Butlletí FIB PDI-PAS, 26 - 30 juliol 2021 | Núm. 103\nPublicació adreçada al PDI i el PAS de la FIB Núm.103\nArribem al final del curs 2020-2021, un curs que ha estat un cop més ple de reptes i situacions complexes i al qual s'ha pogut fet front amb l'ajuda i l'esforç de tothom. Confiem en que el curs vinent s'enceti amb docència completament presencial i amb l'esperança de reprendre una vida amb harmonia i optimisme.\nÉs per això que desitgem a tota la comunitat FIB unes molt bones i merescudes vacances i que pugueu gaudir del temps lliure i la desconnexió per poder trobar-nos al setembre amb energies renovades.\nTancament vacances d'estiu 2021\nPer a més informació sobre les diferents mesures de tancament que afecten als edificis del campus Nord, podeu consultar la notícia publicada al web de la FIB.\nLes classes del nou curs 2021-2022 comencen el dilluns 13 de setembre i els actes de benvinguda per al nou estudiantat tindran lloc en les següents dates:\nActe de benvinguda del GEI: divendres 10 de setembre.\nActe de benvinguda del GIA: dilluns 13 de setembre.\nActe de benvinguda dels estudiants de màster: divendres 10 de setembre.\nEl 22 de juliol es va reunir la Comissió Permanent i ja es pot consultar el llistat provisional d’acords, eleccions, peticions, assentiments i manifestacions d'aquesta reunió.\nComissions Acadèmiques dels màsters\nLa comissió acadèmica del MAI (CAIMAI) va tenir lloc el passat divendres 23 de juliol, a les 11:00 h.\nPel que fa a la resta de les comissions acadèmiques dels màsters, les dates establertes són les següents:\nComissió Acadèmica del MEI (CAMEI): dimecres 28 de juliol, a les 9:30 h.\nComissió Acadèmica del MIRI (CAMIRI): dimecres 28 de juliol, a les 11:30 h.\nLa FIB continua amb el procés de matrícula que finalitzarà el proper mes de setembre:\n2a assignació estudiants de nou ingrés del Grau en Enginyeria Informàtica (GEI): 27 de juliol.\nEstudiants del GEI de fase inicial: 26 de juliol.\n2a assignació estudiants del Grau en Ciència i Enginyeria de Dades (GCED): 27 de juliol.\n2a assignació estudiants del Grau en Intel·ligència Artificial (GIA): 27 de juliol.\nEstudiants nous de Màster: 9 de setembre.\nEstudiants de nou ingrés del MSEC: 30 de setembre.\nEstudiants del MSEC que continuen: 29 de setembre.\nRànquing Observatori IUNE 2021\nLa UPC se situa com a primera universitat de l’Estat en activitat científica en l’edició 2021 del rànquing elaborat per l’Observatori IUNE, que contempla cinc variables de l’àrea d’Arquitectura, Enginyeria i Ciències de la Computació. Aquestes variables són: producció científica (publicacions per universitat), publicacions amb col·laboració internacional, cites rebudes per universitat, nombre de publicacions en el primer quartil (Web of Science - WoS), i nombre de publicacions en revistes del ‘top 3’ (WoS).\nEl rànquing elaborat per l'Observatori IUNE té com a objectiu contribuir al coneixement i l’anàlisi de l'activitat científica i tecnològica del sistema universitari espanyol.\nEn el marc del projecte d'universitat europea Unite! arriba aquesta tardor la convocatòria "Unite!4future", que convida als participants a presentar els seus projectes i competir per un viatge a Lisboa.\nLa convocatòria està adreçada a estudiants de qualsevol nivell d'estudis de la UPC i la presentació de propostes es durà a terme durant els mesos de setembre i octubre. Els equips participants, formats per estudiants de les diverses universitats de Unite!, presentaran propostes que ajudin a millorar les universitats de Unite!\nRenovació del conveni amb la City University of Hong Kong\nEl conveni bilateral existent entre la FIB i la universitat xinesa City University of Hong Kong ha estat renovat per un període de quatre anys.\nAquesta renovació permet continuar amb la valuosa col·laboració que es va encetar a finals de 2016.\nDimecres 28 de juliol, a les 18.30 h. “L'enigma Iber”. Gratuït. Museu Arqueològic de Catalunya (+ info).


Ajuntament de Sant Andreu de Llavaneres - La 17a Mostra de Teatre Dani Tàpias aixeca el teló!\nPortada > Notícies > Marcs > Culturals > 2014 > 17a Mostra de Teatre Dani Tàpias\nNotícies | PUBLICAT 25.04.2014\nLa secció de teatre d'El Casal de Llavaneres posarà en marxa el proper dissabte 3 de maig la 17a Mostra de Teatre Dani Tapias amb l'obra Boarding pass, una comèdia a càrrec d'Eskakejats Teatre d'Arenys de Munt. La representació començarà a les deu de la nit, a la sala polivalent d'El Casal de Llavaneres. Per segon any, la Mostra, que abans es feia per la tardor, s'avança a la primavera, amb l'objectiu d'atreure més públic. Seran un total de quatre obres, de gèneres i estils ben diferents, que es clouran per la Festa major de la Minerva amb l'estrena a càrrec de la companyia Inestable d'El Casal de Llavaneres. Les primeres tres representacions es faran a la sala d'El Casal i, per a la cloenda, ja hi ha reservat l'escenari que es munta per la Minerva al parc de Ca l'Alfaro. L'entrada és gratuïta.\nEskakejats Teatre d'Arenys de Munt portarà a Llavaneres dissabte 3 de maig (22 hores), a la sala polivalent d'El Casal, un espectacle divertit, que ha fet riure per allà on ha passat fins ara. Amb text de Jordi Faura i dirigida per Abel Coll, és un espectacle d'humor que convida a la reflexió, segons explica Jordi Roldós, organitzador de la Mostra.\nLa següent proposta s'oferirà diumenge 18 de maig (18 hores), i farà pujar a escena un espectacle amb màscares i titelles, adreçat a tots els públics, Carregat de romanços. A càrrec de Pàmboliteatre de Mataró, es farà també a la sala polivalent d'El Casal.\nDiumenge 15 de juny (18 hores), arribarà la tercera proposta, a càrrec del Centre Parroquial d'Argentona. L'obra porta per títol Passió d'estiu i començarà a les sis de la tarda, a la sala polivalent d'El Casal.\nEl plat fort de la Mostra de Teatre Dani Tàpias 2014 serà l'estrena de No és tan fàcil, a càrrec de la companyia Inestable d'El Casal. Una obra de Paco Mir que és sinònim de 100% humor i que parodiarà el món de la parella. Es representarà, en el marc de la Festa Major de la Minerva, el cap de setmana del 12 i el 13 de juliol, al parc de Ca l'Alfaro.\nJordi Roldós destaca que, actualment, la Companyia Inestable d’El Casal de Llavaneres gaudeix de bona salut. El fet que l’obra final de la Mostra de l’any passat fos El retaule del flautista, un ambiciós musical que va comptar amb la col·laboració de l’Escola Municipal de Música, va encoratjar molts artistes novells, sobretot dones. Un fet que es veurà reflectit a la posada en escena de No és tan fàcil: vint dones i dos homes.


2014 | Ilercavònia | FANDOM powered by Wikia\nL'any 2014 (MMXIV, en numeració romana) va ser un any normal començat en dimecres en el calendari gregorià.\nMarcel·lí Domingo va ser escollit diputat a Corts pel districte de Tortosa.\nva constituir-se la Mancomunitat de Catalunya sota la presidencia d'Enric Prat de la Riba.\nva adjudicar-se la construcció del Pont penjant d'Amposta.\nva començar la Primera Guerra Mundial.\nva beneir-se l'església del Roser del barri de Ferreries.\nva dur-se per darrer cop la Santa Cinta de Tortosa a la Cort.\ncent-cinquanta anys que van entrar en servei els fars metàl·lics del Delta de l'Ebre: el Far de Buda, el Far de la Banya i el Far del Fangar.\ndos-cents anys de l'evacuació francesa de Tortosa (vegeu l'article Setge de Tortosa de 1810).\nsis-cents anys que va concloure a Sant Mateu la Disputa de Tortosa.\n11 de gener (dissabte); XII Assemblea de la Plataforma en Defensa de l'Ebre al Teatre Auditori Felip Pedrell de Tortosa. La PDE anuncia que presentarà una denúncia contra el canal Segarra-Garrigues ja que el creu destinat al transvasament d’aigües del riu Segre cap Barcelona al posar-se en dubte la seua utilitat com a regadiu després de constatar el sobrecost de l'obra i les dificultats per abastir la superfície inicialment prevista.\n16 de gener (dijous); el Parlament de Catalunya aprova demanar la delegació de les competències per a poder organitzar consultes. Resultat: 87 vots a favor (50-CiU; 21-ERC; 13 ICV-EUa; 3 del PSC); 43 vots en contra (16-PSC; 18-PP; 9-Ciutadans); 3 abstencions (CUP). Absències: Àngel Ros (alcalde de Lleida; PSC) -donat que el dia anterior havia anunciat que deixava el seu escó- i Rafael López Rueda (PP). Joan Ignasi Elena, Núria Ventura i Marina Geli –exconsellera de Sanitat- trenquen la disciplina de vot del PSC de Pere Navarro que exigia votar no. La direcció els reclama inmediatament que deixin l'escó “abans de diumenge”.\n22 de gener (dimecres); després d'un 2013 amb els pressupostos del 2012 prorrogats s'aproven al Parlament de Catalunya els pressupostos del 2014 amb els vots de CiU i ERC. Minsa inversió per a les Terres de l'Ebre.\n25 de febrer (dimarts); el diputat de la Chunta Aragonesista Chesús Yuste exhibeix en el debate del estado de la nación al Congrés dels Diputats la samarreta blava amb el nus antitransvasament.\n28 de febrer (divendres); el Consell de Ministres aprova el nou pla hidrològic de la conca de l'Ebre amb un cabal mínim de tan sols 100 metres cúbics per segon.\n03 de març (dilluns); l'Ajuntament de Tortosa aprova en sessió plenària una declaració institucional, amb la unanimitat de tots els grups polítics, que rebutja el Pla Hidrològic de la Conca de l'Ebre aprovat pel Govern de l'Estat.\n04 de març (dimarts); el Govern català acorda que denunciarà davant la Comissió Europea el Pla Hidrològic de la Conca de l'Ebre aprovat pel Consell de Ministres divendres passat, convençut que "és lesiu per a la preservació del Delta i per la lluita contra la seva salinització" i que "contradiu" la normativa europea.\n14 de març (divendres); es veia a venir. Inauguració de l'Exposició Deltebre I. La història d'un naufragi al Museu d'Arqueologia de Catalunya a Girona (monestir de Sant Pere de Galligants; 14 de març - 22 de juny 2014). Viatjarà a l'estiu a Alacant, i el 2015, al MAC de Barcelona.\n22 de març (dissabte); inauguració de la restauració del Celler Cooperatiu de Gandesa patrocinada per "la Caixa".\n28 de març (divendres); contundents declaracions de F. Bel en defensa de l'interès públic respecte a les intencions d'alguns actors de les cases de la Catedral.\n30 de març (diumenge); multitudinària manifestació de la PDE en rebuig del Pla de Conca entre Sant Jaume d'Enveja i Deltebre. Per a la mateixa jornada reivindicativa la Plataforma Trens Dignes realitza un "No paguem" que consisteix en no pagar el bitllet del tren de les 17:25 h. amb destinació a Tarragona i Barcelona. El tren de Tortosa s'avaria a Vandellòs. S'acorda un nou acte per al 6 d'abril a la Línia R16.\n6 d'abril (diumenge); RENFE decideix suspendre el servei ferroviari a l'estació de Tortosa a causa de l'acció reivindicativa de la Plataforma Trens Dignes.\n1 de maig (dijous); baixa participació a la tradicional manifestació de l'1 de maig a Tortosa malgrat l'elevat atur de les Terres de l'Ebre. Passa el mateix arreu del país.\n25 de maig; Eleccions europees.\nL'atur registrat a les quatre comarques de l'Ebre és de 14.701 persones.\n16 de juliol (dimedres); El veler Star Flyer atraca al Port de Sant Carles de la Ràpita.\n18 de juliol (divendres); Escal UGS presenta la renúncia formal al magatzem de gas Castor.\n23 d'agost (dissabte); El diari El País publica l'article Un informe oculto cuestiona la viabilidad del Segarra-Garrigues, on es posa de manifest la tesi de la Plataforma en Defensa de l'Ebre.\n11 de setembre (dijous); vehicles particulars, trens i 83 autobusos cap a Barcelona desborden el tram 1 i 2 de la Diagonal amb gent de l'Ebre que assisteixen a la formació de la "V" el dia de la Diada.\n03 d'octubre (divendres); el Consell de Ministres aprova indemnitzar la concessionària del Projecte Castor amb 1.350 milions. La instal·lació romandrà "en hibernación" i se prohibeix "cualquier extracción" del gas que ja conté el dipòsit.\n19 d'octubre (diumenge); 25 anys de l'incendi a la Central nuclear de Vandellòs I (1989).\n9 de novembre (diumenge); milers de voluntaris fan possible el Procés participatiu del 9N. 2.305.290 persones voten a tot Catalunya. A la Vegueria de l'Ebre ho fan 66.635 persones (55.936 han optat pel “sí-sí” -85,22%- ; el “sí-no” ha arribat als 3.896 vots -5,94%-; 837 vots el “sí- en blanc” -1,28%-; i han optat pel “no” 2.377 persones –un 3,62%-). Tortosa és el municipi amb un major nombre de participants (10.589 persones) dels quals 8.896 a favor del “sí-sí”. L'han seguit Amposta, amb 7.016 -5.954 per al “sí-sí”-; Sant Carles de la Ràpita, amb 5.321 -4.655 pel “sí-sí”-; Deltebre, amb 4.559 -4.026 pel doble sí-; Roquetes, amb 2.712 vots -2.276 pel doble sí-; l'Ametlla de Mar, amb 2.322 -2.038 pel doble sí; Móra d'Ebre, amb 2.115 vots -1.799 pel doble sí-, i Flix amb 1.942 vots -1.745 pel doble sí-; o Gandesa, amb 1.161 vots -1.002 pel doble sí- i Batea amb 723 vots dels que 615 van ser pel doble sí. El procés continua, fins i tot amb cues, el dia 10 (i fins el 25 de novembre) a les Delegacions Territorials del Govern de la Generalitat. A la mesa del Palau Abària acaben votant més de 600 persones.\n11 de novembre (dimarts); se fa el pagament dels 1.350 milions d'Euros a Escal UGS.\n28, 29 i 30 de novembre (divendres, dissabte, diumenge); potent temporal de llevant amb rècord de pluja diària al Massís del Port (327 litres).\n18 de desembre (dijous); el Congrés aprova els Pressupostos Generals de l'Estat per al 2015 que novament deixen de banda a les terres de l'Ebre. A aquests s'afegeix l'escassa aportació prevista al projecte de Pressupostos de la Generalitat.\nabril; Gerard Vergés i Príncep\njuny; Tomàs Gil i Membrado\n2009 - 2010 - 2011 - 2012 - 2013 -- 2015 - 2016\n↑ Baix Ebre, 6.605; Montsià, 5.973; Terra Alta, 612; Ribera d'Ebre, 1.511 (Observatori d'Empresa i Ocupació; dades a 04/07/2014).\nObtingut de «http://ilercavonia.wikia.com/wiki/2014?oldid=21114»


Com evitar que els gossos s'espantin amb els petards - Empordà\nL'entrenador caní Cesar Millán dóna diversos consells per evitar que experimentin un estat de nerviosisme\nREDACCIÓ 22.06.2016 | 19:11\nMolts gossos s´espanten amb els petards i els focs d´artifici.\nLa Revetlla de Sant Joan és una data on els petards es converteixen en l'entreteniment preferits de molts petits i grans. Una activitat que fascina a l'ésser humà però que temen alguns gossos.\nLa majoria dels gossos, sobretot els de ciutat, no estan molt acostumats a l'estrèpit provinent un petard o al soroll dels petards, provocant-los un estat d'ansietat que ha de ser controlat.\nD'altres, com els gossos de caça, però, estan més que familiaritzats amb el so d'un tret o una explosió i no els hi suposa cap problema aquest tipus de sorolls molestos, ni l'olor característica de la pólvora.\nSegons explica César Millán a un article sobre pirotècnia a la seva pàgina web, aquest tipus de sons activen el sistema nerviós del gos i poden portar-los a experimentar un estat d'ansietat, nervis o por. Aquest comportament pot provocar situacions indesitjades com que l'animal s'escapi per instint de supervivència.\nCésar Millán, 'l'encantador de gossos', recomana, en cas que es pugui, deixar a les nostres mascotes en aquestes dates en un lloc on estiguem segurs que no hagin de ser pertorbats per aquest tipus de sons.\nSi no és possible això, ens aconsella assegurar-nos que les nostres mascotes no es quedin soles a casa, sabent que pot donar-se la possibilitat que es llancin focs artificials per la zona i, si es pot, demanar a algú que estigui amb ella per calmar l'ansietat.\nRecórrer a la sedació és un altre dels consells que César exposa en la seva ressenya, però recalca que, perquè faci l'efecte que desitgem - que el gos estigui en un estat de calma - hem administrar la seva dosi en el moment adequat. Millor unes hores abans que calculem que puguin sonar els primers petards i mai en un estat de nervis alt.\nCada gos tindrà una dosi i un medicament recomanat a la seva situació, per això, és recomanable acudir a un veterinari per preguntar-li sobre aquesta opció de la sedació, que també s'utilitza per a gossos amb ansietat durant llargs viatges en cotxe o un altre mitjà de transport.\nFinalment, César conclou amb una sèrie de recomanacions per tenir en compte i posar en pràctica, com: donar un llarg passeig amb la mascota per gastar totes les seves energies i que estigui calmat. Durant l'espectacle de pirotècnia, adoptar una postura relaxada i parlar amb calmades paraules a l'animal per transmetre l'energia de tranquil·litat que necessita.


INFORMACIONS PEDAGÒGIQUES |\nCategory Archives: INFORMACIONS PEDAGÒGIQUES\nUna vegada més la Neus Sanmartí és clara i entenedora en el seu discurs: “L’escola s’ha dedicat a transmetre informació, que no és coneixement”. Una entresvista d’en Carles Capdevila de 2′ minuts on diferencia amb poques paraules el que ha estat l’escola tradicional i en el que s’ha de convertir l’escola actual. La Neus sempre …\nJordi Musons ♦ Setembre 8, 2014 ♦ 1 comentari\nA les meves mans ha anat a parar el projecte de recerca amb llicència d’estudi del Sr. Marià Cano. És un projecte francament interessant on s’apunten algunes de les línies prioritàries en l’educació de demà. He de dir que coincideixo en la majoria de tesis que s’hi presenten i m’ha semblat interessant compartir algunes de …\nSi la societat ha canviat, no ha de canviar l’escola?\nJordi Musons ♦ gener 19, 2014 ♦ Deixa un comentari\nL’escola avui, educa per un món que ja no existeix? L’escola avui es divideix en dos models. El més convencional i alhora més abundant, el que es manté en models educatius més tradicionals amb certes pàtines de modernitat, però que responen més a canvis de format que de model educatiu. Em refereixo a projectes que …


El PSC proposa la creació d'un cos de serenos per fer rondes de nit - Diari de Girona\nEl PSC proposa la creació d'un cos de serenos per fer rondes de nit\nEl PSC proposa la creació d'un cos de serenos per fer rondes de nit Diari de Girona\nEl PSC de Girona proposa la creació d'un cos de serenos per fer rondes de nit als barris de la ciutat. Els socialistes han presentat una moció, que es debatrà al proper ple, previst pel 9 de setembre, on demanen a l'Ajuntament recuperar aquesta figura de vigilant.\nLa formació reclama «tenir un agent de l'administració municipal treballant a les nits al servei dels barris i de la gent per potenciar la transmissió d'informació de manera directa a la Policia Municipal». En concret, la moció reclama que s'iniciïn els tràmits que siguin necessaris per a la creació d'aquest cos de vigilants nocturns de barri o serenos; que es garanteixi que aquest cos tindrà la dotació de personal suficient per donar servei a tots els barris; i que es presenti un pla durant el proper mes d'octubre per tal que es puguin fer contractacions abans de finals d'any i completar el procés de creació del cos abans de finals del 2020.\nEn la moció, els socialistes gironins expliquen que ja hi ha vàries ciutats que han recuperat la figura del sereno. Segons el PSC, aquest nou servei s'hauria de regular mitjançant una ordenança i els treballadors que en formessin part haurien de ser funcionaris municipals que prestessin el servei de manera directa. També destaquen que, en un context de preocupació ciutadana per l'increment dels fets delictius, amb aquesta figura nocturna hi hauria al barri una relació de proximitat que seria «molt ben acollida pels ciutadans».


La vida com a projecte polític\nLes nostres greus crisis polítiques tenen una difícil resolució mentre els diagnòstics parteixin de les mateixes idees causants del desastre. Avui vivim sota la llosa de la crisi dels partits, de les institucions i del concepte i la confiança en la política. Ens danya terriblement la partitocràcia i l’abandonament del bé comú, la demagògia, la burocràcia de la despersonalització, el poder irresponsable, la corrupció, la ideologia de la cancel·lació i l’exclusió política, i la desvinculació de les elits. Atesa aquesta realitat, es pot esperar que siguin els mateixos malalts, els partits en lliça, els qui ens guariran? Només s’ha de veure l’estat en què han quedat els qui ens havien de redimir en la seva novetat, Podem i Ciutadans.\nPerò llavors com resolem el maleït embolic? La resposta gran, profunda, és: mitjançant una alternativa moral i cultural a construir festina lente , “ afanya’t lentament”. Però l’hem d’edificar simultàniament a la resposta política a curt termini, sempre incompleta però necessària per vital. La resposta que combati els mals de les ideologies polítiques de la desvinculació. I aquesta només pot ser la política de la realitat, que ens diu que la gran qüestió en joc és la vida, les seves condicions, la seva dignitat i llibertat.\nBarcelona pot ser un exemple de la nova política del segle XXI, i això significa canvis de perspectiva amplis\nSi aquesta exigència sobre la vida se situés com a horitzó de sentit, com a telos de la política, tot canviaria a millor, perquè l’acció de govern s’organitzaria i jerarquitzaria a partir de les necessitats fonamentals dels ciutadans, fins a fructificar en el reconeixement efectiu de la dignitat de totes les persones, i la construcció de les condicions que regeixen la llibertat real.\nPerò prou de teoria. Cal concretar-ho: fixem-nos en Barcelona. Hi ha una extensa zona de la ciutat on la mortalitat és molt més gran per la influència de causes socioeconòmiques i culturals. Es tracta d’un extens espai que s’estén des del límit de la Zona Franca i la Marina del Prat Vermell, cap al Poble Sec, el Raval fins al parc de la Ciutadella i la Barceloneta. Una altra gran zona es troba als barris limítrofs del Besòs, la Pau, el Maresme, i puja cap al nord a través de Baró de Viver, una part de Trinitat Vella, Trinitat Nova, Torre Baró, Ciutat Meridiana, Roquetes, Vallbona, Canyelles, el Verdum; en definitiva, una gran part de Nou Barris, juntament amb els enclavaments del Carmel i la Teixonera. En aquests territoris com a causes vinculades a l’excés de mortalitat apareixen patologies connectades amb factors socials, econòmics i culturals. Unes de més específiques dels homes, com la sida, sobretot en el passat, l’MPOC i el suïcidi, aquestes tres sobretot en homes. D’altres de comunes als dos sexes, com la cirrosi, el càncer d’estómac i la diabetis. Que sigui així no és una fatalitat. Ho observem comparant-ho amb els barris on les condicions materials i culturals són millors. Aquí, aquestes patologies estan molt menys presents, la mortalitat és més baixa, i està relacionada majoritàriament amb malalties pròpies de l’envelliment.\nSeria un error traduir aquestes consideracions circumscrivint-les només a la política sanitària. Perquè, a més, inclouen tot l’ampli espectre de la salut pública, juntament amb la majoria de les àmplies competències municipals que té Barcelona, fruit de la Carta Municipal. Es tracta de polítiques ambientals, laborals, familiars, culturals i educatives, de seguretat, habitatge; de les relacionades amb l’activitat econòmica, la renda disponible de les famílies, la cultura, la mobilitat, els serveis socials, el paper de l’escola i no només en relació amb els alumnes, que és la seva tasca principal. De manera especial la vida comunitària, en particular en les missions d’acompanyament i acollida, així com la formació del capital social. Barcelona té els mitjans necessaris, per bé que subutilitzats, per millorar substancialment la vida dels ciutadans i oferir un model virtuós cap a Catalunya, Espanya i Europa.\nEl cap i casal pot ser un bon exemple de la nova política del segle XXI, la de la vida com a projecte polític, a partir del principi que tota vida importa. I això significa canvis de perspectiva molt amplis. Per exemple, que la veritable inclusió social no consisteix a onejar la bandera LGTBI, ni portar-la a la mascareta com presumeix Ada Colau, sinó que es tracta que sigui efectiva a l’espai públic, i en els ajuts econòmics i socials a les llars, els ancians, els invidents, els sords, els autistes, i en general a les persones dependents de tota condició. Una ciutat inclusiva per a les dones gestants, les criatures i les seves famílies, per als qui pateixen la vida al carrer. I significa, evidentment, esmenar el tràgic pecat municipal d’haver-se posat de perfil davant la pandèmia, en lloc d’involucrar-s’hi a fons utilitzant les competències de què disposa l’Ajuntament.


About: Sol de Maig\nEl Sol de Maig (en castellà, Sol de Mayo) és un dels emblemes nacionals de l'Argentina i l'Uruguai, present a les seves banderes. És una representació del déu del sol Inca, Inti. La versió que figurava en la primera moneda argentina i a la seva actual bandera conté setze llamps rectes i setze llamps ondulats intercalats que surten d'un sol amb rostre humà. Mentre que la versió que utilitza la bandera de l'Uruguai compte amb vuit llamps rectes i vuit ondulats, també intercalats. * Sol de Maig de la Bandera de l'Argentina, 1818 * Sol de Maig de la Bandera de l'Uruguai, 1828\nEl Sol de Maig (en castellà, Sol de Mayo) és un dels emblemes nacionals de l'Argentina i l'Uruguai, present a les seves banderes. És una representació del déu del sol Inca, Inti. La versió que figurava en la primera moneda argentina i a la seva actual bandera conté setze llamps rectes i setze llamps ondulats intercalats que surten d'un sol amb rostre humà. Mentre que la versió que utilitza la bandera de l'Uruguai compte amb vuit llamps rectes i vuit ondulats, també intercalats. La denominació "de Mayo" fa referència a la Revolució de Maig, ocorreguda en la setmana del 18 al 25 de maig de 1810, i que va marcar l'inici del procés d'independència d'Espanya dels actuals països que en aquell moment formaven el Virregnat del Riu de la Plata. * Sol de Maig de la Bandera de l'Argentina, 1818 * Sol de Maig de la Bandera de l'Uruguai, 1828 (ca)\nEl Sol de Maig (en castellà, Sol de Mayo) és un dels emblemes nacionals de l'Argentina i l'Uruguai, present a les seves banderes. És una representació del déu del sol Inca, Inti. La versió que figurava en la primera moneda argentina i a la seva actual bandera conté setze llamps rectes i setze llamps ondulats intercalats que surten d'un sol amb rostre humà. Mentre que la versió que utilitza la bandera de l'Uruguai compte amb vuit llamps rectes i vuit ondulats, també intercalats. * Sol de Maig de la Bandera de l'Argentina, 1818 * Sol de Maig de la Bandera de l'Uruguai, 1828 (ca)\nSol de Maig (ca)\nfreebase:Sol de Maig


Leandro Fernández de Moratín - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n10 març 1760\n21 juny 1828 (68 anys)\ncementiri de San Justo (1855–)\ncementiri de Père-Lachaise, 16 (–1855)\ndramaturg, traductor, poeta, escriptor\nLeandro Fernández de Moratín (Madrid, 10 de març de 1760 - París, 21 de juny de 1828) fou un poeta i dramaturg espanyol.\nNascut a Madrid el 10 de març de 1760. Quant tenia quatre anys, la seva àvia va morir, la qual cosa li va amargar el caràcter i el va fer tornar asocial i molt tímid. No va cursar estudis universitaris, i va començar a treballar com oficial en una joieria. Als vint anys es va enamorar de Sabina Conti, una noia de quinze, a la qual van obligar a casar-se per conveniència amb un oncle que li doblava l'edat. Aquesta experiència va obsessionar Moratín, el qual la recrea diverses vegades en la seva obra.\nLeandro Fernández de Moratín va ser un home de teatre en el sentit ampli de la paraula. A la seva condició d'autor teatral cal afegir-li molts altres aspectes menys coneguts, però que van ser tan importants per a ell i que li van ocupar de vegades més temps, esforç i dedicació que les seves pròpies obres. Moratín va ser un dels fundadors de la historiografia teatral espanyola. Els seus Orígenes del teatro español, obra que va deixar inèdita i que va ser publicada en 1830-1831 per la Reial Acadèmia de la Història, és un dels primers estudis seriosos i documentats del teatre espanyol anterior a Lope de Vega.\nTambé és molt interessant la «Dissertació» que va incloure com a pròleg a l'edició de les seves obres el 1825, en la qual resumeix, de manera magistral, tot el que va succeir en el teatre espanyol durant el segle xviii. Moratín també va ser un impulsor actiu de la reforma teatral del seu temps. Relacionat amb els cercles del poder que estaven interessats en aquesta reforma i hereu de les idees del seu pare, no va deixar de promoure una renovació de tota l'estructura teatral vigent a l'Espanya de la seva època. La comèdia nova és un dels fites d'aquesta campanya de reforma empresa pels intel·lectuals que es movien al voltant del govern des de l'època del comte d'Aranda.\nUna de les seves famoses obres teatrals El sí de las niñas, s'estrena a Madrid el gener del 1806 per la companyia d'Eusebio Ribera sent l'intèrpret principal Maria Ribera (1765-1821).\n↑ «Leandro Fernández de Moratín». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nVegeu texts en català sobre Leandro Fernández de Moratín a Viquitexts, la biblioteca lliure.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Leandro Fernández de Moratín\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Leandro_Fernández_de_Moratín&oldid=30118045»\nPoetes espanyols en castellà\nPoetes espanyols del segle XVIII\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 abr 2022 a les 14:31.


L’Ajuntament de Campdevànol impulsa un any més el Casal d’Estiu amb el desig de seguir oferint una oferta de lleure, pública i de qualitat durant els mesos d’estiu al servei dels nens i els joves. - Ajuntament de Campdevànol\nInici Actualitat L’Ajuntament de Campdevànol impulsa un any més el Casal d’Estiu amb el desig de seguir oferint una oferta de lleure, pública i de qualitat durant els mesos d’estiu al servei dels nens i els joves.\nL’Ajuntament de Campdevànol impulsa un any més el Casal d’Estiu amb el desig de seguir oferint una oferta de lleure, pública i de qualitat durant els mesos d’estiu al servei dels nens i els joves.\nUn any més, l’Ajuntament de Campdevànol a través de la regidoria d’Ensenyament impulsa el Casal d’estiu municipal amb el desig de seguir oferint una oferta de lleure, públics, i de qualitat durant els mesos d’estiu al servei dels nens i nenes de la vila. El casal d’estiu inclou tot tipus de manualitats, gimcanes, excursions, colònies, acampada, piscina, festival musical…, amb la voluntat de donar una resposta pública, completa i integral en el camp del lleure en els períodes d’estiu. Un any més s’aposta per continuar introduint l’anglès a traves de les dinàmiques de joc.\nEl Casal d’Estiu tindrà lloc al CEIP Pirineu, del carrer Coll i Bardolet, del 26 de juny al 28 de juliol, de dilluns a divendres en horari de matí (de 9h a 13h) per a nens/es i joves des de P3 a 4t d’ESO. Així mateix s’ofereix el servei de casal també durant la primera quinzena d’agost i setembre amb la voluntat d’ajudar a conciliar la vida laboral dels pares, sempre que la demanda ho justifiqui.\nTots els pares, que ho desitgin poden inscriure els seus nens fins el dia 12 de juny, aquest inclòs als següents llocs i en els següents horaris, o bé per via electrònica:\nA les oficines de l’Ajuntament de Campdevànol, en horari d’oficina: de dilluns a divendres de 9h a 14h.\nA la biblioteca, les tardes de 17h a 20h.\nTrametre la documentació per correu electrònic (montseg@campdevanol.org). Trobareu els fulls d’inscripcions i l’autorització a la pàgina web.\nPer completar la inscripció cal aportar els següents documents:\nUna fotocòpia del carnet de vacunes\nRebut bancari conforme s’ha pagat la totalitat o el 1r pagament\nPer donar més informació i presentar la proposta de Casal d’Estiu per aquest any 2016, es convoca a tots els pares i mares a la primera reunió informativa del Casal que tindrà lloc a la Sala Polivalent del Centre Cívic la Confiança, el proper divendres dia 8 de juny a les 20 hores.\nLa regidoria d’Ensenyament Maria del Mar Casals ha volgut destacar “l’aposta ferma de la corporació per tal de mantenir i impulsar un Casal d’Estiu pensat des de Campdevànol, amb vocació pública, integral i dissenyat per oferir un món de lleure als joves durant el període estival, però a la vegada contribuir a la sempre complicada conciliació familiar i laboral”.


El Comitè d’empresa tornarà a trair a Bonilla. Els seus companys/es no ho farem | Coordinadora Obrera Sindical d'Autobusos de TMB\nEl Comitè d’empresa tornarà a trair a Bonilla. Els seus companys/es no ho farem\nEl passat dilluns 12 d’agost es reunien delegats sindicals del Comitè d’empresa (ACTUB, CCOO, CGT, PSA, SIT i UGT) per suposadament convocar les aturades proposades pel mateix Comitè i votades a l’Assemblea General de Cotxeres de Sants. Es a dir, aturada de 5 hores pel 12 de setembre i aturades de 2 hores en tres torns de manera indefinida a partir del 13 del mateix mes. Finalment, el Comitè d’empresa va deixar per més endavant la convocatòria i una nova reunió entre sindicalistes.\nAmb l’experiència viscuda al juliol tenim clar que al setembre el Comitè d’empresa no complirà el que vam votar els treballadors i treballadores que assistirem a l’Assemblea General. Hi ha varies indicacions que ens porten a aquesta conclusió:\nPrimer, recordem que el passat dijous 11 de juliol el Comitè d’empresa va convocar una aturada de 5 hores i una Assemblea General a Cotxeres de Sants. Allà es va posar a votació la única proposta que va realitzar el propi Comitè d’empresa, que era realitzar aturades del 22 al 26 de juliol.\nAmb mala fe i traïdoria el divendres 19 de juliol, just abans de començar les aturades votades per l’Assemblea General, vuit sindicalistes del Comitè d’empresa van decidir que no s’anaven a realitzar les citades aturades en suport de Bonilla i que havien de servir per pressionar a la Direcció a readmetre’l. Aquestes aturades haurien tingut, sens dubte, el mateix seguiment majoritari que l’aturada del passat 11 de juliol.\nSegon, malgrat que Bonilla continua acomiadat el Comitè d’empresa ni ha explicat mitjançant fulles com van anar les reunions que tenien amb la Direcció i al CEMAC, excusa que van utilitzar per desconvocar les aturades del juliol, ni ha realitzat cap tipus d’acció per pressionar a la Direcció.\nDe fet, el Comitè d’empresa no està fent absolutament res per que el que busca és que el tema es refredi, la gent pensi en altres coses i així s’oblidin del company, esperant passivament a que surti el judici, que pot trigar fins a vuit mesos, com en el cas d’Andreu de Cabo.\nTercer, el passat 25 de juny el Comitè d’empresa va acordar “NO ACUDIR A NINGUNA REUNIÓN HASTA QUE NO SE RECONSIDERE LA SANCIÓN DEL COMPAÑERO BONILLA”. Pots veure aquí el cartell del Comitè d’empresa.\nLa realitat és que, des de llavors, els delegats del Comitè d’empresa han assistit a una reunió del Comitè de Seguretat i Salut i a una reunió de la Comissió del FAS. El Comitè d’empresa no compleix res del que diu, ni del que proposa.\nSabem que els sindicalistes del Comitè d’empresa ens diran que hi han anat per no deixar tirats als treballadors afectats en aquestes comissions. Llavors el que haurien d’haver escrit en el seu cartell són les excepcions que anaven a fer.\nQuin panorama ens trobarem al setembre?\nAixí les coses, al setembre els sindicalistes de CCOO, UGT i SIT, al igual que ja ho va fer des de el minut zero el sindicat de comandaments ACAT (pots llegir el seu comunicat aquí), es desvincularan de les aturades, sota l’argument que les vagues ja no serveixen i que millor negociar silenciosament entre passadissos.\nAquestes titelles de la Direcció volen fer oblidar a la plantilla que si vam aconseguir els 13 caps de setmana i els dos dies de descans va ser gràcies a la força demostrada pels treballadors i treballadores fent vaga i sortint al carrer.\nQueda per veure que farà tant la CGT i la PSA com l’ACTUB.\nSi els delegats d’ACTUB continuen amb la unitat del Comitè d’empresa a qualsevol preu poden trobar-se que es vagin desconvocant totes les mesures de pressió per jugar-s’ho tot a la carta del judici. Aquesta seria la pitjor de les opcions possibles i ho saben.\nSi en canvi, els delegats de l’ACTUB decideixen tirar endavant la mobilització és segur que CGT i PSA, malgrat la seva domesticació actual, s’hi sumin encara que només sigui formalment.\nPer tant, no es tracta de que ACTUB i CGT amb PSA reconeguin que s’han equivocat i demanin disculpes per haver traït la votació de l’Assemblea General, es tracta de que deixin d’actuar com ho han fet fins ara, fent creure a la plantilla que amb CCOO, UGT i SIT es pot lluitar fins al final per la readmissió d’un company.\nDe totes maneres el més important no és el que faci el Comitè d’empresa o aquest o aquell sindicat, l’essencial és el que faci la majoria de la plantilla.\nSi permetem passivament que la Direcció acomiadi unilateralment a un treballador que va respondre a una agressió ens posem tots i totes les que sortim al carrer a treballar en una situació de risc. Al juliol va ser Bonilla, en un futur pot ser qualsevol de nosaltres.\nLa Coordinadora Obrera Sindical (COS) no tenim cap dubte que amb aturades i mobilitzacions la Direcció modificaria la seva decisió i readmetria a Bonilla abans del judici. Sense pressió no hi haurà canvi de posició dels que manen.\nEn la mà dels treballadors i treballadores d’aquesta empresa està que Bonilla torni amb nosaltres. Al setembre aturades fins a la readmissió. No podem trair-lo.\nAl setembre l’Alcalde de Barcelona, Xavier Trias, i el President de TMB, Joaquim Forn, es poden trobar de cara l’exigencia de Bonilla readmissió\nEl cartró informatiu nº13, Agost: El Comitè d’empresa tornarà a trair a Bonilla. Els seus companys/es no ho farem


Càritas Lleida participa a la Marxa solidària mundial pels migrants i refugiats - Càritas Diocesana de Lleida\nCàritas Lleida participa a la Marxa solidària mundial pels migrants i refugiats\nAquest diumenge 9 de juny una seixanta de persones han participat en la Marxa Solidària Mundial, organitzada per Càritas Diocesana de Lleida. Es tracta d’una activitat impulsada per Càritas Internationalis dintre de la campanya ‘Compartint el viatge’ per promoure la cultura de trobada amb persones refugiades i migrades.\nUnes 60 persones s’han reunit a la seu de Càritas Diocesana de Lleida. En el moment de la partida, a la porta de Càritas, el Bisbe de Lleida, Salvador Giménez, els hi ha dirigit unes paraules d’ànim per convidar-los a continuar aquesta tasca de coneixement mutu entre persones del territori i de més enllà. També ha dirigit unes paraules el Delegat de Càritas Lleida, Mn. Carles Sanmartín.\nFinalment els participants han anat caminant, 1,7 quilòmetres, fins als Camps Elisis de Lleida. Allà han pogut compartir l’esmorzar i també alguns testimonis de persones que ens han acompanyat i com viuen el seu procés de desplaçament. Per acabar, els assistents han expressat en un panell l’esperances d’un món millor.\nCàritas Internationalis ha plantejat a les diferents comunitats cristianes d’arreu del món el repte d’organitzar una marxa solidària amb migrants i refugiats. S’espera que a finals del 2019 hàgim caminat junts la distància d’1 milió de quilòmetres a tot el món, com a part de la campanya ‘Compartint el viatge’.\nAquesta campanya ens proposa quatre principis: Acollir, Protegir, Promoure i Integrar. Acollir significa davant de tot, ampliar possibilitats pels immigrants i refugiats, puguin entrar de segurs i legalment als països de destí, en definitiva com ens ha dit el director de Càritas Lleida, Rafael Allepuz, “les fronteres solament són una línia que hem fet els homes i que la podem esborrar”.\nProtegir ens diu que hem de conjugar tota una sèrie d’accions en\ndefensa dels drets i de la dignitat dels immigrants i refugiats, independentment dels seus estats administratius, una altra vegada al final de la marxa ens han recordat el director de Càritas Lleida Rafa Allepuz “que la defensa dels drets ha de ser per tots i totes i no solament ha de beneficiar a uns quants” “Els drets humans és per tothom”.\nPromoure vol dir treballar essencialment amb el fi de què tots els immigrants i refugiats, com també les comunitats acollidores, es donen possibilitats per realitzar-se com a persones. Integrar és una oportunitat d’enriquir-se interculturalment generades per la presència dels immigrants i refugiats. La integració no és una “assimilació que indueix a suprimir o a oblidar la mateixa identitat cultural”, ha dit el director de Càritas Lleida\n#caritaslleida #compartimelviatge #immigrants #sharejourney refugiats


– 183 – Voltar per la Literatura – TERRA SOMNÀMBULA de Mia Couto (🐌🐌🐌🐌🐌) – (temp. 19/20 – llibre nº 019) – 2020.04.15 |\n– 183 – Voltar per la Literatura – TERRA SOMNÀMBULA de Mia Couto (🐌🐌🐌🐌🐌) – (temp. 19/20 – llibre nº 019) – 2020.04.15\nTERRA SOMNÀMBULA de Mia Couto (temp. 19/20 – llibre nº 019)\nTERRA SOMNÀMBULA del moçambiquès Mia Couto va ser publicada en portuguès el 1992, i el 2018 Edicions del Periscopi va publicar l’acurada traducció al català realitzada per Pere Comellas Casanova.\nLa novel·la té com a teló de fons les confrontacions bèl·liques patides per Moçambic, d’una banda la guerra d’alliberament nacional contra Portugal, del 1964 al 1974 i una mica més tard la guerra civil que va tenir lloc del 1977 al 1992 i que va enfrontar el govern comunista unipartidista (Frelimo) contra les forces insurgents anticomunistes (Renamo).\nFugint de la violència que assola el seu país, el vell Tuahir i el jove Muidinga, un noi que no recorda el seu passat, busquen refugi en un autobús calcinat. Dins l’autobús hi ha diversos cossos calcinats. Al costat del vehicle un altre cadàver amb una maleta. A dins la maleta, hi troben uns quaderns que narren la vida de Kindzu.\nA mesura que en Muidinga els llegeix, aquesta història i la seva pròpia semblen discórrer de forma paral·lela i transitar entre la realitat i el somni. Mia Couto teixeix un entramat d’històries entrellaçades, on la realitat del moment de Tuahir i Muidinga, es barreja amb el passat reflectit en els quaderns d’en Kindzu. Dos mons que se sobreposen, unes vides paral·leles descrites en un món de fantasia creat per l’autor.\nUna novel·la escrita en un moment en què Moçambic estava sotmès a una guerra, immers en una terrible espiral de violència i on els ciutadans havien esdevingut agressius. La guerrilla omplia el país de mines i els militars abusaven del seu poder matant als que es mostraven contraris. En aquest escenari transiten els personatges de la novel·la, entre la desesperació i l’esperança.\n“Es deia d’aquella terra que era somnàmbula. Perquè mentre la gent dormia, la terra es movia espais i temps enllà. Quan es despertaven, els habitants miraven la nova cara del paisatge i sabien que, aquella nit, els havia visitat la fantasia del somni”\nUna prosa increïblement poètica que captiva i sedueix en ser capaç de transformar, per al lector, un entorn de crueltat i penúria en una narració màgica i fantasiosa. Cal destacar també la reivindicació que fa l’autor de la tradició oral com una forma d’evitar l’oblit del passat i la memòria.\nTal com explica Pere Comellas en la seva nota introductòria, Couto s’inventa un nou llenguatge que transcendeix del portuguès oficial de Moçambic, barrejant una sensibilitat poètica esmolada amb jocs lingüístics de creació pròpia.\nTERRA SOMNÀMBULA m’ha captivat mostrant-me el món que crea la guerra i la capacitat dels homes per crear un altre món i poder sobreviure.\nMIA COUTO és el pseudònim d’António Emílio Leite Couto, que va néixer a Beira (Moçambic) el 1955. Fill de colons portuguesos, l’abril de 1974, en esclatar la revolució dels clavells, va abandonar la universitat per dedicar-se al periodisme, professió que va exercir durant deu anys. Posteriorment va estudiar la carrera de Biologia i ha treballat com a biòleg, professor universitari i elaborant estudis en l’àmbit ecològic.\nLa seva carrera literària es va iniciar el 1983 amb el llibre de poemes “Raiz de Orvalho” publicant en 1986 el seu primer llibre de contes “Vozes Anoitecidas”. En els darrers anys s’ha centrat bàsicament en la seva carrera literària. Ha publicat una trentena de llibres i ha esdevingut un dels autors més notables en llengua portuguesa, guanyador de nombrosos premis literaris. Ha estat traduït i publicat a més de trenta països.\nPERE COMELLAS CASANOVA va néixer a Cal Rosal, al Berguedà, l’any 1965. Va estudiar biblioteconomia i portuguès i treballa a la Universitat de Barcelona com a professor d’estudis portuguesos, on fa anys que imparteix una assignatura de traducció literària d’aquesta llengua.\nTítol original: TERRA SOMNÀMBULA\nIdioma: portuguès – Traducció al català: Pere Comellas Casanova\nData de publicació: Novembre 2018 – Pàgines: 264\nAquesta entrada s'ha publicat en Literatura, Literatura de Viatges/països i s'ha etiquetat amb Edicions del Periscopi, PERE COMELLAS CASANOVA, TERRA SOMNÀMBULA de Mia Couto el 15 d'abril de 2020 per Miquel Gascon.\n← – 182 – Voltar per la Literatura – ENTRE TRES SETMANES I DOS ANYS PER LLATINOAMÈRICA de David Panxa Fàbregas Feliu (🐌🐌🐌🐌) – (temp. 19/20 – llibre nº 018) – 2020.04.13 – 184 – Voltar per la Literatura – EL MUNDO – Lonely Planet (🐌🐌🐌🐌🐌) – (temp. 19/20 – llibre nº 020) – 2020.04.16 →


Mª Carme Pagès guanya el concurs de cartells de Festa Major de les Borges Blanques\nDilluns, 25 Agost 2014 14:01\nLa Festa Major de les Borges Blanques ja té el cartell corresponent a l’edició 2014. El jurat ha escollit la creació de la borgenca Mª Carme Pagès Guitart, que utilitza la fotografia per plasmar “els actes més rellevants de la festa”, amb elements representatius com el correfoc i un dels indrets emblemàtics de la ciutat, el campanar. El seu cartell ha estat seleccionat entre les 8 propostes presentades al concurs convocat per l’Ajuntament de les Borges a través de la Comissió de Festes.\nMª Carme Pagès, de 56 anys, és infermera de professió i aficionada a la fotografia. La guanyadora és originària de les Borges Blanques tot i que actualment viu i treballa a Andorra. Mª Carme Pagès veurà el seu cartell exposat juntament amb la resta d’obres presentades en una mostra que tindrà lloc per Festa Major, els propers 6, 7, 8 i 9 de setembre, a l’Espai Macià.\nLlegit 618 vegades\nMés en aquesta categoria: « L'Ajuntament de les Borges finalitza la primera fase de l'arranjament del cementiri vell\tUnes 5.000 persones participen a la 32a. Trobada de Gegants de les Borges »


Combina una fantàstica estada a Valls amb la major diversió per tota la família! A l’Hotel Class Valls t’ oferim un paquet de vacances que inclou 1 Nit d’Hotel + 1 Entrada a Port Aventura per 1 dia i entrada a Ferrari Land el mateix dia dins la franja horària escollida Passa un cap de setmana d’emocions en un dels millors parcs d’atraccions temàtics d’Espanya i de tota Europa, amb estada a l’Hotel Class, que es troba tan sols a 20min en cotxe de Port Aventura, i al millor preu.\n1 Entrada a Ferrari Land i a Port Aventura Park el mateix dia.\nDes de tan sols 110,00€ (preu per persona)\nL’entrada a Ferrari Land sempre anirà combinada amb l’entrada Port Aventura Park i existeixen 3 modalitats d’entrada als parcs, que són les següents:\n1 dia/2 parcs: Entrada a Ferrari Land i a Port Aventura Park el mateix dia.\n2 dies/2 parcs: Entrada el mateix dia a Ferrari Land i a Port Aventura Park, i un segon dia entrada a Port Aventura Park, que serà posterior a la visita a Ferrari Land.\n3 dies/3 parcs: Entrada el mateix dia a Ferrari Land i a Port Aventura Park, més entrada a Port Aventura Park i més entrada a Caribe Aquatic Park, en 2 dies diferents a escollir entre els 3 dies anteriors o posteriors a la visita a Ferrari Land.\n*L’entrada a Ferrari Land serà una entrada de dia vàlida de 10h a 17h durant tota la temporada, excepte a l’estiu i dies de temporada alta on a més a més es comercialitzarà una entrada de tarda vàlida de 18h a 1h de la matinada.\nSi voleu consultar altres opcions amb més nits, diferents tipus d’habitació o amb nens podeu consultar directament amb l’hotel per tal de fer la reserva.\nPreus per escapada per a les diferents opcions:\n1 hab doble per 1 nit + 1 dia/2 parcs: 220,00€\n1 hab doble per 2 nits + 2 dies/2 parcs: 310,00€\n1 hab doble per 3 nits + 3 dies/3 parcs: 420,00€\n1 hab triple (2 adults+1 nen) per 1 nit + 1 dia/2 parcs: 300,00€\n1 hab triple (2 adults+1 nen) per 2 nits + 2 dies/2 parcs: 420,00€\n1 hab triple (2 adults+1 nen) per 3 nits + 3 dies/3 parcs: 560,00€\n1 hab familiar (2 adults+2 nens) per 1 nit + 1 dia/2 parcs: 420,00€\n1 hab familiar (2 adults+2 nens) per 2 nits + 2 dies/2 parcs: 600,00€\n1 hab familiar (2 adults+2 nens) per 3 nits + 3 dies/3 parcs: 800,00€\nEn aquesta tarifa li carregarem el 60% de l’ import total a la seva targeta de crèdit en el moment d’efectuar la reserva. Aquesta reserva no es pot anul•lar ni modificar.\nGRAN OBERTURA 2017


Equip de la jornada – Club Esportiu JM Sant Gervasi\nCategoria: Equip de la jornada\nEquip de la jornada 03-02-2018\nJa tenim el cinc ideal de la jornada, on els entrenadors del CEJM valoraran el comportament, el compromís i el joc de tota la setmana (entrenaments i partits) per premiar a cinc jugadors fent-los entrar en el quintet ideal de la semana. Continua la lectura de “Equip de la jornada 03-02-2018” →\n7 febrer, 2018\t 0\nJa tenim el cinc ideal de la jornada, on els entrenadors del CEJM valoraran el comportament, el compromís i el joc de tota la setmana (entrenaments i partits) per premiar a cinc jugadors fent-los entrar en el quintet ideal de la semana.\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 20-01-2018” →\n25 gener, 2018\t 0\nJa tenim el cinc ideal de la jornada, on els entrenadors del CEJM valoraran el comportament, el compromís i el joc de tota la setmana (entrenaments i partits) per premiar a cinc jugadors fent-los entrar en el quintet ideal de la setmana.\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 16-12-2017” →\nEquip de la jornada 25-11-2017\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 25-11-2017” →\n1 Desembre, 2017\t 0\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 18-11-2017” →\nJa tenim el primer cinc ideal de la temporada, on els entrenadors del CEJM valoraran el comportament, el compromís i el joc de tota la setmana (entrenaments i partits) per premiar a cinc jugadors fent-los entrar en el quintet ideal de la setmana.\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 11-11-2017” →\n16 Novembre, 2017\t 0\nPARTITS AMISTOSOS DELS JOCS I L’ESCOLA !\nEls nostres jugadors més petits van gaudir d’una jornada de partits per demostrar tot el que han aprés durant aquesta temporada.\nContinua la lectura de “PARTITS AMISTOSOS DELS JOCS I L’ESCOLA !” →\n14 Juny, 2017\t 0\nContinua la lectura de “Equip de la jornada 18-03-2017” →\nJa tenim el cinc ideal de la setmana, on els entrenadors del CEJM valoraran el comportament, el compromís i el joc de tota la setmana (entrenaments i partits) per premiar a cinc jugadors fent-los entrar en el quintet ideal de la setmana. Continua la lectura de “Equip de la jornada 04-03-2017” →


Anna Pacheco i Andrea Gumes: bodypositive o bodyneutral? | betevé\nAndrea Gumes i Anna Pacheco s'incorporen com a col·laboradores de l'Àrtic amb una secció conjunta d'actualitat\nIvan Rosquellas | dijous, 15 d'octubre del 2020, a les 16.32\nHi ha vida més enllà de l’Àrtic, això ho tenim clar. Més enllà del que seria estrictament el nostre ecosistema cultural, hi ha un món audiovisual amb vida pròpia, on les xarxes socials viralitzen continguts d’interès com a mínim qüestionable. Els ‘beefs’ a Twitter, els ‘hypes’ inexplicables, els ‘likes’ aleatoris i l’última tendència a Tik Tok són coses que, passades pel filtre de l’Anna Pacheco i l’Andrea Gumes, segur que tenen més sentit. Amb les dues, un cop al mes, intentarem desxifrar un món que, com l’Àrtic, a vegades, també està en perill de fondre’s o, directament, d’implosionar.\nAquesta setmana reflexionen sobre dos conceptes vinculats a la imatge corporal.\nJa sabem que incloure tot tipus de cossos a desfilades, campanyes de moda, videoclips, etc no és una cosa d’ara (inicia moviment l’any 1990), però possiblement s’ha intensificat en els últims anys. És el que se’n diu BODY POSITIVE, una alternativa als cànons de bellesa tradicionals i que posa al centre l’estima i l’amor propi cap a cossos no normatius que fins ara quedaven als marge: cossos grossos, cel·lulítics, tetes de diferents formes, etc. En fi, una mica la vida real.\nÉs un moviment inicialment originat des de la visibilització de les talles grans però ha obert un altre debat: per què cal parlar sempre de bellesa? Cal que els cossos siguin sempre atractius?\nSi es tracta de desestabilitzar també les dinàmiques o el sistema que determinen el teu VALOR per la teva bellesa o atractiu físic, el body positive fa just el contrari. Amplia el camp de frustracions perquè la bellesa segueix estant al centre de tot. Així ho explica l’activista Elena Rue Morgue (Twitter @elenaruemorgue) en un vídeo penjat al canal de Youtube de Cuellilargo.\nEl Body Positive és el Mr. Wonderful dels moviments antipatriarcals i està fortament ancorat a aquesta idea de la hipermercantilització dels cossos. Volen que et sentis bé amb els teu cul gros només perquè consumeixis. És el moviment perfecte per les marques i pel manteniment del sistema capitalista. Les marques es sumen a una suposada diversitat fake com els famosos catàlegs de Benetton dels 90. Sempre que les marques aposten tan fàcilment per tot això, s’haurien d’activar totes les nostres alarmes.\nQui en sap molt i fa temps que fa activisme a xarxes del body neutral és la directora i actriu, Julia Barceló, coneguda a xarxes com @barcelo_neta. La Júlia porta un temps oferint contingut didàctic e informatiu al seu Twitter i Instagram sobre el BODY NEUTRAL. En resposta al Body Positive i al Body Shaming – la vergonya per no seguir els cànons estètics establerts- defensa el Body Neutral, que bàsicament proposa allunyar-se de la idea que cal valorar el nostre aspecte físic per a sentir-se afirmada o validada. Al contrari, passa per una idea més pragmàtica: el cos és només cos, la nostra autoestima no pot dependre de si hem après a estimar les nostres estries o a fer poesia dels nostres “michelines”.\nAra que tinc una estoneta i ja que heu anat preguntant i interessant-vos (sobretot a Instagram) us faré un fil sobre Neutralitat Corporal #BodyNeutral. ✊🤸♀\n— Júlia Barceló (@Barcelo_neta) May 31, 2019\nPerò també cal preguntar-se què passa quan alguns aspectes del nostre cos sí que ens afecten al nostre dia a dia, per exemple la incidència que pugui tenir el color de la pell a l’hora d’anar a buscar feina. Com podem parlar de neutralitat si els blancs i els CIS són els cossos que tradicionalment el patriarcat ha considerat i segueix considerant com a neutrals a la nostra societat?\nTot això ens demostra que les “palabrejas” en anglès quasi sempre són una mala idea, si bé ens molts casos es poden traduir en millores concretes en la vida d’una persona, i això està bé, aquestes també són fàcilment superades i limitades. Eslògans que si no s’acompanyen de canvis reals a un nivell superior es queden en poc més que en anuncis d’aquells de “ser mujer es lo mejor que hay que en el mundo”. Necessitem molt més que això i el que és més important: la publicitat no pot marcar aquest canvi.\nRecupera l’última intervenció de Pacheco i Gumes a l’Àrtic


Agullana es citat per primera vegada l'any 1019 amb el nom d' Aguliana , quan la Ecclesiam Sanctae Mariae de Aguliana fou cedida a la Canònica de Girona pel Bisbe Pere Rotger.\nAgullana va formà part del vescomtat de Rocabertí.\nTé agregat el lloc de l'Estrada, nom que li vé perquè hi passava la Via Augusta.\nAgullana fou un important centre de la indústria del suro, sembla que fou la primera població on, pels vols de 1750, es començà a treballar el suro i a principis del segle XX hi havien fins a quaranta fàbriques dedicades.\nDurant l'època de màxim esplendor de la indústria surera es publicà el periòdic "El tap de suro".\nLA HIPÒTESI D'UNA VIL.LA ROMANA\nEl topònim Agullana, com tots els acabats amb el sufix “ana”, és interpretat per E. Moreu-Rey i molts altres autors com un mot derivat d'un nom personal llatí. Això suggereix la possibilitat de pensar que l'actual Agullana s'aixecà sobre un antic fundus o predi romà baix-imperial, però aquesta hipòtesi no es pot corroborar amb cap dada material, ja que fins avui no s'hi ha trobat cap resta romana.\nPerò la toponímia agullanenca dóna més exemples que fan pensar en un origen romà, i entre tots els topònims que podrien citar-se, el de l'Estrada, veïnat situat dins el terme municipal d'Agullana i a mig camí de la Jonquera, és ben explícit.\nEn aquest cas sí que a part del nom existeixen restes materials que confirmen la relació entre l'origen d'aquesta paraula i la influència romana en aquest indret, ja que en el lloc dels Palaus –mot també ben interessant- existeixen un bon tros de camí empedrat, d'uns cinc metres d'amplada, que pertany a una antiga via romana construïda probablement al tombant d'era, encara que segurament aprofitant un camí més antic que venia del coll de Panissars. Cal dir que aquest tros empedrat es troba colgat avui sota una capa de runa que s'hi ha abocat al damunt.\nDOS SEGLES DE GUERRA AMB FRANÇA\nLes complicades relacions entre els Estats espanyol i francès varen fer d'Agullana, i especialment de les zones properes al coll de Portell, una mena de campament permanent de les tropes dels dos bàndols al llarg de tot el segle XVII i en l'etapa de final del XVIII i principi del XIX.\nDes de l'inici de la guerra hispano-francesa, el 1622, fins al 1659, en què es va signar el Tractat dels Pirineus, no hi ha constància de cap fet local especialment ressenyable, malgrat que, segons el moment, el poble va quedar sota el domini francès o espanyol i la violència es va fer present sovint, tal com s'evidencia en el llibre de defuncions de la parròquia.\nQuan el coll de Portell agafà una importància cada vegada més forta va ser en el període de guerra del 9 de novembre de 1673 al 17 de setembre de 1678, i especialment el 1675, quan el virrei de San German s'instal.la a Agullana amb 8.000 homes d'infanteria i 2.500 soldats de cavalleria i des d'aquest coll engegà l'ofensiva del Rosselló i entrà a França.\nLA NISSAGA DELS GUINART\nEl cognom Guinart, propi d'una de les famílies pertanyents a la petita noblesa catalana dels ss. XVII-XVIII, és present a Agullana a partir de la instal.lació d'un Joan Guinart i Fonalleras, Magnífic en Dret Civil, Doctor, que es casà amb una agullanenca, Margarida Brunet i Gener, descendent d'una família de pagesos afincats a Agullana des de molt antic. Aquell primer Joan Guinart instal.lat a Agullana és amb tota seguretat el que tradicionalment se cita com l'introductor a Agullana i probablement a l'Estat espanyol de les tècniques de confecció de taps de suro.\nLa versió que atribueix aquest honor a Agullana va ser donada a conèixer per J. Maspons i Camarasa en el volum I de la Geografia General de Catalunya que va dirigir Carreres Candi.\nLa hipòtesi de Maspons explicà que dos grans propietaris del terme d'Agullana, els senyors Puig i Guinart, estaven subscrits a mitges a un periòdic francès, i tot llegint-lo s'assabentaren que a França l'aprofitament de les suredes per a fer taps donaven molt bons rendiments. Aquest fet determinà Guinart a anar a França amb un mosso, aprengué a fer taps i va tornar acompanyat de dos o tres operaris francesos, els quals feren de mestres als pagesos d'aquí. Es començà a elaborar taps a can Guinart i els extraordinaris rendiments que s'obtenien varen propagar ràpidament aquest nou aprofitament del suro.\nLa presència documentada tant a Agullana com a l'Estrada i a la Vajol des del segle XVI d'una colla de famílies de teixidors de lli, activitat complementària i necessària per a la comercialització dels taps, i d'un bon nombre de traginers que llogaven els seus matxos d'abast per transportar-los va facilitar el creixement comercial d'aquesta activitat.\nAl segle XVIII, algunes famílies com les citades Puig i Guinart i ben aviat també la família Bech de Careda i la família Genís es dedicaren a reunir grans quantitats de taps de fabricació pròpia o comprats a altres operaris d'Agullana i de les rodalies, i es desplaçaven a Bellcaire, a Provença, on es celebrava una fira anual al final de juliol i començament d'agost.\nAlguns comerciants, com els Guinart, són dels primers que a la primera meitat del XIX van a Andalusia a comprar suro i envien els taps directament a Holanda. Altres com l'Antoni Genís i Balló, traslladen el negoci a Palafrugell. Els Bech de Careda, per la seva banda, amplien la seva fàbrica fins a convertir-la en una de les més grans del ram. Fins i tot van obrir una factoria a Alemanya.\nSegons R.Medir, el 1842 a Agullana hi havia 12 fàbriques, que donaven feina a 280 treballadors. Aquesta xifra augmentà constantment durant tota la segona meitat de segle, època en la qual la progressiva integració de la dona en el procés industrial, la competència que suposaven les novetats tècniques i la maquinària, i la creixent conscienciació de la classe obrera varen modificar del tot les relacions de treball i suposaren la creació de Societats de Socors Mutus i de Cooperatives de Consum.\nLes primeres màquines arribaren a Agullana el 1883 i la llum elèctrica el 1895, però el cim quant a nombre d'empreses i d'empleats és assolit el 1913, amb 40 fàbriques, la qual cosa volia dir treball per a 600 treballadors.\nActualment només una es manté en actiu amb dos treballadors.\nUN POBLE D'AIRE URBÀ\nEn algun moment a Agullana se l'ha anomenat “el petit Madrid”, i és que quan hom passeja pels seus carrers, a vegades es fa difícil creure que es tracta d'una població que no arriba als nou-cents habitants.\nTot plegat als carrers té un aire molt més urbà del que cal esperar d'un poble petit, i a més de posar en evidència diferents èpoques d'eixamples successius i un passat econòmic brillant, denota una ferma voluntat d'antiruralisme urbanístic, un cert aire de capital.\nSi exceptuem els nous eixamples fets a partir dels anys 60 al sud i a l'oest del nucli urbà, en els quals domina el tipus d'habitatge unifamiliar amb jardí –els xalets, per entendre'ns-, la resta de la població té una estructura de traçat rectilini ordenat a partir de dos camins antics, el de Darnius, avui carrer de Darnius, i el de la Vajol, avui carrer Laureà Dalmau.\nSi bé la presència d'edificis modernistes en els carrers i les moltes restauracions fetes a les cases del nucli urbà contribueixen a dignificar l'aire del poble, allò que més personalitat dóna a l'urbanisme agullanenc és la qualitat dels acabats de la infrastructura.\nLes voreres ceràmiques, vorades de granit, les cunetes de pedra, les parets de tanca i els acabats de teulades amb tortugades de ceràmica vidrada verda i canonades de desguàs connectades als recollidors de les voreres tradueixen una voluntat higienista molt pròpia de l'urbanisme de principi de segle.\nRepartits d'una manera gairebé estratègica dins el nucli urbà, Agullana té un seguit d'edificis modernistes que en bona part són els que li donen caràcter.\nEl modernisme hi arriba a l'inici del segle XX i es tradueix en unes quantes obres d'ús particular: el xalet dels Gomis –avui Parellada-, can Vidal, ca l'Estela, i un seguit d'obres de tipus social: el Grup Escolar, l'asil Gomis i el cafè La Concòrdia.\nTotes aquestes obres, a excepció del xalet Gomis i de l'asil, són projectes de l'arquitecte Josep Azemar i Pont ( arquitecte municipal de Figueres a partir del 1889).\nSobre el xalet dels Gomis, que tothom coneix avui com a can Parellada, se sap, per informacions facilitades pels propietaris, que el primer projecte de l'obra el va fer Antoni Gaudí, però unes diferències sorgides entre l'arquitecte i els Gomis, sobre el pressupost per a la realització dels acabats escultòrics de les façanes amb pedra granítica de Cantallops, varen fer que finalment el projecte l'executés Josep Pijoan i Soteras. El resultat final de les obres deixa entreveure, malgrat tot, una forta tendència al floralisme i un gust per la corba molt gaudinians.\nLes obres agullanenques de Josep Azemar fugen del tot de la corba i insinuen ja alguns trets de noucentisme. La perfecta combinació de materials com el granit en els sòcols, el maó vist en les faixes de separació dels diferents espais de les façanes i l'ús moderat de ceràmica i de ferro forjat en els acabats de les obertures i de les tanques són els trets externs que defineixen el seu treball.\nEl projecte de la casa Estela, situada en un xamfrà de la Plaça Major, s'aprovà el 1908 i va servir de model per a d'altres obres que Azemar va fer més tard a Figueres i a Olot. El conjunt, coronat amb una torre, és un punt de referència obligat en el centre del poble.\nLa que va ser residència del senyor Lluís Marià Vidal –avui can Coto- formava un conjunt molt ample amb la casa pairal dels Guinart, situada precisament entre el xalet Gomis i la casa Estela. Aquest conjunt es desvirtuà, però, quan una gran part va ser dinamitada el 9 de febrer de 1939.\nEl projecte de les Escoles Nacionals és el més brillant dels fets per Azemar a Agullana. datat el 1910 i inaugurat el 1913 és un exemple d'obra feta gràcies al mecenatge, ja que sense la generositat del senyor Vidal no hagueren estat mai possibles.\nEl darrer projecte, el de La Concòrdia, datat el 1912 i inaugurat el 1913, és l'aplicació d'esquemes que probablement el mateix Azemar usà amb altres dimensions a pobles propers com ara Maçanet de Cabrenys o Darnius, i suposa un excel.lent exemple d'arquitectura destinada a fins recreatius.\nA part d'aquestes obres documentades, a les quals s'ha de sumar el dipòsit d'aigua dissenyat pel mateix Azemar el 1912, a Agullana hi ha altres edificis que podrien ser obres seves.\nUna datació complicada és la de l'asil Gomis. Alguna vegada s'ha suggerit el nom d'Azemar com a autor del primer projecte. El cas és que l'actual façana ha perdut els elements de decoració modernista originals, però conserva una estructura que denota el seu estil inicial.\nL'ARRIBADA DE L'ELECTRICITAT\nL'any 1895, encara no deu anys després que la ciutat de Girona, tot convertint-se en avançada del progrés tècnic dins l'Estat hagués instal·lat la llum elèctrica, Miquel Gorgot, de Darnius, es decidí a donar al seu poble i a Agullana el que aleshores a moltes ciutats era només una aspiració: disposar d'una xarxa d'enllumenat elèctric.\nL'empresa Serra i Gorgot va convertir l'antic molí d'en Serra en la fàbrica de llum La Arnesense. El senyor Gaspar Brunet, enginyer industrial, veí de Barcelona, el qual el mateix 1895 havia estat el responsable tècnic de la instal·lació de llum elèctrica a Camprodon -el primer poble de la província que en tingué-, va ser l'autor del projecte tècnic.\nL'empresa Serra Gorgot oferia als abonats la possibilitat de contractar dret a consumir electricitat per a mig any, des de l'1 d'octubre al 31 de març, o per tot l'any, i les làmpades més corrents eren les de 10 i 16 bugies subministrades per la mateixa empresa.\nA causa dels problemes que plantejava el subministrament de gas en aqueslls moments i la poca comoditat de la il·luminació amb petroli, el nombre d'abonats augmentà ràpidament, i a Agullana en un parell d'anys es va crear una excel·lent xarxa d'enllumenat públic, i entitats com La Concòrdia el maig de 1897 estrenaven una nova il·luminació a base de 27 làmpades elèctriques.


\tExes – Grup Expofinques tindrà una nova oficina a Cornellà de Llobregat - Franquicies.cat\nExes – Grup Expofinques tindrà una nova oficina a Cornellà de Llobregat\nExes – Grup Expofinques, companyia especialitzada en la compra-venda i intermediació immobiliària, obrirà una nova oficina franquiciada a la localitat barcelonina de Cornellà de Llobregat. L’obertura s’emmarca dins del pla d’expansió que està realitzant la companyia durant tot l’any 2017.\nAmb aquesta nova obertura, Exes – Grup Expofinques suma ja dotze oficines franquiciades a la província de Barcelona, situant-se com una de les franquícies de major èxit al competitiu mercat de la ciutat comtal i els seus voltants. Cornellà de Llobregat és la tretzena ciutat de Catalunya i una de les poblacions més importants de l’àrea metropolitana de Barcelona.\nA més de la nova oficina de Cornellà, Exes – Grup Expofinques segueix treballant en l’obertura de molts altres establiments per tota la geografia estatal, consolidant la seva marca com una de les de major prestigi i reconeixement dins del sector immobiliari.\nClica per ampliar la informació sobre la franquícia


El Vòlei Olot no pot amb el Son Ferrer, segon classificat (1-3)\nEl Club Vòlei Olot cau davant el Son Ferrer en un partit en el que va mostrar molta irregularitat en el seu joc (1-3)\nOlot - Publicat a les 18:48h\nComentaris tancats a El Club Vòlei Olot cau davant el Son Ferrer en un partit en el que va mostrar molta irregularitat en el seu joc (1-3)\nEl Club Vòlei Olot va mostrar la seva millor cara i també la pitjor en el partit que el va enfrontar amb el Son Ferrer, de les Illes Balears, i que va perdre per 1-3 després de posar-se per davant al marcador.\nEl Club Vòlei Olot no va poder amb un dels millors equips de la categoria i va caure dignament en un partit en el que va demostrar que és capaç d’aconseguir fites molt altes. Els garrotxins van començar el partit deixant clar que, tot i que rebien el segon classificat, no tenien cap intenció de posar les coses fàcils. El primer set va ser clarament olotí. No pel resultat al marcador, que va haver d’anar fins el 32-30, però si per joc i sensacions damunt la pista. Els garrotxins estaven frenant bé les armes rivals i se sentien còmodes sobre el parquet. De fet el segon set va començar igual, amb la inèrcia de la victòria del primer, però a la meitat es va torçar. L’Olot havia començat tenint avantatges de fins a 5 punts però es va deixar empatar i superar pels balears, que van començar a desplegar el seu millor joc. El 22-25 al final del segon set demostrava que l’equip olotí havia lluitat fins el final però se li havia escapat. La derrota al segon set va afectar més del compte als dos equips. Els balears es van créixer i van començar a atacar els punts febles locals, que ja no es defensaven amb la mateixa seguretat que havien mostrat durant el primer set i grans trams del segon. 18-25 per acabar el set i culminar la remuntada visitant. L’últim set va ser el de la demostració del Son Ferrer de per què ocupen un lloc tan alt a la taula. Des del principi van agafar les regnes del partit i, amb avantatges de fins a 7 punts, van dominar el set. Els olotins ho van intentar de totes maneres, per tots els mitjans, però no van poder fer res més que maquillar el marcador i deixar un 17-25 que reflecteix la superioritat visitant en aquest tram de partit.\nL’Olot rep una clatellada d’un Sant Andreu que aconsegueix remuntar el marcador en la darrera mitja hora de joc (2-3)\nCV Olot. Vòlei Olot\nDos terços de la població de la Garrotxa no separa les deixalles o ho fa de manera errònia, segons el Sigma, el consorci que gestiona els residus a la comarca. Aquesta realitat haurà de canviar ben aviat perquè així ho estipula una normativa europea. Per…


Més de nou milions d'euros per a desviar el barranc que travessa Puçol\nMés de nou milions d'euros costarà la canalització dels barrancs de Puçol i El Puig, una obra que està duent a terme la Conselleria d'Infraestructures i Transports des del passat mes de novembre. Una vegada eliminada la possibilitat d'inundacions en este barranc que travessa el nucli urbà, l'Ajuntament de Puçol el destinarà a zones verdes i d'aparcaments.\nEnrique Ortiz e Hijos, SA és l'empresa que està duent a terme les obres de canalització del barranc Pascual, en el terme municipal de Puçol, i el seu enllaç amb el barranc del Puig. Esta obra permetrà desviar l'aigua que baixa de la serra Calderona i les urbanitzacions Alfinach i Els Monestirs, i evitarà les grans revingudes en el centre del nucli urbà de Puçol, que en èpoques de gota freda han provocat de vegades la inundació del barranc i els seus voltants.\nL'obra, amb un cost previst de 9.255.500 euros, té un termini d'execució de tretze mesos, pel que s'espera que a finals de 2007 puga estar finalitzada. Tot el projecte va a càrrec de la Conselleria d'Infraestructures i Transports a nivell econòmic.\n''La canalització consta de tres fases'' -explica Mariano Sanchis, regidor d'Urbanisme-. ''D'una banda, l'adequació i neteja del barranc Pascual, que baixa des de la Calderona arreplegant l'aigua de les pluges; d'un altre, enllaçar este barranc amb el del Puig a partir de la rotonda construïda en l'antiga carretera de Barcelona; finalment, per a poder acollir una quantitat d'aigua major, el barranc del Puig està sent netejat de males herbes i es procedirà a una millora del seu canalització fins al mar''.\nAmb esta mesura, el llit d'aigua que es mantindrà en èpoques de pluja a Puçol a penes arribarà al 15% de l'actual, ja que només desembocaran-hi les aigües pluvials de les avingudes Alfinach, Molí de Vent i Mallaeta.\nUna vegada finalitzada l'actuació de la Conselleria, l'Ajuntament de Puçol iniciarà una segona etapa, consistent a recuperar els terrenys del barranc al seu pas pel nucli urbà per a dedicar-lo a l'ús i gaudi dels ciutadans. ''Actualment el barranc pertany a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i qualsevol iniciativa per al seu futur passa ineludiblement pel desviació previ de les aigües al barranc del Puig'', continua explicant el regidor. ''Però una vegada desviada l'aigua i recuperat el barranc, convocarem un concurs d'idees per a veure quin ús donem al barranc''.\nUn concurs d'idees en el qual es contempla com a objectius clars la creació de zones d'aparcament en el centre del nucli urbà, ja que el barranc discorre al costat de l'eix comercial més important de la població, format pels carrers Sants Teresa, La Barraca i Ildefonso Ferro, i les avingudes Alfinach, Molí de Vent i València.\nDesviació del trànsit i zona verda\nPerò també una part estarà destinada a usos esportius i zona verda, ja que la seua ubicació geogràfica permetrà dotar d'un nou pulmó verd a la població, per al que serà imprescindible la desviació de part del trànsit que actualment travessa el nucli urbà amb direcció a les urbanitzacions.\nEl desviació del trànsit entre la platja, València i les urbanitzacions s'aconseguirà amb l'entrada en funcionament d'una circumval·lació que voreja el nucli antic i les noves zones urbanitzades de Santigons i La Barraca, enllaçarà amb la zona de l'institut i les urbanitzacions. Gran part d'esta circumval·lació ja està en marxa i només queda pendent la construcció d'una rotonda que enllaç les zona de La Barraca amb l'antiga carretera de Barcelona. Esta rotonda, que s'ubicarà precisament damunt de l'actual barranc, podrà executar-se quan finalitzen les obres de desviació de l'aigua, també serà assumida econòmicament per la


Fragments interiors.: Escola de Formació de la JSC del Vallès Occidental "Tretze roses"\nEscola de Formació de la JSC del Vallès Occidental "Tretze roses"\nMoment de l'acte d'inauguració amb Javi López (Primer secretari de la JSC), Albert Illera (Secretari Formació JSC Vallès Occidental) i Josep M. Sala (Secretari de Formació de l'Executiva Nacional del PSC)\nLa Primera Secretaria de la JSC del Vallès Occidental, Alexandra Moreno i Mònica Vázquez, secretaria d'organització.\nAhir 24, i avui 25 d’octubre, s’ha desenvolupat l’Escola de Formació de la JSC del Vallès Occidental “Tretze roses” al Casal de Ca N’Oriol de Rubí. Estem força contents, des de l’agrupació de Rubí, de que un any més, els joves de la JSC de la nostra comarca tornin a Rubí per a desenvolupar l’escola “Tretze roses”.\nAvui i ahir, vam poder felicitar a la Primera secretaria de la Federació de la JSC, Alexandra Moreno, a Albert Illera, Secretari de Formació i a tots els participants, per l’aposta de formar als joves de la JSC i per la qualitat i el nivell de l’organització de l’escola.\nPublicat per Carme García Lores a 22:25 Retalls Carme García, Carme García Lores, JSC, PSC, Rubí, socialisme\nAnònim 26 d’octubre de 2009 a les 22:28\nMoltes gràcies a tu Carme per acompanyar-nos els dos dies i donar-nos tot el teu recolzament.\nDes de la JSC del Vallès Occidental continuem treballant i fent els somnis dels joves realitat.\nEscola de Formació de la JSC del Vallès Occidental...


Visat > Visat 24 > Editorial\nVisat 24 presenta un seguit d'articles al voltant d'iniciatives que impulsen l'activitat traductora i la fan visible; premis, ajuts, projectes col·laboratius o autotraduccions ajuden a difondre la literatura de totes les llengües.\nEn aquest número reproduïm els textos dels finalistes del II Premi PEN Català de Traducció, lliurat a la seu de l'Institut Ramon Llull el 30 de setembre de 2017, Dia Internacional de la Traducció, i també la intervenció del president del jurat, Joaquim Mallafrè. El premi es va atorgar a Miquel Desclot pel Cançoner de Petrarca, una obra de magna extensió que fou possible, almenys d’entrada, gràcies als ajuts de la Institució de les Lletres Catalanes. Enguany l'entitat celebra trenta anys i Iolanda Pelegrí, amb una llarga trajectòria dins la Institució, fa un repàs dels programes que refermen els ponts entre cultures.\nMoltes altres iniciatives difonen la traducció literària amb el català com a llengua d’origen o de destinació, dins i fora de les nostres fronteres. En reportem una tria: Sílvia Aymerich versa sobre l'autotraducció dins del projecte literari entre autors i traductors contemporanis Versions Múltiples, Violeta Tsitsiliani explica les batalles o slams de traducció que promou dins l'àmbit europeu The Language Project i Cèlia Nadal presenta el programa col·laboratiu de la Universitat de Siena per traslladar a l'italià Ausiàs March. Tot plegat sense perdre de vista el model de llengua, amb una sagaç reflexió d'Alexis Llobet.\nEn aquesta tardor tan decisiva per a la defensa de les llibertats i de la nostra llengua volem recordar Manuel de Seabra. L'article de Jordi Cerdà ressegueix l'obra i les traduccions d'un lluitador incansable compromès amb el català i humanista universal gràcies a l'esperanto. Hem volgut acostar-nos-hi encara més i n’hem parlat amb Vimala Devi, companya de traduccions i de vida. Junts van crear, van traduir i van difondre obres que formen part, per sempre més, de diferents literatures. Els volem agrair la tasca, ingent i admirable; per això dediquem el Visat de tardor a Manuel de Seabra, in memoriam.


Les curses de cavalls als Estats Units són una indústria de gairebé 4.000 milions de dòlars. Però els cavalls no poden córrer tota la vida; en canvi, es retiren en algun moment i poden continuar a diferents activitats, com ara una segona carrera en un altre camp atlètic com saltar d'espectacles o com a cavall de plaer.\nLa qüestió de què passa amb els cavalls de carrera després de retirar-se, no sempre crida l'atenció tant com el que els espectadors de barrets esbojarrats portaven al Kentucky Derby o el que va tenir el pagament del primer lloc en una cursa important. Però molts purins jubilats es retiren amb més de la meitat de la vida per davant i, un cop no deixen d’obtenir beneficis a la pista, el seu futur pot tornar-se enfosquit.\nQuan acabi un cavall de cavall retirat depèn de moltes coses, inclòs el seu èxit a la pista i les consideracions dels seus propietaris. A continuació, es mostren algunes de les diverses opcions per a cavalls de carrera retirats.\nGranges de cria\nLes femenines jubilades poden tenir una segona carrera com a criadors en granges de cria. Els purins masculins no castrats amb molt èxit poden retirar-se a les 'granges de bestiar'. Els criadors paguen una prima elevada per als ramats de nivell més alts per tal de transmetre la genètica desitjable. Per exemple, Faré un altre, un cavall que va guanyar tant el Kentucky Derby com el Preakness en els seus dies de cursa, va obtenir 2,7 milions de dòlars per al seu propietari en la pista de carreres, i 10 milions de dòlars d’un criador japonès que volia utilitzar-lo com a espiga.\nAlguns cavalls que s’han retirat de les curses són traslladats a altres esports, com ara la doma o els salts d’espectacles.\nNew Vocations, el programa d’adopció de cavalls de carrera més gran del país, sovint ajuda a facilitar aquestes transicions. L'organització ajuda els cavalls de carrera no retirats i retirats a trobar els cavalls feliços sempre després de recórrer i adoptar cavalls a les persones que tenen intenció de mantenir-los durant la resta dels dies. Des de 1992, New Vocations ha ajudat a col·locar més de 6.000 cavalls de carrera jubilats a cases qualificades.\nRescat i Jubilació Segura\nHi ha moltes organitzacions de tot el país que s’han dedicat a rescatar i adoptar cavalls de carrera. De vegades, com amb les noves vocacions, això vol dir recalificació per a altres esdeveniments i adopció per a propietaris experimentats. Altres vegades, significa retirar-se en una finca del santuari.\nTots els cavalls de carrera mereixen l’oportunitat d’una jubilació feliç. Si voleu donar suport a la tasca dels que tenen cura dels antics cavalls de curs, considereu la possibilitat de fer una donació a una de les organitzacions següents:\nFundació Jubilació de Carretera\nProjecte de cavalls de carrera jubilats


Pa de pessic de llimona i llavors de rosella - Pa amb vi i sucre\nAquest pa de pessic de llimona i llavors de rosella el vaig veure a l’instagram de l’Oriol d’A tres quarts de quinze; si no el seguiu, ja esteu trigant; flipareu amb el que fa! És un dels pans de pessic més bons que he fet, i a dia d’avui, mentre escric aquest post, us confirmo que ja l’he fet 3 vegades d’ençà que estem confinats! Crec que ja ho he dit en alguna altra ocasió, però sóc addicte a les llimones, i quan veig alguna recepta dolça amb aquest cítric, l’he de fer, si o si. I com sembla que encara en tenim per uns quants dies d’estar a casa, preneu nota de la recepta i animeu-vos a fer-la!\npa de pessic, llimona, llavors de rosella\nPublicat el 10 maig 2020 a Esmorzars, Postres, Receptes\tper\tSònia Berengueras 0 Comments\nAquest pa de pessic de llimona i llavors de rosella el vaig veure a l’instagram de l’Oriol d’A tres quarts de quinze; si no el seguiu, ja esteu trigant; flipareu amb el que fa!\nÉs un dels pans de pessic més bons que he fet, i a dia d’avui, mentre escric aquest post, us confirmo que ja l’he fet 3 vegades d’ençà que estem confinats! Crec que ja ho he dit en alguna altra ocasió, però sóc addicte a les llimones, i quan veig alguna recepta dolça amb aquest cítric, l’he de fer, si o si.\nI com sembla que encara en tenim per uns quants dies d’estar a casa, preneu nota de la recepta i animeu-vos a fer-la!\n½ sobre de llevat químic\nLa ratlladura de 2 llimones\nPer el glassejat\n90 g de sucre llustre\nPreescalfem el forn a 180º i preparem un motlle tipus plum cake folrant-lo amb paper de forn.\nPosem un cassó al foc amb la mantega, i un cop s’hagi fos hi aboquem les llavors de rosella i la ratlladura de llimona. Remenem i reservem.\nAl bol de la Kitchen Aid posem els ous i el sucre i batem fins que tripliquin el volum.\nAfegim el iogurt grec i batem un parell de minuts.\nAfegim la farina, el llevat i la sal i barregem fins que la farina s’hagi integrat.\nIncorporem el suc de llimona i la mantega desfeta amb les llavors de rosella i la ratlladura de llimona, i seguim barrejant fins que tinguem una massa homogènia.\nAboquem la massa al motlle i ho enfornem a 180ª uns 40 minuts aproximadament.\nUn cop fred hi podem posar un glassejat que farem barrejant el sucre llustre amb dues o tres cullerades de suc de llimona.\nllimona pa de pessic


Creen una associació per denunciar la construcció de cases a la muntanya de Sant Sebastià • Ràdio Capital de l'Empordà\nS’anomenen Salvem la Muntanya de Sant Sebastià i s’han agrupat per denunciar la construcció de cases en aquesta muntanya de Palafrugell.\nSegons han avançat a Ràdio Capital fonts de l’associació, la inversió dels promotors planeja 60 habitatges, alguns dels quals ja s’han construït i d’altres que encara s’han d’aixecar. La nova plataforma creu que no s’està seguint el pla especial de protecció de la muntanya que es va establir el 1993. Asseguren que les construccions són més grans, que han reduït la distància dels edificis i que superen el màxim de pendent.\nSalvem la Muntanya de Sant Sebastià reclama aturar les obres i, en cas que es demostrés que les llicències no s’han atorgat correctament, enderrocar el que s’hagi construït “fora de la legalitat”. L’associació ha denunciat un “tracte de favor” de l’Ajuntament als promotors per haver reprès les obres el 12 de setembre.\nEls representants de l’associació reconeixen que estan en un estadi inicial. De moment, han demanat els expedients d’obres per estudiar el procediment i contrastar les irregularitats que creuen que s’haurien comès. Des del setembre, asseguren que han recollit 500 signatures.\nArticle anterior“Sigo siendo el rey”: Bertín Osborne a la inauguració de les instal·lacions de Grau\nArticle següentSupermatí – 17-11-2017


L'hotel Renaissance Fira comença a funcionar a la plaça d'Europa\nUn 18% dels treballadors són de L'H\nL’Hospitalet compta amb una nova instal·lació hotelera, l’hotel Renaissance Barcelona Fira, una instal·lació de 4 estrelles , amb més de 330 habitacions i una singular arquitectura en forma de jardí vertical dissenyada per Jean Nouvel. El 18% dels treballadors són ciutadans de L'H.\nEl Renaissance Barcelona Fira Hotel, situat a la plaça d’Europa, ha començat a funcionar en el singular edifici dissenyat per l’arquitecte Jean Nouvel i l’estudi Ribas&Ribas. Està format per dues torres de 110 metres i integra un original jardí fomat per 293 palmeres de 10 tipologies diferents i 30 espècies vegetals procedents d’arreu del món.\nEl Renaissance Barcelona Fira Hotel és propietat d’Hotels Catalonia i el comercialitza la cadena nord-americana Marriott. L’edifici està configurat com un jardí vertical en el qual s’integren 357 habitacions i 11 salons per esdeveniments amb capacitat per a més de 1.000 persones. També compta amb piscines exteriors i interiors climatitzades, solàrium i 140 places de pàrquing.\nLes dues torres de l’hotel tenen un aspecte imponent amb 110 metres d’alçada unides per un restaurant panoràmic i una terrassa que és un mirador. Les torres modifiquen l’skyline de la ciutat, oferint una nova interpretació del món vegetal, de l’arquitectura i del descans.\nEn el nou establiment treballen 75 persones, de les quals un 18% són veïns de L'Hospitalet, i d’aquí a final d’any és previst que s'incorpori més personal.\nHotels Catalonia i Marriott Internacional\nHotels Catalonia, propietària de l’edifici, va signar el passat mes de febrer un acord de col.laboració amb Marriott International per incorporar el nou hotel en el sí de la multinacional americana. Finalment han escollit la marca Renaissance, plenament consolidada a Europa amb 35 hotels, per comercialitzar-lo.\nTot i que ja admet clients, l’hotel Renaissance Barcelona Fira té previst fer una inauguració oficial del nou establiment hoteler de L’Hospitalet.


Un home afronta més de disset anys de presó per violar i agredir l'exparella a Reus | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEls fets van ocórrer a Reus l'any 2019. Segons el ministeri públic, l'acusat l'havien condemnat en diverses ocasions pels delictes de maltractament en l'àmbit familiar i amenaces en l'àmbit familiar, entre altres, a la prohibició d'acostament i aproximació a l'acusada, així com a la prohibició de comunicació amb ella. Malgrat tenir ple coneixement d'aquestes prohibicions, l'acusat es va personar als voltants del domicili d'ella, trobant-la en el seu vehicle i obligant-la a parar-lo, i li va demanar que l'acompanyés al seu domicili.\nDavant la negativa d'ella, la va amenaçar de mort a ella, a la seva mare i al fill que tenien en comú. Ella, atemorida, va cedir finalment a la petició de l'home. Una vegada van arribar al lloc on residia l'acusat, aquest li va col·locar un ganivet al coll i la va agredir sexualment. Tot seguit, la va retenir en aquell lloc, sense deixar de coaccionar-la, segons la fiscalia. En un moment donat, la víctima va poder enviar un missatge a la seva actual parella demanant auxili.\nEn adonar-se'n, l'acusat li va trencar el mòbil i la va colpejar. La víctima, a fi de defensar-se, va trencar un got de vidre al cap de l'acusat i li va ficar un dit a l'ull. Posteriorment, l'acusat va intentar tornar a agredir sexualment a la víctima, però diversos agents dels Mossos d'Esquadra que havien acudit al domicili alertats per l'avís d'auxili de la víctima van poder-ho evitar.\nlesions en l'àmbit familiar


ESMUC- Seminari d’educació artística: ‘Pedagogies crítiques II’ Seminari d'educació artística: 'Pedagogies crítiques II' - ESMUC\nSeminari d’educació artística: ‘Pedagogies crítiques II’\nTaula rodona. Al voltant de les pedagogies crítiques en l’educació artística.\n2 d’abril de 2022, de 10 a 12:30H.\n· PARTICIPANTS: 15€ (Presencial o streaming)\n· OIENTS: Gratis (canal de Youtube)\nDes d’una perspectiva centrada en les pedagogies crítiques sorgeixen múltiples preguntes sobre el significat de l’educació musical i la construcció del coneixement en l’àmbit de l’educació artística. Com antecedent, vam gaudir d’una primera edició del seminari (2021) amb convidats i debats que han posat sobre la taula interrogants sobre els possibles camins per a generar i reconèixer idees i pràctiques artístiques i educatives basades en una constant revisió dels seus fonaments.\nEn aquesta II edició del Seminari volem ampliar i donar continuïtat a aquesta experiència, a partir de nous interrogants que creuen la pràctica educativa artística i el pensament actual. Volem debatre sobre possibles conflictes en la idea d’emancipació, sobre els límits del que anomenem polític en l’art i sobre què entenem per “innovació” o “pedagogies alternatives”, totes elles problemàtiques i presents en els espais educatius. Amb aquest propòsit comptarem amb la participació de diferents convidats/des amb qui reflexionarem sobre els escenaris educatius en els que estem situats.\nEl contingut de les sessions es proposa de manera transversal a qualsevol àmbit de formació musical. Està dirigit tant a estudiants i professionals de l’educació artística interessats/des en profunditzar en els aspectes relacionats amb l’educació musical i el pensament des d’una vessant crítica i transversal. A cada sessió comptarem amb diversos/es especialistes de l’àmbit de la pedagogia, la sociologia, la filosofia i la creació artística.\nLes sessions tindran un format interactiu amb exposició de continguts i exemples pràctics durant les presentacions. També aniran acompanyades de lectures que ampliïn el temari i possibilitin conèixer noves línies d’investigació relacionades amb les pedagogies crítiques, així com recursos diversos per treballar en els espais educatius.\nDe 10 h a 11.30 h: Ponència\nD’11.30 h a 11.45 h: Pausa\nD’11.45 h a 12.30 h: Debat\nSessió I: 26 de febrer de 2022, de 10 h a 12.30 h\nPedagogies crítiques als contexts actuals. Alçar veus, construir xarxes.\nA càrrec de Miquel Àngel Essomba, director del grup de recerca ERDISC de la UAB.\nModerador: Javier Duque.\nLes pedagogies crítiques no són noves, però sí és nou el context social en el que es poden desenvolupar. Un context marcat per una deriva incontrolada cap a l’increment de les desigualtats, el debilitament de la democràcia i el col·lapse planetari. És necessari crear intel·ligència col·lectiva per a resignificar el sentit i les pràctiques de pedagogia activa. Aprenent del seu passat i observant el seu present podrem recuperar tot el seu valor i vigència per posar-les al servei d’un món més just i habitable.\nSessió II: 5 de març de 2022, de 10 h a 12.30 h\nApunts per a una lectura crítica dels discursos i de les pràctiques innovadores. Intentar, més enllà de la lletra, atendre la música.\nA càrrec de Mar Esteve, doctora en Pedagogia, professora de la URL i directora de l’Escola Epiqueia.\nModerador: Jaume Sonet.\nL’anomenada “innovació educativa” ens empeny amb “evidencies” i “dades” cap a un nou escenari al que sempre arribem tard. Des de la reflexió pedagògica lligada a la pràctica, les persones i les comunitats, hauríem d’aturar-nos, retirar-nos als marges de l’onada que arrossega per entreveure, més enllà de la lletra de paraules boniques (creativitat, comunicació, col·laboració, esperit crític, llibertat, empoderament, societat del coneixement, èxit i excel·lència, gestió de les emocions…), quina és la música sobre l’ésser humà, sobre la vida i sobre el model de societat. I hem d’intentar fer-ho amb humilitat i acompanyades perquè costa, avui, discriminar i orientar-se.\nSessió III: 12 de març de 2022, de 10 h a 12.30 h\nUna crítica a la no directivitat a l’educació artística. Reflexions al voltant de la lliure expressió, la creativitat, el talent i el vivencial.\nA càrrec d’Ani Pérez, doctora en Educació.\nModeradora: Aina Carulla.\nSi quelcom caracteritza l’anomenada educació lliure és la seva defensa de la bondat innata de l’ésser humà: el nen neix perfecte i és la societat (incloses les persones que l’envolten) la que tard o d’hora el corrompen. Per això, els partidaris d’aquest enfoc aposten per transformar l’educació artística en un acompanyament no directiu de la lliure expressió individual, basat en extreure del nen els interessos i talents que aquest contindria al néixer. En aquesta xerrada parlarem dels perills que té donar per vàlida aquesta postura, que tanmateix es disfressa de respecte pel nen i tant poc té d’emancipadora.\nSessió IV: 19 de març de 2022, de 16 h a 18 h (en línia)\nEpistemologies musicals. Buscant nous espais per a antigues preguntes de les pedagogies musicals.\nA càrrec de Silvia Carabetta, llicenciada i magíster en Educació y doctoranda en Antropologia Social.\nModeradora: Ruth García.\nLes pedagogies crítiques ens han permès grans replantejaments sobre l’educació musical, en una contemporaneïtat que visualitza les tensions entre allò local i allò global, la igualtat i la diferència, la tradició i la modernitat; tanmateix, fins quin punt hem pogut donar respostes pedagògicament significatives a aquestes qüestions? Potser sigui necessari recuperar l’esperit crític immanent, girar la lògica en la que venim pensant i interrogar-nos sobre quines són les praxis musicals dels nostres destinataris: els estudiants. Quins consums, quins sabers, quins usos hi trobem per a poder imaginar ponts epistèmics que els permetrien significativament celebrar l’experiència musical.\nSessió V: 26 de març de 2022, de 10 h a 12.30 h (BIBLIOTECA ESMUC)\nAltres escenaris possibles. Una revisió al voltant d’allò “pedagògic”, “didàctic” i “transgressor” en la creació artística.\nA càrrec de Cristina Cubells, pedagoga musical i doctoranda en Humanitats.\nModerador: Albert Solench.\nEn aquesta sessió debatrem sobre les possibilitats de construir espais per a l’emancipació a través de projectes artístics on intervé la infància i on el contingut artístic interroga allò “pedagògic”, “didàctic o anomenat “transgressor”. Analitzarem com la música entra al joc en aquests escenaris i discutirem sobre una tendència que avui sacseja la creació artística en relació a l’educació: l’abordatge de temàtiques “actuals” que amaguen una mirada moralitzant o condescendent amb els públics als que es dirigeixen i que, lluny de confrontar valors, creences o actituds normatives les reafirmen sota noves aparences.\nSessió VI: 2 d’abril de 2022, de 10 h a 12.30 h\nModeradora: Vika Kleiman.\nEn aquesta última sessió, volem proposar un debat obert i participatiu amb diversos/es ponents i interessats/des al voltant dels coneixements i pràctiques que podem generar a partir de les reflexions extretes de les sessions anteriors. Volem que els i les participants comparteixin les seves inquietuds, interessos, qüestions i projeccions a partir de diferents línies temàtiques, experiències i materials desenvolupats i compartits durant el seminari. Així doncs, volem obrir possibles línies de recerca i continguts que donin continuïtat al seminari.\nActivitat de formació permanent\nEl Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya reconeix el Seminari de Pedagogies Crítiques com a activitat de formació permanent adreçada a professorat d’ensenyament no universitari amb un total de 30 hores.\nIV Congrés Internacional de Flamencologia i Pedagogia Flamenca\nL’AEMCAT premia la trajectòria de Josep Lluís Zaragozà\nEl cor de Pedagogia ofereix un concert amb cinc estrenes