El Kremlin rebutja les "pèssimes" declaracions de Biden sobre Putin\nActualitzat 18/03/2021 12:34 CET\nRessalta que "és evident" que Biden "no vol normalitzar les relacions amb Rússia"\nPresidència de Rússia ha rebutjat aquest dijous les "pèssimes" declaracions del president nord-americà, Joe Biden, sobre el seu homòleg rus, Vladímir Putin, que ha acusat d'ingerència en les últimes eleccions al país nord-americà i l'ha titllat d'"assassí".\n"No vull esplaiar-m'hi. Tan sols diré que les declaracions del president dels Estats Units són pèssimes", ha dit el portaveu del Kremlin, Dmitri Peskov. "És evident que no vol normalitzar les relacions amb Rússia i partirem d'això d'ara endavant", ha manifestat.\nAixí mateix, ha evitat pronunciar-se sobre si Putin respondrà en persona als comentaris de Biden. "No sabria dir-ho amb certesa", ha ressaltat Peskov durant la seva conferència de premsa diària, segons ha recollit l'agència russa de notícies Sputnik.\nLes declaracions de Biden van portar Moscou a cridar a consultes el seu ambaixador a Washington, Anatoli Antónov, per analitzar el futur de les relacions bilaterals, tal com va confirmar la portaveu del Ministeri d'Exteriors, Maria Zakhàrova .\nLes tensions s'han tornat a incrementar perquè dimarts la Intel·ligència nord-americana va identificar Rússia entre els països que suposadament van provar d'interferir en les eleccions del mes de novembre, en les quals es va imposar Biden, acusacions que rebutja Moscou.\nBiden s'ha cenyit a la tesi de les agències d'Intel·ligència i en una entrevista a la cadena ABC va dir que Putin "pagarà el preu" d'aquesta suposada ingerència. Així mateix, va anar més enllà i quan li van preguntar si Putin és un "assassí", va dir que "no té ànima" i va assentir: "Sí, ho crec".


La UAO CEU i la UCAV inauguren el seu grau en Filosofia amb una invocació del saber no utilitarista | Catalunya Religió\nLa UAO CEU i la UCAV inauguren el seu grau en Filosofia amb una invocació del saber no utilitarista\n(Abat Oliba CEU) La Universitat Abat Oliba CEU (UAO CEU) i la Universitat Catòlica Santa Teresa de Jesús d'Àvila (UCAV) han inaugurat el grau en Filosofia que comencen a impartir en aquest curs. Ho han fet en una cerimònia de benvinguda als estudiants. L'acte ha estat presidit per una invocació de l'amor al coneixement "com un bé en si mateix".\nAquesta és l'actitud "pròpia de l'estudiant de Filosofia", ha observat el director del grau i degà de la Facultat de Comunicació, Educació i Humanitats de la UAO CEU, Enrique Martínez. El saber "no cal buscar-lo per la seva utilitat immediata. La fi està en la mateixa saviesa que es busca". En aquesta línia, ha cridat a "fugir de l'utilitarisme i el pragmatisme que tant existeix en els àmbits acadèmics"\nEn la seva exposició s'ha emparat en paraules de Sant Agustí per explicar els pilars d'aquest nou grau: "Filosofia és estimar, buscar, aconseguir, retenir i abraçar la saviesa". D'acord amb això, ha defensat una Filosofia arrelada en la realitat. No es tracta de perdre's en el món de les idees sinó de "mirar la realitat i admirar-se que alguna cosa existeixi".\nLa degana de Ciències Socials i Jurídiques, Lourdes Miguel, ha expressat la seva certesa que el grau en Filosofia "aportarà coneixement més enllà de l'acadèmic" i contribueixi al seu "creixement personal".\nEn l'acte també han intervingut els rectors de la UAO CEU i la UCAV, que impartiran el grau conjuntament. La rectora de la UCAV, María del Rosario Sáez, ha observat que "si la missió principal de la universitat és buscar la veritat, aquest grau ve a contribuir en aquesta tasca". I el rector de la UAO CEU, Rafael Rodríguez-Ponga ha destacat que el grau s'alinea amb la "intenció d'aprofundir en les Humanitats", És a dir, "en tot allò que els ajudi a entendre's com a éssers humans".\nfilosofia, Universitat, Educació, Universitat Abat Oliba CEU


La ministra de Ciència assegura que la vacuna espanyola es podria comercialitzar a principis de 2022\nPublicat 29/08/2021 15:37CET\nLa ministra de Ciència i Innovació, Diana Morant, ha assegurat que Espanya podria comptar amb la seva pròpia vacuna a principis de l'any que ve. "Si els assajos clínics prosperen, la companyia tindria capacitat de produir a la fi d'any i podríem comercialitzar una vacuna espanyola a principis de 2022", indica.\nMorant es refereix a la vacuna d'Hipra, que de moment, tal com afirma, és la més avançada dels projectes espanyols de vacuna, doncs presenta bona resposta enfront de totes les variants i, a més, es conserva a temperatura de nevera, per la qual cosa es facilita molt la logística. "Espanya va decidir apostar des del primer dia per la vacuna. Les vacunes que s'estan investigant busquen millorar les que ja existeixen", defensa en una entrevista per a 'El Periódico' recollida per Europa Press.\nLa ministra reconeix que la ciència espanyola no estava preparada per a una emergència com la pandèmia, però ara sí. "Comencem amb molta incertesa i justament per això es va fer una gran aposta per la investigació --relata--. En l'últim any hem viscut una transformació industrial molt important. Quan va començar aquesta pandèmia a Espanya no es fabricaven mascaretes, respiradors o bovines i ara sí. En aquests moments ja hi ha quatre empreses espanyoles que participen en la fabricació de les vacunes que tots coneixem".\nEn aquest sentit, destaca la inversió realitzada pel Govern espanyol en investigació sobre el Covid. Així, tal com explica, en l'àmbit públic s'han recolzat 200 línies d'investigació sobre Covid i 100 projectes de capacitació industrial, invertint-se més de 100 milions d'euros.\nDurant l'entrevista, Morant també exposa les línies generals que va a dur a terme el seu Departament durant el que queda de legislatura. En primer lloc, afirma que el Ministeri vol "impulsar mesures estructurals", així com millorar la inversió en ciència, tant des del sector públic com del privat, per consolidar l'augment pressupostari dels dos últims anys en el temps. Per això, la ministra incideix que des del seu Ministeri seguiran treballant per recollir el màxim consens possible perquè la reforma de la Llei de la Ciència tiri endavant.\nEn concret, pretén avançar en les condicions laborals dels científics espanyols per així "treure la ciència del miracle". "Anem a enfortir tant econòmicament com en recursos les infraestructures i els centres d'investigació", assegura Morant, que considera que el "gran objectiu" ara mateix és que Espanya s'equipari a Europa en l'àmbit de la ciència.\nPel que fa a la reforma de la Llei de la Ciència, Morant subratlla que aquesta norma pretén "millorar la carrera científica, frenar la fugida de cervells, afavorir l'atracció de talent i, en la mesura del possible, recuperar a tot aquell que es va anar per la falta de recursos".\nLa ministra també ha parlat sobre les pseudoteràpies i el moviment negacionista que ha brollat arrel de la pandèmia. Al seu judici, tant les pseudoteràpies com el negacionisme i els rumors tenen el seu brou de cultiu en la falta d'informació.\nReferent a això, considera que el discurs negacionista ha tingut un "moment d'oportunitat" amb la pandèmia perquè "era el tema del que es parlava i en aquest context han tingut l'oportunitat de colar el seu missatge". "Però [aquest discurs] clarament ha estat desmuntat i àmpliament superat pel de la informació i l'evidència científica", diu la ministra, que posa com a exemple de confiança cap a la ciència la "altíssima taxa de vacunació" a Espanya.\n"Encara que l'evidència científica canviés d'una setmana per a una altra, la ciutadania ha acompanyat amb paciència i fins i tot diria amb entusiasme l'avanç de la ciència. Prefereixo quedar-me amb això que amb el missatge negacionista", afegeix.


Jordi Gomara | jordigomara.cat: Neguen l'abstenció fins i tot quan els afavoreix\nNeguen l'abstenció fins i tot quan els afavoreix\nA vegades sóc tan consumista de televisió que l'altre dia, fins i tot, vaig estar veient la moció de censura que es va dur a terme contra el president del FC Barcelona, Joan Laporta. No és dolent veure la televisió, gràcies a fer-ho vaig aprendre coses noves aquell dia; per exemple que els polítics neguen l'abstenció fins i tot quan aquesta els afavoreix. Dic els polítics perquè Joan Laporta ho és, no en tinc cap dubte; no ha estat una vegada només que ha manifestat que voldria presentar-se a President de la Generalitat, cabia la possibilitat que ho fes algun dia amb CiU, malgrat que sembla ser que podrien haver-hi d'altres possibilitats.\nLa qüestió és que la moció de censura contra Joan Laporta no va prosperar perquè, segons els estatuts del club, cal que la recolzin les dues terceres parts dels votants. El cap de setmana passat va estar a punt de succeir tal cosa, aproximadament un 6% més de vots a favor de la moció de censura hagués provocat que aquesta tirés endavant. Segons hi van comentar, era la primera vegada que en les votacions a una moció de censura en el FC Barcelona se superava el 50% dels vots a favor i, a sobre, aquesta vegada de llarg. O sigui la majoria de votants van votar contra la gestió de l'equip directiu que encapçala Joan Laporta.\nTanmateix, Joan Laporta no pensava dimitir i així ho va manifestar. Clar, si observem que més del 60% dels vots li eren desfavorables, entenc que èticament aquest senyor hagués hagut de dimitir; però no podem obviar una qüestió importantíssima: l'abstenció va ser la gran guanyadora, només van votar el 33,23% dels socis. Podem fàcilment entendre que quan es vota una moció de censura (o sigui, una votació "en contra de") tota aquella persona que estigui a favor d'aquesta perdrà el cul per anar a votar i més quan es tracta d'una societat a la que tu pertanys voluntàriament. Evidentment, si tu ets membre d'un club o societat on estàs totalment en contra d'aquelles persones que l'estan gestionant, no perdràs pas l'oportunitat d'anar a votar perquè aquelles persones que estan gestionant els teus interessos deixin de fer-ho. Si tu no vas a votar "en contra de" és perquè o no estàs en contra o perquè no et sembla que ho estiguin fent tan malament, o sigui que no tens la suficient motivació "contrària a" com per perdre unes hores del teu cap de setmana com per anar a votar. Diferent fos que estiguessis votant "a favor de" o que haguessis d'elegir una persona entre diferents candidats. En aquest últim cas, el fet que et doni més o menys igual qui sigui aquell o aquella que surti elegit pot ser motiu suficient com per no anar a votar. I sempre tenint en compte que parlem d'un club, no de les eleccions a un país o estat al que tu pertanys obligatòriament i en el que has de combregar vulguis o no amb les regles de joc imposades.\nLa qüestió és que en la roda de premsa Joan Laporta ho tenia a ou per justificar la seva permanència en la presidència del club, però va fer, entenc, tota una maniobra sorprenent per restar importància a l'elevada abstenció tot i que li afavoria enormement. La poca professionalitat dels periodistes de la sala, en la majoria d'ocasions, va portar a que li preguntessin una i altra vegada si pensava dimitir pel fet que "la majoria dels socis" havien votat en contra d'ell, cosa que era una evident mentida. I ell, en comptes de dir que no era cert que fossin la majoria de socis sinó la majoria de votants els que van recolzar la moció de censura, es limitava a dir que la seva continuïtat estava legitimada pels estatuts (que preveuen que han de recolzar-la un 66,6% dels votants) i que estava emocionalment preparat com per assumir el repte de la continuïtat i apel·lava, de tal manera, a la coherència. Aquest argument simplista el posava contínuament en evidència. Només calia que digués que tan sols un 60,6% d'un 33,23% de socis (el que equival a dir un 20,14% del total) havia manifestat estar en contra de la seva gestió i que tal xifra no era un motiu suficient com per a sentir-se deslegitimat moralment i comentava, en tot cas, que la "democràcia" sempre sortia enfortida; dóna fàstic sentir aquestes paraules buides de contingut en tota aquesta gent tan demagògica. Tot per ajudar a que el sistema que els ha donat tants i tants beneficis continuï intocable.\nPerò tornem al de sempre, si amplieu, fent clic a sobre, la imatge que poso al principi (de la web del FC Barcelona) o si llegiu la notícia que enllaço en aquest article, veureu clarament que ni els periodistes ni els implicats tenen en compte que en la realitat només van votar en contra un 20,14% dels socis; ells fan referència només al 60,6% de vots en contra del total de votants. L'abstenció no està inclosa en el quadre de resultats, d'aquesta manera. Sempre que hi ha eleccions de qualsevol tipus a la nostra societat, els resultats sempre es donen sense tenir en compte l'abstenció; fan referència a aquesta sempre en un lloc apart. En aquest cas, a sobre tenen la barra de dir que la participació ha estat alta, tot i que el resultat dels votants va contra ells. Tant se val, no han perdut, això és el més important per ells.\nSi algun dia els polítics (i tots els directors i els actors del poder) reconeguessin l'abstenció en el seu valor, reconeixerien alhora que tots els sistemes electorals actuals són pèssims perquè no acompleixen el seu comès ni tan sols en la pertinença voluntària a un club. Són pèssims perquè si un sistema està dissenyat perquè funcioni, aquest no funciona pas. L'explicació és ben senzilla, si s'ha dut a terme un sistema perquè és òptim, quan l'abstenció s'apropa al 50% o supera aquest percentatge vol dir que aquest sistema no està ben optimitzat; imagineu-vos un motor que només funciona al 50% del seu rendiment. I en comptes de preguntar-se què és allò que falla, el que fan és obviar tot allò que no està rendint en aquell sistema. Per què? Ben senzill, és el sistema que els ha donat la possibilitat de gestionar, fer-se rics, famosos, importants, poderosos. Quan un model d'organització t'ha posat en un lloc de privilegi no voldràs canviar-lo pas, evidentment. Per aquest motiu tan simple, aquells que hauríem d'elaborar el nostre sistema som aquelles persones a les que aquest no ens ha donat mai cap tipus de privilegi. I qui som aquestes persones? Doncs la major part de la població. I per què no ho fem? Simple, perquè som uns covards, competitius... i perquè creiem que algun dia nosaltres també podrem gaudir d'aquests privilegis; però això no passa generalment mai, només un percentatge minúscul de la població accedeix alguna vegada a la classe privilegiada i així ens quedem nedant en la merda fins que morim i facilitem al mateix temps que aquells que són els posseïdors dels privilegis des d'èpoques remotes ho continuïn fent i marcant les regles de joc que els permet perpetuar-se en el poder.\nRes tan simple com això. Malgrat tot, confio en que la gent poc a poc s'adonarà que un milió de persones tenen més força que no pas 10 persones, per posar un xifra d'exemple. I també confio que aquestes 10 persones també s'adonaran que el dia que tots siguem iguals en "privilegis" ells viuran molt millor que no pas ara tenint en compte que, al no haver-hi ningú que cobegi els seus privilegis, les seves riqueses i el seu poder, ells podran per fi dormir tranquils.\nEscrit per Jordi Gomara (itaca2000) a les 11:42\nJoan Arrnés 14/7/08 01:45\nPer si pot servir per completar l'anàlisi:\nLa meva dona i jo no vam anar a votar convençuts que no feia falta el nostre vot per derrotar la moció de censura.\nJordi Gomara (itaca2000) 14/7/08 17:41\nGràcies amic Joan, és una de les coses que intentava argumentar: si vols derrocar el president del FC Barcelona hi vas a votar, si no hi vas és perquè no estàs en contra de la seva gestió. La idea que tinc és que si hom vol fer fora algú del seu càrrec va a votar i baixa l'abstenció. Per exemple, quan l'atemptat de Madrid la gent va anar a votar en major nombre per tal que no sortís el PP de nou, però un cop el PP és fora del govern les coses no han donat un gir de certa importància; en alguns assumptes han empitjorat, en altres s'han quedat igual i poques coses han millorat, si és que ho han fet realment. I ho dic tant a nivell de ciutadans com de país (en el cas de Catalunya, per exemple); llavors es crea un gran desencís i torna a pujar l'abstenció. Aquí està el problema: quan no hi ha cap enemic a derrocar i ja no cal anar en contra de ningú puja l'abstenció. I per què puja l'abstenció? Jo voto però tinc clar que voti el que voti pràcticament el resultat serà el mateix; les opcions que tinc, per moltes que siguin, no canviaran pas el sistema neoliberal, capitalista, de lliure mercat en el que ens trobem. No hi ha cap partit polític que pugui sortir elegit a la realitat que estigui per la feina de canviar el sistema polític i fer-ho més democràtic, més participatiu, menys neoliberal (pujar els impostos directes i no baixar-los, que és el que es fa a la pràctica, per exemple, la qual cosa fa que pugin els impostos indirectes i aquelles coses que paguem tothom per igual indistintament de les nostres rendes, encarint la vida a límits que aviat seran inassumibles per gran part de la població) ... Si la gent vota i veu que el seu vot perpetua el sistema actual acaba per deixar d'anar a votar perquè veu clarament que voti l'opció que voti res no canviarà significativament i que continuarem perden drets socials, laborals, sindicals -malgrat que els homosexuals puguin casar-se*- guanyats, aquests drets, en llargues lluites a favor d'un tipus de societat on les distàncies entre el poder adquisitiu i el poder d'incidència en la política de la gent normal en comparació amb el de la gent poderosa cada dia es van eixamplant més.\nResumint, el sistema d'alternança en el poder d'uns partits polítics FORTS a través d'unes eleccions establertes periòdicament no és allò que els ciutadans esperàvem com la solució política i la mostra és clara, quan més anys porta un país experimentant l'actual nivell de democràcia més nivell d'abstenció experimenta al mateix temps. Si la gent veu que allò que fa no té incidència veritable deixa de fer-ho; és un mecanisme psicològic ben conegut. Si es fan assemblees de barri o de poble i la gent veu que allò que discuteix a les assemblees té una incidència real, la gent s'engresca i continua participant. Si la gent veu que donar un xec en blanc cada quatre anys provoca que tot sigui igual, la gent es desanima i deixa d'anar a votar. La desconnexió entre el que pensa la gent i el que fan els polítics avui dia és tan gran que ningú no diria que estem en una democràcia llevat de les aparences. Però aquells que surten elegits no canviaran pas aquest sistema que els dóna la possibilitat de tornar a sortir elegits si ara no sí dintre de quatre anys.\n*Els homosexuals es poden casar però després no tenen diners per viure junts, com aquell que diu. O sigui, com gran part de la població, després no tenen feina fixa (en tot cas "no arriben" a fi de mes) i si la tenen és en precari i tampoc no poden demanar una hipoteca, per exemple\ndavid carrillo 19/7/08 13:50\nJordi, se mira't el correu que tenviu desde la nostre entitat. DEUSUU\nmar 30/7/08 17:57


Creu Coberta aposta per la incorporació de persones amb risc d’exclusió al món laboral | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nCreu Coberta aposta per la incorporació de persones amb risc d’exclusió al món laboral\nL'Associació de Comerciants de Creu Coberta i l'Obra Social de La Caixa van signar, dimarts al migdia a la sala de plens del Districte de Sants-Montjuïc, un conveni de col·laboració per a la incorporació i formació de persones amb risc d'exclusió social al món laboral. [[Vegeu reportatge fotogràfic]]\nL’Associació de Comerciants de Creu Coberta i l’Obra Social de La Caixa van signar, dimarts al migdia a la sala de plens del Districte de Sants-Montjuïc, un conveni de col·laboració per a la incorporació i formació de persones amb risc d’exclusió social al món laboral. A través de diverses organitzacions i coordinadores del barri, el programa Incorpora, “vol buscar les persones d’exclusió social per preparar-los i incorporar-los al mercat de treball”, especifica Lluís Llanas, president de l’Eix Comercial de Creu Coberta. Per exemple, a través d’un curs de formació als comerços de Creu Coberta, s’ajudarà a les persones a millorar l’anglès, a decorar l’aparador o se’ls ensenyarà a “fer un pas més”, apunta Llanas. Aquest projecte continuarà defensant “l’acció socialment responsable”, en què “persones del barri rebran aquest benefici, ja que molts ho estan passant malament”, comenta el president dels comerciants hostafranquins. Al juny s’iniciarà una taula de treball “caldrà trobar entitats del barri per detectar aquestes persones per oferir-los una formació adequada sobre el seu perfil”.\nA l’acte també hi va assistir Maria Alsina, directora comercial de CaixaBank a Barcelona, que va assegurar que si les associacions s’impliquen en aquest programa “s’aconseguiria què moltes persones s’incorporin al mercat laboral i es començaria a treballar de nou”. Durant l’acte, hi van ser presents diverses entitats i associacions de persones amb discapacitat i amb risc d’exclusió social, així com la presidenta del Districte de Sants-Montjuïc, Montserrat Ballarín, la consellera de comerç del Districte de Sants-Montjuïc, Carolina López, i Josep Maria Canyelles, expert en responsabilitat social i cooperativa, que va intervenir explicant la seva experiència. A més, també es va conèixer el testimoni d’una de les persones que va ser beneficiada per aquest projecte.


“El final de les pensions públiques no està escrit, el sistema es sostenible” diu Borja Suárezi d’Economistas Frente a la Crisis. Per sostenir aquesta afirmació faré tres consideracions. En primer lloc, que els sistemes púbics de pensions es van crear per combatre la pobresa i reduir la desigualtat, sobre les bases de la distribució de rendes i de la solidaritat intergeneracional. En segon lloc, que són objecte d’argumentació ideològica per qüestionar l’Estat del Benestar i per justificar polítiques d’austeritat. Finalment, i en tercer lloc, que l’auguri d’insostenibilitat del sistema de pensions no és, ni molt menys, un fet inevitable. És un repte, cal afrontar la transformació del sistema, no la insosteniblitat. Només si es continua amb les polítiques actuals, amb absència de canvis, es degradaria el sistema de pensions.\nFrances Perkins, Secretària d’Estat de Treball amb el President FD Roosevelt, l’any 1935, va crear el primer sistema modern de pensions, donant lloc a un dels pilars de l’Estat del Benestar i a un important factor de cohesió social. Però, Perkins no podia imaginar, com passa ara, que la sostenibilitat quedés qüestionada per decisions polítiques, no econòmiques. Tampoc podia imaginar que la precarietat i la pobresa, provocades per l’austeritat i la desregulació laboral, farien invertir en molts casos la solidaritat intergeneracional. En els nivells de renda situats en el llindar de la pobresa, són freqüents les unitats familiars en què la renda bàsica procedeix d’una persona de més de 65 anys.\nEl desembre de 2016 a hi havia 9,5 milions de pensionistes, dels quals 1,7 milions son de Catalunya, el 17,9 % dels pensionistes del conjunt de l’Estat i el 18,6% de la despesa. El 2014 Espanya va destinar a pensions el 12% del PIB, França el 15 % i Itàlia el 17%. Segons Eurostat, el 2015 Espanya té una despesa social sobre el PIB i una pressió fiscal de les més baixes de la zona euro, menys 3,5 punts i menys 6,8 punts respectivament de la mitjana de la zona euro, en un país que segons l’OCDE es el setè d’entre 33 on més ha crescut la pobresa entre 2010 i 2014.\nPer tant, i en contra d’alguns presagis, tenim marge per a sostenir el sistema públic de pensions. La sostenibilitat depèn de la capacitat de finançar el sistema (generació d’ocupació de qualitat), de les prestacions que ofereix i de les persones ateses, és a dir de la demografia.\nEl nostre sistema de pensions es contributiu, és a dir, finançat amb les cotitzacions socials de les persones ocupades del mateix any en què es paguen les pensions. La generació actual aporta els recursos per pagar les pensions de les persones d’anteriors generacions.\nLa sostenibilitat de les pensions contributives està vinculada a l’envelliment de la població, a l’estructura de la piràmide d’edats. En aquest sentit l’evolució demogràfica dels últims anys no ha sigut molt favorable. A Europa desprès de la II Guerra Mundial i a Espanya després de la Guerra Civil, es va produir un augment de la fecunditat conegut com “baby boom” (1957-1977) seguit d’uns anys de disminució de la fecunditat i d’augment de la longevitat de la població.\nAquesta evolució ha provocat que la generació l’actual, amb menys persones per cotitzar ha de sostenir els seus fills i a més pensionistes. Segons Cio Patxotii, de la Universitat de Barcelona: la generació del mig (coneguda com la generació “sandwich”) que passaran a ser perceptors de pensions en els anys 2025-2050, estaran en una millor relació entre perceptors de pensions i pagadors de cotitzacions. Ni en les hipòtesis d’envelliment més extremes, el sistema seria inevitablement insostenible. Es possible revertir aquestes tendències si s’adopten les mesures necessàries per transformar el sistema de finançament de les pensions.\n“La crisi econòmica s’ha caracteritzat pel manteniment de la riquesa i per una pitjor distribució entre la població” (……) d’aquí “la necessitat de la Seguretat Social tant com a mecanisme d’estabilitat social com d’estabilitat econòmica (per exemple de manteniment del consum) Però, han augmentat les crítiques a la Seguretat Social com a conseqüència de la crisi” Crítiques que procedeixen de sectors que qüestionen les finalitats de la Seguretat Social: “en un enfrontament ideològic entorn a la legitimitat de la Seguretat Social: per uns té una influència social negativa, per altres incrementa el cost del treball i produeix pèrdues de competitivitat, i finalment, altres de forma no explicita, pretenen desmantellar parcialment la Seguretat Social per privatitzar-la.” Aquesta actual i precisa descripció, es d’Emilio González-Sancho Lópeziii, es va publicar l’any 1985 a la Revista de Trabajo, es refereix als efectes de les “crisis del petroli” dels anys 1973 i 1979, fa més de trenta anys. La cita serveix per il·lustrar la persistència del combat ideològic entorn de l’Estat del Benestar.\nLa referencia anterior també serveix per situar l’àmbit ideològic de les reformes del Partit Popular de 2012 i 2013. Especialment la Llei 23/2013iv de reforma de les pensions. Borja Suárez qualifica la reforma d’injusta i políticament inviable. L’aplicació del Índex de Sostenibilitat les pensions d’aquesta llei farà reduir la revalorització de les pensions de forma acumulativa durant el pròxims 40 anys. Només garanteix un increment del 0,25%, insuficient per compensar la inflació i amb una previsió de reducció real de les pensions entre 15-20% durant la primera dècada. A cap país d’Europa hi una norma semblant, en tots es garanteix l’IPC com increment mínim de les pensions.\nPer altra part, la reforma afavoreix l’expansió dels sistemes privats de pensions per capitalització, en els quals cada persona estalvia (estalvi privat) i amb el rendiment de les inversions es paga la seva pensió. Són sistemes que no asseguren la percepció d’una pensió, doncs depenen del que passi amb la rendibilitat dels estalvis, i estan sotmesos al risc de fallides que poden fer desaparèixer els estalvis. Amb un treball temporal discontinu a temps parcial, la possibilitat d’un estalvi personal suficient per garantir una pensió per poder viure dignament els últims trenta anys de vida forma part del món de la màgia.\nSense la garantia pública, s’afegeix a l’incert futur del precari el risc de perdre-ho totv. Amb els sistemes privats només els jubilats perceptors de majors rendes disposaran de generoses pensions. Més enllà d’establir una adequada proporció entre sistemes de pensions públiques i sistemes privats, el sistema públic ha d’assegurar que tothom tingui accés a una pensió digna i suficient.\nEntre 2012 i juliol de 2017, 69.915 milions d’euros, procedents de les cotitzacions a la Seguretat Social, s’han retirat del Fons de Reserva de la Seguretat Social, passant aquest de 63.008 milions d’euros l’any 2012 a 11.602 milions d’euros l’any 2017vi. A la retirada de fons, cal afegir els 21.106 milions d’euros de menys ingressos de la Seguretat Social, estimació que fa la UGT de Catalunya (“L’espoli de a la Seguretat Social” d’agost de 2016) de les bonificacions a la Seguretat Social per foment de l’ocupació, els efectes de la qual en la creació d’ocupació indefinida han estat insignificants, però amb efectes molt apreciables en la substitució de treball indefinit per treball precari.\nEl Fons de Reserva de la Seguretat Social s’ha utilitzat en despeses que no són de la Seguretat Social, despeses que corresponia pagar amb impostos. Es impresentable insistir en la impossibilitat de fer sostenible el sistema públic de pensions, quan al mateix temps, s’han destinat 45.000 milions d’euros de diner públic al rescat de la banca, s’ha aprovat una amnistia fiscal, i persisteix un frau fiscal estimat en 80.000 milions d’euros.\nTres causes podem identificar en la reducció dels ingressos per cotitzacions per pagar pensions: la política d’austeritat que ha generat atur, la reforma laboral que ens ha instal·lat en la flexibilitat i la precarietat, i finalment la devaluació salarial que ha fet caure les rendes del treball. Causes que són conseqüència de decisions polítiques, no emparades en l’evidència de l’anàlisi econòmic, ni en limitacions de caràcter tècnic. Són decisions sustentades en la ideologia, fins al punt, que els resultats assolits són contradictoris amb els objectiu aparentment fitxats. El repte que cal afrontar es la transformació del sistema, no la insosteniblitat.\nNo és un problema d’excés de despesa, és un problema d’ingressos. En qualsevol cas, si el sistema arriba a no ser sostenible serà a causa de la insostenibilitat global de l’economia. Per restablir l’equilibri, Ricard Bellera viide CCOO de Catalunya, proposa: actuacions a curt termini per reequilibrar el finançament del sistema; actuacions a mig termini, per recuperar el consens del Pacte de Toledo; i actuacions a llarg termini, per millorar la qualitat i la quantitat de l’ocupació, és a dir recuperar la centralitat del treball en el progrés social.\nEconomistes Davant la Crisis en el manifest “En defensa de les pensions públiques”viii del 27 de setembre de 2017, destaca que per la sostenibilitat del sistema és imprescindible en primer lloc: “aconseguir un major nivell de cotitzacions socials i de redistribució fiscal, i retornar a una reforma pactada dels sistema de pensions”. Els increments d’ingressos els ha de “garantir l’augment del nivell d’ocupació i de la seva qualitat, de la productivitat i dels salaris reals”.\nEn segon lloc, es pot millorar el nivell de les cotitzacions activant les propostes d’increment del Salari Mínim Interprofessional, eliminant les bonificacions a la cotització a la Seguretat Social, de poca eficàcia en la creació d’ocupació, i eliminant els topalls de cotització pels salaris més alts, mantenint, com a mínim, la proporcionalitat dels tipus de cotització en relació a les retribucions reals.\nEn tercer lloc, aquestes mesures s’han d’acompanyar de la “contribució des dels Pressupostos de l’Estat, com es fa en països del nostre entorn, al finançament de las despesa de les pensions públiques”. A França, un impost finalista aporta fins al 25% de la despesa de pensions. De forma similar es fa a Alemanya. Aquesta acció que implicarà acostar la pressió fiscal d’Espanya a la mitjana de la Unió Europea, actualment és una de les més baixes.\nA principis de 1992 Bill Clinton va etzibar a George WH Busch la frase: no és la política, “és l’economia, estúpid!”. Però, per resoldre l’estabilitat dels sistemes públics de pensions cal entendre que: no és l’economia, “és la ideologia, estúpid!”.\ni Borja Suárez, Ricard Bellera i Cio Patxot: debat sobre “Democràcia i sistema de pensions” Jornada “Per un contracte social federal”. Barcelona, 1 de juliol de 2017\nii Veure nota 1\niiiEmilio González-Sancho López: ‘Crisis económica y crisis de la seguridad social’. Revista de Trabajo, abril-junio 1985, Número 78, páginas: 9-24. Ministerio de Trabajo y Seguridad Social\niv Ley 23/2013, de 23 de desembre, reguladora del Factor de Sostenibilidad y del Índice de Revalorización del sistema de Pensiones de la Seguridad Social.\nv Anton Costas. “La neblina de la incertidumbre política”. El Periódico, 16 de noviembre de 2017\nvi Ministerio de Empleo y Seguridad Social i El País. 25 d’octubre de 2017\nvii Veure nota 1\nEconomistes front a la crisi


Els exgironins Bounou i Angeliño brillen en la jornada de la Lliga de Campions - Diari de Girona\nEls exgironins Bounou i Angeliño brillen en la jornada de la Lliga de Campions\nEl porter marroquí va deixar la porteria a zero amb el Sevilla al camp del Chelsea (0-0) mentre que el lateral esquerre va marcar els dos gols del Leipzig al Basaksehir\nm.b. 22.10.2020 | 23:24\nAngeliño celebra un els dos gols que va fer amb el Leipzig. a.hilse/reuters\nAngeliño celebra un els dos gols que va fer amb el Leipzig.\nAquesta setmana, el Girona després de carregar fort al camp del Lugo (3-0) espera refer-se demà en la visita a Castelló. Després que l'equip es quedés a les portes de pujar a Primera contra l'Elx, la realitat dels gironins és anar fent a la Lliga Smartbank i vejam on s'arriba al mes de maig. Mentrestant, aquesta mateixa setmana diversos exfutbolites gironins han estat protagonistes. No pas per partits de Segona A, sinó per compromisos europeus amb els seus equips. El cas més destacat ha estat Angeliño Tasende, que va ser l'heroi del triomf del seu equip, el Red Bull Leipzig, contra l'Istanbul Basaksehir a la Lliga de Campions amb els dos gols (2-0). Després de sortir per la porta del darrere de Montilivi, sense debutar, Angeliño, de 23 anys, ja havia disputat partits de la Champions League amb el PSV Eindhoven i el Manchester City. Qui s'hi va estrenar dimecres va ser Yassine Bounou. El porter marroquí, traspassat al Sevilla aquest estiu a canvi d'una mica més de 4 milions, va ser titular en el duel que els va portar al camp del Chelsea (0-0). Fa unes setmanes, Bono també va disputar la Supercopa d'Europa contra el Bayern després que la temporada passada hagués disputat 10 partits de l'Europa League, competició de la qual se'n proclamaria campió amb un paper molt destacat.\nEl creixement del Girona els últims temps i, sobretot, el pas per la Primera Divisió han fet que per Montilivi hi hagin passat futbolistes que anys després competeixen al màxim nivell. És el cas d'Angeliño, de Bono i també de Johan Mojica. El colombià, tanmateix, no va participar dimecres en el triomf del seu equip, l'Atalanta, contra el Midtjylland a la Lliga de Campions. Angeliño i Bono no són els únics exjugadors del Girona que després de sortir de Montilivi han tastat la màxima competició contintental. També ho va fer Pablo Maffeo, amb un parell de partits amb el Mancheter City el curs 16-17 abans de tornar a ser cedit al Girona.\nLa representació d'exgironins que han participat a l'Europa League un cop tancada la seva etapa a Montilivi és una mica més llarga. Ahir, van jugar la Reial Societat de Portu, l'Arsenal de Pablo Marí (no convocat) i el Sivasspor de Kayode, que s'enfrontaven al Rijeka, Rapid de Viena i el Vila-real, respectivament. Kayode ja va jugar 3 partits de Champions amb el Xakhtar Donetsk (18-19). Aquesta mateixa temporada han participat a la competició Pol Llonch amb el Willem II (2 partits) i Pedro Porro amb l'Sporting de Portugal (2 partits). Tots dos però van quedar eliminats abans d'arribar a la fase de grups.\nLa temporada passada, la nòmina d'exgironins a l'Europa Leageu va ser força més nombrosa. Bernardo Espinosa, que enguany ha tornat a Montilivi, va jugar 5 partits de competició europea amb l'Espanyol. Al Getafe també hi va haver un bona colla de vells coneguts per l'afició blanc-i-vermella competint pels camps d'Europa. Així, Jaime Mata (7 partits i 3 gols), David Timor (7 partits) i Raúl García Carnero (4 partits) van tenir l'honor de tastar la segona competició continental.


Notícies del col·legi: MÉS D'UNA VINTENA DE COL·LEGIATS VAN APRENDRE A FER NETWORKING\nMÉS D'UNA VINTENA DE COL·LEGIATS VAN APRENDRE A FER NETWORKING\nMés d'una vintena de col·legiats i col·legiades van assistir al taller de networking que va organitzar el Col·legi. Un taller on van aprendre què és, com es fa i per què és tan important el networking, i on a més van tenir l'oportunitat de posar-lo en pràctica.\nLa Miranda Wilkotz, consultora d’estratègia i operacions a la consultoria evoluciona_t ens va explicar que el networking consisteix en rebre, però sobretot en donar, establint relacions positives amb les persones que coneixes al llarg de la vida i què, en aquest sentit, la teva xarxa pot ser infinita. Wilkotz va reconèixer que hi ha certes idees negatives preconcebudes cap al networking, com ara que s'estableixen relacions d'interès amb les persones on el que prima és que pot fer l'altre per mi, quan en realitat és el contrari, ja que el plantejament adequat és que puc fer jo per l'altre, no només a títol professional sinó també personal. 'Networking es pot fer tant amb un headhunter com amb el dependent de la fruiteria del costat de casa teva', va assegurar, 'mai no saps com alguna persona et podrà ajudar o quan podràs tu ser-li útil, tant per trobar feina com per trobar casa o qualsevol altra necessitat que se'ns planteja al llarg de la vida'.\nCentrant-nos en el plànol professional, per la consultora és fonalmental tenir una bona xarxa de contactes ja que el 75% de les ofertes laborals es troben al mercat ocult, la qual cosa vol dir que es cobreixen a través de coneguts, recomanacions, etc. Una de les claus del networking és diversificar al màxim possible els teus contactes i, a ser possible, que aquests no es coneguin entre ells, ja que contra més àmplia sigui la teva xarxa més possibilitats et pot oferir. En aquest sentit va recomanar no subestimar els contactes 'dèbils'. 'Sovint ens poden ajudar més que els nostres millors amics', va afirmar.\nD'altra banda per a desenvolupar un networking efectiu cal fer-ne un seguiment, 'cuidar els teus contactes', assegura la Miranda. No es tracta doncs d'intercanviar targetes i presentacions i donar per conclosa aquella relació, 's'ha de treballar', va insistir.\nEn qualsevol cas si ens trobem en un esdeveniment de networking és imprescindible no anar amb les mans buides, cal portar alguna cosa material que ens identifiqui com ara una targeta o una presentació. També és molt important saber definir-nos, sovint el més difícil quan fem networking, ser capaços d'explicar de manera sintetitzada qui som, que fem, que volem i que podem fer pels altres.\nEn resum, fer networking no és una altra cosa que donar-se a conèixer. Segons va indicar la Miranda, el 50% dels contactes positius entre persones es donen en moments informals, no pas planificats. I és que cada dia, sense saber-ho, fem networking.


Hotel Gala Placidia Benidorm - Costa Blanca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRoma, 4, Platja de Llevant, Benidorm - Costa Blanca, Espanya, 03503 - Veure al mapa\n"The facilities were excellent. Very comfortable. Exceptional..."\nMés informació sobre Hotel Gala Placidia\nL'Hotel Gala Placidia és a 600 m de la platja de Llevant de Benidorm. Disposa de piscina exterior, terrassa amb gandules i habitacions amb balcó privat. Totes les habitacions de l'hotel Gala Placidia tenen aire condicionat, calefacció i bany privat. També hi ha TV i telèfon a totes les habitacions. L'hotel té un restaurant de bufet i un bar-cafeteria amb TV i accés a internet. El Gala Placídia ofereix descomptes a l'spa de l'Hotel Dynastic, situat a 180 metres. Hi ha un programa d'activitats d'entreteniment variat 6 dies a la setmana. A 100 m de l'hotel, hi ha una parada d'autobús. La platja de Llevant és plena de bars, restaurants i botigues. També trobareu un mercat a l'aire lliure a 5 minuts a peu. La platja disposa de diverses instal·lacions per practicar esports aquàtics.\nLa tarifa amb tot inclòs ofereix: - 1 passi per persona i estada per a les instal·lacions de spa i la piscina. - Begudes al restaurant i al bar - Servei d'aperitius de 10:00 a 00:00 Cap tarifa inclou l'accés gratuït a l'spa de l'Hotel Dynastic. Cal que en consulteu els preus a l'arribada. En les reserves de més de 3 habitacions, s'apliquen condicions diferents i suplements addicionals.


Sant Boi Notícies – Primeres actuacions confirmades a l’Altaveu 2016\nPrimeres actuacions confirmades a l’Altaveu 2016\njul 25, 2016 Música, Oci i cultura Comentarios desactivados en Primeres actuacions confirmades a l’Altaveu 2016\nEl Festival de la Música i la Cançó Altaveu celebrarà la vint-i-vuitena edició els dies 9 i 10 de setembre. El cartell del certamen torna a apostar per la música d’autor i per seguir acollint intèrprets i bandes que treballen, més enllà de modes i tendències dominants, sota el dictat de la creativitat.\nEn la programació d’aquesta edició, encara provisional, l’escena musical catalana estarà representada pel veterà Quimi Portet, que hi presentarà el disc ‘Ós bipolar’, i els Blaumut, representants d’una pedrera d’alt nivell. La secció Altaveu Frontera presentarà quatre grups del país seleccionats per primer cop per votació popular.\nPel que fa al panorama estatal, Coque Malla i Ismael Serrano oferiran directes on no hi faltaran els seus grans èxits, mentre que els madrilenys Tulsa presentaran el disc ‘Exiliados románticos’ i Marlango, el grup de Leonor Watling i Alejandro Pelayo, farà l’espectacle ‘Delicatessen’, amb temes propis interpretats exclusivament amb piano i veu i cançons proposades prèviament pel públic.\nL’Altaveu vol ser també, cada vegada més, un aparador de la vitalitat de la música santboiana, que en aquesta edició estarà representada per Trau i Coet, dos grups que han obtingut bons resultats a les darreres edicions del Sona9.\nPer tercer any consecutiu, Cultura F presentarà l’espectacle de producció pròpia ‘Sant Boi Urban Dance’, protagonitzat per acadèmies de dansa de la ciutat.\nUna sèrie de xerrades a l’entorn de la música, un cicle de cinema documental del Festival In-Edit i altres activitats per a tota la família arrodoniran la programació.\nEls escenaris principals dels certamen seran la plaça de l’Ajuntament, Cal Ninyo i els jardins de l’Ateneu Santboià.\nAltaveu, Concerts, Música local\nComencen les obres de millora dels polígons industrials Salines i Fonollar El Complex Assistencial en Salut Mental Benito Menni ha rebut el Segell d'Excel·lència Europea EFQM 500+


Inici > Sant Feliu aposta per la sostenibilitat amb la creació d'un nou carril bici a la carretera Sànson\nAquesta actuació es preveu que tingui quatre setmanes de duració, des del 15 de juny i s'emmarca en les accions de millora de mobilitat promogudes pel Pacte de Ciutat . Aquestes inclouen la promoció d'una mobilitat sostenible i l'ús de vehicles no contaminants, tot emmarcat en la creació d'una xarxa ciclista que proporcioni a les persones usuàries seguretat i una bona connectivitat tant entre els barris de Sant Feliu com amb els municipis veïns.\nEn els darrers anys, la xarxa ciclista de Sant Feliu  ha crescut, oferint més quilòmetres de pista pedalable a les persones usuàries de bicicleta i patinet. Aquests nous carrils persegueixen millorar la connectivitat amb el transport públic a la vegada que es vol dotar de més seguretat als usuaris. Es vol potenciar l'ús de la bicicleta o el patinet com un mitjà de transport en els desplaçaments diaris, com també es vol connectar Sant Feliu amb els municipis veïns.\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/noticia/sant-feliu-aposta-per-la-sostenibilitat-amb-la-creacio-dun-nou-carril-bici-a-la-carretera


la seguretat en el nostre entorn: Sense paraules...sense menjar...\nPublicat per Josep Lluís les 21:57\nEm sembla molt tremendo.\nDivendres baixo uns dies a BCN: us porto iogurts? :-)\n(és broma; per desdramatitzar una mica)\nTU TAMBE COMPRES A MERCADONA? DONS ESTEM FUTUTS, A TIRAR DE CONGELADOR. (kaska 46)\nSempre et queda la solució d'anar a veure la veïna i demanar-li si té ous... I, qui sap... ;-)\nLa gent està sonada! Està creixent una paranoia col·lectiva que fa por! Em van explicar que, en un supermercat, la gent es fotien els uns als altres el menjar dels carros! I que sí que arribaven camions, prò que la gent buidava els prestatges desesperats!\nAl meu tiet, això li farà mal! No para de collir, perquè ho ha de fer, prò els magatzems els té plens i no sap què fer-ne, de les darreres coses collides! Com que ell ven a Bèlgica i per allà dalt, aquesta gent segurament ha anat cap a Itàlia, que allí no hi tenen problemes i l'any que ve ja veurem si tornen cap aquí...\nAix... he hagut d'escriure de pressa, em sap greu! prò espero que les coses es calmin aviat! Sembla que avui se signaven coses, no?\nEspaña y yo somos así, señora, deia aquell... no trobes que tot plegat és una mica exagerat, això d'acaparar com si hagués de venir la tercera guerra mundial? per aquí a baix passava el mateix, que anaves a Mercadona i semblava Txetxènia, i en canvi, vas a qualsevol botiga "de les de tota la vida" i hi havia de tot. I és que, repeteixo, la gent és moooooooolt exagerada!!!\nDe tota manera, mulla't una mica, company, i digue'ns què en penses, de tot plegat. Que jo amb tu n'estic aprenent molt!\nPetonets des de Calpe... ara ja amb un sooool!\nper cert, Indiana Jones, jo em queixava, fa un parell d'anys, al diari de Gi, de les gavines que embruten a Blanes i que cada vegada n'hi ha més. Era perquè no havia estat mai al port de Calpe, a fe dels déus!!!!\nI altra vegada: petonets.\nAixò és l'hòstia (perdó) però sembla que el mon s'acabi... a l'ataque que s'acaba el menjar, que no vindran els camions!!!! Deu meu si mai passa alguna catastrofe greu, val més que em compri un congelador d'aquells grossos o quan arribi al super hauré d'anar armada...\nNo però bromes a part, com diu en Ferran, això és tremendo. :S\ni jo aquí m'he quedat, esperant el iogurt d'en ferran...


Consultau la situació de la pandèmia a les Illes Balears, poble per poble i amb un mapa interactiu\nBinissalem és el municipi de les Balears amb una major incidència de coronavirus a set dies (IA7), amb 576,7 casos per 100.000 habitants, segons confirma l'informe del Servei d'Epidemiologia del Govern, que s'ha publicat aquest dimecres i inclou informació de fins al 26 de desembre. El segueixen –tal com es pot veure al mapa– Deià (486,2 contagis), Alaró (466,6), Marratxí (416,7), Alcúdia (400,2), Bunyola (396,5) i Palma (390,8). Per contra, a Escorca, Fornalutx i Sant Lluís no s’ha notificat cap persona positiva la darrera setmana.\nMalgrat que Palma no es presenta com el primer municipi en incidència, és, en realitat, el gran focus de la pandèmia a les Illes. Això s'explica perquè, en pobles petits –com és el cas de Deià– amb pocs casos, ja es dispara aquest valor. A més, la capital illenca acumula més casos i estan més dispersos –no associats a brots–, cosa que dificulta la tasca de rastreig. De fet, la IA a 14 dies supera els 700 casos per 100.000 persones i gairebé tots els barris estan per sobre dels 250 contagis, segons va informar dimarts la consellera de Salut, Patricia Gómez.\nMallorca registra la incidència de coronavirus més alta de tota la pandèmia\nSi ens fixam per zones bàsiques de salut, allà on més creix la incidència és la de Muntanya (que correspon a Marratxí), amb 7,33 casos per 1.000 habitants. També puja especialment a Llevant (6,38 infeccions), Felanitx (6,10) i Nuredunna Artà (6,01). A Palma, els valors més alts fins a 26 de desembre són a les àrees bàsiques de Son Serra-Vileta (4,95), Son Pisà (4,92), Santa catalina (4,39) i Sant Agustí (4,14). Cal tenir en compte que dins aquesta informació encara no entra el cribratge al Rafal Nou, que la setmana anterior superava els 5,19 casos. Patricia Gómez va assegurar dimarts que s'estan plantejant cribratges massius a altres zones de Palma.\nLa consellera també ha dit aquest dimecres que té "damunt la taula" la previsió de prohibir als ciutadans el moviment entre els municipis de Mallorca, on la incidència de coronavirus a 14 dies és de 641,9 casos per 100.000 habitants, la més alta de tota la pandèmia. Ha afegit que el Govern no té la capacitat per ordenar el confinament domiciliari a les Balears, però estan en contacte diari amb l'executiu estatal per analitzar aquesta i altres mesures per intentar frenar l'avanç del virus. Davant la difícil situació sanitària a l'illa, la Conselleria de Salut ha enviat un comunicat demanant a la ciutadania mallorquina que ningú surti de casa per celebrar el Cap d'Any.\ncoronavirus informe d'epidemiologia


Josep Prat Domènech (La Fatarella, 1948): enginyer naval. El 1985 és nomenat gerent de l'hospital Sant Joan de Reus, estructura de la que acabarà redreçant-ne les finances. El 1986 crearà la primera societat anònima de l'Ajuntament de Reus. La seva eficaç gestió el portarà a ser director general del Servei Català de Salut (SCS) del 1998 al 2003 i del 2003 fins a finals de 2011. És el gran cervell i director d'Innova.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cas_Innova&oldid=29477544»\nDarrera modificació: 13 feb 2022 a les 11:46\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 feb 2022 a les 11:46.


Arxius de ServRes18 - Residències gent gran. Serveis sanitaris i d'atenció a la dependència\nHan passat alguns mesos des d’aquell tràngol i, tot i que no té seqüeles\ngreus, sí que li’n queden algunes de lleus, com que se sent més confús i desorientat que abans de la malaltia. No obstant això, la pèrdua de pes que va tenir durant aquell període ha fet que ara estigui més lleuger i li ha beneficiat per a la diabetis que pateix. L’entrevistat ha pogut recuperar algunes de les activitats que feia i també les visites del seu nebot. Al llarg d’aquest temps, però, les mesures de protecció i les restriccions s’han anat modulant en funció de la situació epidemiològica general i la de la residència. En el moment de l’entrevista, el Luis explica que només pot moure’s per la seva planta i que ha de dur mascareta. A més, com totes les persones residents, ha de menjar sol a l’habitació, un fet que no li agrada gaire. Tanmateix, ell és de bon conformar i accepta els nous protocols com un mal menor: “és el que toca fer, pitjor seria morir-se”. Assegura que, com amb la medicació, ell segueix les mesures fil per randa.\nEl Departament de Salut confia en el Grup Mutuam per intervenir una residència per a gent gran a Barcelona\nEl Departament de Salut va intervenir el passat dimarts, 26 de gener, la Residència “Hermanas del Sagrado Corazón de Jesús y Santos Ángeles”, ubicada al carrer Bruc de la ciutat de Barcelona. Es tracta d’un centre per a gent gran de 163 places, de les quals actualment n’estan ocupades 127. En el moment de la intervenció, hi havia 47 persones residents positives per coronavirus.\nSalut ha demanat al Grup Mutuam que es faci càrrec de la direcció del centre per tal de fer possible el control del brot epidèmic. Des d’aquesta entitat ja s’han iniciat les accions pertinents, posant-hi al capdavant una directora i incorporant-hi un equip de suport que cobreix les altres funcions principals.\nCategories Som Mutuam Etiquetes centres gent gran, COVID-19, Residències gent gran, Residències geriàtriques, ServRes18, Som Mutuam, SOM18 Deixa un comentari\nsetembre 21, 2020 setembre 21, 2020\nEl Mestre Xavier Puigdevall em va suggerir fa uns anys: “Ves a una residència de gent gran i porta-hi la meditació, surt de l’Escola, de la zona de confort”. Així va ser com a finals del 2015 va començar el “Grup de Meditació Apartaments Collserola”. Tot un procés per aprendre, abaixar el cap, empatitzar, conèixer la vida quotidiana dels seus participants, la seva saviesa, les seves vivències… Deixar la teoria i anar a la pràctica per aprendre a caminar caminant.\nLes primeres trobades eren quinzenals; no van funcionar. Es perdia el contacte i el millor va ser fer-ho setmanalment, els dilluns de 16,30 a 18h. L’espai, un lloc silenciós i ampli (la Sala Club Social reservada per a nosaltres), sense grans decoracions, confortable, amb unes butaques còmodes, asseguts en rotllana, l’olor agradable de l’encens, algun cop amb la llum d’una espelma. Van anar degustant el caliu del grup, la confiança, obrint-nos a poc a poc, estimant-nos, meditant junts, abaixant el cap i dedicant els beneficis als éssers propers. Practicant l’abraçada i els petons entre nosaltres després de cada sessió ens ajudava a mantenir l’escalf fins a la propera trobada.\nEra un dia especial per a les persones del grup, s’arreglaven amb els millors vestits: feien goig. Començar amb una música relaxant o clàssica ens ajudava a calmar la ment. La postura recomanable: seure en una butaca sense braços amb les mans recolzades sobre les cuixes o agafades al centre. Els ulls tancats, llevat que ens agafés el son, i mantenir la mirada horitzontal, que no fes mal la nuca. Més d’un cop hi havia persones que es relaxaven tant que s’adormien. Feien el mateix procés de relaxació i calma. Tot plegat ens permetia deixar anar i sentir-nos més buits; una buidor no pas sinònim de pobresa i escassetat, sinó de lleugeresa i llibertat.\nUn cop la ment calmada, es va anar introduint a cada sessió l’hora del conte. S’entregava un escrit il·lustrat, normalment un conte, com un recordatori per a tota la setmana. Va ser un mitjà per obrir-nos, parlar de les seves coses: què pensaven, records de la seva vida que, en expressar-los, s’anaven netejant; amors oblidats, paisatges inspiradors, viatges a la seva infantesa, trobades amoroses dels seus pares, retrobament i reconeixement del seu amor als familiars i amics morts… Tots aquests comentaris donaven un nou sentit a la seva vida, descobrint i reafirmant la saviesa acumulada al llarg dels seus anys.\nLes lectures eren un entrenament de la ment i del cor per tal de viure la seva quotidianitat d’una forma més centrada i amable, acceptant, com es podia, el que s’anava presentant en cada moment.\nPosteriorment, una meditació acompanyada de música per potenciar l’agraïment cap a les persones que els acompanyaven –familiars, cuidadors, amigues, etc.– i cap a ells mateixos. Al llarg de les sessions es va anar ampliant aquest agraïment, fins i tot cap a aquelles persones amb qui no tenien o no havien tingut una bona relació.\nSempre acabàvem la sessió ajuntant les mans al pit, abaixant el cap i dedicant els mèrits de les pràctiques a les persones que patien. L’abraçada i petons entre tots nosaltres es va instaurar com una manera dolça de cloure la trobada. Es diu que la meditació transforma les persones en més amables, tolerants i compassives… Cada vegada que ens acomiadàvem vam comprovar que era ben cert: gaudir d’aquesta escalfor humana, del silenci presencial en la meditació de la gent gran, ha estat un regal en el meu camí espiritual.\nSessió rere sessió, la meditació es va anar obrint camí fins a consolidar-se com una dinàmica que formava part de la quotidianitat setmanal de la gent gran. Quan ja portàvem gairebé un any fent l’experiència, es va tirar endavant, conjuntament entre el personal totalment entregat de la Residència Collserola i el Grup de Meditació de l’Escola de l’Ésser, un acte que va suposar una nova embranzida a la iniciativa: el 30 de gener del 2016 vam organitzar el dia de la No violència i la Pau. Una mostra dels treballs que la gent gran havien fet als seus tallers vestien la sala, on vam projectar un audiovisual: “La pràctica d’Atenció: La Mirada Innocent”, del Mestre Xavier Puigdevall. Amb el cor ben obert i la innocència als ulls, després de la visualització del preciós audiovisual, es va fer la lectura d’uns escrits a càrrec d’una persona del Grup de Meditació Apartament i una persona del grup de Meditació Escola de l’Ésser i es van lliurar uns fulletons amb imatges de nenes i nens innocents. A més, vam fer una meditació conjunta acompanyada d’unes músiques, dues cançons que van arribar al moll de l’os de l’ànima de tots els assistents: “Thula Baba” de Pumeza i el Mantra “Yemaya Assessu”.\nL’acte es va anar tancant com sempre: d’una manera dolçament alegra. Ben acompanyats d’un bon esmorzar, beguda i pastes, van tenir lloc les trobades, abraçades, tertúlia, comentaris molt sucosos entre la gent gran i els membres del grup de meditació de l’Escola.\nA partir d’aquesta experiència es va crear un altre Grup de Meditació a la Residència Collserola, portada per dues persones del grup de meditació de l’Escola (la Maria i el Carles) i personal de la Residència.\nEs va obrir també un altre Grup de Meditació als Apartaments Güell, portat per dues persones més del grup de Meditació de l’Escola (el Jose i la Charo). El Jose expressa així la seva vivència: “Mi experiencia meditativa con la gente mayor al principio fue una manera de dar altruistamente, que se convirtió después en un intercambio donde recibíamos tanto o más de lo que entregábamos, dábamos amor y recibíamos más… Uno de los momentos que más me gustaban era al acabar la meditación de cierre, donde ellas me decían que se quedaban tranquilas, calmadas y con mucha paz. Yo sentía lo mismo. Nos despedíamos siempre con abrazos, besos y palabras de agradecimiento en ambas direcciones. Recuerdo esos momentos con cariño y amorosidad”.\nL’experiència de la Charo és aquesta: “Va ésser molt enriquidor i nutritiu, deien que els donàvem molt, i la veritat és que eren elles qui ens donaven al meu company i a mi. Vaig aprendre a valorar encara més l’entrega i energia de la Pilar, era com una filla em deia… I així la sentia, com una mare amorosa. De la Maria recordo la seva força i determinació. La Josefina una dona delicada i tendra amb capacitat d’escoltar. La Belen de tot en feia broma i posava la “chispa” al grup. La Conxita va lluitar fins al final amb decisió i coratge, vaig aprendre d’ella això, junt amb com és d’important cuidar la família amb els petits detalls”.\nVa sortir la necessitat d’una trobada quinzenal entre els coordinadors per supervisar com anaven els grups, què ens passava a nosaltres… I de mica en mica es va anar creant material, compartint músiques, meditacions… Tot plegat va suposar un aprenentatge com a meditadors més creatius, amables i bondadosos; un començar a integrar vivencialment el que és la benevolència, la bodhicitta i la compassió a partir de la pràctica.\nUna trajectòria de contes, músiques, recull de frases il·lustrades del llibre del Mestre Xavier, celebracions d’aniversaris, Nadal, Sant Jordi, comiats de persones que havien mort, trobades amb familiars, etc. Un projecte que ha anat creixent a mesura que els cors dels qui hem tingut la sort de participar-hi s’han anat obrint en dolçor, humilitat i entrega.\nDesprés de l’explicació, m’aturo i tanco els ulls amb el propòsit de recollir allò essencial que he après amb aquesta iniciativa. I em venen molts comentaris, salutacions de la gent gran, així com petits moments viscuts amb ells que em dibuixen un somriure. Autèntics regals com quan, amb un to càlid i directe, sense prejudicis, amb amabilitat respectuosa i amb honestedat assertiva, em deia sense embuts la Isabel quan els posava alguna peça musical: “Aquesta música… hi ha una versió més harmònica”. O quan em saludava el Ramon en arribar al grup: “Hola, jove!”. Amb aquella mirada dolçament brillant mentre tot somrient em donaven la mà amb una calidesa i suavitat que no s’obliden. O quan la Rosa va obrir al grup que, quan estava a l’habitació i se sentia sola, s’imaginava que estàvem tots junts meditant i això li feia sentir un caliu que la tranquil·litzava. O quan la Marisa, una persona invident, amb tot la seva energia i entusiasme, en arribar al grup gravava un àudio dels seus pensaments, les seves poesies. Els llegíem i ens enriquíem després d’haver-los copiat i escrit. O quan la Rosa practicava la meditació del Timo i expressava que aquella pràctica l’alliberava del dolor.\nLa Mercè i la Rosa M. em diuen que segueixen posant en pràctica l’atenció a la respiració, les passejades totes dues al bosc, contemplant els arbres i el garrofer, respirant profundament i els va molt bé. La M. Teresa assenyala les meditacions connectant amb la llum interior. Durant el confinament l’ha practicat, principalment quan el seu home, el Ramon, ha fet el viatge cap el seu origen, cap a la llum. Em diu que quan ens retrobem podrem retornar amb aquesta pràctica.\nLa M. Antònia, quan jo no hi podia assistir, era qui portava la sessió meditativa. Ha expressat que ha experimentat un pas endavant en la introspecció i el coneixement d’ella. Un lloc de reunió on no es demana res; un lloc de recolliment i disposició a obrir el cor i la ment, vivint noves i profundes experiències, arribant al retrobament amb la seva ànima i el seu cor, en la seva essència més primigènia. Un anar endavant etern.\nLa Cloti i la Isabel recorden les meditacions amb una sensació de benestar molt agradable i positiu. La Cloti havia traduït una versió al castellà de El Petit Príncep, i quan el llegia amb una dolça innocència que li sortia del cor ens posava a tots els oients la pell de gallina.\nLlegíem també fragments tan bonics com aquest del llibre ‘Diguem-nos coses boniques d’en Carles Capdevila’: “Cada dia de la nostra vida té dues versions, la cara A i la cara B. I com que està de moda la queixa, i pensar que els altres tenen més sort i mai rebem el que ens mereixem, solem ficar-nos al llit carregats de retrets contra el món.\nSi hi penses bé i ho treballes, cada dia t’ha dut coses bones, aprenentatges enriquidors. I si els vas recordant, si construeixes un relat cert sobre la part positiva del que et va passar ahir, sortiràs a afrontar l’avui amb més ganes”. No puc oblidar tants altres moments que m’han ajudat a abaixar el cap, sentir-me un principiant. Anava a ensenyar meditació a la gent gran i em vaig trobar aprenent de la seva generositat, humilitat, bondat, valentia, el seu saber acceptar el present, la seva devoció i la seva innata bodhicitta.\nVull enviar un agraïment a totes les persones meditadores del grup, als col·laboradors. M’han ajudat a reafirmar més clarament en el camí espiritual, tocant de peus a terra, amb el cor i amb l’ajuda dels de Dalt.\nDurant el confinament fins ara continuem tenint contacte per telèfon i whatsapps amb les persones grans i els seus familiars… Esperant que les condicions siguin propícies per reprendre presencialment la nostra pràctica meditativa en grup.\nToca anar acabant l’escrit. No és fàcil tancar una cosa que t’estimes. Saber dir adéu és una de les moltes coses que he après de la gent gran, la qual molt abans que no pas jo ha hagut de deixar anar a persones estimades, que han emprès el seu retorn a la llum; prenc bona nota de la saviesa, no només de deixar anar, sinó també la de quedar-se amb l’empremta de bondat dels qui han marxat. La gent gran té una capacitat d’acostar-se a la bondat i de perdonar sense miraments, directa al cor, davant la qual només puc baixar el cap.\nEl reconeixement sincer cap a tot allò après en aquesta experiència em permet, ara mateix, fer un pas més en l’agraïment profund i amorós als meus Mestres. Sovint, quan llegíem el conte en la meditació amb la gent gran, em naixien comentaris dels meus pares, dels meus Mestres, de la meva dona, del meu fill, de les meves netes… i s’entrellaçaven amb les seves vivències. Tot seguit naixia la seva curiositat i em preguntaven aspectes de la meditació, dels Mestres… compartíem una estona de pau, de tranquil·litat, no s’havia de fer res, tot fluïa. Un goig… Mil gràcies.\nEspecialista en meditació de l’Escola de l’Ésser d’Empar Fresquet i Xavier Puigdevall. Ha fet de voluntari impartint sessions a Mutuam Güell i Mutuam Collserola.\nPodeu llegir al nostre blog un article anterior d’Albert Colomer: Meditar: deixar anar i veure-hi clar.\nCategories Els nostres centres Etiquetes Centre Residencial Mutuam Collserola, centres gent gran, meditació, Residència Mutuam Güell, Residències geriàtriques, ServRes18 Deixa un comentari


“La meva identitat és de fronteres molt permeables” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nJOAN GARRIGA | MÚSIC\n“La meva identitat és de fronteres molt permeables”\nL’artista presenta el seu nou projecte amb l’edició d’‘El ball i el plany’\nEl músic Joan Garriga. Joan Sánchez\nBarcelona 19 JUN 2020 - 14:14\tCEST\nPrimer va alimentar Dusminguet, més tard La Troba Kung Fú, i des d'avui, per primera vegada, dona nom al seu propi projecte, Joan Garriga i El Mariatxi Galàctic. “No m'agrada que la gent em conegui, però tenia necessitat de presentar-me”, diu aquest artista tímid i malenconiós per explicar-lo, just abans de confirmar que segueix mantenint “la continuïtat entre els diferents projectes”. Quina és llavors la diferència entre aquest i els anteriors? “Volia estirar les cançons, defensar-les amb menys elements i així donar-los més importància, atorgar pes a la cançó, no oblidar els arranjaments però fent servir bateria, baix, guitarra i acordió, una mica en la línia dels grups del nord”. El disc que ha publicat Garriga sota aquesta inspiració es titula El ball i el plany, i és un pas més en el que més ha importat a aquest músic de la Garriga, nascut el 1972, peça clau de la música popular de fusió: fer ballar.\nPregunta obligada: com pot caure un disc prepandèmia en la postpandèmia? Resposta de llibre: “Hi ha lletres festives que potser no casen amb l'actualitat, però encara ens falta perspectiva per entendre el que passa. D'altra banda, les bones cançons sempre són bones, si tenen alguna cosa bona quedaran”.\nI hi ha bones cançons a El ball i el plany, un disc on sonen rumbes, boleros, ranxeres, rai, reggae, vals o havaneres a l'estil de Garriga, barrejant-ho tot com si fos un guacamole. Sí, molts estils dels nostres pares. “La meva passió per les ranxeres em ve de petit, d'un disc que encara guardo, Chants de la révolution mexicaine, de Jorge Saldaña i Los Mayas —en aquest punt ensenya orgullós la magnífica portada de l'àlbum. “I les havaneres doncs també em venen de criatura”. Havaneres?, no sembla un estil gaire febril per al ball. “No, són com un bolero, una rumba tranquil·la. El que de vegades pot tirar enrere són aquestes veus impostades i aquesta mena de pijisme de costa. Ara bé, si escoltes les havaneres tal com eren, en una taverna, com a cant de bar, n'hi ha de precioses, amb aquests jocs a tres veus…”.\nAmb aquests elements en joc, s'ha de considerar Garriga com un músic popular, tot i les distàncies que vol mantenir amb algunes aproximacions puristes al folk. “Hi ha tractaments que són de museu, conservacionistes, i això no m'interessa perquè no hi ha renovació. Jo prefereixo actualitzar-ho tant en so com en temàtica perquè la música popular ens parli de la nostra vida tal com la vivim”.\nI com que ha sortit la vinculació entre vida i música, canta en la seva vida diària? “Poc, em fa una mica de cosa la meva veu, però canto quan estic sol, per exemple al cotxe, o durant el confinament, quan tocava l'acordió més que cantar. I vaig cantar molts als meus tres fills quan eren petits”. L'edat d'aquests fills, ara en l'adolescència, fa innecessari preguntar si els continua cantant.\nEn un disc tan híbrid, tan de barreja en cadascuna de les cançons pròpies, sorgeix el tema de la identitat. “És un concepte individual i ens podem sentir de molts llocs. En el meu cas la meva identitat és de fronteres molt permeables: davant del formatge em sento francès, m'he sentit moro a Londres, sota una parra em puc sentir tan grec com d'aquí...”.\nAl disc se sent cantar en català, castellà, anglès i una mica en àrab. I en una cançó delirant, Mariatxis trance, que evoca les seves gires per Europa, i està cantada paradoxalment en anglès, afirmen que estan cantant “en llengües minoritàries”. El Joan riu, “és divertidíssim començar La cançó del lladre i que la gent respongui 'oleeee'. És molt bo”.\nEntre nosaltres, El ball i el plany començarà a sonar el 29 de juliol al Poble Espanyol de Barcelona. En la nova situació, considerant que el que fan és musica popular amb vocació ballable, Joan Garriga manté la prudència sobre com es desenvoluparà el directe. “Hem de comprovar com funcionaran aquests concerts”, afirma, “provar-los de manera que no ens vegem obligats a fer coses diguem antinaturals, sense sentit en la nostra proposta”.


8 de març 2013 | Esquerra Unida del País Valencià\nHome :: 8 de març 2013\t8 de març 2013\nDes de sempre, les dones feministes hem lluitat per una societat millor, que iguale en drets i oportunitats a totes les persones. Les dones hem sigut les promotores de grans canvis que van contribuir decisivament a l’enriquiment de la democràcia, de manera que ha quedat més que demostrat:\nSom la meitat de la població. Sense nosaltres, no hi ha democràcia.\nDemocràcia vol dir que homes i dones disposem de les mateixes oportunitats i drets. Per açò, nosaltres reivindiquem la nostra incorporació activa i plena a tots els àmbits de la societat, i que mai, pel fet de ser dones, ens estiguen vetats, perquè la paritat és consubstancial amb la democràcia.\nDemocràcia significa que dones i homes compartim sense traves ni vetos tot tipus de moments i espais. Per açò insistim que tots dos han de distribuir-se equitativament, de tal manera que el lleure siga tan compartit com les responsabilitats.\nDemocràcia significa plena ocupació, de qualitat, ben retribuïda, sense discriminacions de cap tipus. Per açò les feministes rebutgem la Reforma Laboral que va començar el PSOE i que el PP ha concretat en unes condicions gairebé esclavistes i que perjudiquen greument a les dones.\nDemocràcia significa que cada persona siga mestressa del seu cos, de les seues decisions i de les seues posicions davant la vida. Per açò nosaltres lluitem perquè ningú ens obligue a assumir papers prefixats, per ser autònomes i lliures de disposar de la nostra existència. Defensem decididament que no es legisle de manera restrictiva l’avortament, ni cap dret sexual. No estem disposades a que l’església catòlica seguisca interferint en la vida de les dones.\nDemocràcia significa que les diferències, diversitats i opcions no marquen cap tipus d’exclusió o discriminació. Les dones no tolerem cap més comportament sexista i patriarcal. Per açò des d’EUPV defensem una societat que no consentisca, ni permeta, ni avale que les dones seguisquen patint cap forma de discriminació ni explotació. La dignitat i la llibertat, l’autonomia personal i econòmica, la capacitat de moviment, d’elecció i l’ocupació, són drets que conformen el concepte d’igualtat de gènere.\nDemocràcia significa que l’Estat atenga a través dels serveis públics, totes les necessitats de la ciutadania. Per açò ens oposem a que la infradotació econòmica de lleis com ara la de la dependència, ens relegue a les cures i ens torne a l’àmbit domèstic. Ens rebel.lem davant de qualsevol tipus d’involució social que comporten que ens arrabasse els drets conquistats.\nDemocràcia significa eradicar de les estructures socials tots els condicionants, costums o formes culturals que discriminen o excloguen. Per açò les dones feministes lluitem per una societat a la qual homes i dones siguem iguals i on la justícia i l’equitat siguen els fonaments bàsics en els quals es base la política.\nManifest 8 març 2013 per a imprimir\nAlacantEl equipo de gobierno eleva al pleno una declaración institucional para apoyar expresamente la Marcha Mundial por el Clima del 29 de noviembreAlgemesíEl nou equip de govern d’Algemesí aposta per la democratització del Berca BIM i Berca TVAlmàsseraCLAR I RAS N10 MAYO 2015AlziraPRESENTACIÓ CANDIDATURA D’EU-UNITAT POPULAR AL CONGRÉS A ALZIRACalpPor qué no se aplica el artículo 25 de la Declaración Universal de Derechos Humanos?Camp de MorvedreEl viernes 27 de noviembre tendremos en el Puerto de Sagunto a Cayo Lara. Nos acompañará Marga Sanz Alonso, Ricardo Sixto Iglesias y nuestra concejala Ros Er, y presentaremos la candidatura de Unitat Popular València-Esquerra UnidaCastellóESQUERRA UNIDA DE CASTELLÓ AMB ELS AFECTATS PER L’HEPATITIS CCastelló de la RiberaEU-Castelló de la Ribera no assistirà a l’acte d’arribada del gas naturalChivaManu Clemente y Rosa Pérez coordinan el trabajo de Izquierda Unida entre el Ayuntamiento de Chiva y la Diputación de ValenciaEldaSOBRE EL PLAN XARXA DE LLIBRES DE LA GVA.ElxESQUERRA UNIDA DE ELX HA CELEBRADO SU ASAMBLEA EXTRAORDINARIA REQUERIDA POR LA DIRECCIÓN NACIONAL DE EUPV.L'ElianaAcord Municipal entre EU-Els Verds, Sumem per l’Eliana amb el PSPV-PSOE de L’ElianaLa Pobla de VallbonaLa coalicció EUPV-VERDS-ERPV publica el seu butlletí resum electoralLa VallPle de gom a gom a l’acte d’EUPV-UP al Port de SaguntLos Montesinos217 GRACIASMutxamelCORREOS, SERVICIO PÚBLICO O MERCANTILISMO.RaspeigHace 82 años que las primeras sanvicenteras pudieron votarSan Antonio de BenagéberPle de gom a gom a l’acte d’EUPV-UP al Port de SaguntSant JoanComunicado oficial del Consejo Político Local de Esquerra Unida Sant Joan d’Alacant referente a los últimos acontecimientos sobre la comisión informativa del crematorio de Sant Joan d’Alacant.SegorbeELECCIONES PARLAMENTO EUROPEO. EUPV LOGRAN UN GRAN RESULTADOTorrentLa Asamblea de Esquerra Unida de Torrent elige a Juan Ramón Motoso como su candidato a la AlcaldíaValènciaEU demana l’annexió d’un espai abandonat al jardí situat en la plaça Emili Beüt i BelenguerVila-realEsquerra Unida Vila-real mostra preocupació pel futur del Pavelló Llorens


El gel antàrtic i el terratrèmol de Japó de Març del 2011\nRiscos Naturals i Tecnològics »\nAutor Tema: El gel antàrtic i el terratrèmol de Japó de Març del 2011 (Llegit 1327 cops)\n« el: Agost 10, 2011, 19:11:49 pm »\nSembla ser que el tsunami que seguí al terratrèmol del passat mes de març al Japó va tenir conseqüències fins i tot a l'Antàrtida, trencant part d'una plataforma de gel i creant nous icebergs.\nIncreïble si pensam que el terratrèmol fou al pacífic i l'Antàrtida és a l'altre hemisferi\nLes ones arribaren després de 18 hores i 13.600km recorreguts, assolint uns 30 cm. Una altura discreta si les comparam amb les imatges del tsunami a la costa japonesa, però suficient per trencar una part de la plataforma de gel flotant de Sulzberger (el tram trencat en particular de la plataforma de gel flotant te uns 80 metres de gruixa...que se diu aviat ) El troç arrabassat te una vegada i mitja la superfície de Formentera\nUn vídeo explicatiu:\n« Darrera modificació: Agost 10, 2011, 20:28:28 pm per embat »\nFracàs escolar garantit! Ni anglès ni coneixements\nRe: El gel antàrtic i el terratrèmol de Japó de Març del 2011\n« Respondre #1 el: Agost 10, 2011, 22:50:44 pm »\nL'oceà Antàrtic no és un lloc precisament tranquil, les tempestes i onades són el pa de cada dia (los 40º rugientes, los 50º aulladores y los 60º bramadores), idò quin "mecanisme" va permetre que onetes de 30 cm trencassin el gel?\nJo posaria messions per la freqüència entre onades. Dues ones baixes amb la separació adequada poden xapar un vaixell, especialment si és gros. Basta que la proa i la popa quedin sobre la cresta de l'onada i el ventre quedi "penjant" a la vall\n« Respondre #2 el: Agost 10, 2011, 23:12:39 pm »\nA part de la freqüència també hauriem de considerar l'energia d'aquestes onades, i també el fet que les onades del Tsunami no només es desplacen en superfície, sinó que també ho fan a profunditats majors que les onades habituals.\nPàgina creada en 0.071 segons amb 23 consultes.


el blog de la prèvia: And the Oscar goes to...\nFC Vilafranca 2 - EC Granollers 1\nTothom apuntava a que el gol 500 del Vilafranca a 1a Catalana el marcaria Landi, Eloi, Condis, Palomo,... doncs no, ha estat Óscar Sánchez qui ha entrat a la història del club i qui, a més, ha propiciat amb el seu gol que el Vilafranca assolís una victòria que el catapulta, a manca de vuit jornades, al tercer lloc de la classificació. Un lloc que, momentàniament, dóna dret a l'ascens de categoria.\nNo sé si estareu d'acord amb mi, però no us agrada guanyar d'aquesta manera, patint fins al final? Potser sóc un pél masoquista (ho reconec), però la satisfacció és tal..., i la sensació de guanyar sense jugar bé (pròpia dels equips grans)..., que, tot i anar per sota del marcador des dels primers minuts, tenia la confiança que l'equip acabaria treient el partit endavant. Ara bé, mirant-ho des d'un altre punt de vista, segur que el míster vilafranquí no estarà gens satisfet i treballarà durant la setmana per a que diumenge vinent (una nova final, al camp del Manlleu) no es repeteixin els errors comesos avui, que han estat molts.\nAmb els resultats d'aquesta jornada, una cosa quasi la tenim clara: Igualada i Cassà han donat un pas de gegant per jugar l'any vinent a Tercera. I la plaça restant? Ai, la plaça restant,... hi haurà de tot aquí per aconseguir-la!!! Tant de bo que el Vilafranca no la deixi escapar d'aquí fins al final, però queden tants partits per a jugar, tants enfrontaments directes,... que aventurar-se a fer un pronòstic, a dia d'avui, és impossible.\nGran Reserva: La ratxa actual d'onze partits consecutius a casa sense perdre (8 victòries i 3 empats). L'anterior millor marca, situada en quinze partits, data de la Temporada 95/96 també a 1a Catalana i s'acabà assolint l'ascens a Tercera. Aquesta és la línia a seguir!\nVi picat: Que a Landi, per celebrar el gol aixecant-se la samarreta ensenyant la foto del seu fill i amb dedicatòria a Vilafranca TV, li hagin ensenyat targeta groga. Hi ha aspectes del reglament del futbol que no entenc ara ni entendré mai. Coses més importants a sancionar hi haurà que això, no? En fi, no perdem el temps, que són causes a fons perdut.\nPublicat per La prèvia a les 20:43\nno estic gens ´d'acord en que l'equip no ha jugat b. a mi em dona la sensacio molt bona. a per cert, es el primer gol centenari que dona una victoria!!! força vila\nperdo, volia dir a casa! je, je...\nFa temps que veia el blog i llegia opinions i m'he dit va,perquè no opinar desde la vessant d'exjugador del Vilafranca que intenta seguir els partits de casa quan pot. Haig de dir que el bon amic LLuis Montaner sempre m'ha dit que opinés,que està bé que es parli del Vila entre la gent que el seguim quan podem.\nQuè fem només comprar el diari esportiu del dilluns?Mirar el resultat i la classificació dels equips que t'interessen. Demà veurem que el Vilafranca va tercer i punt. Jo no sé si s'ha jugat molt bé o no,però 3 punts més al sac, que a hores d'ara és el que fa falta.\nJo només he pogut veure la majoria de partits de casa, però l'equip em dóna molta més sensació de solidesa en aquestes últimes jornades que fa un temps: a casa es treuen bé els partits(inclús remuntant) i a fora potser falta ara aconseguir una victòria per acabar de confirmar les victòries de casa. Però per estar a dalt crec que és més important estar molt sòlid a casa i això s'està aconseguint. Els resultats a fora ja arribaran.\nEl que sí sembla bastant clar és que els dos primers llocs, sino hi ha una catastrofe, estan adjudicat però tampoc es pot descartar res pq el futbol dóna moltes voltes,però si Igualada i Cassà porten 30 jornades alla dalt per alguna cosa serà.\nDel partit d'avui m'alegro de què hagi jugat l'Eloi(per mi va ser el millor durant una fase de la lliga en que les coses no funcionaven tant i va deixar de jugar,però com que desconec el que passa durant la setmana no puc opinar) i llàstima de la que ha tingut a la 2a part per fer el tercer gol.\nEn relació a la targeta groga a Landi, el reglament de la International Football Association Board 2006 diu en la seva REGLA 12 - FALTAS E INCORRECCIONES (Decisión 6):\nNo entrant a valorar el perquè es considera conducta antiesportiva treure's la samarreta (?), el que està clar és que l'àrbitre s'ha equivocat amonestant a Landi que només ha ensenyat la samarreta de sota amb la foto del seu fill. Sense anar més lluny, fa un parell de setmanes ho va fer Messi contra el Madrid. I què? Li hauríen d'haver ensenyat 3 targetes grogues?\nVull fer referencia a la tergeta de Landi després del gol.El reglament ho diu clar, si vols ensenyar una fotografia només pots arremangarte la semarreta fins el coll. Si la fas passar sobre el cap o tant sols et tapes el cap, es groga. Ah! i si el col.legiat considera que el que hi ha escrit a la semarreta de sota pot ser ofensiu, també és groga. Per tant el que va fer Landi és groga segons el reglament, ara bé, també es groga desplaçar una pilota després que el col.legiat hagi xiulat una falta i Fortuny , el defensa del Granollers ho va fer i en aquest cas no va veura la segona.\nPer tant en el tema de les targetes mai hi entendrem, cada col.legiat i segons el moment la mostren o se la guarden i com que son els que manen, a callar i jugar.!!!\nQue comencem a especular ?\nA fora: Manlleu, Tortosa, Rubí i Banyoles\nA casa: Gramenet B, Cassà, Pobla Mafumet i Igualada.\nMolt mes forts els de casa, primer, segon i un que lluita per pujar i per tant si el Vila a casa es fa fort i suma a fora la cosa pot anar bé.\nHola j.sarró, no estic d'acord en lo de la targeta, però no entrarem en discussions ara. Al reglament de la web de la FIFA no hi posa res si passa la samarreta pel cap, si el missatge es ofensiu (ja em diràs la foto del nen...) ni res. El problema és que el reglament deixa massa coses a la interpretació de l'àrbitre i això és com donar-li una pistola a un assassí en sèrie.\nI s.l.d., res d'especular. Partit a partit! Ara Manlleu i només Manlleu.\nUy, us noto excessivament eufòrics, està clar que anem pel bon camí, però no pensem que ja hem arribat al final. Ara ens toca la papereta de ser el rival a batre i tothom ens esperarà.\nPrudència, i enhorabona a l'Óscar Sánchez pel seu gol, que ha passat a la història del club. Força Vilafranca!\nmolt content,de moment tot ens acompanya.I jo encara voldria que l´Igualada i el Cassà ho guanyessin de moment tot abans de la visita de Vilafranca així per a nosaltres tot seria molt mes fàcil per assolir la trecera plaça i no visiterien el municipal amb la necessitat de guanyar, que us sembla?\nFelicitats Oscar pel 500 i a tot el vilafranca senser!!!\nLa banqueta del jugador gallec (primera vegada) crec, una sorpresa, que us va semblar??\nHola i.u.c., referent a la suplència de Garea comentar-te que els dos primers partits de lliga (Poble Sec i FE Figueres) també els va veure des de la banqueta ja que llavors era Fede qui ocupava el lateral esquerre. Suposo, que ahir la idea del míster era tenir més profunditat i jugar més a l'atac perquè jugàvem a casa davant un rival de la zona baixa. Possiblement, diumenge que ve al camp del Manlleu, opti de nou per Garea que és un home més de contenció i treballa ajudant al mig del camp i a la defensa. Però el Manel no sol canviar de jugadors després d'una victòria. Veurem quin equip surt (ara l'avantatge és que tens moltes variants i recanvis de garanties a la banqueta).\nAquest de la prèvia es un pou de sapiència , comparteixo totalment la teva opinió, Eloi es un jugador que te mes arribada que Garea i molt mes rapid per trencar defenses......en sembla que el proper partit Garea tornarà a ser titular.....Felicitats per. El 3er. Lloc a la taula classificadora, espero que la pugueu aguantar fins el final.\nEn arribar allà on volíem, ara tenim que administrar amb seny el que em aconseguit, sense precipitacions...però amb caràcter, sense concessions...però amb descaro, sense presses...però també sense pauses, concentrats amb el joc...i sobre tot, jugant...que d’això en saben un bon tros, respectant el rival, i a la vegada, fent-li un marcatge ferotge.\nAquestes son unes quantes “màximes” que s’han de tenir presents si volem aconseguir l’objectiu marcat a principi de temporada, si bé, estic totalment d’acord en que s’ha d’anar partit a partit. Però jo hi afegeixo, autoconfiança, capacitat, sacrifici, fe, ganes, il•lusió, ambició, etc...\nSi es segueix amb aquest tarannà que hi ha ara, si no ens desviem d’aquest camí pel qual transitem ara, hi tenim molt de guanyat.\nPer cert, m’encanta com està la competició, per l’interessant que s’ha posat, doncs queden vuit jornades i hi han masses cordes per un sol “violí”.\nComentant la propera jornada, no entenc com donen una altre vegada pel 33 un partit del vilassar, quan aquest equip ja va ser transmés contra el tortosa, precisament, el mateix partit d´anada.Ja s´ho farán a nosaltres ens va de maravelles saber el resultat un dia abans.Tots davant la tv. dissabte a les 12:30.\nÀnims Tortosa!! a guanyar.\nPel que respecte el Mundo deportivo, aquesta semana ens han inclòs amb la Porra de la marca esporiva LOTTO, així que en el partit Manlleu-Vilafranca li posarem un 2 claríssim.\nL´únic precedent bó que tenim respecte al partit de diumenge contra el Manlleu,precisament, es el de l´any passat on es va guanyar per 0-1 aquell dissabte a la tarda.El Vilafranca ho ha de tornar a assolir si volem conservar aquesta genial tercera posició,força Vila i endevant sense por.\nOjalá puguem repetir la victòria de l'any passat (gràcies a un penal aturat per Massana, ho recordeu?) però serà difícil, molt difícil...!!! El Manlleu té davant seu la darrera oportunitat d'enganxar-se a la lluita per l'ascens, perquè si guanyés es posaria a 2 punts nostre. Per tant, el partit es presenta vital per a tots dos equips i és que el Vilafranca, en cas de guanyar, donaria un cop d'efecte molt gran! Estic convençut que l'ascens es decidirà fruit dels resultats dels molts enfrontaments directes que hi haurà i que serà com una cursa d'obstacles, on els rivals anirant caient un a un fins que el guanyador atravessi la línia de meta. Penseu, que les victòries davant Cornellà i Morell, a banda de sumar tu tres punts han suposat deixar-los un esgraó per sota teu. Perquè, i si haguèssim perdut? Estaríem amb 43 punts al desé lloc a 5 punts del tercer!!! Canvia la cosa o no, respecte a guanyar els enfrontaments amb rivals directes?\nI del col.legiat que?\nA les meves notes tinc:\nVilafranca-Horta, 3-1 Va agradar bastant, va mostrar targetes a Yann, Del Barrio i palomo i els golejadors van ser palomo, 2 i Luismi.\nAl primer partit de lliga davant el Poble sec amb 0-1 final, es va empassar un clar prenal a Palomo i va mostrar un nivell mes aviat baix.\nVeurem a Manlleu que passa. Per cert, veig que Palomo li agrada ser protagonista amb aquest col.legiat. Pot ser seria bo que jugués.\nHola j.sauleda, per acabar-ho de rematar, el tercer precedent del Vilafranca amb aquest àrbitre:\nTemp. 03/04 (Reg. Preferent)\n09/11/03 · Jornada 9\nFCV 1-0 Vilanova Camí (Gol de... Palomo!!!)\nJa tenim un alicient més! Jajajaja\nTortosa 2 - Vilassar de Mar 2, tot i que el Vilassar ha empatat en el temps d'afegit, i el primer gol ha estat en fora de joc (segons deien per la TV) i precedit d'una inexistent falta, el resultat serà bo si demà guanyem a Manlleu, ja que augmentarem en 2 punts la diferència. Ja sabem què toca! Força Vilafranca!\nSi des de la Federació s'ha decidit que Igualada i Cassà han de pujar, serà que han decidit que la tercera plaça sigui pel Vilassar, o ha estat casualitat lo d'avui?


A la part alta del Clot del Boixar | Surgrimpi\nAquest matí ens n'hem anat amb el Ramon a fer esportiva perquè fa uns dies que he tornat a tenir alguna molèstia a les lumbars i no cal exigir més del compte. Aquí puc plegar quan convingui, si convé.\nHem tornat a anar al Clot del Boixar on teníem alguna feina pendent a l'agulla de la Mosca. Així que hem començat escalfant a La Mosca (V+). És una via guapa i interessant que serveix per escalfar. Té una reunió separada de la #4 tot i que, si es vol, s'hi pot arribar.\nEscalfant a la primera del dia.\nLa #4 havia de ser la següent, però ha estat ocupada una estona i mentrestant hem fet la Insecte Pal (6a). Aquesta va per la dreta de la Astràgal (6a+) que l'altre dia em va semblar força exigent. L'Insecte Pal comença en díedre per la canal i agafa la placa quan es pot. Hi ha uns passos verticals amb presa petita de mans i peus al voltant de la 3a i 4a xapes (si no recordo malament) i les xapes allarguen. La combinació fa que s'hagi d'apretar força pel grau proposat. Després la via segueix vertical amb tendència a l'esquerra per xapar la darrera i més cap a l'esquerra per arribar a la reunió. L'arribada a la darrera l'he fet per la dreta i el Ramon per l'esquerra -tot és possible.\nApretant a Insecte Pal.\nA continuació ens hem posat a la #4 (6a+). Aquesta té la dificultat concentrada a superar la panxeta que es troba al mig. El començament és guapo i tranquil, amb bon canto. Superar la panxeta no és difícil si s'encerta la seqüència bona. Esquerra a un pam a la dreta de la xapa, dreta a una pedra a sobre i esquerra a una bustieta per sota del forat gran que s'endevina. Posar peus i ja està. A mi m'ha semblat força més senzilla que l'Insecte.\nA punt d'encarar el desplomet de la #4.\nDesprés hem decidit fer-li un intent a Lakang (6b) on l'altra vegada hi havia uns nois provant-la. Té un pas ben curiós per superar un sostret al principi. Aquí hi ha discrepàncies: jo he anat per la dreta, tibant amb la dreta d'una llastra lateral i el Ramon, seguint indicacions d'un que la coneixia, per l'esquerra a estirar-se fins un bidit que permet pujar peus. Totes dues solucions s'aparten de la línia... Després ve una zona desplomadeta on al principi no hi ha massa dificultats fins arribar a xapar la segona (del desplom). Després no sé: Muntant-la a vista m'he embolicat amb unes bústies alguna bona i les altres no. Després de penjar-me veig una seqüència per xapar l'altra i anar a buscar la pedra bona. Quan hi ets i aconsegueixes posar-t'hi damunt, ja està tot i que queda una excursió de pebrots fins la R. Baixant he descobert una bústia-bidit que no havia vist. Al segon intent en top-rope li he tibat amb l'esquerra però encara no he estat capaç d'encadenar preses prou bones. Podria ser que s'hagi d'anar per l'esquerra de la bústia-bidit, per anar a buscar directament la pedra bona? No ho sé: no he sabut treure-li l'entrellat a la segona i les gemes dels dits m'han dit que no hi hauria tercera. En Ramon també li ha fet un parell de tasts, el segon a mig gas i fins a mig camí, també sense èxit.\nEn Ramon a Lakang.\nAmb aquests cinc pegues hem tancat la sessió. Ens emportem un bon interrogant a la Lakang, que haurem d'intentar resoldre un altre dia. Per cert, que ha fet un dia fantàstic, dels d'escalar amb màniga curta o sense samarreta! Impressionant per un dia de Sant Nicolau!


Sergi Vicente 4.0: Matahari pagi\nEstà clar, convèncer-la a ella.....és dona....\n25 de juliol de 2009 a les 21:13\nNoi, els canvis són la sal de la vida. Quan arribin, que siguin a fi de bé...\n26 de juliol de 2009 a les 18:27\nRecords, Ferran. He vist que ja no ets a Berlín. Com prova el Maresme?\n26 de juliol de 2009 a les 22:54\nHola Sergi, he llegit aquesta notícia i volia saber què en saps tu: http://www.cbc.ca/world/story/2009/07/29/uighurs-china-riots029.html. (suposo que no molt més, però és per contrastar informació, ja que la desaparició de 10000 persones no és poca cosa).\n29 de juliol de 2009 a les 22:01\nSí, ho he vist, Mireia. És la versió de l'exili uigur. 10.000 desapareguts seria molta gent. Però no, jo no puc saber res. No sé ni com els han calcul.lat. Encara és hora que tots els que parlen de xifres, posin llistes amb noms i cognoms, i números de carnet d'identitat. Aleshores els creuré, es diguin Rebiya Kadeer o es digui govern xinès.\n30 de juliol de 2009 a les 0:23\nTot bé pel Maresme, Sergi: a prop de Barcelona, ben comunicat, visc gairebé literalment sobre el mar... però em falta Berlin. Objectiu a mig termini? Viure entre Catalunya i Berlin; ja veurem...\n8 d’agost de 2009 a les 5:40


Coronavirus: mesures flexibilització ERTEs\nCircular núm. 18/2020\nS’ha aprovat el Real Decreto-ley 8/2020, de 17 de marzo, de medidas urgentes extraordinarias para hacer frente al impacto económico y social del COVID-19 (BOE 18/03/2020) que entre d’altres, ha aprovat una sèrie de mesures de flexibilització dels Expedients de Regulació d’Ocupació (ERTEs) amb la finalitat de promoure el ajustos temporals de plantilla.\nL’aplicació i efectivitat de les mesures que relacionem tot seguit estan subjectes al compromís de l’empresa de mantenir l’ocupació durant el termini de 6 mesos des de la data de reanudació de l’activitat.\nMesures en relació als ERTEs relacionats amb el COVID-19:\nEls que tenen per motiu una causa de força major.\nEs considera que són de força major els que tinguin la seva causa directa en pèrdues d’activitat com a conseqüència del COVID-19, inclosa la declaració d’estat d’alarma i que impliquin suspensió o cancel·lació d’activitats, tancament temporal de locals d’afluència pública, restriccions en el transport públic i, en general, de la mobilitat de les persones i/o mercaderies, falta de subministres que impedeixen greument continuar amb el desenvolupament ordinari de l’activitat.\nTambé s’estableixen una sèrie d’especialitats quant al procediment per sol·licitar-lo:\n- S’inicia a sol·licitud de l’empresa, que acompanyarà un informe sobre la vinculació de la pèrdua d’activitat com a conseqüència del COVID-19, i la documentació que ho acrediti. L’empresa haurà de comunicar la seva sol·licitud als treballadors i en cas d’haver-hi representants dels treballadors també els traslladarà l’informe i documentació acreditativa.\n- L’existència de força major haurà de ser constatada per l’autoritat laboral (en el cas de Catalunya, el Departament de Treball).\n- La resolució de l’autoritat laboral es dictarà en el termini de 5 dies des de la sol·licitud, previ informe de la Inspecció de Treball i Seguretat Social, si ho considera necessari l’autoritat laboral. L’informe es limitarà a constatar l’existència, quan calgui, de la força major, la qual tindrà efectes des de la data del fet causant de la força major.\nEls que tenen per motiu una causa econòmica, tècnica, organitzativa i de producció.\nQuan als ERTEs tramitats en base a una causa econòmica, tècnica, organitzativa i de producció relacionades amb el COVID-19 també s’han establert les següents especialitats quant al procediment:\n- Quan no existeixi representació legal dels treballadors, la comissió representativa per a la negociació del període de consultes estarà integrada pels sindicats més representatitus i representatius del sector al que pertany l'empresa i amb legitimació per formar part de la comissió negociadora del conveni col·lectiu d'aplicació. De no conformar-se aquesta representació, la comissió estarà integrada per tres treballadors de la mateixa empresa.\nEn qualsevol dels supòsits anteriors, la comissió representativa haurà de constituir-se en el termini improrrogable de 5 dies.\n- El període de consultes no podrà ser superior al termini màxim de 7 dies.\n- Informe de la Inspecció de Treball i Seguretat Social en el termini improrrogable de 7 dies.\nMesures en relació a la cotització a la Seguretat Social durant la vigència de l’ERTE per força major relacionat amb el COVID-19.\nAls ERTEs tramitats per força major temporal vinculada al COVID-19 s’exonerarà a l’empresa de pagar l’aportació empresarial de les cotitzacions a la Seguretat Social dels treballadors afectats per l’ERTE, és a dir, no s’hauran de pagar si l’empresa té una plantilla inferior a 50 treballadors; si l’empresa tingués 50 o més treballadors l’exoneració de l’obligació de cotitzar només serà del 75% de l’aportació empresarial.\nPer determinar quina és la plantilla de l’empresa als efectes anteriors, es tindrà en compte la plantilla a 29 de febrer de 2020.\nAquesta exoneració de quotes per part de l’empresa és automàtica?\nNo. L’empresa ho ha de sol·licitar a la Tresoreria de la Seguretat Social presentant una comunicació en la que identificarà els treballadors afectats i el període de durada de la suspensió o reducció de jornada.\nTé efectes per al treballador que l’empresa no hagi de pagar la seguretat social?\nNo. Per al treballador aquest període en què l’empresa no pagarà a la Seguretat Social se li seguirà considerant com efectivament cotitzat a tots els efectes.\nMesures quant a la prestació per atur dels treballadors afectats per ERTEs motivats pel COVID-19.\nDurant el període de vigència d’un ERTE el treballador cobra el subsidi d’atur sempre i quan hi tingui dret perquè hagi general el suficient període de cotització.\nS’ha aprovat reconèixer el dret a la prestació per atur a tots els treballadors afectats per un ERTE motivat pel COVID-19, encara que no tinguin el període d’ocupació cotitzada mínim necessari.\nA més s’ha aprovat no computar el temps que es cobri l’atur en aquests casos als efectes de consumir els períodes màxims de percepció. És a dir, l’atur que cobrin els treballadors afectats per un ERTE motivat pel COVID-19 no es descomptarà del temps de prestació a que tingui dret el treballador.\nDonada les mesures adoptades per combatre el COVID-19 entre les quals n’hi ha de limitació de la mobilitat dels ciutadans o que afecten al normal funcionament dels serveis públics, s’estableix que la presentació de les sol·licituds d’alta inicial o reanudació de la prestació i el subsidi per atur fetes fora dels terminis legals no implicarà que es redueixi la durada del dret a la prestació.\nERTEs anteriors al 18/3/2020 basats en causes relacionades amb el COVID-19: situació.\nNo els serà d’aplicació les especialitats aprovades quant al procediment de tramitació.\nEls són d'aplicació les mesures extraordinàries esmentades quant a la cotització de la Seguretat Social i també pel que fa a la prestació d’atur dels treballadors.\nVigència de les mesures anteriors: mentre es mantingui la situació extraordinària del COVID-19.


Hotel und Restaurant KA&KA Warsow Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel und Restaurant KA&KASchweriner Str. 15, Warsow, Warsow, Alemanya, 19075 - Veure al mapaNotable8,0Basada en151comentarisHotel und Restaurant KA&KAVeure més fotos"The stuff was very kind and helpful, I appreciated that they..."MalvínaDenmarkVeure més fotosVeure totes les 30 fotosMolt bona ubicació 7,4Veure al mapa7,4Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Warsow, no busqui més enllà de Hotel und Restaurant KA&KA. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel und Restaurant KA&KA asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, mini bar, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Warsow, faci de Hotel und Restaurant KA&KA la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsassecador de cabellescriptoriTV satèl•lit/cablecalefacciónevera empolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més\nAllotjaments a Warsow