23 de noviembre de 2020 12:22h\nFa molts anys que un bon amic em digué que lluitar per allò evident era molt cansat. Em quedí amb l’aforisme i el faig servir sovint. Malauradament torna a ser oportú amb motiu del sempitern tema metropolità. De nou, en portada, amb un guió tan previsible com dolent. Instàncies superiors (la Generalitat) consideraren que era bon moment per a tornar a treure el tema i decidiren celebrar un seminari internacional sobre governança metropolitana organitzat per la Càtedra Prospect CV 2030 de la Universitat de València, seminari que tingué lloc el 22 i 23 d’Octubre.\nUn seminari interessant tot i que, per dir- ho ras i curt, no calia lligar la Covid amb una evidència cent vegades subratllada com és l’anomalia espanyola i valenciana: no arbitrar de iure àrees metropolitanes que hi són i funcionen de facto. El tema és vell, molt vell i, com deia adés, l’evidència, el déjà vu, provoca cansament i abúlia. El Pisuerga passa per Valladolid però els governs metropolitans són assignatura pendent des de fa dècades i, honestament, no crec que la Covid haja d’amagar la desídia i la incompetència prèvies.\nLa cosa tingué una certa solemnitat, com es desprèn de la intervenció del president Ximo Puig de la qual es poden extreure algunes frases:“ Debemos modelar unas ciudades que derroquen murallas mentales y extiendan puentes con todo su entorno... Es necesario superar la fronterización municipal con nuevos mecanismos de estructuración y gobernanza... la ciudad administrativa es una y la ciudad real es otra... Apostar con determinación por una agenda metropolitana que nos sitúe en primera línea de convergencia es apostar por una visión integrada, coordinada, desde la gobernanza”. Bo, l’habitual xerrameca farcida de neologismes (“fronterización”), hipèrboles i grandiloqüència que, hàbilment combinats, donen la falsa impressió d’una claredat d’idees i una proposta d’acció política agosarada.\nDes de la Llei de Règim Local del 1985, les comunitats autònomes poden legislar la creació d’àrees metropolitanes. Només en fa 45 anys!!!. El 1985, l’àrea metropolitana de València ja era ben present. També hi havia els espais quasi metropolitans d’Alacant i Castelló i la regió urbana de les Comarques Centrals Valencianes, òrfenes també de regulacions supramunicipals per afrontar les economies d’escala i de xarxa i la presència d’externalitats. Calia que, en definitiva, s’hi arbitraren fórmules de cooperació supramunicipals que ja estaven operant en tota Europa. La curta experiència (1987-1999) del Consell Metropolità de l’Horta (CMH) deixà al descobert les fortes “resistències”, no sols de la mal entesa autonomia municipal sinó, sobretot, d’unes diputacions incompatibles amb noves formes de govern territorial i d’una Generalitat amb uns mal dissimulats recels.\nDel 1999 ençà hem assistit a una paràlisi, a una manca irracional de decisió política, que ha suposat un cost molt elevat per als ciutadans, les empreses i el mateix territori. Un CMH, malaltís, fou bandejat entre 1987 i 1995 pels successius governs, primer de Lerma i després de Zaplana. El primer, d’interès no en tenia cap i, el segon, simplement “passava” del tema i el PP aviat n'aplaudí la dissolució , maquillada amb la creació de tres organismes sectorials metropolitans (aigua, residus i transport). Veritables focus d’ineficiència i, de vegades (Emarsa), de corrupció.\nDes del 2105, el “govern del Botànic” ha renunciat a agafar el bou per les banyes i ha practicat una calculada i poruga prudència. Malauradament ha desaprofitat l’escletxa que li oferia la definició de les “àrees funcionals” contemplades a l’Estratègia Territorial Valenciana (ETCV) de 2011. De fet, s’ha limitat a promoure Plans d’Acció Territorial (PAT) els quals només entenen d’usos del sòl i d’infraestructures i no resolen el tema metropolità. Per si hi mancava res, s’ha entestat a aprovar una “nova” i diluïda Llei de Mancomunitats que no molesta ningú (ni les diputacions) i que, segurament per això, ha nascut obsoleta.\nTancar el cicle amb “l’encàrrec” al conseller del ram de cercar “noves formes inclusives de governança” justificat amb un discurs ple d’obvietats, té moltes traduccions però cap d’elles fa albirar expectatives raonables. Ho diré de nou: les àrees metropolitanes, per molt flexibles i asimètriques que siguen, xoquen amb el manteniment d’unes anacròniques diputacions i amb un model de gestió del territori gens descentralitzat. Allò de “formes inclusives” queda bé en el paper però si es tradueix per parlar amb tots i no molestar a ningú, la cosa, gràcia ja no en té.\nL’encàrrec ha estat diligentment complert pel conseller Arcadi España. Amb data de l'16 de Novembre es va fer públic l’encàrrec a Joan Romero (a qui m‘uneixen anys d’amistat i treball), director de la Càtedra Prospect 2030, d’elaborar un projecte de Llei d’Àrees Metropolitanes. Un encàrrec presentat en una reunió telemàtica amb experts i expertes de les universitats de València, Alacant, Sevilla i Barcelona. Amb aquest acte, segons la informació oferta, s’iniciava el procés “participatiu i dialogat” anunciat pel president que ha de donar resposta als nous reptes que precisen de solucions supramunicipals i de noves formes de cogovernança.\nSi m’ho permeten dir, la posada en escena i la utilització del “nou lèxic” és un tant excessiva i teatral. L’assumpte és, al meu parer, bastant més senzill. Crec que, a banda dels esdeveniments esmentats adés, hi ha un problema d’enfocament. Al país hi ha, efectivament, una àrea metropolitana “de llibre” (la de València) i dues quasi-àrees metropolitanes (les de l’Alacantí i la Plana), totes les quals, certament, reclamen solucions supramunicipals des de fa molts anys (Catarroja descoberta!!!). D’experiències metropolitanes n’hi han per a donar i vendre. Només hi caldria declinar el “saber copiar”. Tanmateix, les solucions supramunicipals no poden ser exclusives de les àrees metropolitanes, també tenim una regió urbana policèntrica (les Comarques Centrals), l’eix del Vinalopó, el Baix Segura, la(es) Ribera(es) i, les àrees en regressió, per a les quals les solucions supramunicipals són una qüestió de supervivència.\nAleshores, quin és el repte? Doncs, d’una vegada, abordar un nou model de gestió territorial on, per un costat, es decentralitzara la Generalitat en “governacions” que tingueren el seu correlat amb 15 o 16 “comarques de gestió (bàsicament les àrees funcionals de l’ETCV), agrupades per Governacions i que rebrien competències per delegació des de dalt (la Generalitat) i des de baix (els Ajuntaments). Tot en un model obert i flexible.\nAlgunes d’aquestes comarques de gestió poden funcionar com a governs metropolitans i la resta amb mecanismes de col·laboració que es podrien estudiar i establir. D’aquesta manera, es podria fer front a les diverses exigències, tot responent sempre al principi de l’avantatge col·laboratiu.\nÉs clar que en una proposta com aquesta no tenen cabuda les obsoletes, anacròniques, periclitades i divisionàries diputacions, la qual cosa fa palès que ens podríem haver estalviat temps i esforços en una poruga nova Llei de Mancomunitats. Pel que fa a les diputacions, la Generalitat és competent per a organitzar el seu territori i, d'altra banda, el caràcter “constitucional” de les diputacions (o dels Ajuntaments) no pot ser cap entrebanc inamovible.\nSupose que aquesta petita reflexió caurà en l’oblit i serà considerada el somni d’una nit d’estiu. No es tracta de fer volar coloms, s’argumentarà. Tanmateix, pense que paga la pena demanar molta més decisió política per a fugir del descrèdit (o intentar-ho) que arrossega el govern del territori al País Valencià. De nou torna a tindre sentit allò de ser realistes i demanar l’impossible. Les arts escèniques, molt necessàries, són aliment de l’esperit però no són una bona companyia en la política. La valentia política i la pedagogia donen millors rèdits.


per Joan Rovira 20 de juliol de 2017 07:48\nEl 10 de setembre del 2012 vaig penjar una estelada al balcó, per primera vegada a la meva vida. Era, només, una forma tranquil·la, cívica, de protestar, de dir que ja n'hi ha prou, que estic amb els que volen votar. Dos anys després, el 9 de novembre del 2014, vaig anar a votar a primera hora, per si de cas. Sí i sí, aquesta va ser la meva papereta, tot i que no estava massa convençut. Era, sobretot, per fer la punyeta. Vaig votar sí perquè volia votar seriosament, amb totes les conseqüències, perquè estava altra vegada, democràticament, amb els del sí. Tanmateix, només tenia clar el que no volia: continuar igual.\nTres anys després d'aquella «protesta amb urnes i somriures», seguim igual. O pitjor. No només no hi ha cap indici, ni un, d'un possible replantejament de la relació entre Catalunya i Espanya, ni tan sols les poc creïbles fantasies de Sánchez, Iglesias, Iceta, Colau, Domènech, Rabell, Coscubiela i companyia, sinó que a sobre hem entrat en la fase dura de la guerra psicològica.\nUn dia amenacen els funcionaris, els policies... L'endemà, als voluntaris. No trigaran gaire a amenaçar els votants, els que tenen estelades al balcó, els que pensen diferent, els fabricants d'urnes, els sardanistes, els pessebristes... Estan decidits a passar tothom per la pedra, o això diuen, per fer por. Estan dibuixant claríssimament la línia vermella, estan forçant la gent a triar, no per convicció ni per raonament, sinó per pur acolloniment.\nI més si l'acompanyem d'una de les més velles formes de repressió no violenta, però duríssima: buscar la ruïna dels teus enemics. Per exemple, amb instruments maquiavèlics i falsos com el Tribunal de Comptes, que no ha estat res més, fins ara, que un magnífic instrument de maquillatge i camuflatge de totes les malifetes dels mateixos partits polítics que el controlen.\nEl Tribunal de Comptes, o qualsevol altre, podria haver anat, per exemple, contra els patrimonis dels que han arruïnat el país amb els rescats de la banca, amb l'endeutament públic demencial, amb la corrupció, amb tantes i tantes coses que sumen milers i milers de milions d'euros. O amb els crèdits i despeses dels partits polítics, absolutament arruïnats, que explica tantes coses... Tanmateix, ara l'objectiu arbitrari és perseguir els cinc milions d'euros que va costar el 9N i carregar-los al compte corrent o al patrimoni de gent com Artur Mas. Un escarment espectacular per a aquests catalans sediciosos que són tan amants de la pela: qui la fa, la paga, en el sentit més literal de l'expressió. Si poses urnes, si ajudes a posar urnes, et busques la ruïna. Al peu de la lletra.\nQuants vam votar el 9N? Uns dos milions i escaig, oi? Doncs res, a dos euros i mig per càpita, surten els cinc milions fàcilment. Molt més barat, infinitament més barat, que rescatar Bankia o Florentino Pérez o les autopistes radials de Madrid o els negocis associats a l'AVE o tantes i tantes coses.\nNo cal que sigui per simpatia amb en Mas ni amb els interessos que representa, que en el meu cas, per posar un exemple, és zero. Però sí per solidaritat (mesurada i acotada) i fins i tot per agraïment per haver tingut el valor (més o menys honest) de posar les urnes, que no va ser poca cosa. I sobretot, sobretot, perquè si deixem que Mas pagui les urnes on vam votar tanta gent, ens estem condemnant a nosaltres mateixos a pagar les properes factures a mans d'instruments tan poc dignes de confiança com el patètic, malèfic i obscur Tribunal de Comptes.\nCada dia dibuixen més clarament la línia: ja que no poden posar tothom a la presó, almenys intentaran portar tothom a la ruïna, d'una o altra manera. És una manera perfectament vàlida, i duríssima, d'obligar a triar, encara que sigui a desgrat, amb precaucions, amb cauteles, amb moltíssimes reserves... O caixa o faixa: o preparem els dos euros i mig, i obrem en conseqüència l'ú d'octubre, o la factura final ens sortirà molt més cara, brutalment cara, i serà la ruïna del país per a molts i molts anys.


Idescat. Ofertes de treball de l'Idescat. VEH010-18 Tècnic/a de gestió, B-20.1, a la Sub-direcció General d'Informació i Comunicació\nVEH010-18 Tècnic/a de gestió, B-20.1, a la Sub-direcció General d'Informació i Comunicació\nFinalització de l'oferta: 27/01/2018\nEl Departament de la Vicepresidència i d'Economia i Hisenda ha de cobrir un lloc de treball de tècnic/a de gestió, A2-20.1, a la Sub-direcció General d'Informació i Comunicació de l'Institut d'Estadística de Catalunya.\nFase I: Prioritàriament, una persona amb vinculació de personal funcionari de carrera del cos de gestió de la Generalitat de Catalunya.\nFase II: Excepcionalment, en el cas que no es presentés cap persona funcionària del cos de gestió, es tindran en compte les sol·licituds de les persones que compleixin amb els següents requisits:\nDisposar de la titulació que dona accés al cos de gestió.\nAtendre les demandes d'informació estadística rebudes a través dels diferents canals de comunicació de l'Idescat.\nGestionar les bases de dades de sol·licituds d'informació i de suggeriments dels usuaris de l'Idescat.\nRealitzar la difusió selectiva de la informació estadística de l'Idescat.\nControlar i fer el seguiment de les publicacions que difonen resultats estadístics dels Programes Anuals d'Actuació Estadística i del pla editorial de l'Idescat.\nAltres funcions pròpies del grup i subgrup professional d'adscripció que li encomanin els seus superiors jeràrquics.\nExperiència en l'atenció a usuaris, preferentment en temes d'informació estadística.\nExperiència en el tractament i difusió d'informació, preferentment en temes d'informació estadística.\nDomini dels programes habituals de tractament de textos, fulls de càlcul, bases de dades, Adobe Acrobat.\nConeixements i formació en estadística i en fonts estadístiques.\nLes persones interessades que reuneixin els requisits esmentats poden trametre la seva sol·licitud de participació acompanyada del seu currículum personal i el currículum que genera ATRI en format pdf, a la següent adreça electrònica: rrhh arrova idescat.cat, tot indicant la referència "A2-20.1 tècnic/a de gestió IDESCAT".


La parella ha anunciat la feliç notícia a través de les xarxes socials, on ja han compartit les primeres instantànies del nou membre de la família.\ndilluns, 8 d’abril 2019 - 14:15h\nDavid Bisbal i Rosanna Zanneti mai oblidaran aquest passat diumenge. La parella feia públic que el seu primer fill comú ja ha arribat al món. Concretament, Matteo naixia la matinada de diumenge a la clínica Ruber Internacional, i la notícia agafava per sorpresa a tot el món, ja que no estava previst que el menut nasquera fins d’ací a una setmana. Afortunadament, el fet que Matteo s’haja avançat no ha comportat cap classe de problema o complicació, i Bisbal ja ha compartit la primera instantània dels tres junts.\n«Ja som quatre cors. Matteo i Rosanna es troben molt bé. Ha sigut una experiència súper bonica que compartim amb vosaltres, ja que estem plens de felicitat. Gràcies a tots pels bons desitjos. Vos estimem!». Amb aquestes paraules, David Bisbal mostrava el seu agraïment —i la seua gran felicitat— a tots els seus seguidors, els quals no han tardat gens a omplir la publicació de reaccions i comentaris d’ànims i felicitacions.\nAixí, en la publicació compartida pel recentment estrenat pare, podem veure un vídeo on ixen Rosanna i el menut Matteo. Segons explica la mare de la criatura, «ha sigut una experiència increïble. És igualet que el seu pare».\nPer la seua part, Bisbal, que es mostra radiant, diu el següent: «Amics, estic molt content. Ací està Rosanna, que està súper bé. S’ha portat espectacularment bé». El vídeo està acompanyat de la primera imatge dels tres junts, tot i que sols apareixen les mans de tres dels membres d’aquesta família, la qual acaba d’incorporar un nou integrant a les seues files.\nQuasi un any des del seu casament\nCal recordar que la parella va contraure matrimoni durant el passat estiu, concretament el passat juliol, i que també va suposar una gran sorpresa per a tots els seus seguidors, ja que van mantindre la notícia en secret.\nPerò no només Bisbal i Zanetti estan encantats amb aquesta arribada. L’altra filla de David, Ella, estava especialment il·lusionada per l’arribada del seu germà xicotet. Afortunadament, a partir d’ara podrà jugar amb ell totes les vegades que vulga.\n"Kiko Matamoros deu a Hisenda 1 milió d'euros" "Preocupació per la salut de l'actor Arturo Fernández en abandonar els escenaris"


Rudo - Teatre Barcelona\nCartellera / Circ, Infantil, Titelles\nNartxi (Txo Titelles)\nMoltes persones han conviscut amb la rudesa, l’esforç físic i els reptes personals portats fins a l’absurd. A Rudo un home crea torres i figures amb pesades caixes de fusta. La voluntat i la il·lusió aconsegueixen que l’artista s’enfili, amb precaris equilibris, per unes fràgils construccions. La música en directe (violí i violoncel) fa de contrapès líric a l’esforç titànic del personatge, que gruny, sua i no decau en el seu deliri.\nL’espectador es troba atrapat dins d’un espai íntim, en una grada que sembla estar a punt de caure (com el protagonista amb el seus equilibris). Aquesta proximitat amb la pista convida a compartir els perills i desitjos de la vida.\nManolo Alcántara és un artista intuïtiu i autodidacta que treballa en la recerca d’un circ personal i singular. Des de l’any 2001 amb Genuinos imperfectos crea, dirigeix i interpreta les seves pròpies obres, Locomotivo el 2005 i Plecs el 2010.\nM’en havien parlat molt bé i ahir per fi a Cecuca vaig poder gaudir no us podeu imaginar com, d’aquesta joia. L’entrada ja és peculiar i intueixes que alguna cosa sorprenent veuràs i efectivament així és. Desprès de passar una núvols de fum, és la pròpia companyia qui et rep en un espai íntim i màgic i conforme vas entrant, el mateix Alcantara va muntant bancs amb taulons i acomodant els espectadors. Rudo és un espectacle de circ contemporani de petit format que vol retre un homenatge als homes que amb el seu treball dur, de sol a sol han deixat la seva pell i us puc assegurar que Manolo Alcántara hi deixa la seva. Seixanta minuts de bombardeig de sensacions visuals i sonores fets amb una duresa extrema i una perfecció mil·limètrica i amb una constant complicitat amb el pùblic, però que també té la seva part tendra i poètica. Aquesta va a càrrec de Laia Rius (violí) i Maria Bou (violoncel) interpretant composicions de Clara Peya. No cal aclarir que la creació, direcció i escenografia de Xavier Erra, és sublim. No voldria passar per alt esmentar un número on el fonambulista amb la dificultat que això comporta, recorre la barra amb un titella que va fent el mateix que ell, emociò. Suposo que continuaran gira i si no ho heu vist, feu-ho perquè és un imprescincible. Un 10, màgia pura.


COP23: La incertesa del finançament | Sostenible\n26/11/2017 - 19:04\nUna de les fites més importants de la cimera de París del canvi climàtic del 2015 va ser la definició d’un full de ruta sobre el finançament que es va concretar en 100.000 milions de dòlars per al 2020. Aquesta és la suma que els països més desenvolupats haurien de mobilitzar per ajudar als que ho són menys a pagar els seus esforços en aquest àmbit, com s’ha recordat a la COP 23 celebrada a Bonn. Però la nova presidència dels EUA, amb el seu anunci de retirar el país de l’acord, ha estès la preocupació entre molts participants donat que es tracta d’un dels principals donants. No obstant, a la COP 23 també hi hagut anuncis positius. T’expliquem les principals conclusions de la Cimera en aquest article.\nLa preocupació pel finançament s’ha posat de manifest de manera important a la Conferència de Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic de Bonn (COP 23) que ha tingut lloc del 6 al 17 de novembre. “El finançament s’ha vist com un problema greu” ha indicat Iñaki Gili, responsable de mitigació de l’Oficina Catalana contra el Canvi Climàtic en una sessió informativa celebrada el 22 de novembre al Museu Clotet de Barcelona, i organitzada per la Fundación Empresa y Clima amb el suport del departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat. L’acte també ha comptat amb la presència de Salvador Samitier, director de l’Oficina Catalana del Canvi Climàtic, i ha acollit un debat amb representants empresarials participants a la COP 23, conduit per la directora de la Fundación Empresa y Clima, Elvira Carles.\nIñaki Gili, que va ser present a la cimera, ha destacat que “la marxa dels EUA ha trencat l’equilibri de l’Acord de París i ha produït una sensació de malestar”. Ha afegit que el comunicat oficial de la conferència coincideix en assenyalar aquest estat d’ànim. De fet, recorda que molts països en desenvolupament han demanat a Bonn “que es fessin els màxims esforços per aconseguir disposar dels 100.000 milions de dòlars compromesos per ajudar a prendre mesures climàtiques”. Aquests països volen que els més desenvolupats presentin un informe transparent i detallat de les quantitats que aportaran fins al 2020. Cal tenir present que l’anunciada sortida dels EUA de l’acord es materialitzarà precisament aquell any.\nLa intervenció del president de França, Emmanuel Macron va causar expectativa en el sentit que la Unió Europea pogués assumir la part que EUA deixés d’aportar. Però, segons ha precisat Iñaki Gili “la Unió Europea contribuirà a la part que els EUA destinaven a finançar el Grup Intergovernamental d'Experts sobre el Canvi Climàtic”. Es tracta d’una petita part del total de l’aportació nord-americana.\nMés enllà de la possible crisi del finançament que pugui sorgir a mitjà termini, a la cimera de Bonn s’han fet uns quants anuncis de signe positiu pel que fa a les aportacions econòmiques. Aquests anuncis han fet de contrapunt a la incertesa general. Un d’ells ha estat la constatació que el fons previst per ajudar a finançar les despeses d’adaptació al canvi climàtic ha arribat enguany als 93 milions de dòlars. L’objectiu pel 2017 estava fixat en 80 milions de dòlars. Per tant s’ha produït un escreix de 13 milions de dòlars gràcies a les aportacions de països com Alemanya o Itàlia. D’altra banda els governs d’Alemanya i del Regne Unit -amb la col·laboració d’altres socis- van anunciar l’aportació de 153 milions de dòlars per ampliar els programes de lluita contra desforestació a l’Amazònia.\nEl 13 de novembre, en plena celebració de la conferència, es va commemorar el dia mundial per a la reducció dels desastres també conegut com a dia de la resiliència. En relació a aquest tema, el Govern de Noruega, l'empresa multinacional Unilever, i altres socis, van anunciar un fons de 400 milions de dòlars per donar suport a una agricultura més eficient, als petits agricultors, i a la gestió sostenible dels boscos per augmentar la resiliència davant el canvi climàtic.\nIgualment, representants de la iniciativa Insuresilience, un fons creat pel German Development Bank per contribuir a l’adaptació al canvi climàtic a través de l’ús de les assegurances, van reafirmar el seu compromís per proporcionar una cobertura d’assegurances assequible a 400 milions de persones amb pocs recursos en els llocs més vulnerables als riscos climàtics. En aquest sentit, es va parlar d’una inversió de 125 milions de dòlars addicional a la que ja estava prevista.\nFiji impulsa el full de ruta\nLa COP 23 es va celebrar a Bonn, però va estar presidida per Fiji un país situat a l’Oceà Pacífic que té un elevat risc d’afectació pel canvi climàtic. Un dels reptes de la COPP 23 era consolidar el consens multilateral que es va aconseguir a París i fer progressar el full de ruta que ha de portar a la propera conferència sobre el clima COP 24 que se celebrarà a Katowice (Polònia).\nAquest repte, segons Patricia Espinosa, secretaria executiva de canvi climàtic de Nacions Unides, s’ha aconseguit gràcies al Diàleg de Talanoa, inspirat per Fiji. Es tracta d’un mètode de diàleg constructiu originari del Pacífic que aquest país ha proposat pel 2018 per portar a terme la implementació de l’Acord de París entre tots els actors. Frank Bainimarama, president de la COP23 i primer ministre de Fiji va declarar al respecte : “veiem un impuls positiu i estem agraïts que la comunitat internacional hagi acollit el nostre concepte de gran coalició per portar a terme una acció climàtica decisiva”.\nEl Diàleg de Talanoa no només inclourà els governs; hi seran presents també els agents de la societat civil (empreses, sindicats, organitzacions ecologistes, científics, etc.) Els països desenvolupats hauran de pronunciar-se sobre què faran abans de 2020 per combatre el canvi climàtic. La primera reunió d’aquest procés tindrà lloc el proper mes de gener.\nDurant la COP23 també es van anunciar la posada en marxa de la Cambra de Compensació Fiji per a la transferència de riscos. Es tracta d’un sistema d’ajuda online perquè els països més vulnerables puguin trobar solucions assequibles -entre elles les assegurances- per evitar els riscos climàtics. El Banc Europeu d’inversions va informar de l’aportació de 75 milions de dòlars per a la direcció de recursos hídrics de Fiji, destinada a reforçar la resiliència en la distribució d’aigua i el tractament d’aigües residuals després del cicló Wilson, la segona tempesta més gran registrada a la història que va afectar Fiji el 2016.\nFinalment, l’Organització Mundial de la Salut, la Secretaria de Nacions Unides per al Canvi Climàtic i la presidència de Fiji van presentar un iniciativa per garantir que els petits estats insulars en vies de desenvolupament puguin disposar de sistemes de salut resilients al canvi climàtic en l’horitzó 2030.\nEls EUA són més que Donald Trump\nIñaki Gili va posar en valor la America’s Pledge on Climate Change que va fer acte de presència a la COP 23 amb molta força. Es tracta d’una iniciativa de gran abast que reuneix a líders del sector públic i privat nord-americans, amb una important presència de les autoritats locals que té per objectiu que els EUA compleixin amb els seus compromisos climàtics més enllà de la posició oficial de Washington. Segons Iñaki Gili membres d’aquest grup van manifestar a la conferència: “Trump no ens representa”.\nLa COP 23 va acollir iniciatives que reforcen la lluita contra el canvi climàtic en diversos sectors i des de diferents perspectives. Així cal destacar: el Ocean Pathways, que té l'objectiu per al 2020 d'enfortir l'acció i el finançament a favor dels oceans (que són un gran embornal de carboni); el pla de gènere orientat a fer que les dones siguin part dels projectes i decisions sobre canvi climàtic a nivell nacional i internacional; i el llançament de la Powering Past Coal Alliance, que reuneix 25 països, estats i regions, per accelerar l'eliminació del carbó el 2030 i per donar suport a les comunitats afectades per la transició energètica.\nRespecte a aquesta transició, i segons un informe científic especial produït per la conferència per Future Earth i The Earth League, l'expansió de les energies renovables a tot el món s'està duplicant cada cinc anys i mig aproximadament, un ritme que de mantenir-se portaria amb la descarbonització completa del sector de l'energia a mitjans de segle. Segons Iñaki Gili, “els costos de producció de les renovables estan baixant molt més ràpidament del que es preveia i això fa que per primer cop es vegi un futur viable amb aquestes energies des del punt de vista estrictament econòmic”. Aquesta és una tendència que pot tenir un pes determinant en les futures negociacions climàtiques.


La importància d’un aire molt pur | FIV Obradors\nIniciNotíciesLa importància d’un aire molt pur\nA les clíniques, l’aire que es respira és una qüestió fonamental i cal tenir-lo ben controlat. En el nostre cas encara més, ja que tenim un laboratori i un quiròfan, espais on es realitzen processos molt complexos relacionats amb els tractaments de reproducció assistida.\nL’ús de l’ozó és molt efectiu per erradicar agents microbiològics com els bacteris o els virus. A FIV Obradors volem evitar qualsevol risc i alhora assegurar-nos que l’aire de la nostra clínica sempre és ben pur. L’esterilització de l’aire és una tasca que les clíniques solen realitzar un cop a l’any, però a FIV Obradors hem fet un canvi que ens permet depurar-lo al final de la jornada, si ho creiem convenient.\nCom sempre, FIV Obradors aposta pels processos més avançats per tal d’oferir un servei de qualitat en tots els sentits.


[Àudio][Efemèride] L’agost de 1997 Calella s’oposava a que RENFE tanqués el pas a nivell del carrer Sant Josep | Ràdio Calella Televisió\nImatge portada Llibre Harry Potter\nAgost de 1997. Tal dia com avui era dijous i La Vanguardia titulava «Calella s’oposa al tancament d’un pas a nivell que porta a la platja».\nDiu el diari que RENFE ja ha intentat tancar el pas abans perquè el considera molt perillós però que no proposa alternatives.\nEl pas està situat entre els carrers Sant Josep i Sant Joan, i explicava el rotatiu el fan servir diàriament unes 50 mil persones. El 1997 és l’any que vam conèixer Harry Potter. Es publicava el primer llibre de la saga, “Harry Potter i la pedra filosofal”.\nRENFE considera que el pas és molt perillós perquè no té ninguna barrera i només està senyalitzat amb un rètol que avisa als vianants del pas de trens. Explica que abans per creuar era necessari obrir dues portes metàl·liques que ara ja no hi són.\nEn cas de tancament, els vianants haurien de passar per on passen els vehicles, un pas amb barreres o pels passos subterranis que hi ha a diversos carrers.\nVeïns, comerciants i consistori no volien el tancament i afirmen que si es tanca RENFE el que fa és amagar el cap sota l’ala com un estruç per expolsar-se les responsabilitats i el que ha de fer és buscar alternatives.\nEls veïns van recollir signatures i consideraven que tenien drets adquirits per passar per aquest punt ja que hi és des que es va posar en marxa la línia el 1863. Els veïns consideraven que la solució passava per reforçar la seguretat en aquest pas, col·locar barreres, alarmes com en d’altres punts o fer-hi un pas soterrani amb rampes. El Gremi d’ hosteleria també opinava que tancar el pas no era la solució perquè seria aplicar la llei de l’embut. Diuen des del gremi que si RENFE hauria d’invertir en aquesta línia ja que és la la més rendible de totes.\nEl 1997 Bill Clinton era escollit per segon cop President dels Estats Units.\nLaurent Kabila proclama la República Democràtica del Congo després de 30 anys de dictadura de Mobutu Sese Seko.\nLa banda terrotista ETA protagontiza un any sagnant.\nI el 20 de juny es publica el primer llibre de la saga Harry Potter de la mà de JK Rowling.\nSegüent [Àudio] [Ara i Aquí] Coneixem els racons del Parc Dalmau amb “Xaloc i Gallifa”\nAnterior [Àudio][Coblejant programa 33] Fem obligar al trompetista Jean-Marie Oriol i expliquem com va anar la Doble Audició de Malgrat de Mar la setmana passada.


"Ha representat una transformació interior" - Diari de Terrassa\nPuente la Reina (Navarra). Unió entre el camí francès i l´aragonès. Cedida\nFrancesc Suárez. Primer president dels Amics del Camí de Sant Jaume de Terrassa\nQuantes vegades ha fet el camí?\nFins a data d’avui he recorregut 18 camins sencers o bé alguns trams.\nAmb bicicleta o a peu?\nSempre a peu. Et permet gaudir molt més de la ruta i alhora relacionar-te amb altres pelegrins.\nA partir del meu tercer camí, sóc conscient de la transformació interior que em va representar. Cal mentalitzar-se i afrontar amb il·lusió el projecte. El camí es un 20% físic i un 80% mental.\nQuè diria que li ha aportat fer aquest camí? Moltíssimes coses. Excel·lents companys/es i amics.\nEl recomana? I tant. És una experiència molt enriquidora. Per a mi és molt gratificant atendre cada dimarts –menys a l’agost-, al local d’Amics, totes les persones que volen la credencial. T’expliquen les seves inquietuds, il·lusions i dubtes. Des de la meva experiència recomano sortir de casa teva.\nDepèn de les circumstàncies. Amb la teva parella o amb un grup reduït, és ideal. Si no és possible, en solitari també és una experiència molt gratificant. S’ha de dir que, en alguns camins, si no vols no vas sol.\nPensa que la societat en què vivim avui en dia, en què no es para mai, ens fa perdre la direcció del camí?\nEl camí et permet adornar-te de moltes coses. Potser una de les més interessants sigui que les més urgents no són les més importants. Valorar molt més les persones que t’envolten i el temps que no t’ha estat possible dedicar-los. Relativitzes molts temes i gaudeixes més intensament de la vida


Mat al rei… ¿Juan Carlos? – Avantguarda.cat\nOriol Domingo 2 de maig de 2020 Uoctubre\n2. Juan Carlos, quan era príncep jovenet, ja jugava escacs amb companys d’estudi que procedien de famílies aristocràtiques ben vistes pel general Francisco Franco. També jugava amb l’arquitecte i sacerdot Ignacio de Zulueta que fou el seu primer preceptor (1948/1953). Els escacs formaven part de l’educació acadèmica, personal, tàctica i estratègica del príncep per moure’s en el tauler polític de l’Espanya franquista, l’Europa llunyana, els Estats Units, l’Aràbia Saudita…\n4. La partida d’escacs es dramàtica en aquesta situació. Els peons reials (PSOE/Podemos, PP/VOX/CS, caverna mediàtica, poders econòmics…) es mouen a la desesperada per protegir el seu rei. Això explica que aquests fiixes espanyoles intentin retornar al règim predemocràtic (espanyolització, centralisme, militarisme, borbonisme, corinavíric, autoritarisme, provincianisme, repressió de les llibertats de les persones i dels pobles).\n5. Juan Carlos te ara 82 anys. En porta 72 jugant a escacs. La partida està ja en el seu punt culminant. ¿Acabarà en taules? ¿Es consumarà el mat al rei? ¿Al rei emèrit i de retruc al rei coronat que es el seu fill Felipe VI… que ha fet algun gest per desmarcar-se? La democràcia i la llibertat estan en joc.


Adolfo Domínguez presenta a Gandia el seu llibre “Juan Griego” - Diari Millars, informació local en valencià.\nEl prestigiós dissenyador, Premi Nacional de Moda 2019, parlarà sobre la seua obra demà divendres, a les 19.30 h, al saló d’actes de la Biblioteca Central.\nEl regidor responsable de l’Institut Municipal d’Arxius i Biblioteques, l’IMAB, José Manuel Prieto, acompanyat del coordinador de Biblioteques Gandia, Toni Ordiñana, han comparegut aquest matí juntament el prestigiós dissenyador i empresari de Moda, Adolfo Domínguez, per tal d’anunciar que el saló d’actes de la Biblioteca Central acollirà demà divendres 17 de gener, a les 19.30 h, la presentació del seu llibre: Juan Griego.\n“Per a nosaltres és un orgull que la xarxa de Biblioteques de Gandia, de les més importants de l’Estat pel que fa número de biblioteques per habitant i socis (més de 45.000), amb un índex de lectura i préstec superior a altres ciutats molt més grans, aculla a personatges il·lustres com Adolfo Domínguez, Premi Nacional de Moda 2019”, ha assegurat Prieto.\nL’acte s’emmarca dins la voluntat de dinamisme pel que fa a activitats de la xarxa de Biblioteques de Gandia, “en la qual treballem per a promocionar joves autors, consagrats i personalitats com Adolfo Domínguez”, ha destacat Ordiñana.\nPer la seua banda, Adolfo Domínguez, ha mostrat l’orgull de participar en una activitat bibliotecària, ja que és un fervent defensor de les biblioteques públiques, per la seua addicció des de menut a la lectura, i perquè “la biblioteca universalitza, sense distingir l’estatus social, el coneixement, a cost zero per a la ciutadania. A Gandia s’hi ha invertit molt, però no sempre és així a tot l’Estat. La persona que llig és empàtica, és capaç de posar-se en les ments dels altres. La vertadera literatura ens fa entendre i ser més crítics. No llegir, en canvi, genera una societat fanàtica, que pot ser dirigida per qualsevol llunàtic”.\nPost més nousNules compta amb vacants d’agent de policia local que vol cobrir en comissió de serveis\nPost més vellsL’aeroport de Castelló reforça la seua acció promocional a Europa per a consolidar les noves rutes aèries


Les millors novel·les de l'any explicades pels seus autors | Òmnium Cultural\nLes millors novel·les de l'any explicades pels seus autors\nL'acte de la presentació dels finalistes a la Millor Novel·la de l'Any en Llengua Catalana comptarà amb la presència de tres d'ells: Raül Garrigasait, Vicenç Pagès i Maria Guasch.\nSerà una presentació creada ad hoc per la pianista Lluïsa Espigolé, intèrpret especialitzada en el repertori contemporani. Les veus de les tres novel·les s'integraran com a tres línies melòdiques més al voltant de la música interpretada amb el piano original d'Enric Granados.\nEls estranys, de Raül Garragasait, és una novel·la que es mou entre l’humor i la tragèdia, plena de música, de personatges excèntrics i d’escenes d’una plasticitat extraordinària. Amb un estil que toca tots els registres, alternant el present i el passat, el llibre ens fa viatjar al centre de l’estranyesa que cadascú de nosaltres porta dins.\nRobinson, de Vicenç Pagès Jordà, és un relat iniciàtic, una història d’amor i de follia i, alhora, una reflexió sobre la soledat, sobre la comunicació i sobre la imaginació com a refugi, que fa evident que Vicenç Pagès Jordà ha assolit un grau insòlit de maduresa literària.\nLa Clara és la protagonista de Els fills de Llacuna Park, de Maria Guasch. Té trenta-dos anys, viu amb el seu germà, la seva cunyada i el seu nebot al Guinardó i no fa gaire que ha començat a treballar de professora a la presó. La feina li semblaria un refugi contra el món si no fos perquè una interna se la mira com si es coneguessin, i aquesta mirada, silenciosa i distant, s’infiltra en el dia a dia de la protagonista.\nNo us perdeu la presentació musicada d'aquestes tres joies i l'oportunitat d'escoltar de viva veu com els seus autors les han creades.\n20:30 al 21:30\nSala Llevant de la Biblioteca de Catalunya, C. Hospital, 56, Barcelona


DARIUS HICKMAN - SUZANNAH FRISCIA\nPrincipal Suzannah Friscia Darius Hickman\nCom a membre del públic, és fàcil passar per alt la quantitat de treball dedicat a la representació a l’escenari: la feina d’un ballarí és que, al cap i a la fi, sembli sense esforç. Però tots els professionals han abordat un paper que els feia dubtar de si mateixos, ja sigui provant la seva resistència, expulsant-los de les zones de confort o tocant les seves vulnerabilitats i inseguretats. Aquí, sis ballarins comparteixen alguns dels seus papers més difícils, com ho han aconseguit i què han après.\nHickman i Sieve interpreten 'Takes a Know a Man' (Adam Rose, cortesia de FOX)\nBallarina, 'Així que creus que pots ballar', temporada 15\n'Takes much to Know a Man' va ser el meu darrer duet a 'SYT'. Coreografiat per Travis Wall, era molt exigent físicament i havia de ser molt vulnerable emocionalment. Això em va costar fer-ho a la televisió. Em va semblar que era una gran responsabilitat. Sabia que calia ser honest amb mi mateix i deixar que les meves emocions fossin naturals perquè aquesta peça funcionés. Crec que és el que el va fer tan especial, perquè se sentia real. Va ser dur créixer sent gai i negre. Els meus vestits mai van ser casuals. Sempre portava lluentor, brillantor i el que em venia de gust. Però tindria reaccions i això faria mal. A la peça, Travis volia que abracés el meu jo femení i el meu jo masculí, mostrant les dues cares de mi. Als assajos, el que realment va ajudar va ser recordar la importància que tenia per a mi l’espectacle. Ballo per demostrar a la gent que tot és possible. Quan esteu en un entorn de competició, és molt difícil no preocupar-vos pel que pensen altres persones, però al final no és per a ells. És per a tu.\nCassandre Joseph a 'Human Fountain' (Antoine Douaihy, cortesia de STREB Extreme Action)\nBallarí i director artístic associat de STREB Extreme Action\nHi ha una peça que es diu Font humana . És un cadafal que té tres nivells i està dissenyat segons les fonts de Bellagio a Las Vegas, NV. La idea és que, bàsicament, substituiríem l’aigua i crearíem formes, correríem i ens llançaríem de les plataformes en moltes orientacions diferents. Jo era una gimnasta que creixia, de manera que la meva formació es va dividir en sistemes de progressió: aprendre i dominar un grup d’habilitats i passar al següent nivell. Així vaig aprendre a moure’m. Font humana es va convertir en un repte perquè és més difícil crear progressions quan només teniu tres plataformes. La coreografia no només requereix molt compromís i confiança en tu mateix, sinó també rapidesa, agilitat i força. La majoria de les peces STREB inspiren algun tipus de por, però això era diferent. Vaig haver de tornar a conèixer-me de nou. Abans de l’assaig, trigaria de cinc a deu minuts a seure i repassar les meves forces. Anotaria diferents idees i presentaria progressions per dret propi. Mai no vaig superar la por, però m’he armat amb prou mètodes per evitar que aquesta por em parés. No s’acaba d’alçar a l’ocasió, sinó que s’enfonsa al nivell de la seva formació. Heu de recordar que no és un augment momentani: esteu armats amb tot el que necessiteu per fer aquesta habilitat, perquè heu estat entrenats.\n(D'esquerra a dreta) Anabel Katsnelson, Tyler Maloney, Erica Lall i Arron Scott a 'In the Upper Room' (Marty Sohl, gentilesa de American Ballet Theatre)\nBallarina, American Ballet Theatre\nDurant la temporada de primavera d’ABT, vaig haver d’intervenir en totes les representacions de Twyla Tharp A l'habitació superior . La música del ballet és palpitant i l’esforç físic és tan clar com el dia per al públic, de manera que és realment emocionant ballar. Aquesta era la meva primera vegada que ho feia a l’escenari del Metropolitan Opera House, que va suposar un repte addicional perquè és molt massiu. Hi ha un parell de sortides on literalment només teniu quatre segons per pujar tres ales i entrar de nou. Es tracta del ritme i, com més feu un paper, més temps de calma podeu respirar i, després, tornar a carregar-lo per a la següent gran empenta. No importa com intenteu alimentar-vos, arribeu a un punt i heu d’excavar profundament i adonar-vos que no us sentireu així per sempre, anireu bé. La música també ajuda. Sóc una ballarina molt musical: em condueix i em dóna energia. És una experiència transcendent realitzant aquest ballet i no s’assembla gens a la sensació com a repartiment de poder-ho passar. Tothom està absolutament esgotat, però veure que els vostres companys de ballarina s’estrenen al màxim a l’escenari d’alguna manera us revifen, torna a engrescar el tros de foc que no sabíeu que teníeu.\nSolomon Dumas a les 'Revelacions' d'Alvin Ailey al Fire Island Dance Festival 2019 (Scott Shaw, cortesia d'Alvin Ailey American Dance Theatre)\nBallarí, Alvin Ailey American Dance Theatre\nHi ha un solo de Robert Battle anomenat En / lateral , i es realitza amb la música de 'Wild Is the Wind', de Nina Simone. És una de les peces més desafiadores que he fet mai perquè ets sola. En molta feina, podeu confiar en l’energia que es comparteix a l’escenari entre els vostres companys de repartiment, però amb això només sou vosaltres durant sis minuts. Quan la realitzo, tracta dels meus pensaments més vulnerables. El vestit només és un cinturó de ball i la peça és extremadament física. T’estàs tirant per l’escenari, gires, salts. Hi ha hagut moments en què m’he perdut a l’escenari perquè la il·luminació és molt fosca. He de crear una història perquè el públic entengui el viatge del personatge dins del solo. He hagut de pujar a l’escenari quan no hi ha ningú més al teatre i buscar temps i espai per anar a dins, perquè per a mi no és una cosa que només passi. Sovint no pensem en aquest compromís emocional i en el fet que ha de ser capaç de projectar-lo. Ha d’arribar al fons de la casa. Això és una cosa que m’ha ajudat a ballar (potser coneixeu els passos, l’espaiat i la musicalitat), però heu de ser capaços d’afegir aquest aspecte actoral.\nCortesia de Thryn Saxon\nBallarí, No dormis més\nPer al paper principal que faig, em vaig haver d’afaitar el cap. Va ser una gran transició per a mi estèticament parlant i també emocionalment, en termes del que significava lliurar-me i comprometre'm amb el meu art. El personatge que interpreto és increïblement físic i poderós. El tema de l’espectacle també és força intens i us demana molts. Cal submergir-se en aquestes escenes pesades, però tampoc no deixar que et superin. El meu personatge no té cabells i viure amb aquest component a la meva vida diària era desafiant al principi: em sentia com a tot arreu on anava, era ella. Mai he experimentat una connexió tan estreta entre la meva vida de representació i la meva vida quotidiana. Llavors vaig començar a disseccionar quins components d’aquest personatge ja tenia dins meu i ara puc dir definitivament que les seves eleccions i parts del seu món m’han fet tenir més convicció sobre les meves eleccions com a dona, més que un sentit de la meva sensualitat i el poder que hi ha darrere. Sovint veiem imatges d’una dona amb els cabells llargs i luxosos. No em vaig adonar de quant m’havia afectat aquestes imatges fins que no tenia cap pèl. Ha estat una experiència increïble i em fa pensar en altres coses de la meva vida que encara no he provat. Em va obrir un món completament nou.\nAnissa Lee, a l'esquerra, amb les seves companyes Syncopated Ladies (gentilesa de Chloe & Maud Productions)\nBallarina, senyores sincopades\nAixeca't és una de les nostres peces més potents. Sempre som tan positius i ens elevem, i normalment això significa portar alegria o algun tipus d’atractiu sexy. Però amb Aixeca't , en el clima polític particular que vivim ara mateix, i amb totes les coses que passen al món, és una mica desencadenant. Ens recorda l’agraïment que hem d’estar envoltats de coses que estimem i, quan l’odi entra al nostre cercle, ens ensenya a superar-lo. És un ball divertit, però sens dubte és un dels més emotius i posa una mica més pesat al cor. Sobretot quan vam començar a fer aquests vídeos i a fer-nos una mica més virals, veuríem reaccions a les xarxes socials. Quasi ho esperem. Chloe Arnold sempre parla amb nosaltres sobre com rebre això de la millor manera possible perquè no us mori l'ànima ni us apagueu el foc. Les persones que ballen i posen el seu treball en línia són tan vulnerables que permeten a la gent saber qui són i què volen expressar obertament. També és una situació estranya i agredolça, perquè ets com: 'No vull que passin aquestes bogeries al món, però també alimenta per què faig el que faig'. És un equilibri delicat.\nmillor tint de cabell per a cabells afroamericans\ncolor de cabell castany sobre cabells negres\nmillor tractament de condicionament profund per als cabells arrissats\nquan sortiran els presidents de la presó?\ntemperatura del salmó cuit\nkyle hanagami i haley fitzgerald\n'Friday Night Lights': Connie Britton revela les dones que van inspirar Tami Taylor\nPeres asiàtiques en creixement: una recompensa de sabor


El Govern prepara la segona emissió de bons minoristes en un any\nT.G. Barcelona. 16/09/2011 00:00\n260x366 Andreu Mas-Colell negocia amb bancs i caixes les condicions de l'emissió. / PERE TORDERA Andreu Mas-Colell negocia amb bancs i caixes les condicions de l'emissió. / PERE TORDERA\nLa conselleria d'Economia prepara la segona emissió de bons per a particulars de la legislatura, la tercera si comptem la que va encetar el tripartit el novembre del 2010, dies abans de les eleccions autonòmiques. L'import de la iniciativa serà d'un mínim de 3.000 milions d'euros i un màxim de 3.800 milions, el límit autoritzat per Madrid.\nLa novetat de l'emissió, que encara no està decidida, és que per primer cop hi haurà un tram a tres anys. El primer segment amb un venciment d'un any tindrà un tipus d'interès del 4,25%, que s'elevarà al 4,75% en el segon tram a dos anys. El que venç a tres exercicis pujarà a un tipus del 5,25%. Amb tot, portaveus del sector financer van indicar que els bancs i caixes col·locadors han recomanat a la Generalitat que prescindeixi d'aquest últim termini de tres anys perquè difícilment tindrà la confiança dels inversors. Les mateixes fonts també van destacar que el ministeri d'Economia podria haver de donar un permís especial per a aquest tros de l'emissió, si considera que es tracta d'un finançament a llarg termini.\nDe tota manera, en l'última emissió del març, la part de l'emissió a dos anys, que tenia les mateixes condicions que la que es planteja ara, va acabar-se abans que la de 12 mesos. Les mateixes fonts van assenyalar que el departament que encapçala Andreu Mas-Colell prepara l'emissió per pagar la primera que es va fer el novembre per al tripartit, i que va pujar a 3.000 milions. En aquest cas, només es va aprovar un sol tram a un any, a un tipus d'interès del 4,75%. La del març, ja amb CiU al Govern, va arribar als 3.200 milions amb la novetat del tram a dos anys esmentat.\nL'administració catalana es troba ara en el procés de convèncer les entitats financeres perquè acceptin col·locar l'emissió de bons. Les comissions variaran entre el 0,50% i l'1,50%, depenent del termini. La comissió d'assegurament serà de l'1%.


El SFA del Samà guanya al Reus\nEls Monjos acaba amb la ratxa de victòries del SMA\nEl Samà “A” femení guanya per 27 a 74 punts al Reus en un partit on han entrat tots els tirs\nEl passat diumenge, el Frankfurt Surtidor-Bàsquet Samà Vilanova (SFA) va guanyar contra el Reus Deportiu en el vuitè partit de lliga. Les jugadores de Rubén Tenor van superar els punts de les locals i van endur-se els dos punts per 27 a 74 al pavelló Reus Deportiu.\nLes vilanovines van arribar a la ciutat tarragonina amb una ratxa consecutiva de victòries i així va seguir sent. El partit va començar amb bon peu pels dos equips, atès que van sortir amb molta força. Les vermelles van veure el potencial en atac que tenien les locals i van reaccionar a temps. En conseqüència, el Samà va apostar per una defensa forta i uns contraatacs ràpids.\nDurant el final de la primera part, les del Reus van atacar més a cistella, però les de Vilanova van seguir llençant al cèrcol. En cada quart les jugadores de Tenor van anar allargant encara més l’enfrontament fins que al darrer període les reusenques van afluixar en defensa i van donar per acabat el matx.\nEl SFA acaba la jornada líders en la Lliga i segueix consolidant-se com a primeres de la classificació amb 15 punts (7 victòries i 1 derrota). El proper partit serà contra el Club Natació Sabadell el dissabte 27 a Vilanova i la Geltrú.\nEl Samà “A” masculí perd per 83 a 63 a Els Monjos en un partit marcat pel conjunt arbitral\nEl passat diumenge, l’Intersport Olaria-Bàsquet Samà Vilanova (SMA) va perdre contra els Monjos BC en el vuitè partit de lliga. Els jugadors d’Adrià Piñol no van superar els punts dels locals i van sortir derrotats per 83 a 63 al pavelló d’Esports Monjos.\nDesprés de vèncer la setmana passada contra el Molins, els vilanovins van viatjar cap a Els Monjos per seguir amb la ratxa de victòries. Malauradament, els vermells no van poder seguir sumant dos punts després de perdre contra un Monjos que tenia el pavelló amb la seva afició a favor seu.\nL’enfrontament va començar amb bon peu pels visitants. Tot i la defensa zonal dels locals des d’un inici, els de Piñol van poder jugar al seu joc que portaven moltes setmanes jugant i entrenant. Els vilanovins ho van deixar tot en el parquet i van tenir la victòria a les seves mans. A la segona part la història va canviar. Moltes decisions polèmiques del conjunt arbitral en contra dels vermells van fer que el Samà desaparegués del matx completament. En el parquet es va poder veure un SMA derrotat mentalment per les faltes mal xiulades. Malgrat intentar mantenir-se estable a nivell mental, els de Piñol no van poder lluitar contra els Monjos mentre sabien que les decisions dels àrbitres no eren les adequades.\nEl Samà no va poder entrar al partit durant la segona part. Els Monjos ho van saber aprofitar i van avançar el marcador per guanyar-los. Els vilanovins acaben l’enfrontament decebuts davant un arbitratge que consideren que “han faltat al respecte als jugadors i al bon bàsquet”. Piñol afegeix que “anava a ser un partit molt bonic, però no es va poder jugar a bàsquet”. A més “és decebedor que tot el treball setmanal se’n vagi al no-res per un tracte rebut que no desitjo que rebi cap equip de Catalunya”. Amb la derrota, segueixen quarts (5-3) amb 13 punts.


02/22/2020 08:41:08 PM\nEl servei de recollida de mobles i estris vells es pot demanar per Internet\nMitjançant un formulari a www.coressa.cat i www.santboi.cat\nCORESSA posa encara més fàcil per a la ciutadania de Sant Boi la sol·licitud del servei municipal de recollida de mobles i estris vells. Ara, el servei es pot demanar mitjançant un formulari a la xarxa (www.coressa.cat i www.santboi.cat). Aquesta nova fórmula de sol·licitud s'afegeix a la que s'emprava fins ara, les trucades al Telèfon Net (93 630 45 45).\nLa recollida de mobles i estris vells al carrer és un servei que l'empresa municipal CORESSA ofereix des de fa divuit anys. L'any 2007 es van realitzar prop de 14.000 actuacions de recollida de sofàs, matalassos, mobles de cuina, persianes, electromèstics, ordinadors, portes, marcs de ventana... En un sol dia, s'omplen habitualment tres camions de 20 m3 de capacitat. El servei és completament gratuït.


El PS demana a Govern pel presumpte frau en la contractació de Mateu a BPA\nPere López mostra preocupació per la notícia apareguda avui al Diari\nPere López intervenint al Consell General.\nActualitzada 26/09/2016 a les 18:06\nEl conseller general del Partit Socialdemòcrata (PS), Pere López, ha tramitat una pregunta urgent a Govern sobre el presumpte frau fiscal que s’hauria comès en relació a la contractació de la parlamentària de Demòcrates per Andorra (DA) Meritxell Mateu per part de BPA els anys 2012 i 2013. La formació vol saber què van fer Govern i la CASS un cop es va constatar aquesta situació. La qüestió haurà de ser resposta oralment des de l’executiu en la propera sessió de control, prevista pel dimarts 4 d’octubre.\nLa pregunta és conseqüència de la informació apareguda avui al Diari, on s’explica que “La ‘caixa B’ de BPA va pagar 48.000 euros ‘en negre’ a Meritxell Mateu”. Des del PS no s’amaga la preocupació que aquesta notícia ha generat, "ja que es refereix directament a una consellera general que, a més, es trobava en règim de ple temps quan va percebre aquestes retribucions".\nEn l’escrit tramitat a Sindicatura, López recorda que “aquesta informació havia de ser coneguda tant pel Govern com per la CASS”, un fet que “consta en diferent documentació”, i que “en la informació publicada es dóna a entendre que la remuneració percebuda no hauria cotitzat ni a l’administració tributària com a rendes de l’activitat econòmica”. Per això, es demana “quines actuacions han fet el Govern i/o la CASS – un cop can conèixer els fets- en relació a les obligacions de l’esmentada contractació”.\nLópez ha posat en relleu la “preocupació” que genera la notícia, tot apuntant que “se’ns desperten tot un seguit de preguntes”. I aquests interrogants anirien, ha destacat, en dues direccions. Per una banda, en “els fets que afecten l’actuació de l’administració pública, en aquest cas Govern i la CASS, per veure si s’han complert amb les obligacions que tenia aquesta prestació”. Per l’altra, el conseller general del PS no amaga la inquietud “per la motivació final que hi havia en la contractació”. I és que, ha recordat, seria “no declarada” i, per tant “el ventall de dubtes és important”.\nEl parlamentari socialdemòcrata ha avançat que, amb la pregunta formulada, “volem saber si la CASS va reclamar les cotitzacions”. I és que, ha indicat, “semblaria ser que no ho va fer”. Al seu entendre, això seria delicat, ja que significaria que “es fan tractaments diferents”. López ha avisat que el cas “mereix especial seguiment i atenció per part nostra”. Aquest interès passa “tant per les actuacions que ha fet la mateixa consellera com per les que hagin pogut fer les administracions, que han de donar un tracte igualitari a tothom”.


El president del Parlament en funcions, Baltasar Picornell, ha anunciat aquest dijous que la constitució de la Cambra per a la pròxima legislatura 2019-2023 tendrà lloc a les 10.00 hores del pròxim dijous dia 20 de juny.\n«Crec que ha estat una legislatura bastant positiva, s'han batut rècords de lleis, s'ha legislat molt. Al futur president li desitj que pot dur a terme totes les coses que queden pendents i que avanç cap a noves tecnologies», ha assenyalat en declaracions als mitjans de comunicació.\nEn aquesta sessió constitutiva de la X legislatura hi haurà 32 homes i 27 dones. Es consolida així la tendència a la gairebé paritat que s'ha vist en les últimes dècades i que contrasta amb les primeres legislatures del Parlament.\nCal destacar que, des de les eleccions de l'any 2003, això és, des de la V legislatura, l'article 16.4 de Llei Electoral de les Balears estableix que per a fer efectiu el principi d'igualtat en la participació política, les candidatures electorals han de tenir una presència equilibrada d'homes i dones.\nQuant als grups d'edat, durant totes les legislatures la gran majoria dels diputats assistents a la sessió constitutiva tenen entre 31 i 60 anys. En aquesta nova legislatura, només una diputada és menor de 31 anys, mentre que hi ha cinc diputats majors de 60.\nTermini de 30 dies del 26M\nTal com s'estableix en l'Estatut d'Autonomia de les Balears i en el Reglament del Parlament, celebrades eleccions en la Cambra i una vegada proclamats oficialment els resultats d'aquestes, la sessió constitutiva tindrà lloc en el termini màxim de 30 dies després de la data de celebració de les eleccions.\nDins dels 15 dies següents al de la constitució del Parlament, el president d'aquest, havent consultat prèviament amb els portaveus designats pels partits o grups polítics amb representació parlamentària, proposarà en la cambra un candidat a la Presidència de la comunitat autònoma.\nSi la persona candidata proposada obté el vot afirmatiu de la majoria absoluta dels membres de la cambra, s'entendrà atorgada la confiança. Si no ho obté a la primera votació, es procedirà a una altra, passades 48 hores, i la confiança s'entendrà atorgada si obté majoria simple.\nSi a aquestes votacions la cambra no atorga la confiança, es tramitaran propostes successives en la forma prevista anteriorment. Si transcorregut el termini de 60 dies, a partir de la primera votació d'investidura, cap candidat obté la confiança del Parlament, est quedarà automàticament dissolt i es procedirà a la convocatòria de noves eleccions.


Batalla final preparada a Llíria - PilotaViu\nDijous, 13.7.2017 18:00h Escala i Corda\nEls representants de ValNet, FPV, Llíria i els jugadors han presentat la final este matí.\nLliria, Marc Montserrat, Monrabal, Montserrat, Pere, Puchol II, Vinalesa, X Copa EiC\nL’ajuntament de Llíria ha acollit este migdia la presentació de la final del X Trofeu President de la Diputació de València. L’acte ha estat presidit per l’alcalde la localitat, Manuel Civera, qui estava acompanyat per Conrado Ferrando, vicepresident de la FPV; Alfredo Hernando de Valnet, i representants dels dos equips finalistes, els rests Marc i Puchol II.\nDurant l'acte de presentació de la partida que dilucidarà el guanyador de la X Copa d'escala i corda, l’alcalde de Llíria s’ha mostrat satisfet per l’elecció del trinquet municipal com a seu per a les finals i ha donat la benvinguda als jugadors i els ha desitjat sort als dos. Per la seua banda, Conrado Ferrando ha avançat que la partida serà retransmesa en directe per les càmeres de Mediterràneo TV.\nPel que fa als dos pilotaris, ambdós s’han llançat lloances. Tot i que són amics i companys d’entrenament amb el grup Pilota 2.0 asseguren que dins de la canxa són "uns autèntics rivals", com definia Puchol II. En la mateixa línia argumentava Marc, qui, a més, afegia que el trinquet li agrada per les seues dimensions, i pensa que podrà desplegar tot el seu potencial. A més, el de Montserrat assegura que Pere i ell estan en plenitud de condicions i que considera la final com un premi després de la lesió que va patir en el seu dit polze de la mà dreta.\nPer tant, tot està ja enllestit de cara a la final que tindrà lloc el pròxim dissabte dia 15 de juliol, a partir de les 18 hores al trinquet de Llíria i també en directe per les càmeres de Mediterràneo TV.\nMarc de Montserrat i Puchol II entrenen junts amb Pilota 2.0. Foto: Juan Rodrigo Legua.\n858 lectures Cap comentari Envia


Carrefour té molts dels seus electrodomèstics en oferta | Europa Press\nBàsics, útils i econòmics: ideals per incorporar-los en la teva vida\nper Coral Méndez 07/03/2021 11:00h\nCarrefour és un dels supermercats més populars entre la població gràcies als seus productes alimentaris, però també perquè tenen una gran varietat de seccions: electrònica, moda, perfumeria i higiene, llar, parafarmàcia... Ara bé, la més destacada és la secció d'electrodomèstics.\nAmb tot això, Carrefour ha rebaixat alguns dels seus electrodomèstics més 'top'. Des de Catalunya Diari hem fet una selecció dels cinc electrodomèstics que més ens han cridat l'atenció i que pots comprar-los per un preu realment assequible. A continuació, t'expliquem com funcionen aquests articles de la companyia francesa.\n1. Sandvitxera bàsica MyWave\nCarrefour ha rebaixat la seva sandvitxera bàsica de la marca MyWave. Aquest article té una potència de 750 W i el seu tipus de placa és 'Grill'. És perfecta per preparar entrepans de tota classe i, a més, gràcies al seu petit format, podràs col·locar-la i guardar-la en qualsevol racó de la teva cuina. El preu original d'aquesta sandvitxera era de 19,90 euros, però pots comprar-la per 9,90 euros fins a l'11 de març.\nUna publicación compartida de Carrefour España (@carrefoures)\n2. Planxa de vapor Rusell\nUn altre electrodomèstic rebaixat és la planxa de vapor Rusell. Aquest aparell té una potència de 1.800 W i compta amb un sistema antidegoteig i d'autoneteja. No deixis passar aquesta oportunitat i compra-la per 14,90 euros - el preu original era de 32, 89 euros - al web de Carrefour.\n3. Electrodomèstic per a les pelusses\nNecessites desfer-te de les pelusses? Aquest aparell elèctric Force-Cut de Cecotec compta amb una bateria recarregable i és perfecta per retirar totes les pelusses de la roba. La seva fulla és de 50 mm, la qual cosa permet eliminar «totes les pelusses en un instant». El seu preu rebaixat és de 13,90 euros, mentre que el preu original era de 15,90 euros.\nSi necessites un aparell per torrar el pa, Carrefour també té la solució, ja que ha rebaixat una de les seves torradores. Aquest aparell disposa d'un selector elèctric de 6 posicions, un indicador lluminós, una reixa torradora d'acer inoxidable, una safata recollidora... Aquest electrodomèstic està disponible exclusivament al web i té un preu de 18,90 euros - el preu original era de 39 euros -.\n5. Bullidor elèctric Moulinex\nEl bullidor elèctric Moulinex model BY150810 és ideal per bullir l'aigua sense haver d'esperar molta estona. Aquest aparell, malgrat que té un disseny compacte i és fàcil de guardat en qualsevol lloc, té una capacitat d'1,5 litres i una potència de 2.4000 kW. El seu preu rebaixat és de 15 euros, mentre que el preu original era el doble, és a dir, 30 euros.


Tormo Asociados immersa en concurs de creditors anuncia una demanda a l'AEF\nTormo Asociados, consultora especialitzada de franquícia, i Tormo.com han anunciat aquest dimecres que "amb caràcter immediat" interposaran les corresponents accions judicials "davant el que pogués ser constitutiu d'un delicte d'injúries" per part de l'Associació Espanyola de Franquiciadores (AEF) contra ambdues societats.\nL'AEF va comunicar ahir aquesta decisió cautelar de suspendre cautelarment a Tormo Associats com a soci col·laborador, assenyalant entre les seves raons "la situació de concurs de creditors en la qual està immersa Tormo Associats; les informacions documentades rebudes sobre diverses i greus situacions conflictives d'aquesta empresa amb col·laboradors i empleats, i dades sobre un cas concret que afecta a un altre soci franquiciador".\nLa consultora assenyala en un comunicat que la raó d'aquestes demandes ve fonamentada per l'anunci per part de l'AEF en el dia d'ahir, que els suspèn cautelarment de la condició de socis col·laboradors, "sense que existeixi justificació estatutària per a tals mesures i amb l'única fi de perjudicar la dignitat d'aquestes empreses i menyscabar la seva imatge pública".\nD'altra banda i sobre la suposada falta de solvència econòmica de 'Tormo.com', des de la consultora recorden que "opera amb tota normalitat i és líder indiscutit en el seu àmbit d'activitat". Al temps, que assegura que aquesta decisió de l'AEF arriba "després d'haver notificat ambdues societats la seva baixa voluntària en l'associació per profundes desavinences amb la presidència i amb la gestió de la mateixa".


El 8 de juliol, un grup de nois i noies del Centre Ocupacional Montilivi va anar a fer una visita al Parc de Bombers de Girona.\nlleure, bombers, teràpia ocupacional, centre ocupacional /\nFesta d'estiu de les residències\nEl dijous 30 vàrem celebrar la festa d’estiu per a tots els usuaris i famílies de les residències de Sarrià i Fontajau.\nfesta, estiu, residències, residència /\nÚltim guanyador del sorteig de 300€ entre els treballadors que tenen la Targeta Solidària\nLa Fundació Ramon Noguera ha dut a terme el tercer i últim sorteig de 300€ aquest mes de juny, en què podien participar tots els treballadors que han domiciliat la nòmina a Catalunya Caixa i han sol·licitat la Targeta Solidària.\nSetmana del Voluntariat de l'Empleat de la Caixa\nLa setmana del 13 al 18 de juny, "la Caixa" celebra la setmana del Voluntariat de l'Empleat, on els treballadors de l'entitat bancària que ho desitgen poden participar com a voluntaris en diferents activitats de les organitzacions socials.\nvoluntariat, voluntariat corporatiu, la caixa, esport /\nFa un any que vam celebrar 50 anys!\nAhir 13 de juny, va fer un any que la Fundació Ramon Noguera va celebrar el seu 50 aniversari amb tots els treballadors del Grup FRN, en una festa que va tenir de tot.\n50 aniversari /\ndiscapacitat intel·lectual atenció precoç artesania revista La Rosaleda obra social la caixa descomptes covid19 formació centre especial de treball pop up productes artesanals projecte social cdiap moda innovació shoppout teràpia ocupacional voluntariat esport


El Duc descarrega les responsabilitats en l'Administració\nEl Duc de Palma, Iñaki Urdangarin, descàrrega en l'Administració pública les presumptes il·legalitats comeses amb la contractació de l'Institut Nóos per a la celebració d'uns esdeveniments pels quals l'entitat va cobrar fins a 6,2 milions d'euros, asseverant que Nóos no va tenir "marge negociador" amb les Institucions balear, valenciana i madrilenya.\nAixí ho posa de manifest en el seu escrit de defensa, al que ha tingut accés Europa Press, en el qual subratlla que és l'Administració pública la que gaudeix d'un "imperium" i de "poders exorbitants" aliens als particulars que contracten amb ella, i que li permeten configurar i redactar els seus contractes "de forma unilateral".\n"Resulta inversemblant afirmar que els particulars imposen a les administracions públiques ia les diverses entitats del sector públic la forma jurídica de contractació. La realitat de les coses és ben diferent", subratlla, rebatent d'aquesta manera les acusacions abocades contra ell, entre d'altres, per la Fiscalia Anticorrupció -que reclama 19 anys i mig de presó per Urdangarin- i Mans Netes -el seu petició s'eleva a 26 anys i mig-.\nEn el seu escrit, de 86 pàgines, el lletrat del Duc, Mario Pascual Vives, subratlla en aquesta línia que és l'Administració contractant "la que decideix quan, com, per què i amb qui contracta", i són els seus serveis jurídics "els que han de verificar l'adequació i precisió en el compliment del que s'ha pactat o, en cas contrari, exigir les responsabilitats administratives que siguin procedents".\nI en aquest cas, assevera, "no és només que l'Administració no hagi exigit cap responsabilitat sinó que, a més, l'èxit dels esdeveniments realitzats fa que l'Administració dugui a terme una nova col·laboració amb l'Institut Nóos, per tal de repetir els satisfactoris resultats que els inicials esdeveniments van tenir".\nNEGA QUE NÓOS "VENGUÉS FUM"\n"No sembla que aquesta realitat fos 'vendre fum' que preconitza el ministeri fiscal en el seu escrit d'acusació", insisteix el marit de la Infanta Cristina, sobre qui pesen un delicte continuat de malversació en concurs amb un altre de prevaricació, falsedat en document oficial i falsedat en document mercantil; frau a l'administració; dos delictes fiscals i un últim de blanqueig de capitals.\nL'advocat nega així que hi hagi fins a la data indicis objectius d'un suposat ànim fraudulent, l'existència d'un concert previ amb l'Administració "o qualsevol altra finalitat o activitat il·legal".\nApunta que els fets que se li imputen al seu patrocinat, "només podrien constituir, en el pitjor dels casos, simples irregularitats administratives i mai conductes tipificades penalment".\n"Si no entenem això així, la justícia penal haurà de començar a considerar la possibilitat d'obrir una causa a cada contracte administratiu, en qualsevol de les seves modalitats jurídiques, en què l'administrat no hagi acabat o emplenat, per exemple, qualsevol obra pública encomanada, pel preu i en el termini pactat", abunda la defensa.\nEl processat subratlla a més que, per afirmar que una associació es constitueix com simulació d'una societat -com sostenen les acusacions respecte a Nóos i les mercantils a ell vinculadas-, "caldria acreditar que s'ha limitat a desenvolupar activitats lucratives sense haver desenvolupat al propi temps les activitats necessàries per al compliment dels seus fins estatutaris".\nFONS OBTINGUTS DE LES ADMINISTRACIONS\nPel que fa als fons que l'Institut Nóos va rebre del Govern balear pels fòrums sobre turisme i esport celebrats a Balears en 2005 i 2006 i altres esdeveniments -fins 2,6 milions d'euros-, Urdangarin precisa que els diners no procedien de l'Executiu autonòmic sinó de la Fundació Illesport i l'Institut Balear de Turisme (Ibatur), tot i que es tracta d'entitats dependents de l'Administració balear.\nDe la mateixa manera es pronuncia respecte a la Fundació Turisme València Convention Bureau (FTVCB), que va participar per la seva part en els convenis per a la celebració dels denominats València Summit el 2004, 2005 i 2006, per l'organització Nóos va cobrar 3,6 milions. Urdangarin recalca sobre això que la FTVCB no és una fundació del sector públic.\nEn concret, l'Institut va percebre 1,2 milions d'euros pel primer Illes Balears Fòrum (2005); 1.085.000 del segon (2006); els 54.520 euros pel seguiment de la repercussió de l'equip ciclista Illes Balears-Banesto; 174.000 que va pagar la fundació pública Illesport per la creació de l'oficina del projecte d'aquest equip esportiu; i 116.566 de l'Ibatur per l'elaboració de material promocional de l'Illes Balears.\nMentrestant, 1.044.000 milions d'euros va costar cadascuna de les tres edicions del València Summit, i 382.000 euros uns Jocs Europeus que mai van tenir lloc.\nFinalment, l'entitat presidida per Urdangarin va cobrar 114.000 euros de la Fundació Madrid 16 per preparar la candidatura olímpica de la capital en 2016, treballs que finalment no es van dur a terme.


Els millors maridatges per Nadal segons l’Associació d’Enòlegs Els millors maridatges per Nadal segons l’Associació d’Enòlegs – VadeVi\nEls millors maridatges per Nadal segons l’Associació d’Enòlegs\nMés enllà de les propostes, quatre enòlegs de l'associació recorden que a l'hora d'escollir un vi el més important és el moment, i sobretot la companyia\nRedacció 21 de Desembre de 2017 8:45\nL’Associació Catalana d’Enòlegs ha escollit quatre dels seus associats perquè triin quin són els millors maridatges amb els àpats nadalencs.\nEls quatre enòlegs es posen d’acord i tots arrencarien el dinar amb un escumós, tot i que de diferents estils.\nL’enòloga del Celler Xavier Clua de la Terra Alta, Rosa Domènech, és del parer que per encetar el dinar, res millor que un cava jove, suau i fresc o bé un vi blanc de varietats com xarel·lo o picapoll del Pla de Bages. I si a l’aperitiu hi ha foie, “atreviu-vos amb una garnatxa dolça”. En canvi, l’enòleg Joan Soler es decanta per un escumós Gran Reserva, “perquè és refrescant, net, fa passar la set i culturalment tenim una associació de celebracions amb bombolles”.\nArnau Galmés, enòleg del celler de Jose Luis Ferrer i propietari del celler Galmés i Ferrer, a Mallorca, arrencaria el dinar amb un escumós o un cava rosat Brut Nature “perquè encaixa perfectament en aquest primer moment del menjar”.\nRoser Amorós, enòloga assessora en cellers del Priorat i Conca de Barberà, també es decanta per un escumós, però preferiria un Ancestral de Trepat: “per què tot i que fa temps que se’n fan, ara són tendència i és un mètode d’elaboració que respecta molt el que és el vi; i de trepat, doncs perquè sóc de la Conca”, confessa.\nÉs el moment del plats forts. Per això, cal acompanyar-los de vins intensos, però que alhora permetin gaudir al màxim dels sabors del menjar.\nSoler pensa en un entrant amb amanida o marisc i l’acompanyaria amb un vi blanc de picapoll i macabeu, “són varietats complementàries que s’avenen molt bé que acompanyen de manera llarga i que poden abraçar un ampli ventall de plats”. Per un segon plat, hi posaria un sumoll “perquè els plats de Nadal ja són molt carregats, i estaria bé anar cap a vins que més frescos, més avesats a l’acidesa que no la complexitat. Vins llargs, que tinguin la capacitat d’obrir-se i donar frescor”. I afegeix que “com que les sobretaules són llargues, doncs potser hi ha oportunitat de tornar-hi”. La Rosa Domènech diu que “una garnatxa blanca, jove amb molt de cos i estructura com les de la Terra Alta aniria molt bé per aquestes menges principals”.\nAmorós és del parer que el vi sigui del territori, de varietats d’aquí: “per exemple, pel primer plat, un macabeu jove amb pinzellades de moscatell perquè refresqui, un que agradi a tothom i no sigui complicat per gaudir amb el menjar”. Pel segon plat, es decanta per un vi clàssic del Priorat, “autèntic, de garnatxa i carinyena, amb criança però que respecti a fruita”.\nL’Arnau Galmés també es decanta per un vi blanc pel primer plat: “un blanc amb criança de mesos sobre lies, fins i tot, amb un toc de bóta; adequat per acompanyar plats lleugers o peix”. Pel segon plat, que creu que acostuma a ser carn, preferiria un “vi negre estructurat, que busqués la màxima complexitat de la criança en bóta, de tacte en boca molt suau, taní dolç i que sigui sedós”.\nEls torrons i les neules són protagonistes d’aquest moment de l’àpat.\nJosep Soler és del parer que cal acompanyar-los amb “vins dolços de garnatxa, envellits, concentrats, llaminers, amb nota de confiteria”. Hi coincideix la Rosa Domènech, que confessa que “m’agrada molt combinar els torrons amb dolços de garnatxa negra de la Terra Alta o de l’Empordà”. I fila més prim dient que “per postres més contundents, la garnatxa que sigui de l’Empordà, per més suaus, doncs una garnatxa dolça de la Terra Alta”.\nLa Roser Amorós es decanta per “un dolç natural, de panses o sobremaduracions; un vi que s’assequi de forma tradicional, en canyissos per exemple”. Galmés acompanyaria els torrons amb mistela “o algun vi dolç parcialment fermentat però que tingui solera”.\nÉs el moment de la conversa, de la pausa i del descans.\nSoler i Domènech coincideixen en què és el moment d’encetar una bona ampolla de vi negre. Josep Soler aniria cap a un gran vi, “com un cabernet del Bages, un vi negre potent, madur, d’anyada vella”. Afegeix que “no es tracta de beure per beure, sinó de gaudir-lo, de recordar-lo en boca; un vi que evolucioni, és el moment de beure per satisfacció, de degustar vins que només al mullar-se els llavis ja se’n tingui prou”. Rosa Domènech també es decanta per un negre, però de la Terra Alta, de la seva terra: “un bon criança negre de la Terra Alta, contundent, un vi que evoluciona al llarg del temps i que el puguis gaudir durant hores i hores”.\nRoser Amorós prefereix un vi ranci, “un vi d’aquells que hi ha en algunes cases, que tingui molta solera, que només que el got estigui mullat amb unes gotes, ja s’ambienti tot l’espai”. Galmés creu que “el cava per la sobretaula encaixa molt bé, però també un vi negre amb cos” i confessa que “el que em faria encetar una ampolla o una altra seria el moment i la companyia”.\nEn el que tots coincideixen és, per això, que els factors principals dels àpats nadalencs i que també determinaran un vi o un altre són el moment, la celebració i, sobretot la companyia.


Dol per la mort del senyor Josep Massot i Muntaner, doctor honoris causa de la Universitat de les Illes Balears - Hemeroteca - Diari de la UIB - Universitat de les Illes Balears\nDol per la mort del senyor Josep Massot i Muntaner, doctor honoris causa de la Universitat de les Illes Balears\nLa comunitat universitària i, en nom seu, el Rector expressen el condol per la mort del senyor Josep Massot i Muntaner, investit doctor honoris causa de la Universitat de les Illes Balears el dia 18 de juny de 1999\nL’Abadia de Montserrat ha comunicat la defunció avui, 24 d’abril del 2022 a la matinada, en el monestir de Santa Maria de Montserrat, del senyor Josep Massot i Muntaner, a l’edat de vuitanta anys. Massot i Muntaner fou investit doctor honoris causa de la Universitat de les Illes Balears el 18 de juny de 1999.\nLa proposta del nomenament va sorgir del Departament de Filologia Catalana i Lingüística General, i el doctor Joan Miralles, va defensar-ne els mèrits durant l’acte d’investidura. En el discurs, el doctor Miralles va destacar la figura de Josep Massot i Muntaner com a professor, com a editor i com a investigador i assagista, així com la seva actuació decisiva en la promoció de l’activitat científica relacionada amb la cultura catalana. La lliçó magistral del doctor Massot versava sobre “L’Obra del Cançoner popular de Catalunya i les Illes Balears”.\nJosep Massot i Muntaner, nascut a Palma l'any 1941, es llicencià en Filologia Romànica a la Universitat de Barcelona el 1963.\nIngressà a l'orde benedictí, a l'Abadia de Montserrat, el 1962, i després fou ordenat prevere el 1972.\nEntre el 1970 i el 1973 és professor de Literatura de la Universitat de Barcelona. Des de 1973 es posa al capdavant del Secretariat de l'Associació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes (AILLC), i de 1985 a 1991 presideix la Secció de Llengua i Literatura de la Societat Catalana d'Estudis Històrics i la Societat Catalana de Llengua i Literatura.\nL'any 1970 es fa càrrec de les Publicacions de l'Abadia de Montserrat, que ha dirigit fins ara, així com les revistes Studia Monastica i Randa, d'història i cultura de les Illes. I de 1977 a 1979 dirigeix la publicació del Diccionari de literatura catalana (1979).\nEn un principi es va dedicar, fonamentalment, a l'estudi de la literatura catalana popular i medieval, però des dels anys setanta les seves investigacions s'han dedicat a la història contemporània dels Països Catalans.\nEl 1996 li fou lliurada la Creu de Sant Jordi per la seva tasca d'investigació i promoció cultural, i el 1997, el Premi Nacional de Cultura Popular de Catalunya.\nCurriculum vitae de Josep Massot i Muntaner\nData de publicació: 24/04/2022


Infosalut - VII Jornades IdISBa-Jornades\nEls dies 30 de novembre, 1 i 2 de desembre 2020 durem a terme les “VII Jornades IdISBa” a la sala d’actes de l’Hospital Universitari Son Espases (aforament màxim 80 persones) i es podran seguir per streaming.\nTots els dies es realitzaran les activitats al matí.\ndurant la celebració de les “VII Jornades IdISBa” s’atorgaran entre el personal IdISBa participant els següents premis:\n2 premis de 1.000 € a les millors tesis doctorals llegides entre dia 01 d’octubre 2019 i dia 30 de setembre 2020.\n2 premis de 750 € a les millors comunicacions orals presentades durant les “VII Jornades IdISBa”.\n2 premis de 500 € als millors pòsters presentats durant les “VII Jornades IdISBa”.\nEls premis no es cobraran personalment en metàl·lic, sinó que seran dipositats en un compte d’investigador o de grup d’investigació, que es crearà dins l’IdISBa per fer front a despeses relacionades amb la recerca i/o formació.\nInici de l'esdeveniment\t 30-11-2020 11:00\nFi de l'esdeveniment\t 02-12-2020 12:30


Abadejo - Uniopèdia, el mapa conceptual\nL'abadejo (Pollachius pollachius) és un peix de la família dels gàdids, similar al bacallà, amb el ventre gris, el dors gris verdós fosc i que mesura entre 70 i 80 centímetres de llarg.\n16 les relacions: Bacallà, Brandada de bacallà, Cullen skink, Eglefí, Fish and chips, Gastronomia d'Escòcia, Gàdid, Golf de Biscaia, Lípid, Maionesa, Oceà Atlàntic, Peix blau, Peix carboner, Sven Nilsson, TERMCAT, 1832.\nNou!!: Abadejo і Bacallà · Veure més »\nLa brandada (o abrandada) de bacallà, cimitomba o sacsacollons és una plat elaborat amb bacallà que tradicionalment es fa pràcticament arreu de CatalunyaEl gust d'un poble: els plats més famosos de la cuina catalana, de Jaume Fàbrega, Cossetània Edicions, 2002.\nNou!!: Abadejo і Brandada de bacallà · Veure més »\nLa Cullen Skink és una sopa de peix tradicional i molt popular a Escòcia que es menja com a primer al Sopar de Burns, seguida de lhaggis, una mena de botifarra negra, acompanyada de puré de patata (tattie), de naps (neep) o de les dues coses.\nNou!!: Abadejo і Cullen skink · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Eglefí · Veure més »\nEl Fish and chips (en català, peix amb patates), més col·loquialment fish'n'chips, i a Escòcia també fish supper és un plat de menjar ràpid molt popular a les zones urbanes de la Gran Bretanya.\nNou!!: Abadejo і Fish and chips · Veure més »\nLa gastronomia d'Escòcia és la gastronomia tradicional autòctona d'Escòcia.\nNou!!: Abadejo і Gastronomia d'Escòcia · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Gàdid · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Golf de Biscaia · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Lípid · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Maionesa · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Oceà Atlàntic · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Peix blau · Veure més »\nNou!!: Abadejo і Peix carboner · Veure més »\nSven Nilsson Svenson, 8 de maig de 1787 - 30 de novembre de 1883 va ser un zoòleg i arqueòleg suec.\nNou!!: Abadejo і Sven Nilsson · Veure més »\nNou!!: Abadejo і TERMCAT · Veure més »\nNou!!: Abadejo і 1832 · Veure més »


La FMC es fa ressò dels immensos beneficis del projecte WIFI4EU -\nLa FMC es fa ressò dels immensos beneficis del projecte WIFI4EU\nDel 21/03/2018 21/03/2018 per Pau Rueda\nDesprés de l’obertura del portal de registre per part de la Comissió Europea, la Federació de Municipis de Catalunya ha publicat una notícia sobre el projecte Wifi4EU i els grans benefcis que pot aportar als ciutadans de Catalunya.\nA través de les declaracions de membres executius de la Comissió Europea, la FMC ha destacat els grans avanços en telecomunicacions que suposarà aquesta iniciativa per a tots els municipis i ciutadans de Catalunya.\nWifi4EU vol ajudar als municipis a oferir wifi gratis i també vol fomentar la inversió en les xarxes d’alta capacitat que els municipis de la UE necessiten. La iniciativa Wifi4EU ofereix als ciutadans accés gratuït a Internet en els espais públics de tot Europa. Tots els municipis europeus podran disposar de wifi gratuït perquè els ciutadans puguin aprofitar totes les oportunitats que ofereix Internet.\nLes xarxes Wifi4EU seran gratuïtes, no inclouran publicitat i no recaptaran dades personals.\n← Publicat el portal de registre\nInstitucions catalanes i europees promocionen el projecte WIFI4EU →


El Comitè Olímpic Internacional reconeix la tasca del Circuit de Barcelona-Catalunya en matèria de sostenibilitat. Esport\nEl Comitè Olímpic Internacional ...\nEl Comitè Olímpic Internacional reconeix la tasca del Circuit de Barcelona-Catalunya en matèria de sostenibilitat\nEl Circuit de Barcelona-Catalunya ha estat recentment objecte d’estudi del Comitè Olímpic Internacional (COI), que ha destacat la tasca del traçat català en matèria de sostenibilitat a través del Programa de Sostenibilitat de la Federació Internacional (FI) creat pel COI. Aquest programa contempla casos d’estudi que il·lustren com agents del món de l’esport estan contribuint activament a construir un món més sostenible i respectuós amb el medi ambient.\nDesprés d'un llarg trajecte pel compromís amb la sostenibilitat, el Circuit de Barcelona-Catalunya ha vist premiats els seus esforços en diferents ocasions. L’any 2015 es va convertir en la primera pista de Formula One a obtenir el guardó del nivell Excel·lència, que atorga el programa de sostenibilitat del FIA Institute, que va ser renovat el 2017.\nAquest camí, així i tot, va començar ja el 2008, amb l'obtenció del certificat en el qual es manifesta que el sistema de gestió mediambiental del traçat reuneix els requisits de la norma ISO 14001-2004 per a l'organització d'espectacles i lloguer d'instal·lacions. En rebre aquesta certificació, es va posicionar com l’únic circuit del món a obtenir aquesta norma.\nEl Circuit s'ha compromès a una millora contínua del comportament sostenible de l'empresa, i s’ha imposat com a principal objectiu reduir de forma progressiva i continuada els efectes negatius sobre el medi ambient i contribuir en el benestar de les persones. Per fer-ho, ha dut a terme durant més d'una dècada accions i iniciatives com l'establiment de punts verds de recollida selectiva de residus i de punts de recàrrega de vehicles elèctrics, la donació d'excedents dels aliments generats durant les curses i els esdeveniments, i la promoció de la mobilitat sostenible pels Grans Premis; entre moltes altres.


Vídeo dels Estanys | Sils, com més serem més riurem\nVídeo dels Estanys\nVídeo “Els Estanys de Sils” realitzat per Albert Blanch, jove creador audiovisual d’Amer. El podreu veure també a la web Estanys de Sils, web personal de JoanFi.\nL’autor el descriu així:\nAquest vídeo mostra algunes de les imatges que podem veure tot passejant pels Estanys de Sils. El passat dimecres, de bon matí, vaig fer una volta per la zona amb la Roser i aprofitant que duia la càmera vaig gravar algunes de les aus que habiten aquests estanys. És força impressionant que en un espai relativament tant petit hi hagi tanta varietat d’ocells. Llàstima que no disposi d’un teleobjectiu…perquè hauria pogut captar imatges molt maques\nMaterials estanys de Sils\n« Pobres porcs Helicargol »\nData : 19 Setembre 2008\nCategories : Estanys, Vídeos


Liffey - Irish Rail vol dur 250.000 fidels a la missa papal\nIrish Rail vol dur 250.000 fidels a la missa papal\nDimarts, 07 d'agost 2018 00:00\nUn tren intercity a Kent Station de Cork / Foto: Liffey\nDesprés de saber-se que la majoria de les 500.000 persones que havien reservat una entrada per a la missa papal del 26 d'agost al Phoenix Park tenien la intenció d'anar-hi còmodament amb cotxe, els organitzadors van fer una crida a fer servir el transport públic perquè en cas contrari, el caos a la capital irlandesa seria total i és que, a banda de la gran quantitat d'automòbils, s'ha de tenir present que moltes de les artèries principals estaran tallades a la circulació.\nAixí doncs, Iarnród Éireann, la companyia estatal de ferrocarrils, ha sortit al rescat i ha posat a la venda 250.000 bitllets per tal de transportar fidels de tot Irlanda cap a la missa. En aquest sentit, hi haurà trens addicionals a totes les línies intercity, el DART funcionarà amb una freqüència molt alta i s'ampliarà els aparcaments (park and ride) a les estacions dels afores de Dublin.\nLa companyia ha informat que els bitllets s'han de reservar per avançat i ha aconsellat de fer-ho com més aviat millor perquè, amb tota probabilitat, volaran en un tres i no res com si fossin entrades per a un concert dels U2. Els que tinguin un abonament que inclogui el dia 26 d'agost també hauran de fer una reserva i no es deixarà pujar al tren ningú que no en tingui; en aquesta ocasió no es podrà reservar seient sinó que s'haurà de seure a qualsevol seient que estigui lliure, com es feia anteriorment en algunes companyies aèries de baix cost.\nAltres notícies d'aquesta secció: « Els casoris d’aguns taxistes forans són una farsa L'any 1979 "Els Presos del Papa" van haver d'esperar »


por Rose Baxter-Gallifrey Dj Set 10, 2015 1:39 am\nNom: Rose Baxter-Gallifrey\nFamília: algun dia em casaré amb el Tenny, i ho sabeu.\nAspecte físic: Té una boca força gran, i la fa servir sempre que pot per somriure. A part d'això, és rossa, amb el cabell no massa llarg, d'estatura mitjana i de complexió normal. És una dona normal i corrent, vaja.\nPersonalitat: És una mica bipolar. La majoria del temps riu i és feliç de la vida, però si se li creua algú o alguna cosa, malament, perquè s'obsessiona, s'ofusca, s'amarga i mira malament a tothom durant el temps que faci falta. Però això passa en comptades vegades. El que sí que té és un nivell d'awkwardisme bastant elevat. No t'estrany si diu alguna cosa fora de lloc o que no té res a veure amb el que esteu dient en una conversa, o si de sobte quan esteu parlant deixa d'escoltar-te i es posa a jugar amb el seu Demiguise, el David.\nBreu història: Va néixer a Swindon, filla del Matthew Baxter, muggle, i la Martha Gallifrey, maga, que per alguna raó van voler posar un guionet entre els cognoms de la seva filla quan la van posar al registre civil, provocant que la pobra hagués d'escriure un nom llarguíssim cada cop que el posava a algun lloc. Té la frustració de que normalment no li entrava tot a la ralleta que posen als formularis d'inscripció i llocs així. Ve d'una familia en prou bona posició, sempre ha fet viatges pel món i sempre s'ha ficat en embolics. Començant per quan tenia sis anys i es va tirar a la piscina dels dofins perquè volia ser amiga d'ells, seguint per quan va voler viatjar sola per l'Amazones quan tenia dotze anys i es va escapar de casa amb un galeó i deu knuts a la butxaca i una jaqueta i no va arribar ni a l'estació d'autobus, i seguint. Tota la vida. La van posar a Gryffindor quan anava a Hogwarts perquè, si una cosa té, és que és lleial i valenta. Una mica anada del cap, però valenta. Va jugar a l'equip de Quidditch durant tres anys com a encistelladora, i no va ser mai monitora (hagués perdut la xapa, segur), i quan va acabar els seus estudis va agafar-se un any sabàtic i va viatjar pel món. Quan estava a l'Orient, va trobar un Demiguise. Són unes bestioles que mengen fulles seques i son pacífiques com ningú. S'assemblen als micos, però tenen uns ulls negres enormes que gairebé sempre estan coberts pel seu pel platejat, llarg i sedós, i tenen la capacitat de fer-se invisibles. La Rose va trobar un Demiguise ferit per una bala en un bosc de la terra (la pell d'aquests animalons és molt preuada i hi ha caçadors furtius). Va endur-se l'animal a casa i el va curar i cuidar. Li va posar David de nom, i l'animal es va recuperar, encara que no del tot. Ha perdut la capacitat de fer-se invisible completament. Però segueix podent amagar algunes parts del seu cos, per la qual cosa a vegades sembla que la Rose es passegi per Hogwarts amb un mico sense cap. Però don't be scared, té cap. Us ho juro. Quan va tornar del viatge es va posar a estudiar i a viatjar. Amb trenta anys, després de tot això, ha entrat a Hogwarts per agafar el lloc de Professora de Transfiguració.\nHabilitats especials: Cap en especial. (Especial, ho pilleu?)\nMascota: El David, el seu Demiguise.


Trobada de convivència de persones cegues amb els seus gossos pigall: uns 30 gossos guies es banyen i juguen a la platja de la bassa d’Arena i fan un passeig en barca pel Delta de l’Ebre. - ONCE Noticias de Catalunya\nDissabte 28 de setembre va tenir lloc la III Trobada de Convivència per a les persones afiliades d’ONCE Catalunya que son usuàries de gossos pigall, organitzada pel Consell Territorial de l’ONCE a Catalunya en col·laboració amb l’Associació d’Usuaris de Gossos Guia de Catalunya amb l’objectiu de gaudir d’una jornada que permet als afiliats usuaris de gossos pigall estar més a prop, conèixer-se millor i visibilitzar la tasca digna d’encomi que duen a terme els gossos pigall.\nVan assistir el delegat territorial de l’ONCE Catalunya, Enric Botí i el president del Consell Territorial, David Bernardo. “Els gossos pigall tenen dret d’accés universal a qualsevol espai públic o privat. A tots els llocs, tots. Excepte els quiròfans, poden accedir arreu. És bo recordar-ho perquè, a vegades, es veta la seva entrada a un taxi, bar, restaurant o espai d’oci. Cal dir que són excepcions, però hem d’estar molt atents amb el compliment de les normes en aquest sentit i fer molta pedagogia”, apunten Botí i Bernardo.\nLa trobada va ser al Parc Natural del Delta de l’Ebre. Allà, uns 30 gossos guia van poder córrer i jugar lliurament a la platja de la Bassa d’Arena, habilitada per a gossos, que es troba al final del passeig de Riumar. És una platja de sorra fina daurada, envoltada d’entorns naturals.\nA continuació, van anar cap a l’embarcador per fer un passeig en barca per la desembocadura del riu Ebre. Durant el trajecte, d’una durada d’uns quaranta-cinc minuts i acompanyats per un guia, els afiliats a l’ONCE i els seus gossos van descobrir els punts clau dels últims quilòmetres del riu. Partint des del davant de l’illa de Buda, es navega riu avall observant el port de Deltebre, els camps d’arrossars, el Monticle de les Verges, l’illa de Sant Antoni i el Garxal (zona de nidificació d’aus), fins a arribar a l’actual desembocadura del riu Ebre i a la Gola de Sorrapa. Seguidament es van desplaçar a la localitat de Sant Carles de la Ràpita per gaudir d’un dinar de germanor.\nA l’actualitat a Catalunya hi ha 189 gossos pigall en actiu: 156 a Barcelona, 18 a Tarragona, 14 a Girona i 1 a Lleida.\nUbicades a Boadilla del Monte (Madrid), les instal·lacions compten amb 110.000 metres quadrats que donen cabuda a tots els serveis: criança, allotjament i cura de cadells, entrenament i instrucció de gossos, clínica veterinària, alberg per a gossos jubilats i residència per a la formació dels usuaris de gos guia.


Parcent i Sella a semifinals en el Circuit La Bolata\nMUTXAMEL | DEPORTES\nLa passada jornada en el IV Circuit La Bolata de llargues, celebrada en Mutxamel, ens deixa ja els dos primers equips classificats per a la fase de semifinals, que són els de Parcent i Sella\nEl passat diumenge a Mutxamel es disfrutava de partides prou igualades que ens deparava alguna novetat en esta edició, com per exemple, la pèrduda del seu primer punt per part de l'equip de Parcent, que havia sumat tot el possible fins ara. Este cap de setmana, en la quarta jornada tornava a guanyar, però, perdia un punt, contra l'equip veí de Murla, ja que la partida acabava amb un 10 a 7 per als primers. Murla queda ara amb 4 punts, i deuria guanyar en la última jornada i esperar d'altres resultats per a poder passar a semifinals.\nPer la seua banda, la formació de Sella confirmava la seua trajectòria ascendent. S'imposava a Relleu per 10 a 5 i assegurava ja el pas a la fase de semifinals. Malia ha estat el substitut de Martines en este equips, després de la lesió que patia el de El Campello, i l'ha suplit de la millor manera, sumant tres punts. Relleu és ara quart, empatat amb Benidorm, i de puntuar en la última jornada estaria també en semifinals.\nLa partida entre Benidorm i Xixona era la més desigual de la jornada. S'imposaven els de La Marina Baixa pel resultat per 10 a 2, un resultat que els posa amb sis punts, com Relleu, i amb l'average guanyat. Tampoc poden confiar-se els actuals campions, depenen d'ells mateixos, i necessitarien guanyar la pròxima jornada, i a poder ser, en tres punts per a estalviar-se mirar els resultats de tercers equips.\nAixí queda la classificació a falta d'una jornada:\n1. CPV Parcent 11 punts\n2.CPV Sella 8 punts\n3.CPV Benidorm 6 punts\n4.CPV Relleu 6 punts\n5.CPV Murla 4 punts\n6.CPV Xixona 1 punt\nLa següent jornada serà el festiu dia 6 de desembre (este divendres) a la localitat de Xaló a La Marina Alta.\nPlan Resistir en el municipio de Mutxamel\nMutxamel ofrece su polideportivo para acelerar la vacunación masiva\nLa Concejalía de Educación del Ayuntamiento de Mutxamel compra 82 purificadores para los centros de enseñanza


Escola Pia Santa Anna Mataró: Formació famílies primària - Ser més feliços per ser millors pares\nFormació famílies primària - Ser més feliços per ser millors pares\nAquest proper dilluns dia 11 l’escola organitza la darrera acció d’aquest curs del programa de Formació de pares i mares. Aquest cop, i sota el títol “Ser més feliços per ser millors pares”, l’escriptor i consultor pedagògic, Juanjo Fernández, ens descobrirà el mal que poden fer les presses, l’estrès i les preocupacions en la meravellosa tasca de criar els nostres fills i filles.\nAmb aquesta formació aprendrem a suprimir aquestes càrregues negatives i dominarem els “7 súperpoders” que ens pot donar la felicitat. Tot això ho aprendrem amb exemples, estratègies i, sobretot, molta actitud positiva!\nLa xerrada es durà a terme el dilluns 11 d’abril a les 20 h a l’aula polivalent de l’edifici de Mar.\nSi esteu interessats a assistir-hi, us agrairíem que omplíssiu el següent formulari. La data límit de confirmació és el divendres 8 d’abril.\nEtiquetes: AMPA, PRIMÀRIA