aplicació de productes fitosanitaris. Ha realitzat diversos estudis centrats en l'eficiència d'equips d'aplicació, l'anàlisi de tècniques desenvolupades dins de l'agricultura de precisió o el disseny de nous sistemes per l'optimització dels tractaments. Aquestes investigacions estan fonamentalment centrats en la vinya, els fruiters i els cultius hortícoles.\nEl grup lidera actualment dos projectes europeus del programa europeu Horizon 2020 centrats en la mateixa matèria. A més, i en l’àmbit de la formació i la transferència de tecnologia, coordina un projecte ERASMUS+ relacionat amb l’agricultura de precisió.\nWeb del projecte DOSAVIÑA\nVídeo (YouTube): 'INNOSETA use cases - WAATIC + DOSAVIÑA'


NAÜM REFORÇA LA SEVA TASCA SOCIAL A LA BARRIADA DE SON ROCA DAVANT LA CRISI DEL CORONAVIRUS – Projecte Socioeducatiu Naüm\nNAÜM REFORÇA LA SEVA TASCA SOCIAL A LA BARRIADA DE SON ROCA DAVANT LA CRISI DEL CORONAVIRUS\nL’Entitat ha establert un protocol d’intervenció més intens per aquelles famílies que no disposen d’Internet\nPalma, 6 d’abril de 2020 – La crisi sanitària derivada de l’expansió del coronavirus ha generat que les famílies més vulnerables de la barriada de Son Roca estiguin vivint al límit. Per aquesta raó, el Projecte Socioeducatiu Naüm ha reforçat els seus esforços per donar resposta a les diferents problemàtiques del territori, que destaca per tenir per una taxa d’instrucció i un nivell acadèmic molt baix i, alhora, una alta diversitat cultural i ètnica.\nLa població de Son Roca, amb una de les densitats més altes de Palma, s’ha vist doblement colpejada pel coronavirus, donat que no només pateixen la pandèmia, sinó que encara, en molts casos, no han sortit de la crisi del 2008. I és que molts de veïns i veïnes es troben a l’atur i si treballen, estan al mercat de l’economia submergida o tenen una feina precària i temporal i, per tant, tenen serioses dificultats per afrontar el pagament del lloguer i dels serveis bàsics essencials. A més, s’ha d’afegir que la majoria de les famílies no disposen ni d’ordinador ni d’Internet, la qual cosa perjudica el rendiment escolar que puguin tenir els infants durant el confinament, donat que el nivell educatiu dels pares i de les mares no els permet compensar a casa l’absència d’un professor.\nAixí doncs, davant d’aquesta crisi sanitària, Naüm ha intensificat la seva tasca social per pal·liar les mancances de les famílies i els seus infants, de les persones amb discapacitat o de la gent gran. L’entitat, que atén al voltant de 850 persones, continua oferint els 17 serveis socioeducatius, sociolaborals, sociosanitaris, psicosocials i sociocultural, sigui via telefònica o telemàticament en el territori, que abasta no només Son Roca, sinó també Son Ximelis, Son Anglada i Son Serra-La Vileta. En aquest sentit, el Projecte Socioeducatiu Naüm disposa un telèfon actiu les 24h, amb el qual poden atendre totes les urgències que puguin sorgir.\nL’equip de l’Entitat telefona setmanalment a cada família per conèixer la seva realitat i com estan els seus infants i els i les joves. Depenent de la gravetat de la seva situació econòmica, els hi reparteixen ajudes a l’alimentació i d’higiene a través de targetes del programa CaixaProinfància. Així mateix, les educadores i els educadors espremen tot el seu enginy per oferir continguts educacionals i de lleure, als més menuts i no tan menuts. Per les famílies que tenen Internet i algun dispositiu telemàtic, aquesta dramàtica situació s’alleuja, gràcies als continguts didàctics digitals i les intervencions educatives grupals que es fan a través de Whatsapp o Skype. Cal destacar que per aquelles famílies que no tenen Internet, el suport telefònic és diari i més intens. A més, se’ls envia fotografies de treballs manuals, deures, o qualsevol material d’utilitat per la família, perquè les facin i després reenviïn el resultat a la seva educadora de referència, que els torna a telefonar per corregir les activitats o resoldre dubtes.\nPel que fa al futur, una vegada acabat el confinament, el Projecte Socioeducatiu Naüm és conscient de l’abast de la crisi econòmica que vindrà i el seu impacte social. Per aquesta raó, Margalida Jordà, Directora General de l’Entitat, assenyala que és fonamental augmentar les mesures de protecció dels col·lectius amb vulnerabilitat com ara infants, famílies monomarentals, persones dependents, entre d’altres. Així mateix, Jordà espera que les administracions públiques es comprometin més que mai amb el territori, ja que Naüm és l’únic recurs que hi ha present a la barriada. I és que sense el seu compromís, l’Entitat no podria realitzar intervencions, fet que comportaria un fort augment de les famílies en situació d’exclusió social a la barriada.\nSobre el Projecte Socioeducatiu Naüm- L’entitat Projecte Socioeducatiu Naüm és una entitat sense ànim de lucre que neix l’any 2000 amb la finalitat de donar resposta a la necessitat d’atenció directa als menors en dificultat i/o conflicte social a la barriada de Son Roca. L’Entitat treballa per promoure la inclusió social i el creixement integral de nins/nines, adolescents, joves i les seves famílies, mitjançant una metodologia proactiva, amb l’objectiu d’aconseguir la plena inclusió d’aquests col·lectius en els àmbits sociolaborals, socioeducatius, sociocultural, sociosanitaris i psicosocials del territori, fent front a la situació de vulnerabilitat i exclusió social que pateixen, amb una actitud crítica, apoderada i encoratjadora.\nOn 6 d'abril de 2020 By Equip de Comunicació Projecte Naüm\nPrevious PostL’AGÈNCIA DE FUTBOLISTES LIAN SPORTS DONA 40 ORDINADORS AL PROJECTE SOCIOEDUCATIU NAÜM\nNext PostLA FUNDACIÓ SA NOSTRA-BANKIA OTORGA UNA AYUDA A NAÜM PARA LLEVAR A CABO EL PROYECTO AULAS INCLUSIVAS\nTotal Website Visits: 5211


Retencions a l'A-2 per un nou accident de camió\nEl conductor d'un tràiler amb vedells va xocar contra la tanca de la mitjana || Un carril va estar tancat durant tres hores\n© L'accident d'un tràiler va provocar cues quilomètriques a l'A-2 a Lleida durant el matí d'ahir.\nL’autovia A-2 al seu pas per Lleida va registrar cues quilomètriques ahir al matí a causa d’un accident de camió. El sinistre es va produir pocs minuts abans de dos quarts de deu del matí quan, per causes que es desconeixen, el conductor d’un tràiler que transportava vedells va perdre el control del vehicle i va impactar contra la tanca de seguretat de la mitjana en el quilòmetre 466. Encara que l’accident no va causar ferits, va obligar a tallar un dels carrils en sentit Barcelona fins a les 12.15 hores, segons Trànsit.\nD’altra banda, els Bombers van haver de rescatar a primera hora de la tarda el conductor d’una furgoneta que va sortir de la via a l’N-260 al seu pas per Soriguera i va caure per un barranc d’uns 10 metres. El vehicle va quedar suspès en l’aire i atrapat en uns arbres, que van esmorteir la caiguda. Segons els Bombers, que van rescatar el conductor amb una grua, l’incident no va causar ferits.\nA Àger, un home de 81 anys va ser traslladat en helicòpter al Parc Taulí de Sabadell en estat menys greu al sortir de la via a la C-12.\nEls Mossos mantenen els controls en municipis del Segrià i la Noguera per evitar desplaçaments injustificats. Quant a l’operatiu dins dels localitats confinades, el president Quim Torra va assegurar que ha donat instruccions perquè els Mossos sancionin els incompliments de les mesures per combatre la pandèmia.


de març 2018 - Cuina per a llaminers\nI com cada any, i com mana la tradició, per postres un bon tortell: tortell de crema cremada!\n1 ou grans\nEn un bol, s'hi afegeix en el següent ordre: la sal i el sucre, la farina, la llet, el llevat fresc, l'ou batut (com si féssim una truita), i el moscatell.\nPassat el temps de fermentació, es forma una bola i es fa un forat al mig i es va estirant la massa fins formar el tortell.\nAl damunt d'una safata folrada amb paper de forn, es col·loca el tortell.\nEs deixa llevar a temperatura ambient durant 1-1.5 hores tapat amb un drap de cotó.\nEs pinta amb un ou batut diluït amb un xic de llet i es decora amb taronja confitada i sucre perla.\nS'enforna a 180 ºC dins el forn prèviament escalfat durant uns 20-25 minuts (amb l'escalfor dalt i baix) fins que quedi ben daurat.\nUna vegada fred, es parteix per la meitat i es farceix amb la crema, s'empolsima amb sucre i es crema amb l'ajuda d'un bufador o cremador.\nEl dia abans s'infusiona la llet. Per això, en un cassó, es bull la llet i la nata líquida juntament amb una branca de canyella i un tros de pela de llimona. Es deixa refredar i es reserva a la nevera fins l'endemà.\nEn un bol, es barregen els rovells d'ou amb el sucre (amb l'ajuda d'un mesclador de barnilles).\nTot seguit, s'hi barreja la farina de blat de moro.\nA continuació, s'escalfa un xic la llet infusionada (fins que sigui tèbia), i seguidament s'afegeix a la barreja dels rovells d'ou.\nEs torna la barreja al foc fins que espesseixi (sense parar de remenar).\nQuan la crema sigui espessa, es retira del foc i es tapa amb film transparent en contacte directe amb la crema.\nEs deixa refredar la crema a la nevera fins el moment de farcir el tortell.\nTortell de Rams Mercè de març 26, 2018\nCom mana la tradició, avui toca menjar crema cremada de Sant Josep! Ahir, de bon matí, una amiga em va enviar una foto per whatsapp d'unes galetes de coco que acabava de fer. I tot xerrant xerrant, em va dir que també les feia de canyella i eren boníssimes. Així que cap a la cuina hi falta gent! Vaig pensar que serien un bon acompanyament per a la crema. I així va ser!\nFelicitats als Joseps i Josefines!\n- Per a les galetes: (per unes 30 unitats)\n3 cullerades petites de canyella en pols (al vostre gust)\n- Per a la crema cremada: (per a 6 cassoletes)\nEn un bol es barreja la mantega juntament amb el sucre (amb l'ajuda d'una forquilla).\nQuan la barreja sigui homogènia, s'hi afegeix la farina i la canyella a poc a poc que es vagin absorbint a la mescla. (La quantitat de canyella és orientativa, n'hi podeu posar al vostre gust).\nA continuació, s'hi afegeix l'ou i s'amassa fins obtenir una mescla homogènia.\nEs forma un rectangle, es recobreix amb film i es deixa refredar 15 minuts a la nevera (per poder treballar millor la massa).\nQuan la massa sigui freda, s'estira al damunt de paper de forn, formant una planxa d'un gruix d'uns 5 mm i amb l'ajuda d'un tallagaletes de 5 cm de diàmetre, es van tallant les galetes.\nAmb la massa sobrant, es forma un rectangle de nou i es torna a deixar refredar a la nevera i es repeteix el procés fins que no quedi massa.\nEs col·loquen les galetes al damunt d'una safata de forn (amb el paper de forn) i es reserven a la nevera.\nMentrestant, es preescalfa el forn a 180 ºC.\nS'enfornen les galetes amb el forn calent a 180 ºC (dalt i baix) durant uns 15 minuts.\nPer tal que es mantinguin cruixents, millor guardar-les en un recipient hermètic.\n- Per a la crema cremada:\nEl dia abans s'infusiona la llet. Per això, en un cassó, es bull la llet juntament amb una branca de canyella i un tros de pela de llimona. Es deixa refredar i es reserva a la nevera fins l'endemà.\nQuan la crema sigui espessa, es retira del foc i es reparteix en cassoletes de fang.\nEs deixa refredar la crema a la nevera fins el moment de servir.\nAbans de servir, s'empolsima amb sucre i es crema amb l'ajuda d'un bufador o cremador.\nGaletes de canyella Mercè de març 19, 2018