L’ateisme, un valor a l’alça\nUna enquesta realitzada per la Fundació Santa Maria i recollida per El Periódico posa de manifest una forta davallada dels valors religiosos entre els ciutadans.\nAl voltant del 9% de la població de Catalunya, unes 540.000 persones, es declara oberta i explícitament atea.\nQue des de fa temps es ve produint una davallada continuada del sentiment religiós i de la pràctica de la religió entre els ciutadans és una d’aquelles realitats gairebé assumides per tothom però que rarament arribem a veure reflectides en els mitjans de comunicació o en les estadístiques oficials, doncs encara s’amaguen massa interessos i privilegis al darrera del fenomen religiós perquè determinats col·lectius segueixin mantenint raons inconfessables per a preservar-los.\nQualsevol que s’acosti a una església —per a posar un exemple quotidià fàcil de verificar— pot observar que els fidels complidors de les obligacions que imposa la fe són una espècie més aviat escassa, constituida preferentment per gent gran, jubilats en molts casos, mereixedors de tot el nostre respecte com a persones però que posen de relleu una realitat latent: que la religió al nostre país és un fenomen en decadència al que li costa molt arribar a les noves generacions de ciutadans.\nAra, la divulgació el passat mes de desembre per El Periódico d’un informe de la Fundació Santa Maria encarregat per l’Enquesta Europea de Valors amb el títol de Religión: valores, ritos y creencias ha vingut a corroborar amb dades objectives —i venint d’on vénen poc susceptibles de ser contràries als interessos de la religió—, aquelles intuïcions a les que ens referíem abans.\nSegons aquest informe, basat en una enquesta realitzada entre 2.000 ciutadans de tot l’Estat, durant els darrers vint anys ve produint-se una davallada sostinguda en el sentiment religiós de la societat tant en el conjunt d’Espanya com a Catalunya, si bé a la nostra comunitat —juntament amb Madrid, Navarra i el País Basc— és on la pràctica religiosa es situa en els nivells mínims de tot el país. Per contra Galícia i Castella són les zones on es manté un nivell de religiositat més alt.\nEs constata un fet significatiu, que als llocs més desenvolupats així com a les grans ciutats és on globalment es produeix una caiguda més gran del sentiment i la pràctica religiosos, mentre que als indrets més endarrerits sociocultural i econòmicament és on aquesta davallada és més feble, tot i que també en ells es manté de forma constant.\nL’informe dóna resultats tant espectaculars com que a Catalunya hi ha un 9% de la població que es declara explícitament atea, la qual cosa ens permet, mitjançant una simple extrapolació numèrica, deduir una xifra aproximada de 540.000 catalans que reconeixen voluntàriament i sense embuts que són ateus. Per contra al conjunt de l’Estat els ateus representen el 6% de la població.\nEl 81% de la població a Espanya afirma creure en algun tipus de déu, la qual cosa posa de manifest que el 19% no hi creu o no ho té massa clar, això de creure. També puntualitza que solament un 40% creu en una vida després de la mort, que un 42% consideren quelcom real l’existència d’un cel, que sol el 27% creu en l'infern i que el 44% creu verdaderament en el pecat, en tots els casos bastant menys de la meitat de la població. Això posa de manifest que fins i tot aquells que creuen en alguna forma de transcendència es van allunyant poc a poc de la doctrina de les confessions religioses tradicionals.\nPerò hi han moltes altres qüestions significatives en aquesta enquesta: el 99% dels enquestats reconeixen que estan batejats, la qual cosa òbviament revela que hi ha una contradicció evident entre l’adscripció oficial reconeguda o atribuïda pels organismes oficials en base a tradicions o hàbits ciutadans i les conviccions personals reals de la població. Això no cal dir-ho afavoreix de forma evident els interessos de l’Església Catòlica.\nTambé sorprèn comprovar que un 56% dels enquestats al conjunt de l’Estat i un 39% dels catalans es consideren persones religioses en general, mentre que tan sols un 35% a l’Estat i un 27% a Catalunya reconeixen anar amb regularitat a l’església. El tant per cent de joves entre 18 i 24 anys que declara anar a l’església no supera el 16% del total, però en canvi sí declara anar-hi el 80% dels més grans de 65 anys.\nUn altre element important és l’augment d’altres religions, abans gairebé testimonials, però que actualment creixen amb rapidesa lligades al fenomen de la immigració, com són les confessions protestants, l’1,1% dels ciutadans, i sobretot els musulmans, que ja representen el 0,5% de la població. És evident que aquest serà un dels reptes on tots haurem de fer un esforç més gran en el futur, doncs caldrà integrar els nouvinguts en el si de la nostra societat aconseguint fer compatibles el respecte a les seves creences importades i les seves expectatives amb l’estat de dret i amb determinats elements de la tradició i la cultura laiques, conquerits amb tants sacrificis i patiments al llarg del temps, als quals nosaltres tampoc no hem de renunciar.\nDebat a Catalunya Ràdio amb el títol Està en crisi la fe?\nAteus de Catalunya participa en un debat que posa de relleu la necessitat de comptar amb els valors de l’ateisme per a la construcció de la societat.\nA rel de la divulgació per la premsa de l’enquesta es va celebrar a Catalunya Radio el passat dia 3 de gener un debat sobre la pèrdua del sentiment religiós en el qual van intervenir el Sr. Albert Riba, president d’Ateus de Catalunya, i el Sr. Albert Sáez, professor de periodisme i membre del Patronat Fundació Maragall.\nDurant el debat, que va transcórrer en tot moment en un clima dialogant i respectuós, es van analitzar els resultats de l’enquesta i es va posar de manifest que la població cada cop és menys religiosa tant a Catalunya com a la resta d’Espanya, i que aquest és el país europeu on s’ha produït el canvi més fort en aquest sentit des de l’enquesta anterior realitzada ara fa deu anys.\nCom a possibles causes d’aquest increment de la secularització es van assenyalar l’augment de la informació amb què compten ciutadans, la llibertat per a poder triar les opcions que responen millor a les inquietuds personals de cadascú i també la diversitat de l’oferta religiosa.


Student Game Meeting - AU Agenda\nSábado 6/2 de 2016 09.15\nLa Asociación de Estudiantes de Videojuegos celebrarà la Student Game Meeting els dies 5 i 6 de febrer en “Las Naves: Espai d’innovació i creació” de València. Es tracta d’un esdeveniment destinat a totes aquelles persones que volen dedicar-se al desenvolupament de videojocs i als quals volen seguir evolucionant com a professionals.\nLa Student Game Meeting comptarà amb 9 conferències i 6 tallers on es parlarà de disseny de joc, art, programació, comunicació, guió, so i producció. També hi haurà una taula redona en la qual professionals de la comunicació i periodisme parlaran sobre com s’han de relacionar els desenvolupadors amb la premsa. D’aquesta forma, la Student Game Meeting està dissenyada per a formar des de la teoria a la pràctica en totes les disciplines importants en el desenvolupament de videojocs.\nL’esdeveniment es tancarà amb la Beers & Testing VI, una festa del desenvolupament de videojocs en la qual s’exposaran les obres encara no acabades de desenvolupadors de tot el país. Així, altres desenvolupadors i públic general tindran l’oportunitat de provar-los. La preinscripció per a exposar videojocs està oberta i és totalment gratuïta.\nAmb aquesta primera edició es vol asseure un precedent i convertir a la Student Game Meeting en un punt de trobada anual obligada per a tots els desenvolupadors de videojocs a Espanya.\nCadascun dels ponents són professionals reconeguts en el sector pel seu treball i experiència entre els quals es troben:\nKevin Cerdà, Cap de disseny de Rime en Tequila Works\nJosué Monchán, Dissenyador narratiu i localitzador. Ha treballat en Runaway o Yesterday entre altres\nDamián Sánchez, CEO & Àudio Director de Sonotrigger. Ha treballat en Rise & Shine, Blues and Bullets o Supermagical entre altres\nJaume Alós, Cofundador de Arpic Games i emprenedor\nTatiana Delgado, Dissenyadora de joc en King. Ha treballat en Tequila Works o Gameloft\nSergio Alloza i Marc Xavier, Psicòlegs i dissenyadors de joc en Psycogaming\nÓscar Giménez, Artista 3D. Ha treballat en SKARA: The Blade Remains o Wanted: Weapons of Fate\nPara més informació, poden visitar la pàgina de la Student Game Meeting


Federació Ecom defensa els projectes de les seves entitats per a les subvencions de l'IRPF 2014\nAntonio Guillén, president de la Federació Ecom, i Marta Obdulia, gerent de l'entitat, han defensat un any més davant el Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat els projectes de les entitats federades presentats a la Convocatòria per les subvencions del 0,7% de l'IRPF 2014.\nPer justificar la importància que s'aportin recursos econòmics als projectes de les entitats de la Federació, Guillén i Obdulia van viatjar a Madrid el passat dimecres 9 de juliol i es van reunir amb Mercedes Jaraba, Sotsdirectora General de Participació i Entitats Tutelades de la Direcció General de Polítiques de Suport a la Discapacitat del Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat, i Paloma Herrarte, Cap de l'Àrea de Subvencions.\nCONVOCATÒRIA IRPF 2014\nAquest any s'han presentat un total de 52 projectes -quatre més que el 2013- emmarcats en els següents programes:\n1. Programes per a la promoció de l'autonomia personal, d'adaptació d'habitatges i la integració social de les persones amb discapacitat.\n2. Centres d'atenció diürna, centres residencials i habitatges tutelats o de convivència.\n3. Programes d'atenció nocturna, serveis de respir i suport a les famílies que tenen al seu càrrec persones amb discapacitat.\n4. Programa per a la inserció soci aboral de les persones amb discapacitat física.\nLa sol·licitud de Federació ECOM ha inclòs aquest any projectes en 5 comunitats autònomes (CCAA) més que el 2013. Així, s'ha previst l'actuació en 9 CCAA en total: Illes Balears, Castella i Lleó, Múrcia, Catalunya, Castella-la-Manxa, Aragó, Madrid, València i Andalusia.\nDels 52 projectes presentats enguany, 26 són de continuïtat, és a dir, que van aconseguir finançament per aquesta via l'any passat. Aquest tipus de projectes, precisament, han estat prioritzats a la sol·licitud, sobretot aquells que van ser subvencionats per primera vegada en la convocatòria anterior, amb l'objectiu de garantir la continuïtat de les actuacions previstes i una millora en el seu finançament.\nAixí mateix, s'ha considerat important prioritzar el programa d'Inserció Laboral, ateses les mancances actuals del col·lectiu en l'entorn laboral i l'elevat nombre de persones en atur.\nPrioritària és també la Plataforma per a la promoció de l'autonomia personal i vida independent, una via de gran utilitat per la qual pot avançar-se en els drets, autonomia i qualitat de vida de les persones amb discapacitat.\nS'han prioritzat també projectes d'inversió per a una millora en instal·lacions i equipament de centres en funcionament.\nLa Federació ECOM gestiona la Convocatòria de subvencions amb càrrec a l'assignació tributària de l'IRPF per a les seves entitats federades des del 2009, així com s'encarrega de supervisar els projectes i de fer la gestió i intermediació amb el Ministeri de Sanitat.\nPEU DE FOTO: Antonio Guillén i Marta Obdulia, president i gerent d'ECOM respectivament, acompanyats de Mercedes Jaraba (a la dreta de la fotografia) i Paloma Herrarte (a l'esquerra), del Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat.


Biografies del Tercer Reich - El gueto de Varsòvia\nEl gueto de Varsòvia\nPosted by biografiestercerreich on Març 16th 1939 to ciutats\nEls 380.000 jueus de Varsòvia, un terç de la seva població, eren la comunitat jueva més gran d’Europa. Quan els nazis varen ocupar Polònia varen construir el gueto de Varsòvia al nord de la ciutat, un districte de quatre quilòmetres de llarg per dos quilòmetres i mig d’ample amb una extensió de 340 hectàrees, que es va establir a l’octubre de 1939. En ell hi podien viure 450.000 habitants que vivien separats de la resta de la ciutat per un mur, conegut com el mur de la vergonya, construït a la tardor de 1940. Els nazis varen tapar les finestres i les portes de les vivendes del gueto que donaven a altres barris de la ciutat perquè no es comuniquessin amb la resta de la població. D’aquesta manera la ciutat va quedar dividia en tres zones: una per als polonesos, una altra per als alemanys i un sector especial pels jueus, el gueto. La diferència entre un camp de concentració i aquest barri de Varsòvia era mínima i el patiment per la gana i les malalties hi eren ben presents. A més, els alemanys varen imposar un Consell de jueus que havien d’actuar de forma cruel contra els seus propis companys. Existien unes 27.000 vivendes, i cada vivenda tenia un termini mig de dues habitacions i mitja. Vivien més de nou persones per habitació en cada pis, i el subministrament d’aigua, calefacció i la conducció de les aigües residuals era desastrosament inadequat. Els jueus rics varen poder, al principi, llogar vivendes més espaioses, mentre la resta havien de viure en vivendes petites en les que hi dormien fins a trenta-sis persones. Aquells que posseïen or, diamants o dòlars suficients podien tenia una vida més o menys acceptable i no tenien que témer ni per la policia jueva ni per l’alemanya. A més, aquests jueus rics compraven subministraments que havien entrat de contraban en el gueto. S’ha calculat que més del 80% dels aliments del gueto s’adquirien en el mercat negre. A l’interior del gueto circulava un tramvia que no portava cap número, sinó, com a senyal, l’estrella de David. La direcció dels ferrocarrils havia rebut ordres de que els trens que creuaven per al gueto ho fessin a màxima velocitat per tal de que els passatgers no tinguessin que veure aquella gent. Al cap del temps el punt per on passava el ferrocarril es va tornar en el punt neuràlgic del contraban; els nens polonesos tiraven des de les plataformes del tren sacs al carrer que eren recollits pels nens jueus del gueto. Mentre les autoritats alemanyes ordenaven les mesures més severes i violentes contra la gent del gueto, els alts caps organitzaven orgies sexuals en els locals nocturns que es fundaven en el gueto.\nEl 15 de novembre de 1940, els nazis varen tancar a tots els jueus polonesos a l’interior dels guetos i ja no varen poder sortir més fora de la ciutat. En una superfície tan petita, el 2,4% de la superfície total de la ciutat, s’hi van encabir 400.000 jueus, que ja s’hi anaven sumant persones procedents del districte de Varsòvia, i al llarg del 1941 el gueto contenia mig milió de persones, assenyalades amb l’estrella blava, a diferència del color groc dels altres llocs. Les autoritats alemanyes, amb les dràstiques restriccions de subministraments i la pèssima salubritat, varen crear deliberadament les condicions que havien de dur a la mortalitat massiva per inanició i per epidèmies. Diàriament morien de 100 a 150 persones, de manera que prop de 85.000, entre ells 20.000 nens, varen morir de mort natural. El 1941 es varen registrar 44.630 casos de defunció per mal nutrició, el número de morts per culpa de la fam va ser d’una mitjana de 4.650 jueus per mes entre maig de 1941 i maig de 1942, és a dir, més de l’1% de la població al mes o el 12% anual, però els metges nazis varen arribar a la conclusió que passarien cinc anys abans de que tots els habitants haguessin mort de gana. La ració oficial diària d’aliments per als jueus del gueto era de 300 calories, per als polonesos de 634 i per als alemanys de 2.310.\nEls jueus varen començar a estudiar el problema que tenien i varen fer forats al mur, i alguns policies polonesos feien la vista grossa i deixaven que alguns jueus passessin per uns canals subterranis que conduïen a l’exterior. Normalment eren els nens els que es dedicaven, dia i nit, a aquestes activitats de contraban. Quan els policies alemanys enxampaven als nens que feien aquestes activitats no tenien miraments i els disparaven des de l’altra banda del mur. Una organització va aconseguir fer arribar pels conductes secrets unes vaques que varen ser amagades al tercer pis d’una casa. A més, els agents del SD, la Gestapo i les SS a Varsòvia eren fàcils de subornar perquè fessin la vista grossa. A la primavera de 1942, la Wehrmacht va començar a deportar amb trens a la població del gueto als camps d’extermini. En total varen deportar 310.322 jueus. Alguns alemanys però varen discrepar en l’enviament dels jueus cap als camps d’extermini, com per exemple Odilo Globocznik, que els volia utilitzar com a mà d’obra esclava en el seu negoci de Többens i, inclús, els hi varen construir refugis antiaeris. Però, a finals de setembre de 1942, gran part dels jueus del gueto varen ser portats al camp de Treblinka on varen ser exterminats a les cambres de gas. Llavors, elements de la resistència varen aconseguir adquirir, a preus astronòmics, fusells, pistoles, munició, bombes de mà, metralladores i armes pesades. Aquestes armes les venien soldats alemanys i, sobretot, les unitats italianes destinades a aquell sector.\nL’organització armada, dirigida per en Mordechai Anielewicz, va rebel·lar-se el 19 d’abril de 1943 quan els nazis volien desmantellar el gueto. En aquells moments només hi quedaven en el gueto 75.000 persones. Després d’uns quants dies de lluita, la rebel·lió va ser eliminada per 3.000 agents de les SS que varen tenir que necessitar el suport dels tancs i de l’artilleria alemanya. La primera setmana de la rebel·lió els alemanys varen trobar la resistència de mil homes de la milícia jueva que es defensava amb pistoles, metralladores i còctels mólotov. El 8 de maig de 1943, quan era evident que no podien aguantar l’ofensiva alemanya, Anielewicz es va suïcidar i el gueto va ser ocupat pels nazis, que el varen desmantellar el 16 de maig de 1943. Durant la rebel·lió varen morir 14.000 jueus i 400 soldats alemanys.\nAvui en dia només queden ruïnes del gueto de Varsòvia.\nEl Focke Wulf FW 3×1000 A →


El bloc d'Albi: Esparragueres per tot arreu!\nAquests dies de vacances, a part de solventar tasques domèstiques, hem disfrutat de valent per territori pagès. Malgrat les inclimències climatològiques, ens hem deixat caure per llaurats i terra de tarrosos. Hem fet poda important en ametllers malmetuts com a conseqüència de la terrible sequera dels darrers exercicis. El secà ha patit el que no és escrit i ara treu pit amb aquests capitols de plujes (ja era hora!!!). Avui màxima de 13ºC i mínima de 5ºC, el Cerç va mostrant la seva música i les plujes van fent, tot i fer-ho a la matinada. L'activitat física de la jornada, ha estat invertida pel Barranc de la Peixera. Un itinerari especial per tractar-se del lloc on vaig guanyar la primera cursa. 50'56'' per fer uns 10,05 kms a ritme mig de 5'4''/km amb 151 ppm de mitja i 178 ppm de màxima. Ha estat una mena de treball en progressió per acabar els darrers kms a ritme de 4'20''/km. Contents per les sensacions i també per compartir kms amb l'amic Ramón, que feia la vida que no coincidiem. Exercicis d'estiraments per donar i vendre i cap a la dutxa. Avui la foto dels ametllers més matiners en treure la seva flor.


Raquel Gu: He hagut de sentir que les dones no sabem fer humor gràfic, només il•lustració\nLa il•lustradora Raquel Gu considera que actualment hi ha més dones ninotaires i que, gràcies a les xarxes socials, tenen més visibilitat\nprotagonistes | 01/04/2020\nAnaïs Barnolas Soteras.- La il•lustradora, humorista gràfica i traductora Raquel Gu (Raquel García i Ulldemolins, 1972) dibuixa des que va agafar per primera vegada un llapis. A l’hora de triar la carrera va dubtar entre belles arts i filologia anglesa. A la fi, va fer cas als seus pares, que els dos havien estudiat belles arts i coneixien de primera mà les dificultats del sector i es va decantar per estudiar filologia anglesa. Actualment és autònoma i es guanya la vida d’il•lustradora i de traductora: “En el fons tot acaba sent traducció. Per una banda tradueixo paraules d’un idioma a l’altre i, per altra, idees en dibuixos”, comenta..\nEl seu traç el defineix com “net, fluid i senzill i que, alhora, explica molt. M’agrada que les línies ballin”. Gu recorda com una crítica del llibre Estic estupenda! ━que tracta sobre les dones als 40 anys━va descriure el seu estil com “llençar les línies a l’aire i que, quan caiguin sobre el paper, cadascuna ja sàpiga el lloc on ha d’anar”.\nRaquel Gu (Foto cedida per Raquel Gu)\nDes de fa cinc temporades col•labora en el programa d’Els matins de TV3, on cada divendres il•lustradors i il•lustradores dibuixen en directe, i en la revista El Jueves amb la vinyeta «Las estupendas» en què les protagonistes, dones de 40 anys, “comparteixen l’angoixa existencial típica d’aquesta etapa”, explica. La trobem també a Jot Down, Núvol, El Salto i la revista de divulgació científica Principia. En l’àmbit científic, a més, destaca la seva col•laboració amb la doctora en matemàtiques Clara Grima, amb qui ha publicat llibres a l’estat espanyol ━com ¡Qué las matemáticas te acompañen! ━ que s’ha traduït a França, Canadà, Xina i Corea del Sur. Grima va elaborar juntament amb les seves companyes científiques l’obra de teatre Científicas: pasado, presente y futuro amb l’objectiu de visibilitzar la tasca científica de les dones al llarg de la història i fomentar les carreres científiques entre les nenes. Gu en va fer l’adaptació al còmic, que es pot descarregar gratuïtament i que ha estat un èxit, ja que des del 10 de gener porta 50.000 descàrregues.\nActualment hi ha més dones ninotaires i són més visibles, segons Gu. En part, gràcies a les xarxes socials, “que no deixen de ser una nova font de continguts”; però també el fet que, segons ella, hi ha autores de trenta anys que han crescut devorant còmics i ara es dediquen a això. De la seva generació “conec molt poques que en la seva infància i joventut en llegissin. En el meu cas, vaig tenir els tebeos de Bruguera, Les aventures de Tintín, Astèrix, les tires de Mafalda, els àlbums del Príncipe Valiente”, recorda. Aquest augment de la presència femenina, segons Gu, ha acabat també generant una tendència al sector editorial per publicar còmics i vinyetes d’autores dones, gràcies a “que posen l'ull en les xarxes socials i, al moment que vivim com a societat, en el qual la reivindicació feminista està en auge”. Gu desitja que aquesta tendència no sigui només una moda i que “a partir d'aquí i de cara al públic general s'acabi normalitzant el fet de trobar autores i autors de còmics a la mateixa estanteria, fins al punt que ja no haguem de parlar de si un llibre l'ha fet un home o una dona”, afegeix.\nVinyeta realitzada durant el programa Els Matins de TV3, el dia 8 de març del 2018 (vinyeta cedida per Raquel Gu)\nHa treballat a editorials com Salvat i Planeta, per qui va fer el seu primer encàrrec de coberta amb Tombuctú de Paul Auster. Tot i la seva llarga experiència, s’ha trobat amb persones que l’han qüestionat des d’entorns propers com “quan un conegut meu, dissenyador gràfic, va saber que dibuixava a TV3, em va dir que per fer vinyetes no només has de saber dibuixar, quan aquest encàrrec no me’l van fer perquè si, la gent investiga el que fas i et fa una proposta”, denúncia. En presentacions “he viscut l’experiència que he hagut de sentir que les dones no sabem fer humor gràfic, només il•lustració”. D’això en va fer una petita historieta: “Perquè el millor era pair-ho amb humor, ja que no només serveix per riure sinó per qüestionar-se coses, indignar-se, reflexionar-hi. Unes vegades són pessigolles i, unes altres, un cop de puny directa a la panxa”, exposa.\nBona part de l’obra de Gu se centra en la seva visió feminista i es deu al fet que “quan m’arriba un projecte relacionat amb la perspectiva de gènere o amb la divulgació científica, que és important el que comunica, si puc, sempre l'accepto”. Per a ella, és important que “homes i dones ens impliquem en projectes que són un altaveu per dir les coses ben clares, sobretot en els temps que corren, en què la societat en certs aspectes està anant enrere”.\nAl llarg de la seva trajectòria, Núria Pompeia, pionera de l’humor gràfic al nostre país, ha estat el seu referent. També ho han estat: Charles Monroe Schultz ━el creador de Peanuts i Charlie Brown━, l’humorista gràfic Quino, Gary Larsoni la Sarita Banana. En l’àmbit laboral, destaca tres dones: la doctora en matemàtiques Clara Grima “perquè recorre el món i el que faci falta amb la finalitat de divulgar”, la periodista Nieves Concostrina━qui li va presentar el llibre Estic estupenda! a Madrid━ “pels seus coneixements i sentit de l’humor brutals” i, per últim, la periodista Lídia Heredia “per la seva capacitat de treballar, el rigor i el sentit de l’humor”, explica. Aquests tres exemples “són gent molt propera i molt humana i que tenen una feina que els permet transmetre un missatge, una imatge i una sèrie de valors, no fan mítings, però simplement, per com estan treballant, ja són uns referents molt potents”, conclou.


Descobrint els "poblets" del creuer de cap d'any - Club del Viatger\nCap d’any a Lyon i la Vall del Roina\nDedicarem el matí a navegar a través dels paisatges del sud de França tot admirant poblacions tant pintoresques com Valence i Montélimar.\nArles, ciutat declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO\nArles és una ciutat situada en el riu Ródano, a la regió de la Provença, en el sud de França. És coneguda per inspirar les pintures de Van Gogh, la qual cosa va influir en les obres d’art contemporani exposades en la Fondation Vincent Van Gogh. Arles va ser capital provincial de l’antiga Roma, així que també destaca per les ruïnes d’aquesta època, inclòs l’amfiteatre, on ara se celebren obres de teatre i concerts.\nÉs un amfiteatre romà situat en aquesta localitat del sud de França, qualificat com a Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, dins de l’Assetjo «Monuments romans i romànics de Arlés».\nVa ser construït cap a 80-90, en el marc de les extensions flavias (emperadors romans) de la ciutat i poc després de construir-se el Coliseu de Roma, del que pren les principals característiques.\nPer una altra banda, dins de la ciutat també podem trobar el teatre principal.\nAquest «temple» del joc on s’enfrontaven els gladiadores segueix funcionant fins al final de l’Imperi romà. En 255, l’emperador Gall fa celebrar amb jocs les victòries dels seus exèrcits contra els gals. A principis del segle IV, Constantino I fa representar grans caces i combats amb motiu del naixement del seu fill major. Més tard, Mayoriano ofereix allí diversos espectacles. Finalment, se sap gràcies a Procopioque en 539, Childeberto I, rei de París, va voler que es renovés en la seva presència els jocs de l’Antiguitat.\nAvinyó capital del departament de Vaucluse\nEstà situada en la marge esquerra del riu Roina, en el departament de Vaucluse, a uns 653 km al sud-est de París i 80 km al nord-oest de Marsella.\nEl palau dels Papes d’Avinyó és la més gran de les construccions gòtiques de l’edat mitjana. Sent a la vegada fortalesa i palau, la residència papal durant el segle XIV fou la seu de la cristiandat occidental. Sis conclaves es van celebrar al palau d’Avinyó, que van culminar en l’elecció de Benet XII el 1335; Climent VI el 1342; Innocenci VI el 1352; Urbà V el 1362, Gregori XI el 1370, i Benet XIII el 1394.\nLa catedral de Notre-Dame-des-Doms és un edifici religiós catòlic i monument nacional de França que es troba a la ciutat d’Avinyó (Vaucluse), al nord del Palau dels Papes. Forma part del Patrimoni de la Humanitat des de l’any 1995.\nPertany a l’estil romànic, principalment del segle XII. La torre oriental va ser destruïda l’any 1405, durant el lloc de la ciutat pel Papa Lluna, però aviat es va reconstruir. Se li van ser afegint capelles des del segle XIV d’ara endavant, sent les últimes reformes del segle XVII. L’absis es va demolir i va reconstruir més ampli en els anys 1671-1672, agafant també terreny a l’antic claustre medieval. Té tribunes d’estil barroc, en la nau i en el cor.\nVienne o Viena és un municipi situat en el departament de Isère\nVienne està situada en el departament de Isère, a la vora del Roina, 30 km al sud de Lió. S’estén al llarg de la ribera del riu, enfront de Saint-Romain-en-Gal i Sainte-Colombe, en la confluència dels rius Ródano i Gère.\nTemple d’August i Livía\ndedicat al culte de Roma i August, que s’erigia en un punt sagrat del fòrum. La seva construcció va començar al voltant del 20-30 aC, i posteriorment va transformar-se en una església a principis de l’edat mitjana. Es va dedicar a la Deessa Roma i August, com ho demostra la inscripció gravada en el fris: ROMAE ET AUGUSTO CAESARI DIVI F, Roma i a César Augusto, fill de Divo (César) “. Per tant, és un temple dedicat al culte imperial, en les formes adoptades per la propaganda d’Augusto a les províncies occidentals, en el qual es preferia evitar un culte que estava dirigit explícitament a la seva única persona.\nEl monument medieval més important de la ciutat, que es va erigir entre els segles XII i XVI i construïda amb elements romànics i gòtics, pel qual va ser declarat monument històric l’any 1840.\nLa catedral d’Angers va ser originalment dedicada a la Mare de Déu. Però, en 396, sant Martin, arquebisbe de Tours, va afegir Sant Maurici a la dedicació. Havia adquirit una relíquia de la sang dels membres de la legió tebana, que al segle III van ser martiritzats, juntament amb el seu líder sant Maurici, per convertir-se al cristianisme.\nSi vols acabar de descobrir aquest apassionant viatge, tan sols has de fer clic aquí


Òdena ofereix dos llocs de feina dins un pla d’ocupació - Canal Taronja Anoia\nIniciNotíciesÒdena ofereix dos llocs de feina dins un pla d’ocupació\nÒdena ofereix dos llocs de feina dins un pla d’ocupació\nL’Ajuntament d’Òdena ha convocat dues places laborals dins un Pla d’Ocupació Local. S’ofereix un lloc de treball de conserge o d’auxiliar de manteniment d’instal·lacions municipals i una plaça d’auxiliar de manteniment i neteja dels carrers.\nEls interessats a optar a qualsevol d’aquestes dues places poden presentar la seva candidatura a l’Ajuntament d’Òdena fins el dilluns 21 d’agost. Les condicions principals són estar inscrit a l’atur, ser major d’edat i, en el cas de la plaça de neteja de vials, tenir carnet de conduir. Les bases completes es poden consultar a la web de l’Ajuntament odena.cat. El Pla d’Ocupació està subvencionat per la Diputació de Barcelona.\nCampanya de Verkami per recuperar el cereal de la pisana en una finca de Montbui\nReserves d’última hora per fer turisme a l’Anoia\nIgualada inaugura la renovada plaça dels Porcs\nL’empresa de tancaments metàl•lics Rivisa ampliarà la fàbrica de Montbui amb una inversió d’1’5 milions d’euros\nArrenca el 17è Zoom Festival\nCalaf viu un intens cap de setmana de música tradicional amb el Desfolca’t\nEl Consell Comarcal de l’Anoia presenta el pla estratègic turístic de les Valls de l’Anoia\nL’economista Antón Costas tanca les celebracions de l’Any Figuerola a Calaf\nSúper sa – La Xocolata\nL’AECC-Catalunya contra el Càncer obre a Igualada un centre que donarà assistència a tota la comarca\nEl dissenyador Curro Claret serà el proper convidat dels Dimarts Disruptius de l’Ateneu\nInfo Taronja 19-7-17\nEl govern de Vilanova del Camí aprovarà els pressupostos amb el suport de Junts\nEl Consell Comarcal de l’Anoia, un dels dos que assoleix el 100% d’objectius en administració oberta\nTargeta Taronja 28-1-20\nMés de 50 artistes participen al tercer Capvespre d’Art de Capellades\nInfo Taronja 4-2-20


avis d'avui: de maig 2012\nQuan alguna de les nostres nétes –o néts– ens sorprèn amb alguna actuació per a nosaltres inesperada o sorprenent, pensem: “Aquesta noia té talent!”. I ja ens imaginem d’allò què pot ser capaç si continua per aquest camí. El do més gran que hem rebut les persones és el de la vida i juntament amb ella un conjunt de qualitats, de capacitats i d’aptituts personals –intel·lectuals, de simpatia, d'amabilitat, de relació, de treball– útils per a alguna activitat. Això són els talents: totes i cada una d’aquestes qualitats, capacitats i aptituts rebudes que sempre estaran d’acord amb les nostres possibilitats per a suportar-les i desenvolupar-les. Una part important de la felicitat que adquireix una persona al llarg de la seva vida consisteix en desenvolupar el talents i posar-los al servei dels demés per tal que el propi egoisme no esdevingui el protagonista.\nEls avis aquí també podem jugar un paper important. Desenvolupar els talents implica iniciativa i quan els néts són petits els hi hem d’indicar com invertir-los millor, així a mesura que s’aniran fent grans tindran prou criteri per saber quins aspectes han d'afrontar i estaran segurs que els talents que se li han confiat són els necessaris per dur a terme aquesta lluita. Però per fer bé això requereix descobrir les qualitats que cadascú hem rebut i posar-les en joc per tal de donar sortida a múltiples iniciatives personals. L'essencial és procurar que el talent rendeixi i comprometre's contínuament a produir bons fruits ampliant l'impacte social, cultural o polític de les nostres activitats.\nQuan dediquem temps a fomentar les aficions dels néts, quan cerquem temps per compartir amb els amics, amb els veïns, amb aquells que treballen amb nosaltres, amb els condeixebles de l'escola o de la universitat, el fruit arriba, i la primera conseqüència serà l'alegria d'haver servit, d'haver ajudat a créixer els altres ja que els talents es desenvolupen en la societat per millorar la societat.\nSi ensenyem a néts i nétes a aprofitar bé els seus talents estaran en millors condicions d'interessar-se pel benestar dels altres. I a mesura que es facin grans es preocuparan més pels seus amics i amigues i seran capaços de promoure propostes que impliquin la millora de la societat, començant per l'àmbit on es moguin. Hem de tenir clar que els talents no són nostres, se'ns han donat, en som administradors i arribarà un dia que se'ns demanarà comptes de com els hem fet treballar: uns els hauran multiplicat, d’altres, en canvi, els hauran amagat o guardat, per por o, simplement, per mandra.\nHi ha tres passes necessàries per fer rutllar els talents:\n1. Observar. Descobrir quines qualitats tenim cada un de nosaltres. Tots tenim més qualitats de les que ens imaginem. Quan diem d’algú: "aquest té talent", volem manifestar de quines coses és capaç, quines són les seves qualitats. Doncs bé, jo he de saber de què soc capaç i posar l’esforç necessari per tirar-ho endavant i no arrugar-me davant les dificultats.\n2. Jutjar. He de ser conscient de com negocio jo amb els talents rebuts. No puc abandonar els projectes que tinc davant per por a l’esforç, per comoditat o per mandra. Sense esforç no s’aconsegueix res. Cal ser exigent amb mi mateix i responsable per tal de no deixar de fer el que cal.\n3. Actuar. Posar els talents al servei dels demés. No els puc enterrar o quedar-m’els per a mi sol. No puc anar pel món fent el mínim, deixant-me portar per la mandra. Hi ha gent que necessita del meu esforç i l'he d’ajudar.\nNingú no pot pensar que té massa dons, que está en un lloc que no és el seu, o que les forces són escasses per a desenvolupar aquesta tasca: tots hem de correspondre administrant els dons amb promptitud, constància i iniciativa. Si desdenyem els dons rebuts, si no volem descobrir les immenses possibilitats dels nostres talents, si no ens volem complicar la vida... mai no arribarrem a saber el que podríem haver fet, ni a descobrir les nostres capacitats de servei als demés. Per aconseguir això és important la responsabilitat personal i la perseverança. La suma de les capacitats personals rebudes, del compromís per desenvolupar-les i de com les poso en acció –és a dir, la suma del puc, vull i ho faig– farà que es manifesti el nostre talent en tot allò que fem.\nLa coneguda paràbola dels talents de l’evangeli és una mostra clara del que hem de fer amb els dons rebuts. En som administradors, no propietaris, i per tant els hem de fer rendir i donar-ne comptes quan s’ens demanin. I els hem de fer treballar al cent per cent. No podem enterrar-los, no podem argumentar que no hem sabut com fer-ho o que era molt exigent el que se’ns demanava: els talents rebuts estan d’acord amb les nostres possibilitats.\nPublicado por Annamaria i Ramon en 15:57 Cap comentari:


A les portes de Troia (Cultura) ➤ Podcasts.cat\nPresentat per Albert Sánchez Carmona, amb les col·laboracions d'Oliver Vergés Pons i Alberto Reche Ontillera, A les portes de Troia tractarà cada setmana un tema, esdeveniment o personatge rellevant per tal d'explicar-ho de forma entenedora a l'audiència. A l'espai hi tindran cabuda els temes de la història catalana, però també de la història universal i els grans personatges oblidats.\n360 - Els evangelis apòcrifs\nAquesta setmana, a les portes de Troia, parlarem dels evangelis apòcrifs i coneixerem detalls d’alguns dels més significatius.\n359 - Utopia\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre Utopia: una illa fictícia inventada per Thomas More habitada per una societat perfecta. Situarem l’autor i l’obra al seu context històric, descriurem l’Illa...\n358 - Almansor saqueja Barcelona, 985\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre el saqueig que Almansor va dur a terme contra la ciutat de Barcelona l’any 985.\n357 - Els temples grecs\nAquesta setmana, A les portes de Troia, parlarem de la història dels temples grecs.\n356 - Almansor\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre Almansor: un general andalusí que va ostentar el poder màxim de Còrdova sense arribar a ser califa i que va ser el terror dels regnes cristians a finals del segle X. Coneixerem...\n355 - Fantasmes i apareguts a l'edat mitjana\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, esbrinarem quina era la visió que, a l’edat mitjana, es tenia dels fantasmes i d’altres éssers d’ultratomba.\n354 - Dones espies a la Segona Guerra Mundial\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, tractarem sobre la implicació de les dones al front occidental de la Segona Guerra Mundial i repassarem la biografia de diferents espies que van treballar al servei de la SOE. Amb Maria Martínez.\n353 - La SOE\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre la SOE: La Direcció d’Operacions Especials del Regne Unit que va estar executiva durant la Segona Guerra Mundial, una de les organitzacions de serveis secrets més influents del...\n352 - Roger de Llúria (II)\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, sobre un personatge importantíssim per la política mediterrània de finals del segle XIII i per la història medieval de Catalunya: Roger de Llúria. Segona part.\n351 - Els grans pilots de la Primera Guerra Mundial\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, repassarem la història de l'aviació i centrarem la nostra atenció en els grans pilots de la Primera Guerra Mundial.\n251 - Els grans pilots de la Primera Guerra Mundial\n350 - Roger de Llúria (I)\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre un personatge importantíssim tant per la política mediterrània de finals del segle XIII i com per la història medieval de Catalunya: Roger de Llúria.\n349 - La batalla de Baecula, 208 a.C.\nAquesta setmana, A les portes de Troia, parlarem de la batalla de Baecula de l’any 208 a.C., un enfrontament clau per entendre la disputa d’Hispania durant la II Guerra Púnica entre dos importants personatges com són Asdrúbal Barca i...\n348 - L'intent d'assassinat contra Ferran el Catòlic (II)\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem de l’intent d’assassinat contra Ferran el Catòlic que va tenir lloc el 7 de desembre de l’any 1492 a la Plaça del Rei de Barcelona. En aquesta segona part, ens centrarem en quines...\n347 - L'intent d'assassinat contra Ferran el Catòlic I\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem de l’intent d’assassinat contra Ferran el Catòlic que va tenir lloc el 7 de desembre de l’any 1492 a la Plaça del Rei de Barcelona. En aquesta primera part, parlarem sobre el context,...\n346 - Marko Kraljevic, rei de Sèrbia\nAquesta setmana coneixerem la vida i la història literària d’en Marko Kraljevic, rei dels serbis a finals del segle XIV, en el moment en que l’arribada dels otomans sacsejarà tota la regió. Amb Antonio Contreras.\n345 - Les guerres dàcies de Trajà\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre les guerres Dàcies de Trajà: dos conflictes armats que van enfrontar l’Imperi Romà i el Regne de Dàcia a inicis del segle II dC.\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre les guerres Dàcies de Trajà: dos conflictes armats que van enfrontar l’Imperi Romà amb el Regne de Dàcia a inicis del segle II dC.\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem de l’expedició realitzada, entre 1540 i 1542 per Francisco Vázquez de Coronado i els seus homes que els va portar més enllà dels territoris mexicans acabats de conquerir.\n343 - L’últim duel: el judici per combat\nEl 29 de desembre de 1386 va tenir lloc a París el darrer judici per combat autoritzat sota domini directe del rei de França. Avui coneixerem com va anar tot el procés judicial fins arribar al combat i el seu resultat.\n342 - L'últim duel: els protagonistes\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, coneixerem als protagonistes d’un dels judicis més famosos de la França medieval, el que va motivar el darrer judici per combat dins de la jurisdicció del rei de França.\n341 - Dionís: teatre, disbauxa i vi\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, repassarem la història d’una de les divinitats gregues més fascinant: Dionís, el déu del vi.\n340 - Les màquines de Leonardo da Vinci\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlem sobre les màquines i els invents de Leonardo da Vinci.\n339 - Les set meravelles del món antic\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, repassarem la història de les set meravelles del món antic.\n338 - Gustau II Adolf: el lleó del nord\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, parlarem sobre Gustau II Adolf: un rei suec d’inicis del segle XVII que va canviar la manera de fer la guerra de l’edat moderna i que es va guanyar el sobrenom de “el lleó del nord” amb...\n337 - Vinland\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem sobre Vinland: el nom que els vikings van posar a la terra que descobriren a l’oest de Groenlàndia, l’actual Canadà. Posarem ordre a la informació que tenim sobre la seva arribada al...\n336 - Cavallers medievals, entre la realitat i la ficció\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem sobre cavallers medievals. Repassarem quatre figures clau per comprendre com aquests protagonistes del nostre imaginari han estat construïts entre la realitat i la literatura.\n335 - Josep Aragay\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem sobre Josep Aragay: un artista molt vinculat a Breda que va encarnar el noucentisme fins al final de la seva vida. Amb Pol Albanell.\n334 - Els vescomtes de Cabrera a la baixa edat mitjana\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, repassarem la història i funcionament del vescomtat de Cabrera a la baixa edat mitjana, així com la història d’aquesta nissaga. Amb Alejandro Martínez Giralt\n333 - Julià l'Apòstata, l'últim emperador pagà\nAquesta setmana, A les Portes de Troia, centrem la nostra mirada a l’Imperi Romà del segle IV per parlar sobre un personatge a cavall de dos mons: Julià l’Apòstata, l’últim emperador pagà.\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem de la història del Sindicat de Metges de Catalunya, una institució centenària, lligada a la història recent del país. Amb Josep Lluís Martín Berbois.\n331 - La malenconia: una malaltia amb història\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, repassarem la història de la malenconia i posarem especial atenció en el cas de Maria Teresa Fontova i Gros: una dona que va ser tractada a l’antic Hospital de la Santa Creu a la primera meitat del segle...\n330 - Porcioles\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem de l’alcalde franquista de Barcelona per excel·lència, Josep Maria de Porcioles. Amb Josep Lluís Martín Berbois\n329 - Estar boig a la Barcelona de principis del segle XIX\nAquesta setmana, a Les portes de Troia, parlarem sobre com es tractava la bogeria a la Barcelona d'inicis del segle XIX i ho farem seguint el cas de l'antic Hospital de la Santa Creu. Amb Tanit Castells.\n328 - El cant de l’exèrcit d’Ígor\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, visitarem el text més antic de l’èpica medieval russa: el cant de l’exèrcit d’Igor. Per fer-ho, parlarem amb el professor Antonio Contreras, autor d’una nova edició del text, de la mà...\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, visitarem el text més antic de l’èpica medieval russa: el cant de l’exèrcit d’Igor. Per fer-ho, parlarem amb el professor Antonio Contreras, autor d’una nova edició del text, de la mà d’Anem Editors.\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem d’un fenomen ben curiós: el de les illes vivents. Les històries sobre illes animades circulen per totes les èpoques de la Història.\n326 - L'any dels quatre emperadors\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, tractarem el combuls any 69 dC, el conegut Any dels quatre emperadors. Repassarem els principats dels emperadors Galba, Otó, Vitel·li i Vespasià i analitzarem la memòria que ens ha arribat sobre ells.\n325 - Riure a l’edat mitjana\nComencem nova temprada d'A les portes de Troia! Aquesta setmana parlarem sobre el riure a l’edat mitjana. Qui, com quan, sobre què i de quina manera es reia a l’Europa medieval?\n324 - La Batalla d’Azincourt\n323 - El petroli i la Segona Guerra Mundial\nAquesta setmana A les portes de Troia parlem del paper que va jugar el petroli en el context de la Segona Guerra Mundial. Amb Jorge Haro.\n322 - El setge de Szigetvár\nAquesta setmana, a les portes de Troia, parlarem sobre un episodi bèl·lic generalment desconegut del segle XVI: el setge de Szigetvár, “les Termòpiles del segle XVI”. Amb David Ferré.\n321 - La primera guerra carlina (1833-1840)\nAquesta setmana A les portes de Troia parlarem de la Primera Guerra Carlina, de quines van ser les seves causes, els seus protagonistes i el transcurs del conflicte enmig del naixement de l’Estat Liberal a Espanya. Amb Héctor Rodríguez Grimau.\n320 - Hollywood i LGTBI\nAquesta setmana A les portes de Troia, amb motiu del dia internacional de l’orgull LGTBI, parlem de la relació de Hollywood amb la diversitat sexual i de gènere durant el segle XX. Amb Aida Lázaro.\n319 - Els proveïdors catalans dels exèrcits de Felip V\nAquesta setmana, a les portes de Troia, parlarem sobre la logística i el proveïment dels exèrcits de Felip V a través del cas de Catalunya. Amb David Ferré.\nAquesta setmana A les Portes de Troia parlem de la història de l’Equador posant el focus als govern de Rafael Correa (2007-2017). Amb Aníbal Garzón.\n317 - Les guerres de Schleswig i Holstein\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem sobre les guerres de Schleswig i Holstein: dos conflictes armats de la segona meitat del segle XIX que van enfrontar el Regne de Dinamarca amb el Regne de Prússia.\n316 - Els Bardi: família, negoci i crim\nAquesta setmana, a les Portes de Troia, parlarem sobre una família de banquers i comerciants florentins de la baixa edat mitjana: Els Bardi. També resseguirem les històries extravagants d’alguns dels seus membres.


Festival 10 Sentidos presenta en Las Naves el projecte sobre migració “À tous les clandestins” - Las Naves\nFestival 10 Sentidos presenta en Las Naves el projecte sobre migració “À tous les clandestins”\n640 fotografies recullen els testimoniatges registrats sobre els murs del CIE de Fuerteventura de persones que van migrar des de les costes occidentals africanes a Canàries.\nLa VIII edició d’aquest festival pretén generar un diàleg per a lluitar contra la violència.\n“À tous les clandestins” és un projecte que conjumina art e denuncia social i que serà presentat en el centre d’innovació Las Naves el dimarts 7 de maig a les 18.00 hores, dins del Festival 10 Sentidos. A través de més de 600 fotografies, “À tous les clandestins” recull els testimoniatges escrits que moltes persones migrants van deixar sobre les parets del CIE de Fuerteventura.\nEs tracta, en concret, de dibuixos, poesies, missatges amb dates, noms, textos en àrab, wolof, espanyol, anglés o francés que fan al·lusió, sobretot, a l’experiència del seu difícil viatge des de les costes occidentals africanes fins a Canàries. Material que ha sigut recollit per les artistes María Jesús González i Patricia Gómez, que assenyalen que “en l’actualitat aquesta travessia es troba pràcticament desactivada però les petjades de les persones migrants que les van recórrer romanen en els testimoniatges escrits que moltes d’elles van deixar sobre les parets dels CIEs on van romandre retingudes”.\nDesprés de la presentació del projecte tindrà lloc un col·loqui sobre art cinema i migració, en el qual també participaran David Pérez, llicenciat en Filosofia i Història de l’Art i doctor en Belles arts; i Sara Verdú (València Acull i Campaña CIEs NO).\nEl punt de partida de “À tous les clandestins” ha sigut una sèrie d’articles d’organitzacions humanitàries publicats entre 2004 i 2010. En ells es parla de la multitud de missatges i dibuixos deixats sobre els murs d’alguns centres d’internament, com “El Matorral” a Fuerteventura i el de Nouadhibou (Mauritània), que fan al·lusió, sobretot, a l’experiència del viatge, les seues motivacions i anhels.\nEn aquesta nova edició, el festival 10 Sentits pretén reflexionar sobre la violència i generar un diàleg que aconseguisca desmantellar el sistema violent i injust en el qual vivim.\nLa instal·lació “À tous les clandestins” podrà veure’s en marquesines situades al voltant de la plaça de l’Ajuntament de València l’11 de maig. Mostrarà una sèrie de fotografies i textos, traduïts al castellà per Mohssine Rezgaoui i Khalid Chaoui.


ab crack: objectius del cos que no hauríeu de tenir - Estil De Vida\nAb Cracks: La tendència del cos totalment irreal que no hauríeu d’esforçar?\nPrimer, hi havia el buit de cuixes. Després, es va produir el pont del biquini, la controvertida tendència de treure selfies del pit cap avall per evidenciar la bretxa entre els vestits de bany i els ossos de maluc.\nAra, hi ha una altra que arbitrària (i poc realista, però ja arribarem a això després) el desgavell corporal. S’ha batejat amb el nom de ‘ab crack’ i sembla una rasa poc profunda i ben definida que baixa pel centre de l’estómac. (Relacionat: Aquest model de fitness convertit en la imatge corporal és més feliç ara que ella & apos; s menys en forma)\ngif ratllat de gats\nTècnicament, el crack ab es diu line alba, i és una inscripció tendinosa entre els músculs ab, diu Rob Sulaver, C.S.C.S. amb BandanaTraining.com. Models com Bella Hadid i Emily Ratajkowski i l'estrella de les xarxes socials Jen Selter han estat practicant esquerdes a tot Instagram, cosa que us fa pensar que és la nova norma del cos bikini.\nPerò aquí és perquè no hauríeu de vèncer si no us en teniu: 'Tot això és pràcticament determinat per la vostra genètica', diu Sulaver. 'Podeu entrenar els vostres abdominals i fer-los més pronunciats treballant-los de valent, però, en gran part, no canvieu l'estructura'.\ndieta d’aldròs de lliri\nPer tant, ni tan sols pensar en esforçar-se. Un crack no és simplement realista i, sens dubte, no val la pena jurar les estones feliços per a l'estiu i les platges.\n'Trobar felicitat és una mica més complicat que tenir una séquia a l'estómac', afirma Sulaver. 'La felicitat arriba amb una relació equilibrada amb la salut i la forma física'. (Relacionat: Per què perdre pes i no sempre porta a la confiança corporal)\nSentir-se bé amb el teu cos ha de ser l’objectiu final. No es necessita cap esquerpa, bretxa de cuixes, pont del biquini o qualsevol altra mania.\nDe Moira Lawler\nRutina d’entrenament d’alta intensitat de Rachel McAdams\nCom (i per què) finalment vaig esborrar els tractaments amb queratina del saló


Gombrèn comença l’enquesta popular per decidir sobre el volum i els horaris del toc de campanes - Món Rural\nGombrèn comença l’enquesta popular per decidir sobre el volum i els horaris del toc de campanes\nEls empadronats que tinguin 16 anys o més podran votar fins al 6 de març\nL’Ajuntament de Gombrèn (Ripollès) ha començat aquest dimecres l’enquesta d’opinió popular per decidir sobre el volum i els tocs de les campanes. En l’anterior legislatura, es van haver de canviar perquè el rellotge, que era molt antic, es va espatllar. Aprofitant el canvi, també es va incorporar el toc de l’àngelus a les dotze del migdia, que ara també se sotmetrà a l’opinió pública. El tema ha suscitat debat entre els prop de 190 habitants del poble i ara el consistori vol conèixer l’opinió per decidir quins canvis cal fer. L’enquesta té tres apartats amb diferents respostes a escollir. La votació acabarà el 6 de març i es farà el que la majoria. Podran participar-hi els veïns empadronats que tinguin 16 anys o més.\nEl repic de les campanes i el seu volum centraran l’enquesta d’opinió popular que l’Ajuntament de Gombrèn (Ripollès) ha començat aquest dimecres. Podran votar els empadronats que tinguin 16 anys o més i el termini finalitzarà el 6 de març. A partir d’avui, els interessats poden dirigir-se al consistori en l’horari d’oficines i també aquest dissabte de forma excepcional durant el matí i tarda. Aquells que ho vulguin també poden demana respondre de forma telemàtica.\n“Mai ningú s’hi fixava però quan les vam canviar perquè el rellotge es va espatllar vam començar a rebre queixes de que sonaven molt fort i que empipaven a la nit”, explica el seu alcalde, Cèsar Ollé. L’enquesta consta de tres parts. La primera consisteix en escollir la franja d’horari nocturn que creuen que les campanes no haurien de sonar (de les 12 de la nit a les 7 de la matinada; de les 12 de la nit a les 8 del matí, de les 11 de la nit a les 7 del matí i de les 11 de la nit a les 8 del matí).\nEl segon aspecte a escollir és el volum, un dels temes que ha suscitat més debat. Segons explica l’alcalde, el volum de les campanes d’ara ha variat perquè tenen un “timbre més agut i no es tan harmònic” per diferents motius tècnics. Els votants podran decidir entre demanar que s’abaixi el volum o deixar-ho com ara. I el tercer i últim aspecte a triar és sobre l’àngelus del migdia, un repic que s’ha incorporat en aquesta nova etapa. Els votants podran escollir entre demanar que el toc sigui més curt, que es quedi com fins ara o que no es toqui.\nDes de l’Ajuntament asseguren que es farà el que decideixi la majoria. “Les campanes han costat més de 8.000 euros que han pagat els ciutadans”, explica el batlle, de manera que entenen que s’ha de trobar una sortida a la polèmica escoltant l’opinió de tothom i “acontentar el màxim de gent possible”.\nCalculen que uns 140 habitants podran participar-hi però ara faltarà veure la participació que hi haurà. Tot i que l’enquesta acabarà el 6 de març, ja preveuen que necessitaran uns quants dies més per processar totes les dades.


El Terrassa cau a l'Insular de Las Palmas per 2 a 0 i encadena sis jornades sense guanyar\nEl Terrassa ha caigut derrotat per 2 a 0 per la UD Las Palmas, en la seva visita a l'Estadi Insular. L'equip canari ha encarrilat la victòria en el minut 12, amb un gol de l'argentí Reggi. Els egarencs només han creat perill en jugades amb la pilota parada, però han estat gaire encertats de cara a la porteria contrària. En la represa, Babangida ha tingut la millor ocasió del Terrassa per empatar, amb un xut al pal. Però, del possible empat a 1, ràpidament s'ha passat al 2 a 0 definitiu. Baiano, en el minut 60, ha fet el gol que sentenciava el matx.\nEl Las Palmas va trencar ahir una ratxa de set setmanes sense guanyar en derrotar el Terrassa per dos gols a zero. Els canaris es van avançar ben aviat en el marcador, quan l'argentí Reggi aprofitava una badada de Jordi Navas per fer l'un a zero. Ahir, els homes de Miguel Álvarez no van tenir una nit inspirada, i eren els canaris els que portaven més perill. Per part dels egarencs, durant el primer temps, els intents d'empatar es produïen en xuts des de lluny, el més perillós un de Monty. L'ocasió més clara va ser per al nigerià Babangida, que va estavellar la pilota al pal. I, de la possible igualada, es va passar al dos a zero, en una llarga i embolicada jugada: primer, Morales treu la rematada de Reggi, però l'acció continua, i és finalment el brasiler Baiano qui acaba introduint la pilota al fons de la porteria del Terrassa. Amb aquesta derrota, el Terrassa ja fa sis partits que no guanya.


Carme Forcadell: ‘Hem guanyat la batalla de la democràcia i ara guanyarem la de la independència’\nActualització: 21.07.2015 - 17:10\nVentalló és un petit municipi de l’Empordà, de poc més de vuit cents habitants. En un dels seus nuclis de població té casa l’actriu Montserrat Carulla i sia per això o sia per altre motius cada juliol organitza un gran acte independentista. L’any passat, entre altres, hi va participar Lluís Llach. Enguany, com reconeixien els organitzadors, han tingut tanta sort que van programar l’acte la ‘setmana de la llista’. I van convidar Carme Forcadell. La conseqüencia òbvia va ser que aquest era el primer acte públic d’una de les líders de la llista unitària. I es va notar, és clar.\nEn l’acte Forcadell compartia escenari amb el director d’El Punt Avui Xevi Xirgo, amb Albert Pont del Centre Català de Negocis i amb un aclamat Eduardo Reyes, de Sumate. El poliesportiu local es va omplir fins al capdamunt per escoltar-los a tots, en un ambient d’eufòria continguda. Ningú no volia deixar-se anar però tot eren somriures i abraçades entre els activistes de la comarca. `Què bé…’ deia l’ún. ‘Sí, que bé!’ li responia l’altre i així un i un altre i un de més enllà. Mentre a fora paraven les taules per al sopar multitudinari que anava a cloure la nit van començar els parlament. I els aplaudiments.\nEl primer per a la Montserrat Carulla. L’actriu va patir fa uns dies una lleugera indisposició i els metges no la deixaven venir. Ho va compensar amb un text extraordinari que va llegir el seu fill. Quan va acabar les primeres veus que suggerien que també havia d’anar a la llista. Supose que les haurien de publicar aviat les llistes perquè si no l’especulació sera excessiva. En qualsevol cas el text tornava a demostrar, per si calia, que Montserrat Carulla és una dona políticament molt potent. Molt.\nImmediatament va prendre la paraula el periodista Xevi Xirgo. teòric moderador de l’acte. Va fer d’entrada, però, un parlament que ja va deixar el nivell ben alt als altres. Va anar desgranant arguments per a la independència i es va aturar especialment en el despreci de molts espanyol. Va llegir algunes de les coses que ens han dit els darrers anys i la veritat és que feia el seu efecte. Amb habilitat s’hi va referir als mitjans per a demanar que porten instruccions, com els medicaments. Perquè alguns són tòxics i convé saber-ho.\nDesprés de Xirgu va arribar la contundència d’Albert Pont. Pont parla amb una seguretat que esborrona de temes complexos, especialment d’economia però no només. Sembla com si totes les xifres li caberen al cap i pogués treure-les i ensenyar-les quan més convé. Sempre a punt per a desarmar una teoria contra la independència.\nA Eduardo Reyes Xirgu el va presentar dient que parlaria ‘clar i castellà’. I ho va fer. Va explicar el perquè del seu recorregut personal des de fa anys. Va reivindicar la feina de Sumate i la de milers de persones que els han ajudat a tirar endavant i va respondre a les crítiques que rep, especialment ‘a una que és dedicada tota per a mi’ va dir: la de ser el ‘tonto útil’. La resposta va encendre el pavelló: ‘el 27-S els tontos útils respondre als tontos inútils, que això és el que és el govern espanyol’.\nEn el torn de preguntes li van preguntar si efectivament seria el número sis de la llista, cosa que Reyes va aclarir que encara no sap. No n’ha parlat tot i que va reconèixer que havia rebut un allau de missatges i correus felicitant-lo, després que un diari donés per feta, de forma prematura, la proposta. ‘De fet a mi m’agradaria anar de número 80 i sortir’, va dir enmig de les rialles còmplices de l’auditori. Tothom va entendre que si sortís el número 80 per Barcelona el resultat seria tan espectacular com impossible ja que per Barcelona se’n trien 85…\nI aleshores va tocar el torn de Carme Forcadell. Xevi Xirgu simplement es va negar a presentar-la perquè no calia. I Forcadell, que s’havia apartat unes mesos dels focus, es va posar dempeus i es va disposar a parlar. Va començar amb una frase rotunda: ‘hem guanyat la batalla de la democràcia i ara guanyarem la de la independència’ i a partir d’ara va anar deixant frases, gairebé eslògans, que el públic anava devorant. ’68 escons’ va repetir una vegada i una altra. 68 escons és el que que fa falta. Va recordar que no pot haver justícia social sense independència. Va indicar de nou com d’important havia estat el 9-N i va llençar un envit a la gent: que la Meridiana havia de ser tan important com ho havia estat la Via i la V. I va cloure amb un missatge d’aquells que els qui no volen entendre com funciona l’independentisme no entendran mai. Va afirmar que la llista unitària era l’instrument perfecte per a guanyar la independència però mentre ho deia va encertar a recomanar també el vot a la CUP.\nEls mítings d’aquesta llarga campanya que sembla que ja ha començat prometen, doncs. Després va haver un llarg torn de debat i en acabat Xirgu va reconèixer que havien estat tan interessant les intervencions ‘de baix com de dalt’ i va fer notar que aquesta era la força del procés: que tanta i tanta gent diferent pot defensar-lo junt.


Castellbell i el Vilar ja té cartell de la Festa Major d’enguany. – Castellvilarenc.info\nCastellbell i el Vilar ja té cartell de la Festa Major d’enguany.\nby Pere Sànchez 19/07/2016\nLes festes del poble se celebrarà de l’11 al 15 d’agost\nNovament, el col·lectiu »El Brogit» periòdic local mensual de Castellbell i el Vilar, es fa càrrec del programa de la Festa Major d’enguany, que tindrà lloc els dies 11 al 15 d’agost al nostre municipi.\nPer trobar la imatge del cartell que encapçalarà el programa de festes, l’entitat va proposar un concurs de cartells entre els alumnes de l’institut Ses Bages Sud. El jurat va triar el cartell guanyador realitzat per l’alumna de 4artA Andrea Casas.\nEls finalistes van ser els següents :\nCarles Trullàs (4art A)\nCarla Pérez i Deborah Casas (1er A)\nEls elements d’aquests cartells serviran per il·lustrar el programa de la FM de Castellbell i el Vilar 2016.\nL’incendi forestal a Sant Feliu Seserra estabilitzat


Neix el Moviment AD.HOC | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDt., 04/08/2020 - 00:50\nUna espècie d’inèrcia ha dut el món, i de retruc Andorra, cap a un model que ha sobrepassat els límits de sostenibilitat. Créixer a cop de totxana, ciment i asfalt en detriment de la preservació de la natura en un país de només 468 quilòmetres quadrats, era, i continua essent, un contrasentit major.\nAndorra està perdent la qualitat de país per convertir-se en un producte. No en va, alguns han volgut transformar el país dels Pirineus en “marca Andorra”. Si un país, una regió, una ciutat disposen d’una autenticitat i qualitats pròpies ja es defineixen per si mateixes sense la necessitat que gurus els vulguin penjar qualificatius, com si es tractés d’un article en venda, cosa que malauradament, si no aturem la tendència, ben aviat així serà.\nUn país és un lloc per viure-hi, no per vendre’l. La profusió d’agències immobiliàries, l’augment del preu de venda de terrenys, locals i pisos, l’increment dels lloguers, d’habitatge o comercials limita l’accés a aquestes propietats a una clientela restringida amb molt poder adquisitiu alhora que cada cop menys andorrans o residents establerts des de fa temps hi poden pretendre.\nLes conseqüències són múltiples: viure a les parròquies centrals esdevé prohibitiu, i la inflació de preus ja s’estén fins a la Seu d’Urgell tot perjudicant, no solament el poder adquisitiu de la classe assalariada i d’empresaris petits i majoritaris a Andorra, sinó que de retruc aboca una part de la nostra societat a un risc de pobresa extrema. Si no hi posem remei, delinqüència i violència podrien ser el nostre pa negre de cada dia. La seguretat i qualitat de vida quedaran malmeses. ¿Seran els nostres recursos naturals, com l’aigua, suficients? Us n’anirem parlant, compartirem el debat amb vosaltres. La vostra aportació serà benvinguda.\nCert que la greu situació epidèmica complica les coses alhora que exigeix decisions ràpides, valentes i certament difícils, i és aquí que la ciutadania pot i té el deure de plantejar aquestes problemàtiques i ajudar a prendre decisions. El mateix cap de Govern ens deia en una resposta a una petició sotmesa fa pocs dies: “Comparteixo amb vostè la satisfacció per l’acollida que ha rebut la seva iniciativa, amb prop de 1.870 signatures, fet que demostra que l’agenda no la daten només els responsables polítics, perquè és evident que hi ha qüestions que no es poden resoldre des dels despatxos, sinó que cal un debat serè amb la participació de les ciutadanes i els ciutadans”.\nÉs en aquest esperit que neix AD.HOC, un moviment apolític i ciutadà obert a tothom amb ànsies de dimensionar Andorra a les necessitats dels seus habitants sense malgastar els seus recursos naturals i sobretot per vetllar perquè Andorra tingui un futur harmoniós.


Turisme Petrer busca omplir de besos les xarxes socials amb la campanya “Besa’t a Petrer” – Ajuntament de Petrer\n> Turisme Petrer busca omplir de besos les xarxes socials amb la campanya “Besa’t a Petrer”\nTurisme Petrer busca omplir de besos les xarxes socials amb la campanya “Besa’t a Petrer”\nPublicada per Comunicación Ayto. de Petrer el 10 febrer 2020\nLes fotos amb l’etiqueta “#BésateEnPetrer” es poden pujar del 12 al 17 de febrer a Facebook i Instagram de Turisme Petrer.\nPromocionar els punts d’interés de Petrer a través de les xarxes socials és l’objectiu que, per segon any consecutiu, s’ha marcat la regidoria de Turisme amb la campanya participativa “Besa’t a Petrer”, que posa en marxa coincidint amb la celebració de Sant Valentí.\nEl regidor de Turisme, David Morcillo, ha subratllat que “repetim aquesta iniciativa per l’èxit que va tindre l’any passat i perquè considerem que és una forma diferencial de promocionar la nostra ciutat i tots els seus llocs d’interés a través de les xarxes socials”. Morcillo ha animat tothom a participar en aquesta iniciativa “ja siga amb un bes d’amor, d’amistat, d’afecte… expressant, així, l’amor que tots sentim per la nostra ciutat”.\nDel dimecres 12 al dilluns 17 de febrer, la regidoria de Turisme convida a veïns i visitants a fer-se una fotografia besant-se en algun dels huit “punts de bes” habilitats per tota la ciutat i que estan identificats amb cors i pujar-la a Facebook o Instragram amb l’etiqueta “#BésateEnPetrer”. Per a això, a més, s’ha creat un filtre personalitzat en Instagram que, a partir del dimecres 12, estarà disponible en el perfil de Turismopetrer perquè els usuaris puguen descarregar-lo i utilitzar-lo en les seues fotografies.\nDe totes les fotografies participants, es realitzarà una selecció que apareixerà en una doble pàgina en el setmanari local del dia 21 de febrer. Així mateix, com a novetat, les fotografies també es mostraran amb muntatges de vídeos en les pantalles publicitàries digitals situades en l’av. Reina Sofia i en la rotonda del Guirnei i en les xarxes socials de Turisme Petrer del 18 al 25 de febrer.\nEls “punts de bes” estan situats al Castell, la plaça de Dalt, l’Oficina de Turisme, els jardins Alcalde Vicente Maestre, el parc 9 d´Octubre, el bulevard de l’av. Felip V, el parc El Campet i la plaça del Mercat de la Frontera, la qual cosa implica que s’han habilitat quatre “punts de bes” més que l’any passat.


BarcelonaEl caçador amb el permís d'armes caducat que va matar dos agents rurals en un vedat d'Aspa a finals de gener va confessar el doble homicidi en una trucada al telèfon d'emergències 112 a la qual l'ARA ha tingut accés: "No em diguis per què, però m'he posat molt nerviós", va explicar l'home a la persona que l'atenia a l'altra banda del telèfon. La trucada es va produir 45 minuts després del doble crim, segons ha explicat aquest dilluns l'advocat de les famílies de les víctimes, Pau Simarro.\nFins ara, la conversa en què l'autor dels fets admet el crim havia transcendit només per escrit. Ara l'ARA ha tingut accés a l'àudio. En aquesta trucada al 112, Ismael Rodríguez explica: "Estava caçant i han vingut els dos agents rurals". Diu que es va posar "molt nerviós" i, després d'algunes preguntes de l'operadora del 112, acaba dient que "estan morts, els dos". "He estat jo", afirma.\n[Escolta'l aquí si veus aquest contingut des d'una aplicació mòbil.]\nAspa Mossos d'Esquadra


Impactar les emocions per guanyar\nApel·lar a les emocions és una estratègia eficient en comunicació\nInternet i les xarxes socials han fet que els discursos racionals perdin poder davant el missatge de la massa, sovint fonamentat més en les tradicions, els sentiments i la cultura\nper Aida Corón Barcelona. 07 de desembre de 2017 13:30\nQuina diferència hi ha entre la comunicacional racional i l’emocional? La resposta és que una neix per canviar les idees i l’altra, per variar les emocions. Perquè com afirma amb contundència Eduardo Lazcano al llibre Comunicación emocional (LID Editorial, 2017), un estat d’ànim, com la trista o l’eufòria, condicionen la capacitat de raonament d’una persona.\nL’autor ha passat part de la seva vida professional a Movistar, Pernod Ricard o Deoleo, gestionant marques com Carbonell, Hojiblanca o Koipe. Sempre en tasques de màrqueting, comunicació i transformació digital, pel que ha pogut comprovar de quina manera les emocions interfereixen en una decisió empresarial tant com ho fa en un vot, un acte de consum o una tria personal.\nLazcano: “La veritat no existeix. Són interpretacions de la realitat el que convertim en veritat”\n“La veritat no existeix. Són interpretacions de la realitat el que convertim en veritat”, apunta Lazcano. Per aquest motiu, defensa, estem veient cada cop més enquestes que fracassen i esdeveniments que succeeixen sense precedents en la política, l’economia i la societat. O decisions que es prenen a escala empresarial, com a exemples que s’exposen al llibre.\nL’OMS i la carn processada\nQuan l’Organització Mundial de la Salut (OMS) va publicar l’estudi que concloïa que les carns processadores augmenten el risc de patir càncer, alguns productes com les salsitxes van patir una davallada de les vendes durant uns dies, però van remuntar; el pernil, el bacó o les hamburgueses, en canvi, van mantenir-se estables.\nTot i que les conseqüències van ser “lleus”, la indústria càrnia va lliurar el que Lazcano anomena “batalla racional”: va encarregar estudis que qüestionessin les conclusions. Però no va ser això el que va fer que tot quedés en res, sinó la relativització social sobre l’afer.\nPer a l’expert, el principal error de l’OMS va ser no haver-se referit de manera específica a certs aliments en comptes de dir “carns processades”. En aquest grup s’hi inclou el pernil, un producte que a Espanya “no es toca”, remarca, però que malgrat que no té res a veure amb els embotits, ja que és un subproducte elaborat.\nLa societat espanyola va criticar les conclusions de l'estudi apel·lant als atributs culturals i gastronòmics del país (les emocions)\nAixí doncs, la indignació va alimentar la creativitat: les xarxes socials es van emplenar de memes, la gent no va voler creure’s les xifres científiques, es va entendre com un atac a la cultura espanyola... I, per tant, va ser més fàcil respondre amb un “la tradició pesa més” o amb un “Espanya és el 4t país amb més esperança de vida, què ens han d’explicar a nosaltres sobre què és saludable i què no?”.\nÉs a dir, una resposta emocional va acabar sent més forta que la racional que va emetre la indústria càrnia. Malauradament, ni les institucions, ni les organitzacions ni cap ens oficial va ser capaç de veure-hi el potencial.\nL’Eurocopa i els hooligans\nA la darrera Eurocopa celebrada a França el 2016 es van tornar a repetir els episodis d’aficionats ebris. Es van veure episodis de baralles, violència entre persones i sobre béns immobles i insults que la UEFA va intentar calmar amb amenaces de sancions. Un cop més, resposta racional.\nEls vídeos publicats a YouTube i a altres plataformes van alleugerir la mala imatge dels aficionats i va permetre una millor convivència\nA les xarxes socials i a través dels missatges que es compartien en aplicacions de missatgeria instantània, en canvi, rodava també un altre tipus de vídeos. Des d’aficionats irlandesos que llançaven floretes a una dona sueca a la fan zone fins a altres que, anant borratxos, van cantar una cançó de bressol a un nen dins d’un cotxet o un altre grup que canviava la roda del cotxe d’una parella d’avis.\nAquests últims són els que, per a Lazcano, van acabar convertint els irlandesos en herois de l’Eurocopa. Perquè els missatges emocionals emesos per la societat van acabar sent més forts que els racionals difosos per les institucions. Una mostra més de com cal canviar el contingut dels discursos per aconseguir els objectius desitjats.\nVols un exemplar del llibre? Entra al sorteig i participa-hi, regalem un llibre entre els lectors de VIA Empresa.\n21 consells per a futurs ‘influencers’\nUna televisió per a cada espectador\nCom monetitzar les xarxes socials


Santfeliuenc FC Fundat l'any 1905: 01/02/15 - 01/03/15\nFoto i cartell UE Figueres: uefigueres.cat\nDe l'èxtasi a la tragèdia\nSANTFELIUENC FC 2 (CANO, 63' I JOSELE, 87') ... TERRASSA FC 3 (BATANERO, 53', PERE SEGARRA, 89' I GALLEGO, 94')\nÀRBITRE: RUBÉN MANCERA ANTÓN (DELEGACIÓ DEL MARESME)\nTARDA VESPRE AMB CEL COBERT; TEMPERATURA DE 13 GRAUS\nTocats, molt tocats. El Santfeliuenc va passar del cel a l'infern en poc més de quatre minuts, i a més va veure com perdia el partit en el darrer sospir. Un càstig molt sever però del que cal refer-se aviat per no burxar més en una ferida cada cop més profunda. El Santfe-Terrassa ens va deixar imatges del que suposa un duel dels grans. Un partit saturat d'emoció, nervis i passió que va travessar tots els colors de l'arc de Sant Martí i que per al Santfe va acabar de la pìtjor manera imaginable.\nEl Terrassa va trobar la victòria en l'últim segon. I és que tot just quan el davanter andalús Gallego va aconseguir el 2 a 3 l'àrbitre va xiular el final d'un matx amb moltes històries i un desenllaç trepidant, sorprenent i exageradament dolorós per al Santfeliuenc.\nEl Santfeliuenc va sortir a Les Grases amb valentia i apropant-se amb atreviment a la porteria d'Ortega. Una doble rematada de Quiles i Iván Peralta (6') i un cop de cap de Gerard Rovira (9') van ser una bona carta de presentació. Els visitants s'ho van mirar des del seu camp i la seva primera acció de perill va ser, però, molt clara amb una rematada potent de Gallego que va picar al pal (38').\nDesprés de la represa el partit va canviar de rumb i es va endinsar en un territori ple d'emoció i bon futbol. I el Terrassa va ser el primer a obrir la llauna. Batanero des de la balconada de l'àrea va inventar-se un xut ajustat al pal que va sorprendre Santi (53'). El Santfeliuenc no es va arronsar i amb l'ingrés a camp de Faura i Cano va començar a inquietar de valent l'equip de David "Pirri", i a donar símptomes de poder capgirar el marcador. Al minut 65 una assistència a l'espai de Carles Tena va trobar en Cano un aliat per aconseguir la igualada. El davanter santfeliuenc va superar amb habilitat la sortida d'Ortega. El duel va embogir. El Santfeliuenc va fer màgia en les entrades per banda amb Èdgar i Faura en minuts impressionants, i els visitants ho van provar mitjançant accions a pilota aturada amb protagonisme de l'omnipresent Batanero. Al minut 81 un assistència excel·lent de Mata a Faura la va treure sota pals Pere Segarra. I sis minuts més tard l'èxtasi es va apoderar de l'afició quan Josele va fer el 2 a 1 en una rematada prodigiosa a mitja volta després d'un llançament de cçorner. Però la traca final encara havia d'arribar i de la pitjor manera. Al 89' Pere Segarra va aprofitar una llançament de córner per posar el cap i restablir les taules. I al 94' una passada de Marc Vilajosana la va recollir Gallego per fer un 2 a 3 més sobre la botzina que mai i que ens deixavab amb un pam de nas.\nCal girar full i començar a pensar en la reacció. És necessari trencar una dinàmica pervesa que albira un futur incert. Ara més que mai tots hem de remar en la mateixa direcció perquè el somni de la Tercera Divisió sigui llarg. Ens-hi juguem molt\nSantfeliuenc FC: Santi, Dani Sánchez, Èdgar, Dani Ortiz, Gerard Rovira Tena, Maldonado (Faura, 61'), Joserra, Iván Peralta (Mata, 76'), Josele i Quiles (Cano, 61').\nTerrassa FC: Ortega, Guillem (Marc Vilajosana, 84'), Ramón Miramón (Jou, 75'), Pere Segarra, Javi González. Jaime Fuentes, Ángel de la Torre, Víctor Merchán, Gallego, Batanero i Montero (Juli, 65').\n0 – 1, 53' Batanero\n1 – 1, 65' Cano\n2 – 1, 87' Josele\n2 – 2, 89' Pere Segarra\n2 – 3, 94' Gallego\nÀrbitre: Mancera Antón, el seu arbitratge va ser correcte. Va amonestar els locals Maldonado i Joserra; i als visitants Guillem i Jaime Fuentes.\n- Quin càstig més injust! El Santfeliuenc va fer mèrits amb escreix per aconseguir un gran resultat.\n- Seguim en una deriva perversa. Ens toca canviar el xip i veure l'ampolla mig plena.\n- Positiva estrena del jove Mata que després d'una llarga lesió va tornar a posar-se la samarreta de futbolista.\n- El Terrassa va perseverar fins al final i va aconseguir tres punts molt afortunats però dels que valen de debò.\n- Una part de l'afició del Terrassa no va saber guanyar. Cal ser més respectuosos\nEntre l'èpica i la necessitat\nPER SEGUIR EN DIRECTE: @santfeliuencfc, @rivassalvador, @radio_santfeliu, Jawoi TV; Terrasa Digital Ràdio, @TerrassaFC\nTEMPS PREVIST: TARDA VESPRE AMB SOL I NÚVOLS. TEMPERATURA DE 10 GRAUS\nEl Santfeliuenc disputa a Les Grases un partit molt especial i esperat. Primer, per la rellevància dels punts, i després, per l'entitat del rival, un dels més poderosos del futbol català i que ara, amb una relleu en la presidència, aspira a tornar aviat al futbol professional.\nPartit gran a Les Grases en un xoc de trens entre històrics que ha d'omplir de manera obligada el recinte santfeliuenc. Els blanc-i-blaus arriben a la jornada 25 en terra de ningú però sense poder respirar amb tranquil·litat, i el Terrassa ho fa a cinc punts de la promoció després d'una primera part de la lliga irregular i amb més ombres que clars.\nAndrés González coneix les dificultats que oposarà el rival i ha mirat de conscienciar el seus futbolistes per sumar tres punts que resultarien un revulsiu espectacular. Gerard Rovira i Álex Bolaños miren de completar el tram final de la seva recuperació.\nCal el suport de tot Sant Feliu\nEl Santfe-Terrassa és una partit excepcional i per això el club fa una crida a tothom perquè aquest disssabte ompli Les Grases i ajudi els jugadors a derrotar per primera vegada un històric del futbol català i espanyol. En els tres partits anteriors, els terrassencs han guanyat.\nEl Terrassa buscarà apropar-se a la promoció\nAmb la derrota del Rubí el passat dimecres a Vilafranca, el Terrassa voldrà no passar l'oportunitat de sumar tres punts vitals i dormir a dos punts de places de promoció. L'equip egarenc que entrena David Pirri s'ha reforçat des que va iniciar la temporada amb jugadors de gran nivell com l'ex madridista Víctor Merchán, l'ex jugador del Badalona Roger Matamala o el davanter andalús del Loja José Antonio Gallego. Per a dissabte els egarencs no podran comptar amb el concurs dels lesionats Carles Montoro, Sergi Pérez i Isaac Maldonado, ni amb el de Roger Matamala que encara no té la fitxa federativa en regla. Però si destacats han estat els canvis esportius més encara en la directiva, ja que l'empresari navarrès Txuma Peralta es va convertir en propietari del club el passat mes de novembre. L'entrada de Peralta ha suposat un revulsiu social que ha de venir acompanyat amb el retorn al futbol professional de major nivell. El club ha noliejat un autocar perquè els seus seguidors viatgin a Sant Feliu.\nQuè va passar al Terrassa-Santfe de la primera volta?\nTerrassa FC 2 (Segarra, 8' i Jaime, de penal, 66') - Santfeliuenc FC 0\nFoto Terrassa FC: www.terrassafc.com\nSantfeliuenc-Terrasa, ven a Les Grases para ser protagonista de una gran jornada\nSábado espectacular en Les Grases. El Santfeliuenc recibe este sábado a las 18 horas al Terrassa FC, uno de los mejores clubs del fútbol catalán. Por eso y porque seremos protagonistas de uno de los mejores partidos que se pueden ver en Catalunya este fin de semana te pedimos que acudas a Les Grases para ser protagonista de una jornada especial, y que te conviertas en el indiscutible jugador número 12 porque todo aliento va a ser poco.\nEste sábado el espectáculo de la Tercera División regresa a Sant Feliu con un partidazo. Santfeliuenc-Terrassa.\nNo te lo pierdas. Tú juegas y nos jugamos muchas cosas\nFoto Terrassa: extraída de www.terrassafc.com\nPublicat per Santfeliuenc, FC a 17:25 0 comentaris\nJornada de vaga. El futbol català reivindica una fiscalitat que atengui la dimensió social de l'esport no professional\nEl futbol català farà vaga en la jornada que s'havia de disputar aquest proper cat de setmana (14 i 15 de febrer). Els clubs catalans i la Federació Catalana de Futbol demanen un nou tipus de fiscalitat congruent amb la modesta realitat econòmica dels clubs que desenvolupen una decidida activitat social sense ànim lucratiu.\nAlberto Prieto, president del Santfeliuenc, ha manifestat a Ràdio Marca Barcelona "la importància de la mobilització de les territorials catalanes i de la resta d'Espanya, perquè una acció comuna de totes les federacions ha d'evitar l'aplicació d'una norma que posa incertesa en el dia a dia dels clubs".\nLa Federació Asturiana de Futbol va ser la primera de fer vaga ja que la setmana passada va ajornar totes les competicions.\nEl Vilassar - Santfeliuenc, ajornat\nPer al nostre club la jornada de vaga impedirà que es disputi el partit entre Vilassar de Mar i Santfeliuenc que estava previst per al dissabte a les 16 hores. Vilassar i Santfeliuenc hauran de buscar una data alternativa.\nLa resta de partits amistosos i la recuperació de partits pendents també queden ajornats.\nAndreu Subies, president de la Federació Catalana de Futbol, va llegir el manifest de la convocatòria de vaga\nTaules que saben a poc\nSANTFELIUENC FC 1 (MALDONADO, 67') ... FC MARTINENC 1 (VELILLAS, 73')\nASSITÈNCIA: 400 ESPECTADORS\nTARDA VESPRE FREDA; TEMPERATURA DE 8 GRAUS\nNo acabem de fer net i seguim instal·lats en un bucle sinuós amb masses empats i poques victòries. La il·lusió arran del gol de Dani Maldonado va durar només sis minuts. El Martinenc, encara més necessitat que el Santfeliuenc, en va tenir prou amb ordre i alguna acció aïllada en atac per esgarrapar un punt que ho deixa tot igual.\nEl Santfeliuenc i el Martinenc es van repartir els punts en un partit igualat en què va pesar més la por de perdre que no pas la convicció i la necessitat de guanyar. Els blanc-i-blaus van tenir les primeres ocasions mitjançant un xut desviat de Joserra 16' i un cop de cap innocent de David Toro 20' que no va saber aprofitar la seva bona posició. Els del Guinardó s'ho van mirar des de la defensa i només un xut d'Elhadji 36' va inquietar Carlos. La millor ocasió de la primera part va ser per als santfeliuencs en una acció brillant de Juan Quiles 38' per banda esquerra que no va trobar rematador entre un mar de cames.\nDesprés de la represa el Martinenc va despertar amb dos avisos. El primer amb un xut desviat d'Éric 49' que culminava una jugada molt elaborada i el segon d'Elhadji 50' que va estar a punt d'aprofitar una cessió de Joserra a Carlos. L'espigat davanter va enviar la pilota al lateral de la xarxa enmig de la sortida desesperada del porter blanc-i-blau. El Santfeliuenc va mirar de canviar el ritme i ho va trobar amb Dani Maldonado. L'entrada de Maldonado va ser providencial perquè als seixanta segons de la seva entrada al camp va aprofitar una assistència de Carles Tena per endinsar-se a l'àrea i superar amb un llançament creuat la sortida de Pacheco. El Santfeliuenc havia aconseguit el més difícil, obrir la llauna. Amb el gol a favor al Martinenc li va tocar estirar-se i Josele 71' va tenir a les seves botes la sentència però la seva rematada en solitari va sortir molt desviada. Quan més patien els visitants van trobar el bàlsam. Al minut 73 el porter Carlos no va acabar d'atrapar bé un llançament des de fora de l'àrea d'Éric i el rebuig el va aprofitar Marc Masip per assistir Velillas que, enganxat al pal dret, va empènyer la pilota a la xarxa per fer l'1 a 1. Amb l'empat el Santfeliuenc va empetitir i els visitants van mirar de treure petroli però amb escasses aproximacions a porteria. Al darrer minut en una contra del Santfeliuenc Éric Pacheco va topar amb Pacheco, acció que va obligar el porter barceloní a abandonar el terreny de joc lesionat. Com el Martinenc havia fet els tres canvis, Diego va haver de defensar la porteria uns quants segons.\nEmpat que no permet el Santfeliuenc sortir del seu bucle de sumar a comptagotes, i punt important del Martinenc per bé que continuarà a la zona molt calent.\nSantfeliuenc FC: Carlos, Dani Sánchez, Èdgar, Joserra, Dani Ortiz, Tena, Quiles (Éric Pacheco, 67'), David Toro, Cano (Iván Peralta, 75'), Josele i Faura (Maldonado, 66').\nFC Martinenc: Pacheco, Álex Fernández, Vivó, Aleix Vall, Dani Acosta, Cristian Mulero, Serrano (Pau, 78'), Éric (Diego, 89'), Elhadji (Velillas, 57'), Pitu i Marc Masip.\n1 - 0, Dani Maldonado, 67'.\n1 - 1, Velillas, 73'.\nÀrbitre: García Rosel, el seu arbitratge va ser correcte tot i que es va mostrar permissiu amb els visitants a l'hora de mostrar targetes. Va amonestar el santfeliuenc Dani Ortiz i els visitants Álex Fernández, Aleix Vall i Cristian Mulero.\n- La cançó de l'enfadós. Les Grases segueix sent un camp que concedeix massa als visitants i l'equip suma a comptagotes.\n- Molt bona resposta de l'afició que va omplir en dues terceres parts la tribuna. Tenim una segona volta amb grans partits a casa en què tots hem de sumar.\n- El Martinenc, reforçat i millorat, va sumar un puntet important però insuficient per sortir de la cua del descens.\n** Imatge FC Martinenc: Dani Falcón\nPublicat per Santfeliuenc, FC a 11:33 0 comentaris


Llicenciat (1981) i doctor (1993) en Filologia catalana per la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha treballat en l’ensenyament secundari (1981-1992), i ha fet estades al Regne Unit com a lector de llengua espanyola i becari postdoctoral (1992-1994). Des de 1994 treballa al Departament de Traducció i Ciències del Llenguatge de la Universitat Pompeu Fabra.\nEls seus interessos de recerca se centren en l’estudi de la literatura catalana contemporània, dins la qual ha tractat qüestions d’història de les traduccions i de recepció literària relacionades sobretot amb el període 1890-1939 i amb la figura de Josep Carner. Ha participat en l’antologia L’art de traduir. Reflexions sobre la traducció al llarg de la història (2000) i en la Historia de la traducción en España (2004), i ha coordinat el dossier “Modalitats històriques de la traducció literària” per a la revista Quaderns (2002). Sobre l’obra de Carner ha publicat dos llibres (“El cor quiet”, de Josep Carner, 1985, reed. 1986, en col·laboració amb Lluís Cabré, i La prosa literària de Josep Carner, 1996), i diversos articles i aportacions a l’epistolari; actualment prepara l’edició crítica de la seva obra en prosa. Dins el camp dels estudis de retòrica, ha col·laborat amb Josep Batalla i Lluís Cabré en l’estudi i la traducció al català de la Rhetorica nova de Ramon Llull.\n(L’any en negreta indica les més directament relacionades amb qüestions de recepció i traducció)


L’atur torna a baixar al Maresme situant la taxa de desocupació comarcal en el 15,7% – Vilassar Ràdio\nDes d’agost de 2011 no es registrava al Maresme una taxa d’atur inferior al 16%. El comportament de l’ocupació el mes de juny ha permès la reducció del nombre de persones aturades a la comarca en 1.572, deixant una xifra global de 35.779 ciutadans sense feina. Segons el Report d’Atur elaborat per l’Observatori de Desenvolupament Local del Consell Comarcal, el sector serveis és el que ha experimentat una baixada més important de la desocupació, però és la construcció la que registra una disminució interanual més important. Pel que fa a Vilassar de Mar, al juny es registraven 1.148 aturats, 44 menys que el mes anterior. La taxa d’atur a la nostra localitat és de l’11’23 %, un 3’69 % menys que el maig.\nEl Maresme ha seguit la tendència general provincial i catalana, si bé la disminució percentual de l’atur ha sigut més destacada a la comarca (-4,21%) davant el -3,06% registrat al conjunt de la província i el -3,73% a Catalunya. La reducció de la desocupació s’ha reflectit tant en el col•lectiu masculí (880 homes aturats menys) com en el femení (692 dones menys sense feina), tot i que es manté una diferència de més de tres punts en la taxa d’atur. Mentre la taxa de desocupació entre els homes és del 14,1%, entre les dones puja al 17,5%. La mitjana comarcal se situa en el 15,7%, una taxa que es manté superior a la provincial (14,9%) i a la de Catalunya (14,4%).\nLa disminució de l’atur s’ha registrat a tots els grups d’edat i a tots els sectors, tot i que són els serveis els que aglutinen el descens més destacat (1.109 aturats menys). Segueix la construcció amb 185 desocupats menys; la indústria 178 menys; el col•lectiu sense ocupació anterior (-66) i l’agricultura (-34). L’anàlisi de les xifres a nivell interanual reflecteix que només hi ha un increment de l’atur a l’agricultura, sent la construcció i la indústria els sectors que més han notat la recuperació de l’ocupació. En el cas de la construcció, l’atur ha baixat en el darrer any el 17,75% i a la indústria en un 10,47%.\nNotícia anteriorTalls de circulació a Vilassar de Mar per a dimarts 8 de juliol\nSegüent notíciaL’Arxiu Municipal de Vilassar de Mar rep 31 donacions durant la primera meitat d’aquest any.


EL PRESIDENT DE LA GENERALITAT VA REBRE AL GIRBAU VIC TT - victt.com\nEl president de la Generalitat, Joaquim Torra, va rebre al Girbau Vic TT, al Saló Sant Jordi del Palau de la Generalitat, en reconeixement a la temporada que han fet els seus equips: campió de la Superlliga femenina de Tennis Taula, finalista de la Copa d’Europa, campió de la Copa de la Reina i campió d’Espanya en equips juvenils i bronze en sub23 i aleví femení.\nUna representació de l’equip sènior femení del Girbau Vic TT i de les jugadores de base i tècnics de l’entitat, van oferir al president de la Generalitat els trofeus aconseguits.\nA l’acte hi van assistir també el Secretari General de l’Esport, Gerard Figueras, el Director del Consell Català de l’Esport, Antoni Reig, el Regidor d’Esports de l’Ajuntament de Vic, Josep Ma Roca, el president de la FCTT, Joan Arnau, el President d’honor de la FCTT, Jordi Prat, el president del Vic TT, Enric Roca, Pere Girbau i Mercè Girbau en representació de Girbau, empresa patrocinadora de l’entitat vigatana i directius i socis del Vic TT.\nEnric Roca, en representació del club homenatjat, va lliurar al President de la Generalitat un llibre de la història de l’entitat i una raqueta de tennis taula amb la gravació, Quim Torra, al mànec de la raqueta. El president va explicar que li agrada el tennis taula i que hi havia jugat força.\nAdjuntem fotografies cedides pel departament de premsa de la Generalitat de Catalunya.


Tot a punt per a rebre els Reis d’Orient | Amposta.info\nTot a punt per a rebre els Reis d'Orient\nEls Reis d’Orient arribaran demà a Amposta a partir de les sis de la tarda i enguany ho tornaran a fer amb tres muletes pel riu Ebre. A l’embarcador els estaran esperant, neguitosos i il·lusionats, milers de xiquets i xiquetes\nEls Reis d'Orient arribaran demà a Amposta a partir de les sis de la tarda i enguany ho tornaran a fer amb tres muletes pel riu Ebre. A l'embarcador els estaran esperant, neguitosos i il·lusionats, milers de xiquets i xiquetes.\nA les 18.30 h, començarà la cavalcada, encapçalada per un grup de motos de Motoristes Terres de l'Ebre. Els seguiran la Batukada i la Patrulla Canina i a continuació la carrossa dels Xumets (estrenada l'any passat), la carrossa del carbó (per a aquells que s'ha portat malament durant l'any), una carrossa carregada de paquets de la Federació de Comerç d'Amposta i les carrosses de ses Majestats els Reis, acompanyats dels patges reials.\nUn cop arribats davant de l'Hotel Montsià, les carrosses abandonaran la cavalcada i els Reis, la comitiva reial i un grup de quinze músics, emprendran a peu l'últim tram de la desfilada pel carrer Major, on hi haurà una catifa fins a la plaça de l'ajuntament. Arribats a l'església arxiprestal, els Reis faran l'adoració al nen Jesús. En acabar, seran rebuts per l'alcalde d'Amposta i faran la tradicional salutació a la ciutat des del balcó de l'ajuntament.\nEs repartiran una tona de caramels sense gluten\nEl camió de la brigada repartirà al finalitzar la cavalcada 1.000 quilos de caramels sense gluten. L'Ajuntament d'Amposta és un dels més de 130 consistoris catalans que s'han adherit a la campanya “Cap nen sense caramel” que, des de fa 10 anys, promou l'Associació de Celíacs de Catalunya per tal de garantir que els xiquets amb aquest trastorn alimentari puguen gaudir-ne sense cap problema.\nRyder i la Patrulla canina visiten la ciutat\nAmposta tindrà demà la visita d'uns convidats molt especials: Ryder i la Patrulla Canina. A partir de les 11 del matí, desfilarant pels principals carrers d'Amposta saludant i fent-se fotos amb els xiquets i xiquetes i anunciant l'arribada a la tarda de ses majestats els Reis d'Orient.\nPel que fa al temps durant el dia de demà, continuarà fent molt de fred. Cap a les sis de la tarda, hora en que començarà la cavalcada, es preveuen temperatures de 4º C (amb una sensació tèrmica de -2ºC), que aniran baixant durant la nit i matinada. El vent de mestral, que bufarà fluix amb alguna ratxa moderada, incrementarà la sensació de fred. El dia de Reis s'alternaran els núvols i les clarianes i encara baixaran una mica més les temperatures, que podran arribar a 0ºC durant la nit i matinada.


'Juego de Tronos': així va ser la traumàtica nit de noces de Sansa Stark - Regió7\n'Juego de Tronos': així va ser la traumàtica nit de noces de Sansa Stark\nTant Alfie Allen com Sophie Turner ja van advertir que a la meitat de la cinquena temporada tindria lloc un "impactant succés"\n18·05·15 | 15:02\nEn l'últim episodi de Juego de tronos, va tenir lloc un nou enllaç. Si la Boda Roja i la posterior Boda Púrpura ja es van alçar com algunes de les escenes més impactants de la sèrie, el matrimoni entre Sansa i Ramsay les ha relegat a un segon i tercer lloc.\nTant Theon (Alfie Allen) com Sansa (Sophie Turner) ja van avisar als fans de l'aclamada sèrie d'HBO que feia la meitat de l'actual cinquena temporada tindria lloc un "impactant esdeveniment", més brutal fins i tot que la sagnant Boda Roja. I tot apunta que aquesta escena podria ser la que va tenir lloc durant el sisè capítol.\nEl matrimoni entre Sansa, la legítima hereva d'Invernalia, i Ramsay Bolton (Iwan Rheon) sempre va ser un tema polític, no romàntic. De fet, després dels esdeveniments de la i la Boda Púrpura, segur que molts fans esperaven un desenllaç més sagnant.\nDesprés de la cerimònia a l'aire lliure, Ramsay i Sansa es van retirar a la seva habitació, on l'antic bastard va violar la jove Stark davant la presència del seu fidel servent pudent / Theon.\nAquesta escena és més traumàtica que altres de les violacions que els seguidors de la sèrie han presenciat al llarg de les cinc temporades perquè els fans han vist madurar a Sansa al llarg d'aquest temps, fet que converteix aquesta seqüència en una cosa personal.\nA més, no implica només l'abús sexual, sinó que la perversió de Ramsay arriba a un nou límit en obligar a Theon a presenciar l'horrible escena.\nEl calvari de Sansa Stark\nD'altra banda, suposa un nou revés per Sansa. L'hereva d'Invernalia no només ha sobreviscut en Desembarcament del Rei, si no que, a més, s'ha fet més fort amb l'únic objectiu de venjar a la seva família. Com li afectarà la violació de Ramsay?\nLa perspectiva dels fans en contemplar l'escena és de 'voyeurs', el que en conjunt i tenint en compte les reaccions de Theon davant la violació, és gairebé més traumàtic.\nPerò, aquest no és el final de Sansa. Encara queden quatre episodis per davant perquè la jove Stark es recuperi d'aquest cop i segueixi tramant la seva venjança, potser amb l'ajuda de Theon.\nJoc de trons continuarà la seva marxa televisiva el proper diumenge 24 de maig amb el setè episodi de la seva cinquena temporada, titulat The Gift (El regal).


La jove emprenedora de Quart de Poblet Isabel Tornero presenta el seu projecte ecològic “Go Green” | Valencia Extra\nLa jove emprenedora de Quart de Poblet Isabel Tornero ha presentat el seu projecte de disseny d’indumentària sostenible, “Go Green“, durant les jornades organitzades per la Diputació de València amb motiu del Dia d’Europa, celebrat el 9 de maig.\nAixí, la valenciana, titulada en Disseny de moda, ha tingut l’oportunitat d’explicar, al costat d’altres iniciatives, els prototips que ha estat desenvolupant per a l’Ajuntament de Quart de Poblet.\nEs tracta del disseny d’indumentària per als treballadors i treballadores de la brigada municipal en el qual s’ha incorporat un tèxtil que, a més de ser sostenible, permet absorbir la contaminació de l’aire.\n“Hem triat a l’equip que treballa a l’aire lliure, ja que el material treballa com un fotocatalitzador, és a dir, que gràcies a la llum solar es produeix el procés que transforma els òxids de nitrogen nocius que hi ha en l’aire en compostos que desapareixeran amb els llavats sense ocasionar cap perjudici al medi ambient“, ha explicat la dissenyadora.\nD’igual manera, la jove ha ressaltat que tot el procés es basa en l’economia circular, per la qual cosa s’empren materials sostenibles i biodegradables i els uniformes es reciclaran, donant-los usos nous, una vegada que aquests hagen de canviar-se.\nEl diputat de Projectes Europeus, Bartolomé Nofuentes, ha felicitat a la quartera i ha assenyalat que “tenim joves tremendament preparats, capaços de desenvolupar iniciatives innovadores que solucionaran problemes reals i que poden engegar-se des dels mateixos Ajuntaments”.\nEn aquest sentit, Nofuentes també ha reiterat “l’aposta que des de la Diputació de València hem fet i seguirem fent per a potenciar tot el talent que tenim a casa, recolzant aquestes iniciatives i acostant-les a Europa perquè puguen aprofitar totes les oportunitats que aquesta ofereix”.\nEl projecte continuarà amb una segona fase en la qual es pretén incorporar sensors fitosanitaris, tecnologia que permetrà monitoritzar diferents aspectes mèdics, com els signes vitals o els canvis de temperatura.\n“D’aquesta manera, comptarem amb roba intel·ligent que podrà arribar a prevenir malalties o, fins i tot, a salvar vides”, ha conclòs l’emprenedora de Quart de Poblet.