Cal avorrir-se? - Alba Castellví\nA la infantesa, de vegades un s’avorreix. “M’avorreeeeeixooo…”, se sent per casa. I llavors els pares es pregunten què fer davant la queixa. Molts expremen la imaginació per buscar solucions. Són els pares als quals, quan els fills es queixen, els salten les alarmes, com si en el seu cervell s’activés una alerta per perill. Creuen que han de fer alguna cosa per resoldre el problema. Generalment, com més petits són els nens més poderosa és la sensació dels pares d’haver de fer alguna cosa.\nAvui les pantalles són un recurs infal·lible: l’avorriment s’acaba des del primer moment que un infant té una pantalla davant. De fet, per a molts nens dir “m’avorreixo” és una drecera per accedir al mòbil, a la televisió, a la tauleta o a l’ordinador. Davant la pantalla, la queixa cessa i la distracció està assegurada. Però, ¿és bona idea, recórrer a les pantalles per resoldre l’avorriment? En realitat, aquesta aparent solució comporta dos problemes més grossos: d’una banda, creix el temps de consum de pantalles, i de l’altra, optant per les pantalles es resten oportunitats a la creativitat i a la imaginació.\nEl motiu és el següent: la creativitat sol sorgir de la necessitat. Sovint l’enginy és el resultat d’un repte que s’ha de superar. Com se sol dir, “la necessitat fa l’òrgan”. A la infantesa, el que més pot convertir un nen en algú creatiu és la necessitat de superar l’avorriment. Quan un infant no té res a fer i s’avorreix d’allò més, si no rep una proposta externa, si ningú li ofereix una alternativa per sortir d’aquest estat, el més probable és que al cap d’una mica comenci a fer alguna cosa. No passarà gaire estona sense res per fer. Si no hi ha ningú que interfereixi, ni li parli, ni li proposi res, començarà a moure’s, buscarà un objectiu, trobarà una distracció. Deixarà volar la imaginació. Amb això deixarà d’avorrir-se, centrarà l’atenció i l’acció. Posarà en joc la capacitat d’inventar, la creativitat. Potser convertirà una capsa de cartró en un avió, en una tortuga o en un niu de dinosaures. Per a què aquest miracle tingui lloc, els pares l’han de deixar sol amb la caps de cartró, sense proporcionar-li una alternativa més atractiva.\nPerò, què podem respondre?\nTot i així, no és fàcil pels pares haver de sentir la lletania: “M’avorreeeeeixooo mooolt…” i donar-hi una resposta adequada.\nEl millor que es pot fer és respondre molt breument i com a màxim un parell de vegades. Heus aquí un parell d’opcions de resposta interessants:\nEstic segura que aviat no t’avorriràs més perquè se t’acudirà alguna cosa per fer.\nÉs una bona opció per dos motius: en primer lloc, dona una idea molt exacte del que no passarà: la mare no donarà una solució. Queda clar en dir “a tu se t’acudirà alguna cosa”. També és una bona opció perquè és una frase positiva, que dona ànim i mostra confiança.\nÉs fantàstic que t’avorreixis, perquè vol dir que és el moment d’anar a endreçar l’armari de les joguines, que fa una colla de dies que està fet un caos.\nEl més habitual és que quan els pares proposen alguna cosa que als fills es fa mandra deixin de queixar-se de l’avorriment. Entenen de seguida que si s’avorreixen els donen feina, de manera que val més fer com si res.\nFent servir una de les dues respostes que us proposo posareu l’infant davant la realitat, que és que ha d’escollir per sí mateix què farà fent servir la seva imaginació i els seus recursos. Són bones opcions que l’animaran a ser creatiu i a trobar solucions pròpies.


Avortament, llengua i ciència\nEl debat sobre com conèixer la veritat és un tema filosòfic de gran tradició. Els éssers humans aprenem i, gràcies a això, ens adaptem i sobrevivim. Aquest aprenentatge o cerca de la veritat és, tanmateix, un camí borrós, difícil de seguir. Per aquest motiu al llarg de l’història s’han anat desenvolupant metodologies que ens permetissin avançar amb més seguretat en la direcció correcta. Segurament el més important d’aquests és el mètode científic.\nEl mètode científic comença per observar un fenòmen de l’entorn i elaborar-ne una hipòtesi sobre les seves causes. Després, mitjançant l’experimentació comprova si la hipòtesi és vàlida o no. En cas que sigui vàlida podem dir que, fins que no es demostri el contrari, aquest és el mecanisme causal del fenomen.\nEn aquesta definició que estem suposant que si d’una cosa se’n segueix un altra, la primera és causa de la segona. És a dir, per exemple, en una bobina, si un camp magnètic induït depèn del corrent elèctric que hi passa (sense variar les característiques de la bobina), i sempre que mesurem el camp magnètic induït hi trobem relació amb el corrent, és que una cosa causa l’altra. La verificació o comprovació empírica, d’altra banda, exigeix certa predictibilitat. Un cop sabem que hi ha una relació lineal entre la intensitat del corrent elèctric i el camp magnètic induït, podem predir que si dupliquem l’amperatge tindrem un camp magnètic el doble d’intens. I també, lògicament, que quan trobem un cas en què això no passa, és que caldrà replantejar la llei.\nPer tant, de la curta i simplificada definició del mètode científic, podem extreure dos conceptes molt importants per a qualsevol debat on els ponents utilitzin la ciència com a argument inapel·lable: el coneixement científic no és estàtic i l’experimentació és\nSempre que sento una discussió on algú utilitza la frase màgica “això està científicament demostrat” o alguna de les seves germanes “els estudis universitaris diuen…”, “la universitat de Neverland ha demostrat que…”; m’espanta que la gent pensi que la ciència és la garant\nmoderna de la veritat absoluta, la religió dels nostres dies.\nAixí doncs, quan algú d’aquests autoanomenats “provida” defensa que està demostrat científicament que el nasciturus (en ma vida havia sentit aquesta paraula) té vida, els hem de preguntar quina mena d’experiments (o comprovacions) han realitzat a ell i a la mare. Una afirmació de tal importància no pot ser coneixement científic. Què inoportú! El mateix passa amb el debat lingüístic. L’exemple és fàcil, ja que es tracta d’un tema que és molt present en el català. LAPAO, valencià, baleà, central,…. Quan un tertulià, afirma que està\ndemostrat científicament, ens està enganyant. La ciència no serveix per això!\nNo vull dir que allò que no sigui ciència no sigui vàlid. Afortunadament per nosaltres no tot el coneixement és científic. El més important quan parlem de ciència és tenir clar que no deixa de ser un mètode que ha proporcionat grans avenços a la humanitat, però com a tal és limitat.\nConèixer aquests límits, entendre’ls i respectar-los és de vital importància per evitar que ens donin gat per llebre en el nostre dia a dia! Recordem que la ciència no s’ha d’invocar com si es tractés d’una religió, perquè la seva clau és la falsabilitat, tal com van destacar importants figures com Karl Popper.\nCarles Samper, militant de la CUP de Tarragona\nPosted març 18, 2014 at 5:03 PM\nNo podria estar mes en contra de Karl Popper i el seu tuf liberal, company critic de Von Hayek a Austri i enemic publix d’Adorno i Habermas, mare meva aquest home acusava a Marx de cientificista quan el patetic era ell…\nI tu a la CUP, defensant Popper…. Ves a VOX minim o amb el Sala Martin…\nPosted març 18, 2014 at 10:28 PM\nSenyor Ceballot (és el cognom o el nom de guerra?):\nAcusar a Popper de [sic] patètic és, com a mínim, arriscat i discutible. Efectivament, Popper era defensor de la llibertat individual, amb tota la ideologia política que pot emanar d’aquest principi, però una encertada capacitat de discerniment exigiria reconèixer-li els encerts. O que passa, ¿el falsacionisme tot d’una deixa de poder ser un pilar de la filosofia de la ciència només per qui l’ha postulat?\nPosted març 18, 2014 at 11:03 PM\nCeballot, sóc prou conscient de les idees polítiques d’aquest home. Ara bé, això no invalida la falsabilitat en el mètode científic. A on militi jo, és cosa meva i de les meues companyes de militància.\nPosted març 18, 2014 at 5:25 PM\nSorprenent dius que “afortunadament no tot el coneixement per nostraltres es cientific”.\nGuaita aixo deien abans de penjar Galileu, amen.\nPer que ja hem diras tu, que es, sino científic el coneixement. A veure digues?\nIncreible, precisament el que hem de fer es criticar el que posen ciencia de nom al dogma, pero no criticar la ciencia, i el preuat coneixement científic que tant li falta a aquest article.\nPosted març 18, 2014 at 10:36 PM\nD’entrada jo no sabia que a Galileu l’haguessin penjat. Vaja, no ho sabia ni científicament ni de cap altra manera…\nPosted març 18, 2014 at 11:08 PM\nCeballot, hi han disciplines on el coneixement no és científic i això no les fa ni més ni menys vàlides. Suposo (no ho puc assegurar al cent per cent) tu no agafaries una balança per mesurar la teva alçada. Doncs el mètode científic també té les seves limitacions. També entenc que no trobis el coneixement científic al meu article, ja que no es tracta d’un article científic. Finalment, t’agrairia que si em cites ho facis correctament.\nPosted març 18, 2014 at 5:49 PM\nDoncs a mi em sembla que té tota la raó quan parla de que afortunadament no tot ho mesurem en termes científics. Aquest article està fet per criticar els arguments que emparant-se en la ciència legitimen i justifiquen discriminacions i posicions de poder. Des de qualsevol posició revolucionària hem de partir de ser capaces de criticar el sistema imperant, i actualment l’ús que es fa dels resultats científics (que no la ciència en si) massa sovint està al servei dels poderosos. Per altra banda, crec que el to de les crítiques hauria de ser més respectuós i constructiu, i no hauries de jutjar un company per un sol article, que pot ser més o menys afortunat, però que no defineix la seva persona. Salut!\nPosted març 18, 2014 at 6:06 PM\nTipic article idealista on s’apela a la incogniscibilitat de la realitat, que dóna peu evidentment al realitivisme més vulgar que entra de pet en contradicció amb el teu propi article. Per exemple, quan dius lo de les llengues, si la ciència no serveix per aixó, que serveix? La gramàtica? La llengua? No, no, que?\nLa realitat, per sort o per desgracia és cogniscible, i es pot conèixer fer us del métode dialèctic. Aquest ens proporciona un mètode cièntific que ens permet conèixer el món i la realitat que ens envolta\nPrecisament si nosaltres militem, no és només per idees, sinó per fets, fets cogniscibles perquè els patim dia a dia, fets que anilitzem i arribem a la conlusió que són mentida o són abusos camuflats i ens organitzem per a combatre’ls.\nK. Popper, amiguet del liberalisme més pudent dels anys 30 i 40 de SXX, quan criticava públicament les esquerres (de la qual la CUP ara en forma part) no era una detall en el seu pensament, era el que fundamentava el seu pensament, aquest energúmen negava obertament la existència de classes (clar, des del despatxet i obviant el passat pobre), obres com La Miseria del historicismo reflexen aquest pensament historicista per part seva d’englobar nazisme i comunisme, o de justificar la miseria del nazisme en Platò o Heraclit, arguments més que hostoricistes. Defensor del liberalisme més moderat i de la no intervenció de l’estat, etc, etc.\nJo no dic que aquest home fes algunes aportacions importants, les va fer, però a cadascú, sempre, l’hem de posar a un o altre costat de la balança, i aquest home estava del costat dels poderosos.\nPosted març 18, 2014 at 10:50 PM\nTenir un esperit crític amb el coneixement com el que proposa el mètode científic NO mena al relativisme sobre la incognoscibilitat. Efectivament, el mètode científic no diu que no puguem conèixer res, diu que allò que sabem és fràgil, relatiu, susceptible de ser modificat, o, més ben dit, restringit. La relativitat i la quàntica van demostrar que les lleis de Newton no eren correctes. ¿Què vol dir, que això demostra la incognoscibilitat, quan ja aleshores es preveien òrbites i eclipsis? No, simplement les lleis de Newton eren una molt bona aproximació en una escala macroscòpica a velocitats limitades: fora d’aquests àmbits fallen. Ara tenim lleis més precises, però no vol dir que “abans no sabéssim res”.\nQuant a les llengües, no hi ha stricto sensu cap mètode científic per demostrar si el cors és un dialecte de l’italià o una llengua apart, o per distingir si el portugués i el gallec són la mateixa llengua. Sí que hi ha un consens acadèmic, basat en la tradició a l’hora de fer producció literària, en l’evolució, en el consens social… però en última instància no podem “preveure-ho” ni fer-ne cap llei. Podem estudiar l’etimologia d’una paraula, però NO fer-ne previsions de les seves futures evolucions (els límits d’aquestes evolucions els pot determinar la lingüística -cognitiva o generativa-, que sí que és una ciència, però això ja són figues d’un altre paner).\nPosted març 18, 2014 at 11:16 PM\nAnerol, he trobat molt interessant la teva aportació. El que no tinc clar és en quin punt defenso el “realitivisme més vulgar”. Respecte al tema de la llengua, veig que hi ha un altre comentari que t’ho explica perfectament. Finalment, el tema militància està clar que no militem només per idees, això ho comparteixo.


tinta electronica – Quasi un bloc\nLa lluita per portar-se el gat a l’aigua en el terrenys dels dispositius de lectura electrònica sembla que serà aferrissada: encara que dispositius diferents, Apple i Amazon competeixen en el terreny dels lectors electrònics amb els seus ipad i kindle. Al darrere d’altres fabricants volen menjar-se també part del pastís dels tablets, i els fabricants de lectors electrònics també van abaratint els seus dispositius, mentre n’augmenten les característiques.\nI ara s’anuncien ja les primeres pantalles i productes de tinta electrònica a color. No podran competir amb les pantalles LCD, de moment, però és un salt per passar de la lectura de llibres en pantalla a la lectura de revistes augmentant, de passada, el negoci editorial i el suport d’aquest a nous formats. I, de passada, s’obre un altre front: versions per ipad de revistes que també podran veure’s ara en color en d’altres dispositius.\nSerà interessant veure com convergeixen dispositius i empreses: fabricants de dispositius com Apple que cada vegada tendeixen més a oferir continguts (no només software, també llibres i música) i proveïdors de continguts (Amazon, Barnes & Noble, FNAC) que també ofereixen dispositius per no perdre mercat.\nLa lluita en aquestes zones comunes serà aferrissada. Falta per veure si al final tot seran zones comunes: dispositius amb tecnologies d’origen diferent però amb solucions finals molt similars, empreses provinents de mercats diferents però que al final oferiran solucions integrals (hardware, software i continguts).\nI serà també interessant veure com surten de ben o mal parats el software lliure i els drets de còpia i ús de tot plegat, les limitacions que s’imposin a la suposada compartició d’una cosa que serà teva, o els canvis de preu que hi pugui haver en un mercat de llibres i revistes electrònics amb un volum important…\nPublicat el 13/11/2010 03/10/2013 Categories TecnologiaEtiquetes ebooks, tinta electronicaDeixa un comentari a La dura lluita pels lectors electrònics\nAra sí! Finalment es pot veure la pantalla dual de Pixel Qi sobre un model operatiu, concretament sobre un tablet. No sé si muntaran la pantalla sobre altres dispositius (portàtils, netbooks, netbooks amb doble pantalla, lcd o lcd+tinta), però sí que crec que aquesta línia és molt més pràctica que no pas els lectors de llibres electrònics amb doble pantalla (tinta + lcd com el nook o l’alex). Després veurem com van les coses i què demana el mercat, la gent.\nTamany per tamany i característiques per característiques, prefereixo aquesta proposta als kindle DX o al tan esperat lector de Plastic Logic, el QUE, o l’Skiff Reader. De moment, però, queda saber el preu…\nPublicat el 11/01/2010 03/10/2013 Categories TecnologiaEtiquetes ebooks, lcd, tinta electronicaDeixa un comentari a Un tablet amb mode e-ink


El juliol comença amb bones previsions d'ocupació\nA dos dies per posar el peu al juliol el sector turístic de la Costa Brava Centre augura que hi haurà una bona taxa d'ocupació. A falta de les reserves de darrera hora que aquestes es van actualitzant setmana rere setmana avui ja es pot avançar que aquesta zona del litoral gironí assolirà una ocupació mitjana del 80% durant tot el mes.\nUn any més es torna a confirmar la bona arribada del turisme internacional que a hores d'ara ja té tancades les seves reserves, però el de proximitat segueix apostant per l'agost per fer les vacances d'estiu. Seran aquests darrers amb les seves escapades de cap de setmana i les segones residències les que acabaran de determinar les bones xifres del juliol.\nUns caps de setmana que continuen venint molt marcats per la previsió del temps. Les sortides de la ciutat comtal, majoritàriament, venen determinades per si durant el dissabte i el diumenge hi haurà un bon sol. El cel és encara el gran aliat o el pitjor enemic del sector turístic.\nPel que fa a aquests darrers dies de juny des de sector asseguren que el cap de setmana llarg de la revetlla de Sant Joan s'han aconseguit xifres récord que ja han deixat un promig del 70% d'ocupació al llarg de tot el mes.


Teresa Ribera afirma que "transició ecològica i digitalització són la base de la recuperació"\nZona d' estudiants\nQui es pot col·legiar?\nOrientació Professional (SEOP)\nAssesorament jurídic i fiscal\nQuines són les funcions del COETC?\nLlistat d' enginyers de telecomunicació que realitzen Certificacions Energètiques\nLlistat de perits\nInformació sobre la pràctica professional\nProcediments, legislació i normativa\nVisats i registre de treballs professionals\nActualitza les dades del teu perfil\nAMETIC, la patronal representant del sector de la indústria tecnològica digital a Espanya.\nTeresa Ribera ha volgut subratllar la importància estratègica d'aquests dos factors de canvi per a superar la situació econòmica generada per la pandèmia. Una importància -ha destacat- que és deguda "a les sinergies que es donen entre tots dos".\nLa ministra ha citat exemples significatius d'aquestes sinergies, com el paper de les TIC en la gestió de les energies renovables, la cerca de l'eficiència en el consum de recursos en la indústria o el desenvolupament d'una mobilitat més sostenible.\nTeresa Ribera ha qualificat d'"èxit" la trobada anual del sector digital. D'una banda, a causa del remarcable seguiment que han tingut les sessions, amb més de 9.000 connexions durant la celebració de l'esdeveniment entre el 2 i el 4 de setembre. D'altra banda, perquè la trobada "ha posat en relleu la importància d'un sector com el que AMETIC representa per al progrés i el benestar del país".\nEl títol de la trobada anual ha estat "Digitalització i sostenibilitat per a la reconstrucció. Ara o mai". La ministra s'ha referit a la pertinència d'aquesta última expressió", ja que la revolució digital s'ha accelerat per la pandèmia i ens ha obert una oportunitat".\nSegons Teresa Ribera, per a aprofitar-la cal prendre en consideració quatre elements: intentar afavorir la prosperitat; corregir les desigualtats i les bretxes socials de tota mena, inclosa la digital; operar dins dels límits ambientals, i prendre's molt de debò les qüestions relatives a la privacitat, la seguretat i la governança en l'entorn digital.\nLa combinació entre les TIC i la sostenibilitat obre la porta també a reactivar les agendes urbanes per a aconseguir ciutats més habitables, amb qüestions com la rehabilitació del parc edificatori en primer pla. També genera possibilitats econòmiques amb la creació de nous models de negoci i d'ocupació, en particular per als més joves que accedeixen per primera vegada al mercat laboral.\nDificultat com a repte\nPedro Mier, president d'AMETIC, ha valorat la 34a Trobada de l'Economia Digital i les Telecomunicacions, descrivint-lo com "el millor fins ara celebrat".\nIgual que la ministra, Mier ha posat l'accent en el "sentit de la urgència" que s'ha volgut transmetre amb l'expressió "Ara o mai", perquè "la situació que vivim és una dificultat i alhora un repte per a aconseguir una indústria que conjumini digitalització i sostenibilitat".\nEl president d'AMETIC ha posat èmfasi en la necessitat de tenir una indústria resilient que permeti crear "més coneixement, més innovació i més ocupació", una tríada que ha descrit com "la reserva estratègica de qualsevol país".\nIgualment, s'ha mostrat confiat que aquest objectiu és possible a causa de "la capacitat de reacció col·lectiva i a la presència de grans professionals".\nEn la clausura de la trobada també ha intervingut Luis Isasi, president del Banc de Santander España, amb una reflexió sobre el paper de la sostenibilitat en les empreses. Isasi ha assegurat que "les grans companyies han de retornar a la comunitat parteix dels beneficis que han obtingut en ella".\nUn repàs a la innovació\nLa 34a Trobada de l'Economia Digital i les Telecomunicacions organitzat per AMETIC ha reunit desenes d'experts en TIC i representants del món econòmic durant els tres dies de la seva celebració. A més, ha comptat amb una destacada presència institucional.\nS'ha debatut sobre la irrupció de la digitalització en àmbits com l'agroalimentari, el turisme, la mobilitat, la gestió urbana, l'educació, la salut. I també sobre la irrupció del 5G, el blockchain, la Intel·ligència Artificial, i les tecnologies quàntiques en la societat (Foto: Ametic).\nRT @COITAORM_AITA: Riazor, nuevo estadio #5G https://t.co/ENrYajBXVv\nRT @coitaoc: También abre convocatoria hasta el 30 de octubre @ProgramaMinerva , que seleccionará a 30 proyectos para ofrecer un completo p…\nRT @coitaoc: #FelizMartes para emprendedores y #startuperos. Se abre nueva convocatoria de @OpenFuture_And, programa de aceleración de empr…\nRT @COITAORM_AITA: El Gobierno deja pendiente la 'ley #5G' que regulará el papel de la china #Huawei https://t.co/DeofjR3OFy\nRT @FENITEL_ES: 📢A partir del 📆30 de septiembre finalizarán las emisiones simultáneas para adaptar las #Antenas #Colectivas #TDT al 2º Divi…\nCopyright © Col-legi Oficial d'Enginyers de Telecomunicació. Catalunya


Els llibres són les millors eines per desenvolupar habilitats essencials per a la vida\nEn l'era de les sèries a la carta, els videojocs i les xarxes socials, la lectura continua sent la font de felicitat de moltes persones, que no conceben anar a dormir sense haver dedicat al menys uns minuts a gaudir dels seus autors preferits. Per a molts la lectura és un hobby per a tota la vida, una afició que desenvolupa la ment i permet transportar-se a altres llocs o altres èpoques sense moure's de casa.\nMolts pares i mares opten per inculcar als seus fills i filles el gust per la lectura des de petits i, per la seva banda, les escoles aposten per activitats que promouen aquesta afició, perquè els llibres són les millors eines per desenvolupar habilitats essencials per a la vida, com aprendre a identificar les emocions pròpies i alienes.\nEls llibres ajuden a entendre millor el món i a tenir una ment oberta, a més d'augmentar les competències de comunicació\nI és que llegir no només és diversió i màgia, sinó que també aporta una sèrie de beneficis que s'estenen molt més enllà. "La lectura augmenta i estimula el desenvolupament de capacitats de la nostra intel·ligència executiva, bàsica per tenir èxit en l'aprenentatge i la vida. Implica posar en acció habilitats per marcar-nos objectius realistes, i planificar, supervisar i autoregular-se per aconseguir-los. Els bons lectors tenen més capacitat de concentració, de memòria i de comprensió. Quan els nens comparteixen el que estan llegint amb altres persones estan estimulant la seva capacitat d'ordenar idees, la capacitat de síntesi o d'abstracció, el raonament i la comprensió de causalitats, entre molts processos", assenyala Ana Herrero, psicòloga i coordinadora del departament d'orientació del grup Brains International Schools.\nSi bé és cert que la lectura només aporta beneficis als infants i joves, també cal tenir en compte quin tipus de llibres seran els adequats per a cada edat. A partir que els nens i nenes poden començar a llegir, cal posar a la seva disposició o facilitar-los llibres adaptats tant a la seva capacitat lectora com als seus interessos.\nLa psicòloga Ana Herrero fa algunes recomanacions literàries per etapes:\nInfantil: per als primers lectors la cosa més important serà que hi hagi moltes il·lustracions i dibuixos que els guiïn en la comprensió de la història, poc text i lletra grossa, i els encantarà si els protagonistes són nens com ells.\nPrimària: durant l'etapa de primària, i a mesura que van millorant la competència lectora, els nens i nenes "s'enganxaran" a la lectura si trobem la clau d'allò que els motiva, els interessa i els produeix curiositat. Podran ser còmics amb històries fantàstiques, relats d'aventures reals o de ciència-ficció, dinosaures o naturalesa, o potser només els interessarà llegir temes de futbol o del seu esport favorit. Cal tenir present que qualsevol tema que connecti amb els seus interessos pot obrir-los la porta a l'hàbit de la lectura.\nSecundària: a partir de la pubertat i l'adolescència, els solen interessar les novel·les amb personatges de la seva edat que viuen experiències que els guien en aquesta nova etapa de grans canvis i descobriments, així com literatura fantàstica i llibres informatius sobre els problemes que els preocupen.\n"Els llibres són claus per desenvolupar cada persona, perquè ens ajuden a entendre millor el món i tenir una ment oberta, a més d'augmentar les nostres competències de comunicació i millorar la nostra intel·ligència emocional. Llegir et fa més humà perquè et permet entendre diferents idees i sentiments, viure a través dels personatges diferents formes d'afrontar la realitat, resoldre problemes i superar adversitats", conclou Ana Herrero.


Jordi Galves: Els vels de la moreria - El Temps\nLes mil i una nits no és només una de les més il·lustres i conegudes obres de la literatura àrab sinó una de les més fascinants de tota la literatura universal, sòlida com una roca, eterna com el tomb de l’any. El llibre té orígens molt antics —d’Índia, Pèrsia, de l’Aràbia preislàmica, de l’antiga èpica mesopotàmica o de la literatura grega clàssica— però el text més acabat i voluminós que es coneix va ser escrit per nombrosos autors anònims durant un dilatat espai de temps que s’estén des dels inicis de l’època abbàssida (segle VIII) fins al període mameluc (segle XIV). És només en aquest sentit que pot considerar-se d’alguna manera una obra medieval i, per altra banda, va ser a l’Edat Mitjana quan la seva gran riquesa va influir —sovint fragmentàriament— les grans i noves literatures d’Europa en una dinàmica que encara avui no es pot considerar acabada. La literatura mai no s’acaba si la volem mirar sense prevencions. Les mil i una nits és una de les grans portes al coneixement de l’Orient juntament amb els Viatges de Marco Polo, una altra obra que no s’assembla a cap altra. Què hauria estat del viatge del famós venecià si no hagués decidit escriure el seu llibre? Només, pel que fa a la literatura catalana medieval, podem esmentar la presència viva dels contes de Les mil i una nits —juntament amb el Calila i Dimna i el Barlaam i Josafat— al Llibre de les bèsties de Ramon Llull i de la narració Kàmar Azzaman, fill del rei Xahmman a la Història de Jacob Xalabín, probablement el llibre més estany i inesperat de tota la nostra literatura en català. Sense oblidar tampoc el Tirant el Blanc ni la novel·la de cavalleries Umar Annuman.\nLa fascinació per aquest llibre tan important és la fascinació pels contes, per les històries relativament breus que atresoren un aprenentatge per a la vida, un coneixement pràctic, sapiencial. El títol, tan poètic i eficaç, evoca la idea de l’infinit, de l’innombrable, dels diversos territoris que travessa, de les diverses realitats que descriu. No només les que el lector pot esperar sinó també les que procedeixen de la màgia i dels somnis, de la part inquietant que ens havíem acostumat a evitar fins a l’aparició dels llibres del doctor Freud, de Viena. En qualsevol moment pot aparèixer una llàntia, potser un anell que si es freguen convoquen un geni que se sotmet a la voluntat del protagonista. Tothom coneix la història central que estructura la gran quantitat de contes que són a Les mil i una nits. El soldà ha estat enganyat per la dona i, per evitar que la seva nova muller repeteixi l’engany, decideix de casar-se cada nit amb una noia diferent a qui fa matar a l’endemà. Aquesta cruel pràctica es va repetint fins que s’uneix amb la valenta Xahrazad, la qual ha decidit salvar-se i salvar les seves successores. Amb la tècnica literària del suspens la noia reté el soldà amb contes que sempre queden sense final i es multipliquen, de tal manera que passen junts mil i una nits al final de les quals Xahrazad li mostra un fill. La set de venjança i el principi de la mort són vençuts per l’exercici de civilització que suposa la literatura.\nLa narrativa de Les mil i una nits no fou, però, el primer gran amor de la cultura arabomusulmana per a la tradició catalana. La rica poesia àrab del sud de la península Ibèrica va influir, sense anar més lluny, en la nostra poesia de l’amor cortès escrita en occità. De l’amor carnal. Els conceptes del gai saber de l’amor pel bé de l’amor o l’exaltació de l’estimada ja es troba en la literatura àrab andalusina dels segles IX i X. Igualment, la idea de l’ennobliment de l’amant gràcies al poder immens de l’amor que suscita la dona la va desenrotllar a principis del segle XI el psicòleg i filòsof persa Abu-Alí al-Hussayn ibn Abd-Al·lah ibn Sina —conegut a Europa com a Avicenna— en el seu Tractat sobre l’amor. La concepció de l’amor com un desig que no s’acaba realitzant mai, l’amor sublimat i constant, és una de les grans herències que sabran aprofitar els nostres trobadors per construir la millor poesia del món, la que ha tingut més ressò, fins a, com a mínim, Bob Dylan. La primera gran poesia d’Europa que arriba a través de la introspecció, de la consciència de sí i de l’alteritat, fins a l’immens Ausiàs March, de València.


Inversor Solar Huawei SUN2000L-12KTL V-120-600v 2MPPT WLAN\nInversor solar de connexió a xarxa Huawei de 12000W trifàsic.\nLa línia d’inversors de la marca Huawei d’onda sinusoidal pura, ofereix un rendiment superior per a multitud d’aplicacions. Destaca sobre la resta en la seva sortida sense interferències, el que permet als Huawei assegurar una correcta operació en equipaments sensibles com displays o aparells de mesura.\nLa robusta electrònica y el disseny mecànic adequat, fan dels inversors Huawei un bona opció i molt fiable. Dissenyats per a una llarga vida amb protecció en front a curtcircuits, sobrecàrreguesi altes temperatures, proporcionaran una operació sense problemes al llarg de molts anys. Garantia de 5 anys de producte i certificat CE.


Una parella de flamenc menut es reprodueix per primer cop al Delta i a Catalunya – Marfanta\nFlamencs a la zona de les salines de la Trinitat, al delta de l'Ebre.\nUna parella de flamenc menut (‘Phoeniconais minor’) es reprodueix per primer cop al parc natural del delta de l’Ebre. Es tracta del primer registre de reproducció d’aquesta espècie a Catalunya i un dels pocs existents a Europa. Més petit i de bec més fosc que el flamenc rosat (‘Phoenicopterus roseus’), està àmpliament distribuït a l’Àfrica i l’Índia. Se sol reproduir als grans llacs de la vall del Rift –Etiòpia, Kènia i Tanzània- i, des de 2006, a la Camarga i Fuente la Piedra (Màlaga). També ha aparegut de forma regular al Delta, però en nombre molt baix i fora del període reproductiu. La troballa s’ha fet durant el cens de la colònia reproductora de flamenc rosat que enguany ha assolit el seu segon màxim històric amb 3.449 parelles.\nEls experts destaquen el caràcter “extraordinari” de la troballa d’una parella de flamenc menut reproduint-se al Delta, atès que es tracta d’una espècie que difícilment sol desplaçar-se per aparellar-se més al nord del desert del Sàhara. “No sabem si és un fet excepcional o si l’espècie creix, la influència del canvi climàtic o etcètera. Ho haurem d’anar seguint per donar-li una explicació correcta”, apunta el tècnic del parc natural del delta de l’Ebre, Toni Curcó.\nS’havien vist, fins ara, entre un i dos exemplars durant la tardor, l’hivern i la primavera, fora de l’època de reproducció. Fins i tot, havien hagut intents, alguns amb èxit, de reproducció dins de les colònies de flamencs rosats de la mediterrània occidental com la Camarga i Fuente de Piedra, a Màlaga. Curcó admet també que, en alguns casos, pot tractar-se també d’exemplars que han fugit de nuclis zoològics europeus, fet que haurà de contrastar també el seguiment posterior.\nLa troballa es va fer durant el cens de parelles reproductores de flamenc rosat el mes de maig passat. Una operació efectuada a partir d’imatges obtingudes amb dron. Després del rècord absolut de l’any passat, amb 4.303 parelles censades, la població reproductora de flamenc rosat al delta de l’Ebre continua mantenint-se en xifres molt per sobre de la mitjana -1.543,3 parelles- des del seu establiment a les salines de la Trinitat, l’any 1992. Des de llavors, la reproducció de l’única colònia de l’espècie existent a Catalunya i que habita un dic de les salines de la Trinitat, a la Punta de la Banya, ha tingut èxit en 25 ocasions. Però també amb alguns alts i baixos.\nControl de depredadors\nDesprés d’alguns intents a les dècades dels 70 i 80 del segle passat, l’any 1992 es van instal·lar 251 parelles i al 1993 es va aconseguir que es reproduïssin per primer cop. En els primers anys, la població reproductora va oscil·lar entre 251 i 1.677 parelles. A partir de l’any 2006, es va iniciar una tendència a l’alça, amb un màxim de 3.139 parelles l’any 2009, que es va trencar l’any 2013. Llavors, va començar un període advers de quatre anys -amb valors inferiors a les 1.000 parelles), relacionat amb problemes amb el gavià de potes grogues (‘Larus michahellis’) i la guineu (‘Vulpes vulpes’).\nSegons remarquen els tècnics, la implementació d’accions de control adreçades a ambdues espècies ha permès la seva recuperació i, fins i tot, tornat a arribar a superar amb escreix els valors del període 2006 – 2012, arribant al màxim absolut aquest any passat. Curcó no descarta que es pugui tornar a superar el rècord del passat 2020, però recorda que el nombre depèn de diversos factors: “si a Fuente de Piedra no crien, que és el que ha passat enguany, és més probable que els flamencs es desplacin i trobin un lloc adequat com el delta de l’Ebre”. “Hi ha també factors que depenen de la gestió que fem aquí. No és tan important veure cada any aïlladament com la tendència”, subratlla.\nEn aquests moments, algunes parelles ja estan tenint cura dels primers polls.\nLa població total de flamencs -adults i immadurs no reproductors- presenta fortes fluctuacions estacionals, amb una presència màxima a l’hivern (amb uns 12.500 exemplars de mitjana- i una mínima a la primavera-estiu -amb uns 5.000-6.000 exemplars de mitjana-, precisament en el període durant el qual es reprodueix.\nEl seguiment d’aquesta població ha estat possible, en bona mesura, gràcies a activitats com l’anellament dels pous que, fins el passat 2019 s’efectuava al mes de juliol al delta de l’Ebre. Una activitat que, tal i com succeir l’any passat, ha estat anul·lat davant l’actual evolució de la pandèmia. En l’anellament hi solen participar entre 250 persones, entre tècnics i voluntaris. Això implicava reunions multitudinàries o transport a la zona on s’anellava els polls, fet que ha desaconsellat de nou la seva celebració.\nFins l’any 2019, al parc natural s’han anellat 4.370 exemplars de flamenc, la qual cosa ha permès observar-los en un total de catorze països, com ara França -36% de les observacions-, l’estat espanyol -21%- i Itàlia -19%-, tot i que també s’han registrat observacions a indrets molt més llunyans com ara Mauritània, el Senegal, Montenegro i Turquia. L’operació i el seguiment estan coordinats per la Mediterranean and West African Greater Flamingo Network, entitat que aplega set països de la conca mediterrània, des de Mauritània fins a Turquia.\nTags: Delta de l'EbreflamencsMedi AmbientParc Natural del Delta de l'EbreSocietatToni Curcó


Qui són els regidors que conformaran el nou ajuntament espluguí? | EFMR.cat\nInici Política Espluga de Francolí Qui són els regidors que conformaran el nou ajuntament espluguí?\nQui són els regidors que conformaran el nou ajuntament espluguí?\nJosep Maria Vidal (@jmvidalm)\nJosep Maria Vidal serà el pròxim alcalde de l’Espluga de Francolí. Té 35 anys, és arquitecte i treballa com a editor de la Musca. És cantaire al Cor TLP i director del grup de teatre els Teleotistes. També participa de La Cultural Jordi Francolí. Va entrar a l’ajuntament el 2015 com a número dos de Som. Després que Jordi Miró no tingués la confiança de l’equip de treball de Som, es va fer públic que Vidal encapçalaria la llista. Políticament, va començar a militar al PSC, amb el procés va virar cap a MES i finalment es va afiliar a ERC.\nAida Morgades (@aidamorgades)\nTambé té 35 anys i és tècnica en dietètica. Forma part dels diables de l’Espluga i també del Cor TLP i dels Teleotistes. Va presentar-se per primer cop a les eleccions municipals el 2015 amb Som Espluga i va ocupar el tercer lloc de la llista, sent regidora a l’oposició. Actualment milita a ERC.\nEnric Mercadé (@enricmercade)\nMercadé té 30 anys i és dissenyador gràfic autònom a édisenys, la seva pròpia empresa. Activista involucrat en projectes socials, culturals i polítics. És el president de La Cultural Jordi Francolí i membre del CDR de l’Espluga, de l’Ateneu l’Empelt, l’AEiG L’Estornell, Casa Llavasa i la Unió de Botiguers i Empreses de l’Espluga. També assessora el Museu de la Vida Rural.\nAnna Garcia és mestra de primària i cap d’estudis en una escola de Tarragona. Té 29 anys i és grallera de l’Associació Cultural de Grallers, Gegants i Nans, també forma part de Tratea Teatre, del Pessebre Vivent i de l’Espluga Audiovisual. Va formar part de l’Espluga FM Ràdio.\nConegut com a “Tessu”, té 44 anys i és encarregat de manteniment en una empresa del sector del paper. Acumula dos mandats com a regidor a l’Ajuntament de l’Espluga de Francolí, primer amb Espluguins Independents (2011) i després amb Som Espluga (2015). És bastoner del Ball de Bastons.\nLaura Ruiz de Porras (@lauraruizdep)\nLa directora de l’Àrea Bàsica de Salut de Montblanc és metgessa de família al consultori de l’Espluga. Té 62 anys i és membre del Casal de l’Espluga i de Metges de Catalunya. Igual que Rosell, porta dos mandats sent regidora a l’ajuntament. El 2011 va ser la cap de llista de Solidaritat Catalana per la Independència i el 2015 va ser la número cinc de Som Espluga.\nLaura Poblet (@Laurapoblet)\nTé 26 anys, és periodista, estudia Turisme i treballa a la recepció de l’alberg Jaume I. És la presidenta de l’Orquestra TLP, membre del Ball de Bastons i de l’Espluga Audiovisual.\nJordi Torre (@jorditobe)\nTé 38 anys. Actualment és regidor de Cultura i de Turisme a l’Ajuntament de l’Espluga, fa vuit anys que està al consistori espluguí. Diplomat en Turisme i Direcció Hotelera. És tècnic d’informàtica del Consell Comarcal de la Conca de Barberà. Després de 16 anys de David Rovira a l’alcaldia, Torre ha estat el cap de llista de Junts, la candidatura hereva de CiU. Forma part del Cor TLP i de Tratea Teatre. És soci del Casal, de la Penya Barcelonista i patrocinador del Certamen Literari.\nDe 48 anys, forma part del comitè d’empresa de la Mahle, on també és responsable de línia. És membre dels Armats de l’Espluga i del Club Pàdel Casal de l’Espluga.\nTé 46 anys. És tècnic de prevenció de riscos laborals a l’Institu Català de la Salut del Camp de Tarragona, formant part de les comissions de seguretat de diversos municipis. Diplomat en Relacions Laborals i llicenciat en Ciències del Treball. També té diversos postgraus. És membre de la branca de Pares de l’AEiG L’Estornell, forma part del Club Atlètic Espluguí, del Club de Pàdel del Casal i del Club d’escacs de l’Espluga. A més a més, és soci de l’associació de la Urbanització Carreras i de Casa Llavasa.\nTé 42 anys. És empresari en el sector de la construcció. També és membre dels Armats i dels Pastorets i va passar pels Diables de l’Espluga. El 2011 va ser el cap de llista d’Espluga Viva i va aconseguir un regidor, estant quatre anys a l’oposició. Aquest 2019 ha optat per encapçalar la candidatura de la FIC sota el nom de Nova Espluga.\nArticle anteriorLa Conca al Dia del divendres 31 de maig del 2019\nArticle següentTerra de Festa del divendres 31 de maig del 2019


La CUP demanarà al ple de Manresa que reprovi l'actuació dels Mossos durant el 8-M | NacióManresa\nLa formació rupturista també presentarà mocions perquè l'Ajuntament no retiri el llaç groc de la façana i perquè Manresa es converteixi en Territori Lliure de Paradisos Fiscals\nper Redacció, 19 de març de 2019 a les 14:00 |\nEls tres regidors de la CUP en una imatge d'arxiu | Pere Fontanals\nLa Candidatura d'Unitat Popular (CUP) de Manresa ha fet públiques les tres mocions que presentarà al ple municipal del mes de març, que es durà a terme aquest dijous, dia 21. La primera moció cupaire demana que l'Ajuntament respecti els diversos acords de ple que comprometen a mantenir els símbols independentistes a la façana principal de l'ajuntament. Com ja havien anunciat, la CUP vol que l'equip de govern no faci cas d'una eventual prohibició de la Junta Electoral i mantingui l'estelada i el llaç groc a l'edifici consistorial de la plaça Major 1.\nLa segona proposició de la CUP és conseqüència dels incidents causats pels cossos policials durant la històrica manifestació feminista del 8 de març a Manresa. A part de reiterar el suport a la vaga i a les demanades del moviment feminista, la moció demana "reprovar l’actuació policial del cos dels Mossos d’Esquadra durant tota la jornada de vaga del 8 de Març". El text de la moció recorda que "les accions programades pel comitè de vaga feminista no es van poder dur a terme amb normalitat atesa l’actuació dels cossos policials dels mossos d’esquadra, amb actuacions injustificables com ara vexacions a les companyes, negativa a la identificació de diversos agents tot i ser requerides, càrregues a diverses manifestants, etc.". A més, destaca que "fins a sis de les companyes que van participar a la manifestació estan sent investigades pels fets ocorreguts després de la intervenció del cossos policials".\nPolítica, llaços grocs, ple Manresa, paradissos fiscals, CUP, dona, 8-M, Mossos\nA la dona que no es sent representada\nPer Anònim el 20 de març de 2019 a les 17:38\nQui diu que el circuit marcat no era aquest? Per què no tocava? Per què no es fa així? Com que canviar l'objectiu? Un dels punts del manifest unitari de Catalunya era "prou de racisme i exclusió" pots buscar-ho a internet i llegir-te'l sencer. Aquest punt va directament relacionat amb la feina que fa la policia nacional a Catalunya i a Manresa, i aquesta és la nostra manera d'assenyalar-los. El comitè de vaga és el responsable d'organitzar moltes de les activitats que es van dur a terme el dia 8 de març i les setmanes previes (no només tirem ous), entre d'altres l'organització de TOTA la manifestació. Si no us agrada com es fan les coses, feu-ne alguna per canviar-les, us convidem a venir a les assemblees l'any vinent. Per cert, entenc que saps que a les feministes sempre se'ns ha atacat per totes bandes i que mai han agradat les formes. Tampoc quan reivindicavem el dret a vot i aquestes coses que es donen per garanties avui en dia. Si avui opines tant lliurement no és per la gràcia de Déu. Ens tindràs al teu costat quan ens ho vulguis. Ja saps on som.\nrespecte a la manifestació del 8M\nPer Anònim el 20 de març de 2019 a les 11:10\nJo reprovo l'actuació de qui va provocar llançant ous amb pintura i sortint del circuit marcat de la manifestació. No tocava atacar policia ni altres establiments comercials, ni embrutar amb pintura la ciutat. Així no es fa, el comitè 8M és el responsable de segrestar i canviar l'objectiu de la reivindicació per anar contra altres estaments que ideològicament no els interessa. A mi com a dona, amb aquestes actituds no em representen


Les associacions de famílies d’alumnes de llars d’infants municipals, escoles i instituts públics d’Igualada, han denunciat que el Síndic de Greuges de Catalunya constata que a les diverses escoles d’Igualada sufragades amb diners públics s’hi dona una situació alarmant de segregació per qüestió de renda familiar. “Diverses escoles d’Igualada no escolaritzen cap alumne amb necessitats educatives específiques per raons socioeconòmiques”, constata amb contundència, mentre que d’altres n’escolaritzen molts més del que seria convenient si es volgués aconseguir una certa equitat educativa.\nEl Síndic de Greuges es mostra especialment crític amb el fet que no es detectin suficientment els infants vulnerables que han de començar P3, tasca que correspon a l’Equip d’Assessorament i orientació Psicopedagògic (EAP) del Departament d’Educació, amb el suport de l’Oficina Municipal d’Escolarització (OME) i Serveis Socials. Concretament, el Síndic determina que “la detecció d’alumnat amb necessitats educatives específiques per raons socioeconòmiques és baix”, i considera plenament demostrat “un dèficit de detecció a P3”. Per tot plegat, insta l’EAP, l’OME i Serveis Socials a “incrementar la detecció d’alumnat amb necessitats educatives específiques a P3” de cara a la preinscripció del curs vinent, 2021/22.\nConcretament, de les 444 sol·licituds de preinscripció que van rebre les escoles igualadines per al curs actual, l’EAP tan sols va determinar l’existència de 27 casos d’infants provinents de famílies vulnerables, un 6,1% del total. Per garantir una mínima escolarització equilibrada, la llei estableix que les escoles han de reservar un nombre de places determinat per als infants amb necessitats educatives específiques. En el cas d’Igualada, per a aquest curs 20/21 eren de 2 per aula, un total de 44 places. Com que aquestes places no es van omplir, d’altres famílies amb més capacitat econòmica i cultural han acabat ocupant aquests buits.\nTot aquest seguit de consideracions les ha traslladat ara el Síndic al representant de les famílies de l’escola pública d’Igualada al Consell de Garanties d’Admissió (CGA), Bernat Ferrer, en resposta a una consulta formulada el juny del 2019. En aquesta resolució, insta els agents implicats a millorar el procediment de cara al curs 2021/22 “pel que fa a la implementació de l’escolarització equilibrada d’alumnat”.\nMenor detecció, major segregació\nDurant el procés de preinscripció, l’alumnat ordinari i l’alumnat vulnerable ocupen places diferents. Per a les aules de 23 infants, 21 places estaven reservades per a inscripcions ordinàries, i 2 per a alumnes amb necessitats específiques.\nLa majoria d’indicadors apunten que els infants en risc de pobresa a Igualada i el conjunt de Catalunya se situen entre el 20 i el 25%. Si l’EAP només en detecta el 6,1%, s’evita que els infants de famílies pobres que no han estat correctament detectats s’hagin de distribuir equitativament entre el conjunt d’escoles de la ciutat. Així, es possibilita que n’hi hagi unes quantes que esquivin l’obligatorietat de reservar el mínim de places per a alumnes de famílies desafavorides.\nPer evitar aquesta situació de cara al curs vinent, el procés de detecció s’ha d’iniciar amb antelació suficient al proper període de preinscripcions, perquè si es fa un cop iniciat el curs, ja no es pot distribuir l’alumnat de manera equilibrada. Perquè tot plegat sigui possible, des de la Fundació Bofill recomanen que Departament d’Educació i Ajuntament articulin els circuits necessaris entre l’EAP, Serveis Socials i les escoles bressol per detectar l’alumnat vulnerable. Així ho han fet municipis que són “exemples de polítiques d’equitat actives i baixos nivells de segregació, com Manlleu, Mataró, Olot, Palamós o Banyoles”.\nSegons ja va explicar La Pública el gener de l’any passat, els centres concertats Escola Pia, Acadèmia Igualada, Maristes i Monalco han estat assenyalats per la pròpia Generalitat com a escoles que no escolaritzen ni un 10% d’alumnat desafavorit. Ateneu, Mare del Diví Pastor, Escolàpies i Jesús Maria, en canvi, sí que eren corresponsables amb l’escolarització del conjunt del conjunt de la ciutadania de la ciutat. De Mowgli no se’n tenen dades.


Èxits de l’Escola del BUC al Campionat d’Espanya – Club i Escola de Rugby a Barcelona\nAquest cap de setmana s’ha disputat a Valladolid el Festival Nacional de Rugby Base, el campionat d’Espanya infantil del nostre esport amb la participació de 212 equips inscrits i quasi 3.000 nens i nenes participants, arribats des de tots els punts de la geografia espanyola. El BUC hi ha participat amb totes les seves categories, sub6 i sub8 (que van competir junts), sub10 (que va presentar dos equips) i sub12, aconseguint grans resultats esportius i de participació, demostrant la bona feina que s’està duent a terme a les categories inferiors del nostre club.\nEl sub8 (juntament amb els seus companys i companyes del sub6 que van jugar amb ells) van acabar campions de la copa de plata, la segona categoria del torneig. El sub10 A, format majoritàriament pels pre-benjamins de segon any, van classificar-se per disputar la màxima divisió de la seva categoria i van acabar en tercera posició, així que acaben el torneig com el tercer millor equip de l’estat, només per darrere de la Santboiana i de l’Alcobendas madrileny. El sub10 B va disputar la categoria immediatament inferior, acabant en segona posició i invictes, amb un únic empat. I el sub12 també va disputar la copa de plata, on també es va proclamar campió, invicte en la seva categoria.\nAixí doncs, per resumir, el BUC va deixar els seus quatre equips participants en el Campionat d’Espanya entre les tres primeres posicions de les seves respectives categories, un gran resultat a nivell esportiu, que també es va veure reflectit en el joc, ja que tothom va quedar encantat amb la participació dels de petits de negre.\nLa Crònica: 26-27 MAI\nHoraris: 2-3 JUN


Educar avui: Laura Malavasi: «Soc una persona que segueix jugant»\nLaura Malavasi: «Soc una persona que segueix jugant»\nLaura Malavasi en la 52a Escola d'Estiu. Foto: Elisabeth Montamat\nLaura Malavasi és una pedagoga autònoma, formadora i consultora que s’ocupa de projectes de formació i de coordinació pedagògica per a serveis de 0 a 6 anys a moltes regions d’Itàlia. També col·labora amb la Universitat de Parma, amb laboratoris de dades i ha dirigit una cooperativa social. Té una història molt articulada i diferent, però de base és pedagoga.\nAquesta trajectòria professional tan extensa de què et serveix a l’hora de treballar amb nens i nenes durant el dia a dia?\nTreballar amb infants ha estat la meva sort! Jo soc una persona inquieta, i sempre he buscat situacions que em posessin a prova. He treballat en situacions difícils i diferents i amb professionals diferents. He treballat durant molts anys amb arquitectes, amb dissenyadors… Tot això m’ha enriquit i m’ha posat en la situació d’haver d’afrontar altres cultures, sabers i disciplines provant de trobar canvis de comunions i divisions, cosa que m’ha dut a tenir una visió molt contemporània. He après molt buscant d’obrir-me a tantes matèries i disciplines com he pogut, no només la psicologia i la pedagogia. Sempre estic aprenent!\nI com has arribat fins al tema del joc després de tanta carrera?\nEstant molt amb nens i nenes. Jo sempre he entès que formar i ser pedagoga s’ha de fer fora de la feina i dintre l’escola. Sempre he estat molt a prop dels infants, mirant-los amb molta curiositat. Buscant trobar significat al que fan i esperant que siguin ells els qui m’expliquin les coses, he entès que efectivament la dimensió del joc, la dimensió del jugar cada dia, de la quotidianitat, la dimensió d’aprendre amb el fet de jugar i fer la cosa més natural del món és probablement la situació més profunda i una cosa que tots necessitem avui en dia. Perquè tornant-nos grans, tornant-nos adults, ens arrisquem a perdre la dimensió del joc pensant que hi ha coses més importants, i això ens allunya molt.\nEls adults no juguem?\nJuguem poc perquè pensem que ens tornem persones poc serioses, poc professionals. Si jugues, no fas coses serioses. Això gira les cartes del meu ésser: jo soc una persona que segueix jugant, em diverteixo molt i busco divertir-me. Busco no prendre’m les coses gaire seriosament, soc molt irònica, perquè la ironia és una dimensió del joc intel·ligent i culta. Els adults perden l’hàbit i predisposició al joc perquè es tornen adults, perquè et tornes gran, i tornar-se gran vol dir que assumeixes un nou risc: si treballes molt amb el cap, acabes fent només coses molt cerebrals i es perden totes les altres dimensions de la persona. En realitat, el joc és l’experiència humana transcultural i intercultural que manté el món unit.\nSabent això, per què centres la teva feina i els teus cursos en els infants i no en els adults?\nS’hi inscriurien moltes menys persones! El joc requereix un clima, un benentès, una comunitat i la disponibilitat de posar-nos junts i en mode de joc. Jugar desvetlla molt, explica molt de nosaltres, i aquest és un dels problemes més grans per als adults. Els adults no volen explicar-se. Jugar t’exposa molt des d’un punt de vista emotiu, explica molt de com ets, i ningú de nosaltres vol estar així de descobert i vulnerable. Els adults prefereixen inscriure’s en cursos, participar i estar en situacions més segures en què estic assegut, escolto, se m’expliquen coses, prenc apunts, vaig a casa però ningú m’ha demanat que m’hi impliqui. El joc és una dinàmica on un es posa de veritat en discussió.\nEl món en què viuen els nens i nenes segueix sent un món d’adults: professors, mestres, famílies… Això fa que la dimensió del joc cada cop es vegi més reduïda perquè els adults se centren a fer-los aprendre i estudiar?\nJo dic sempre que és difícil ser infant avui en dia perquè l’espai d’experiència, experimentació i possibilitats s’està reduint constantment. En general la cultura i el món en què vivim és un món que tendeix a ser cada cop més ràpid. Tendeix a requerir als nens i nenes més competències, més saber, sempre requeriments perquè es tornin algú important, algú que sabrà moltíssimes coses. A Itàlia hi ha una dita: «No perdis el temps, para de jugar.» Jo penso que jugar no vol dir perdre el temps sinó guanyar-lo. Necessitem una revolució cultural! Cal que als adults se’ls recordi que han estat infants.\nÉs una esperança. En el moment en què em trobo amb famílies o amb professors i els faig recordar com eren de nens i tornen a les memòries de la seva infantesa, sempre els venen al cap els moments en què jugaven. El que recordem de quan érem criatures són els records bonics, que tots tenim en comú, que ens tornen a la pols d’aquest adult que sovint és ostatge… Hem de començar a veure el joc com la situació més seriosa, profunda i culta, dins la qual entren moltíssims aprenentatges. Fins que no ens traiem del cap que el joc és l’esbarjo i que les coses serioses són les que fas a classe, a la taula, sempre tindrem dos mons que no aconseguiran entendre’s mai. Perquè és com si penséssim que les coses serioses, aquelles que et serveixen a la vida per ser algú important, són aquelles que aprens dintre de classe, quan en realitat tots aprenem, sigui quina sigui la situació, dins i fora.\n«El joc és l’experiència humana transcultural i intercultural que manté el món unit»\nQuè és més difícil: canviar la filosofia del sistema o canviar la mentalitat dels pares?\nJo crec que les famílies ho han d’entendre. Necessitem trobar situacions educatives que acompanyin, que no tinguin cap presumpció de saber, però que tinguin el desig d’acompanyar i tenir les famílies a prop del projecte. D’aquesta manera les famílies es tornen menys resistents. El risc, però, és que l’escola utilitzi les famílies com a escut i com a excusa per ancorar-se i no voler oferir resistència. Perquè estar a prop d’un nen que juga i jugar amb ell vol dir sovint fer més esforç: fer servir un altre llenguatge, implicar-s’hi… És més difícil que estar darrere un escriptori i transmetre informació. Jo hi tinc molta esperança, en això, tant en el bàndol de les famílies com en el de les escoles. Jo crec que és possible canviar de veritat, és tant un desig com una necessitat. La meva història amb les famílies és sempre la mateixa: quan aconsegueixes tenir-les a prop se senten enganxades i t’acompanyen.\nAra aquí a Catalunya es viu un moment en què hi ha una necessitat d’innovació i sembla que ens hàgim de passar el dia jugant. Quin consell donaries als centres i professionals a l’hora de fer aquest canvi?\nJo crec que la innovació s’ha de basar en la història que té cadascú. No crec en les situacions exasperades en què es tira tot i es comença de zero. Crec en les situacions que de veritat troben l’equilibri: a partir de la manera de fer que tenim, amb la qual hem crescut i ens hem tornat professionals, anem insinuant petits dilemes i situacions que et fan sentir que no avances i t’obliguen a veure les coses d’una manera diferent. Perquè la pregunta que ens podem fer és: si renunciem a tot allò que hem estat fent fins ara, si traiem les taules i les cadires i juguem tot el dia, haurem de saber-ho fer.\nTot el que és nou sempre és fascinant, però el nou també pot tenir pegues, perquè cal saber-ho fer. Jugar tot el dia pot ser això que estem dient aquí però també pot ser una situació de mala praxi, perquè per jugar tot el dia s’ha de tenir la capacitat de pensar i imaginar i aconseguir estar en una situació que li doni significat al joc, si no ja és una altra cosa. És una qüestió d’equilibri, perquè la temptació d’anar cap al nou és fortíssima. Nosaltres tenim el desig de coses diferents, però també tenim una responsabilitat de no cedir a la temptació. Hi ha el risc que jugar tot el dia es torni una moda pedagògica: «l’última moda pedagògica». Però nosaltres no volem que sigui una moda pedagògica, parlem d’una cosa que s’ha d’arrelar en el nostre saber i en el nostre saber fer. Això requereix petits passos. Hi ha hagut escoles que s’han llençat a modes pedagògiques i que després d’uns anys no saben què més fer, i al final es torna a fer el que es feia al principi però pitjor.\nOn hi ha l’equilibri entre el joc i la disciplina?\nJugar bé requereix molta disciplina. Els jocs estan fets de regles i normes. El joc anima a la cooperació, al respecte… El joc té una dimensió fortament ètica. En els jocs es construeixen pactes, reciprocitats. Cadascú ha de tenir clar el seu rol; si no es té clar això, el joc no funciona.\nEn tot això l’adult on ha de ser? On s’ha de col·locar?\nL’adult és un ballarí. És una dansa, i com en tota dansa fas un pas endavant i un enrere. Tu has de saber quines són les necessitats de l’infant, i has de saber quan estar a prop, quan estar junts i quan estar darrere d’ell. El teu objectiu és que l’infant sigui autònom i aprengui a volar. És difícil, perquè el joc és contagiós, però no hi ha protagonisme, és una dansa col·lectiva, la fan tots junts. És com si el pas de l’adult fos sempre anar i tornar. Vaig, m’apropo, però després miro, espero, serveixo, recullo i restitueixo. Vist així és una cosa que hem de fer sempre junts.\nAquesta entrevista s'ha publicat al Diari de la 52a Escola d'Estiu (12.07.2017)\nPublicat per Rosa Sensat a 13:27\nEtiquetes de comentaris: 52 Escola d'Estiu, Escola d'Estiu, Escola Estiu, Joc, Laura Malavasi


Pere Fuset: ‘Participar en les festes és una bona manera de construir valencianisme” - Diari La Veu\nEscriba el número 732942\nPere Fuset: ‘Participar en les festes és una bona manera de construir valencianisme”\nPere FusetRegidor de Cultura Festiva de l’Ajuntament de València, portaveu de Compromís i president de la JCF\nPere Fuset s’accelera quan parla i ho fa perquè s’entusiasma. La mateixa intensitat que posa a l’hora de parlar es nota en la seua mirada. Convençut del que diu. I diu molt en molt poc. Aquest valencià de Montolivet i valencianista de convicció és el portaveu de Compromís a l’Ajuntament de la ciutat de València, regidor de Cultura Festiva i, per si fóra poc, president de la Junta Central Fallera. Amb aquesta conjunció de càrrecs sols es pot pensar que estem davant una persona que no s’esglaia amb els reptes. Reptes que després d’un anys de gestió exitosa pareixen menys durs.\n- Com ha estat de difícil aquest primer any de govern de progrés a la ciutat de València?\nJo acostume a emprar una metàfora per explicar el treball que estem fent. Ens trobarem un ajuntament que era una casa en ruïnes i, per extensió, València era una ciutat en ruïnes, tacada per la corrupció del Partit Popular, per l’ombra de la sospita, amb una reputació i una autoestima molt baixes.\nQuan et trobes aqueixa situació el primer que has de fer és rehabilitar. Enguany el que hem fet es posar-se el mono, el casc i començar a apuntalar les parts mes febles, treballant en qüestions com les emergències socials, per això, hem augmentat el pressupost en un 400%, hem garantit que no hi haja desnonaments bancaris o hem pactatt en les principals empreses perquè no es talle el subministre a la gent. A partir d’ací és un treball transversal que abasta totes les àrees de treball en el qual s’estan posant els fonaments per a un projecte que començarà a donar els fruits a mitjan termini.\n- I quin balanç es pot fer del primer any a la regidoria de Cultura Festiva?\nHi ha una frase que la gent em repeteix moltíssim i és: “Heu tapat moltes boques”. I això explica el fet que aquesta és un àrea en la qual treballem amb sentiments. No només hi ha una valoració objectiva sinó que hi ha una valoració subjectiva i moltes vegades sentimental. Per això, la dreta ha centrat tota la seua estratègia política en aquesta àrea tractant de fer servir allò que hauria de servir per a unir, com son les festes, en elements per a crispar, per a dividir, per a confrontar. A pesar d’això, hem demostrat que podem gestionar pensant les festes com un motor cultural i econòmic de primer ordre. La gent ho ha percebut en les falles, ho ha vist en Nadal, han vist com descentralitzàvem, fèiem més actes, feien mes participatives les festes. No hem retallat mascletades sinó que hi ha hagut més i millor pagades per als pirotècnics. Han vist com l’exposició del ninot es passava d’una carpa a un museu. Hem aconseguit que el Museu Faller tinguera el reconeixement com a museu oficial. Hem donat més protagonisme a les falleres majors front als polítics. Hem treballat en festes que tenen un caràcter patrimonial i cultural però també d’inspiració religiosa com és el Corpus, en la difusió del qual hem treballat com no s’havia fet fins ara. També, treballar per a restaurar les roques que són part del nostre patrimoni o la campanya de difusió de les Falles com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat o aquesta última fira, la Gran Fira de València, que enguany ha multiplicat els seus actes. Ha estat un any molt intens.\n- Pot ser un dels canvis més significatius en el món de la festa ha estat l’esperit de col·laboració entre les administracions?\nHi ha dos frases que crec que he fet populars enguany en el meu treball que son les de ‘fer pinya’ i ‘fer comboi’ i crec que les dos expressen, com a lema, quin és el treball en aquesta àrea, la de festes. Et posaré un exemple. L’any passat gestionarem la Fira que havia estat programada pel Partit Popular i rebérem queixes de la Universitat de València perquè els féiem contra programació. Mentre ells feien activitats dins, al claustre de la Nau, l’ajuntament programava activitats a la plaça del Patriarca i, en conseqüència, es molestaven. Hem passat d’aquell model a un model en què Ajuntament i Universitat col·laboren a, per exemple, fer les Serenates i hem tingut activitats com la festa d’Algemesí, el concert d’Urbalia Rurana o el magnífic concert de Botifarra a la plaça del Patriarca. És un exemple de com la col·laboració pot ser enriquidora. Crec que és la millor manera de crear una marca paraigües per englobar tota la oferta lúdica de la ciutat de València en juliol i ha de ser la filosofia general amb la qual treballem.\n- Pere Fuset s’ha convertit en el regidor mediàtic de l’ajuntament?\nNo sé si ho he buscat o m’ho he trobat. És cert que tinc una gran presència en xarxes socials, que hui en dia són una ferramenta fonamental per a tindre ‘feedback’. I no tan sols per explicar el per què de les coses. Fins i tot per a desmentir tantes mentides, tantes ‘troles’ com les que s’han llançat moltes vegades des de les xarxes socials i altres vegades des dels mateixos mitjans de comunicació. Però, com dic, és la pressió política i mediàtica que ha generat la dreta. Ells busquen activar allò de la por, el ‘es carregaran les festes’ i busquen qualsevol excusa per activar-lo i cada vegada ho tenen més difícil. I, això, certament, et fica moltes vegades en l’ull de l’huracà, fins arribar a l’absurd d’haver de desmentir que es deixaran de llançar caramels en la cavalcada de reis o que prohibiràs l’ofrena quan, en realitat, no ho faràs. Així, amb tantes altres coses.\n- És aquest el gran triomf de Pere Fuset?\nHo deia abans, crec que és una de les coses que més em diuen és ‘has tapat boques’ i això és perquè realment s’esperava un altra cosa i, a mi, em cabreja moltíssim, m’indigna moltíssim que es jugue amb els sentiments de la gent perquè moltes vegades veus a gent patir realment perquè pensen que has vingut a carregar-te allò que ells s’estimen; en aquest cas, les tradicions, les festes i, això, per culpa de dues coses, d’una banda, la gran instrumentalització històrica que ha fet la dreta. Però, d’altra, també hem de fer autocrítica de l’abandonament que ha fet l’esquerra durant massa anys de tot el que és la cultura popular. No entenc com una ideologia que reclama estar més al costat de les festes populars no ha sigut capaç de prestar més atenció a la seua cultura popular.\n- Com per a tot, per a les festes també queda molt de marge de millora?\nUna cosa que s’ha de millorar és la convivència entre els col·lectius festers i la resta del veïnat. Fer a la resta del veïnat partícips d’aqueixes festes. És cert que festes com les falles estan gestionades pel 10 % i que cal vincular a la festa al 100% i, també, acabar amb la política de trinxeres, per un costat els fallers i per altre els veïns. Tots som part de la festa i tots hem de poder gaudir-la. Per tant hem de generar el diàleg, hem de treballar de manera inclusiva en les festes i tots seguir la màxima del fer pinya. Hem d’entendre que les festes són una oportunitat i que han de deixar de ser un problema, les hem de traure de la inèrcia en què la dreta les va clavar durant massa anys i tractar-les com una oportunitat, una oportunitat econòmica i una oportunitat social per la seua capacitat de cohesió cultural.\n- Però, la ciutat de Valencia és molt refractària als canvis o és que ens hem acostumat en els darrers 20 anys a allò de no tocar cap cosa?\nCrec que ha faltat molta valentia durant molts anys. Les festes s’han tractat en una certa inèrcia i menfotisme, les festes eren ‘sota, caballo y rei’ i un any rere altre es repetien actes i ningú no s’atrevia a innovar. Moltes vegades cal atrevir-se a millorar i n’hi haurà vegades que encertaràs i que altres no, però cal fer-ho si pensem realment que les festes són una oportunitat. Hi ha qui ha tractat de generar un clima de pànic i això també ajuda perquè els canvis es vegen amb por. Si contínuament s’està dient, des de determinats mitjans de comunicació, (que, per cert, actuen d’una manera absolutament clientelar respecte a qui els ha pagat la festa durant tants anys) que es van a acabar les festes, doncs qualsevol canvi serà mal rebut. Però, la realitat ha desmentit tot això i com dic s’han callat moltes boques.\n- I cal continuar fent pedagogia...\nSí i és especialment sagnant que passe això amb el valencianisme. Si fas la comparació en qualsevol altre poble jo no entendria que bascos, catalans, gallecs andalusos, qualsevol poble, no mostrés el màxim orgull per la seua cultura popular. I això és una de les anomalies que ve de la transició i de la qual podem responsabilitzar la dreta, per aqueixa instrumentalització i segrest, però podem culpar també tots aquells que no han tingut una estratègia clara per a no fer el que ha fet la dreta, instrumentalitzar, sinó senzillament per a ser normals.\n- Quin és el nivell d’us del valencià en el món de la festa?\nÉs evident que hi ha marge de millora. Però m’agradaria recordar que si el valencià ha arribat viu a la ciutat de València ha sigut gràcies a fenòmens com el festiu, no? I que, per tant, és un en què s’ha de fer molta pedagogia, però en què s’ha de treballar també amb certa normalitat. Enguany de la manera més absolutament normal hem aconseguit que sone música en valencià i que les festes siguen plataforma per a la difusió i hem combinat cantants en valencià, en anglès i en castellà perquè pensem que és la millor manera de donar normalitat. Però, després hi ha coses molt senzilles que ajuden a aquesta normalitat. El fet, per exemple, que el president de Junta Central Fallera o la Fallera Major parlen en valencià de manera habitual. Això marca molt. El valencià és la llengua preferent de reglament faller i estem tractant de fer-ho efectiu.\n-Enguany, al Llibre de Falles, hi hagué un conflicte amb la publicació d’uns versos escrits en valencià no normatiu...\nEn aquell episodi el que va abundar és el ‘cuñadisme’ de barra de bar amb l’argument ‘nos quieren imponer el catalán’. Estem defensant l’estatut d’autonomia pel que fa al reconeixement de l’AVL com a entitat normativa. La Junta Central Fallera com a organisme autònom ha de complir amb la normativa que, per cert, és la que empra l’absoluta majoria de les comissions falleres en els llibrets, en les falles, en Internet, en la comunicació general.\n- Ja que parlem de normatives i de conflictes, des de la regidoria de Cultura Festiva com es veu l’aproximaciò entre l’AVL i la RACV?\nJo aquest acostament crec que és necessari, que és positiu, perquè s’ha de soterrar i asfixiar qualsevol tipus de resquici d’un conflicte que ha sigut absolutament polític no lingüístic. Ha sigut polític i social i, per tant, les mesures per a donar solució a un conflicte polític i social han de ser mesures polítiques i socials. Per això, l’acostament és més polític i social que lingüístic, però no per això deixa de ser interessant que es produís si el que volem és acabar en un conflicte d’aquestes característiques.\n- Et defineixes com a valencianista; per això, et demanem que ens defineixes el valencianisme...\nNo es pot ser valencianista sense saber quin és l’‘status quo’ de la societat valenciana, no? A mi, m’agrada aquesta societat valenciana tal com és, però la vull millor. Per això, tinc espenta i sóc valencianista perquè vull millorar i vull progressar i vull que el valencianisme siga un element de regeneració de la societat valenciana. Però, per a mi no és valencianista algú que viu asquejat o repugnat per la societat valenciana que l’envolta, perquè aleshores no trobarà la motivació per a transformar-la. El valencianisme ha d’anar un pas un i mig per davant de la societat valenciana per a transformar-la; però, si va tres o quatre, mai no ens seguiran.\n- Alguna vegada has dit una frase que diu que entre unes coses i altres s’ha aconseguit que ser valencià siga una cosa molt complicada...\nÉs que aquesta ha sigut l’estratègia. És molt més fàcil ser murcià, extremeny... en cap lloc tens un conflicte amb tantes arestes com a València. I no sols és el conflicte de la batalla de València, identitari i simbòlic. Crec que hauríem de parar tots i reflexionar que, al final, ser valencià és una cosa molt complicada perquè sempre pareix que siga una qüestió política i no natural, amb la naturalitat que es viuen la resta d’identitats. Totes les identitats són una construcció cultural, totes les identitats semblen una cosa normal i la valenciana genera conflicte. Crec que qualsevol persona que s’estime aquest país i que participe del valencianisme hauria de deixar qualsevol possibilitat de conflicte enrere i pensar que, en tot cas, els símbols, els noms tenen una funció si la gent els sent com a propis. No són la causa; la causa és la gent, la societat valenciana i tota la resta són instruments per a cohesionar la societat valenciana.\n- Quines sensacions s’ha trobat Pere Fuset en el món faller?\nEl mon faller és un món molt complex, molt plural. Com dic, són més de cent mil fallers i hi ha gent de tots els colors, de totes les idees i de totes les actituds i, per tant, les hem trobat totes. He trobat un molt especial ‘feeling’ en les bases, perquè s’han sentit identificats. Han vist que ha arribat un president de JCF que era paregut a ells, que era el que punxava en la falla que actuava en les obres de teatre o col·laborava a posar les taules i això ho aprecien. I aprecien també que estiguem portant moltes de les reflexions i dels debats que hi ha als casals a la estructura de la festa. Possiblement, hi ha hagut unes reaccions més amargues en algunes cúpules que podien sentir-se amenaçades. Aqust ha sigut un món en què 50, 60, 70 persones, a tot estirar, parlaven en nom de tots perquè d’alguna manera s’havia potenciat així. Crec que el que estem fent és donar visibilitat al fet que aquesta festa és molt plural i que hi ha moltes maneres de veure-la però es lògic que la gent que sempre ha dit el que és i el que no és la festa fallera es puga sentir amenaçada.\nPere Foto: La Veu del País Valencià.\n-I, per al futur, què hi ha en l’agenda de la regidoria de cultura festiva?\nTreballar les festes com una oportunitat. Hem generat una marca, marca Festes de València. Hem de mostrar-nos al món amb orgull i sense complexos, tal com som. I si València és una ciutat plena de festes hem d’aprofitar-ho com una oportunitat. Estem treballant per a generar una marca global que agrupe totes les festes de València i, a partir d’ací, hi ha moltes especificitats. El que hi ha en l’agenda de futur és una constel·lació de moltes xicotetes coses però que van en la línia d’aprofitar les festes com una oportunitat fins i tot turística i econòmica.\nVolem animar tots els lectors de La Veu del País Valencià a participar en tot el teixit associatiu festiu que tenim els valencians, que té una riquesa molt gran. Animaria la gent per a participar de les festes perquè és una molt bona manera de construir valencianisme.\n-Com de necessària és una nova RTVV per al món de les festes?\nÉs molt important perquè serveix per a mirar-nos, però també ho és per a moltes altres coses. Moltes vegades es volia ridiculitzar un model de televisió tan proper a les festes, però crec que és absolutament fonamental perquè també les festes formen part del que som i, per tant, ho hem de fer amb el màxim orgull possible. També les festes són una bona raó, un bon motiu pel qual necessitem una radiotelevisió pública.\nEscriba el número 483275


Uns ocells que donen molt per parlar | card.cat\nSembla que el tema dels ocells morts per culpa de les pistes de pàdel va donar molt per xerrar en el darrer ple llorencí o així ho indica amb certa ironia el Diario de Mallorca:\nRecordau que Catalina Ferrer, regidora del PP, ja havia informat sobre aquest assumpte a Card.cat: enllaç\nAquest article s'ha catalogat com a Ecologia, Pàdel i s'ha etiquetat amb discussió, morts, ocells, pàdel, ple per Pau Quina Jaume. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.\n2 pensaments a “Uns ocells que donen molt per parlar”\nProfessor frustat el 22 de juliol de 2014 a les 10:47 ha dit:\nPaaaaaauuuu, a ca teva també s’estrellen els ocells!! Posa una cortina ja!!!\nPau Quina Jaume el 22 de juliol de 2014 a les 12:26 ha dit:\nJa ja no, era mon pare que se n’hi va estrallar un a jo per sort no m’ha passat encara. I tranquil ses cortines ja estan comanades….\nDe totes maneres na Catalina Ferrer supòs que es refereix a més d’un anecdòtic ocell.


Casa Relogio de Sol Lamego Portugal - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nQuinta de Tourais, Cambres, Lamego, Portugal, 5100-424 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Relogio de Sol\nConvenientment situat a Lamego, Casa Relogio de Sol és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Castelo, Esglèsia, Biblioteca a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Lamego. L'hotel ofereix servei d'habitacions, habitació familiar, botigues a l'hotel, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Lamego, faci de Casa Relogio de Sol la vostra llar.


Rescaten a dos xiquets que no podien eixir de l'aigua pel corrent i les ones en la platja del Pinar | Valencia Extra\nRescaten a dos xiquets que no podien eixir de l'aigua pel corrent i les ones en la platja del Pinar\nAgents de la Policia Local de Castelló i diversos socorristes van col·laborar en la vesprada d’aquest passat dijous en el rescat de dos menors d’11 i vuit anys que no podien eixir de l’aigua a causa dels corrents i al fort onatge que es van registrar en alguns moments en la platja del Pinar, informa el cos de seguretat en un comunicat.\nEls fets es van produir al voltant de les 16.50 hores, quan un banyista que es nadava prop de la riba, molt pròxim a una escullera de la platja de la Pineda, va observar que els dos menors tenien dificultats per a eixir de l’aigua i que un d’ells, el més xicotet, estava molt nerviós i exhaust.\nEl banyista va nadar ràpidament fins a la posició dels xiquets i va aconseguir agafar al de vuit anys, que estava molt cansat i a punt d’ofegar-se. Mentre, des de la riba, altres persones van donar la veu d’alarma en observar el que ocorria dins de l’aigua.\nSeguidament, el servei de salvament de la platja va desplaçar fins a la zona una moto aquàtica. Els socorristes, en arribar al punt on estaven els dos menors i el banyista, van auxiliar als tres i els van traure fins a la riba.\nEn aqueix punt, dos agents de la Policia Local de Castelló destinats al servei especial de platja es van fer càrrec de la intervenció. A pesar que els menors no presentaven cap lesió, els policies van acompanyar als xiquets fins a una ambulància desplaçada a la platja per prevenció.\nEls metges van avaluar l’estat de salut dels menors i van veure que es trobaven perfectament malgrat l’esglai per la situació que havien patit.\nDesprés d’aquesta atenció, els agents van procedir a localitzar als familiars dels dos menors, de nacionalitat anglesa, i van trobar molt a prop a la seua mare, que estava molt nerviosa en assabentar-se del succeït. Els policies la van calmar, li van explicar el succeït i li van lliurar als seus dos fills.


Avinyó adapta la festa a la covid amb la reducció de dies i d'actes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls concerts i els espectacles centren la programació cultural i d'oci\nanna costa | manresa 17.09.2020 | 21:58\nEl grup Hey! Pachucos actuarà aquesta nit a la Festa Major d'Avinyó, davant d'un públic assegut 3d3events.com\nEl grup Hey! Pachucos actuarà aquesta nit a la Festa Major d'Avinyó, davant d'un públic assegut\nAvinyó dona aquest divendres el tret de sortida a la festa major marcada per la covid, amb una programació que es redueix a quatre dies i amb menys actes. «Serà una festa de petit format, pensada per a les famílies d'Avinyó», comenta la regidora de Cultura, Eulàlia González. Les actuacions musicals i els espectacles seran el plat fort de la programació, que engloba una quinzena d'actes, fins dilluns 21 de setembre. Serà una festa major amb mesures de seguretat anticovid però amb essència de diversió.\nL'espectacle inaugural de la nit d'aquest divendres i la mostra de foc precediran el concert amb Hey! Pachucos, una proposta dirigida als joves però amb un format atípic: amb el públic assegut a la pista polivalent, amb capacitat limitada a 195 persones. Aquest serà l'escenari de tots els actes, que es desenvoluparan «amb totes les mesures de seguretat sanitàries per evitar contagis de covid-19», assenyala la regidora Eulàlia González. Caldrà respectar la distància de seguretat, fer ús de la mascareta, evitar aglomeracions i seguir el protocol marcat per l'organització.\nDissabte, 19 de setembre, es farà el popular concurs de paelles via Instagram, l'obra per a infants Contes encaixonats amb la companyia DeParranda, el quinto de festa major i el concert amb Koers. Diumenge, Avinyó es llevarà amb la despertada a càrrec de la xaranga Urband; i al migdia es podrà veure l'obra de teatre familiar La petita Capmany, de Tanaka Teatre. Al vespre, el concert de l'orquestra Selvatana omplirà la sala polivalent, i a la nit, més música amb Timbason. La festa es clourà dilluns amb un homenatge a la gent gran del poble i concert del grup Mil·lènium.\nPer assistir als actes cal fer reserva prèvia de localitats al centre cívic Can Tutó, i cada persona pot encarregar un màxim de 8 entrades per activitat.\nL'Ajuntament d'Avinyó aposta per la festa major per gaudir d'actes lúdics i culturals i «amb la voluntat de donar suport al sector cultural», remarca la regidora Eulàlia González.\nEl concurs de paelles es fa per Instagram. Festes i fires de Catalunya


Pis en venda en Escaldes-Engordany\nParticular/Immo Tots Particular Empresa 468 Immo 7 Claus Immobiliària ACTIVA Serveis Immobiliaris Andorgest Andorra Finques ARTIKASA Augé Real Estate Comercial Becier Immobiliària Cristina Font Immobiliària Eix Immobiliari, Agents i Gestors Engel & Völkers Andorra Eurofinques EXES Guillem's Group Immobiliari Hanson Immobiliària IG Serveis Immobiliaris Immobiliària Cortals Immobiliària KSA Immobiliària Massandor Immobiliària Oceànic Immobiliària Reig Immobiliària Xamari Immobiliària Zona Habitable Immoser Infinity Immobiliaris La Clau Group Real Estate Land immobiliària Nou Aire Immobiliària ON Òptima Immobiliària Orada Serveis Immobiliaris Premium Immobiliària Right House\nConfortable i acollidora llar a la urbanització la Plana d´Escaldes-Engordany. Possibilitat de viure en una zona tranquil·la i envoltada de natura, però a tant sols 5 minuts del centre urbà i de tots els serveis. El pis ens ofereix 92m2 amb 3 habitacions (2 dobles i 1 individual) i un bany complet (existeix la possibilitat d´afegir un de cortesia). El saló és ampli i lluminós amb cuina tipus office, i tot queda envoltat per una interessant i gran terrassa de 40m2 amb zona lliure o semi-coberta per poder-la gaudir tot l´any. La llar es completa amb una plaça d´aparcament i un traster al mateix edifici. Fem un cop d´ull?\nDarrera modificació: 22/03/2021\nLES MILLORS VISTES D'ESCALDES\nPis en venda de 56 m²\nPis al centre - Escaldes Engordany\n[ ref: 000625]


Comença el dispositiu de mobilitat d'estiu m... - Govern.cat\nquery_builder 29 juny 2012 11:27\nEls caps de setmana de juliol concentren la màxima mobilitat i els principals problemes viaris de l’estiu\nL’AP-7, entre la frontera francesa i Tarragona, és la via que registra la mobilitat més elevada, atès que és el corredor de pas de vehicles provinents d’altres països europeus\nA partir d’aquest diumenge 1 de juliol s’apliquen les mesures per reduir la sinistralitat: intensificació de la vigilància policial i desplegament de controls integrals dels Mossos d’Esquadra\nEls mesos d’estiu són el període en què les carreteres i autopistes catalanes registren una major mobilitat i per això, des del passat pont de Sant Joan fins el proper 11 de setembre, el Servei Català de Trànsit (SCT), amb el suport i la col·laboració de la Policia de la Generalitat – Mossos d’Esquadra, activa, els caps de setmana d’estiu, dispositius especials de trànsit per fer front a aquesta mobilitat estiuenca. Respecte a la sortida, aquests estan actius des de divendres a les 15.00 hores fins a les 15.00 hores de dissabte. Pel que fa al retorn, els dispositius es posen en marxa els diumenges des de les 15.00 fins a les 24.00 h.\nL’SCT, basant-se en les dades històriques, preveu que aquest estiu el comportament de la mobilitat serà similar al dels darrers anys. Pel que fa als caps de setmana de juliol hi haurà una elevada mobilitat d’anada i tornada cap a les zones de platja i segones residències. Durant la tarda de divendres i dissabte al matí hi haurà una sortida important de vehicles i un retorn concentrat al llarg de diumenge a la tarda amb congestions elevades.\nPel que fa als caps de setmana del mes d’agost, la mobilitat minva en general, atès que ja es realitzen estades més llargues en les destinacions costaneres. Convé destacar, però, que els dissabtes d’agost la mobilitat és força elevada sobretot a l’AP-7, atès que molts conductors d’altres països d’Europa retornen als seus indrets d’origen. Tanmateix es preveu que respecte d’anys anteriors, els problemes en aquesta via siguin menors ja que s’han ampliat nous trams de l’autopista amb un tercer carril i també s’han suprimit les barreres de peatge de Tarragona i El Vendrell.\nCaracterístiques de la mobilitat d’estiu de 2012\n- Hi haurà una sortida aproximada cada cap de setmana del mes de juliol d’entre 450.000 i 500.000 vehicles des de l’àrea metropolitana de Barcelona. Convé destacar que el volum de mobilitat de l’estiu depèn de l’evolució meteorològica.\n- La via més conflictiva i que podrà registrar retencions destacables, tant de sortida com de retorn, serà l’AP-7, ja que acostuma a haver-hi problemes per circular en diversos trams del seu recorregut tant en sentit nord (Montmeló – Roca del Vallès – Cardedeu), per anar cap a la Costa Brava o bé accedir a França, com en sentit sud (Martorell), per arribar a la Costa Daurada o bé accedir a la resta de l’estat. També hi podrà haver complicacions circulatòries a la C-32 Nord a Arenys de Mar – Llavaneres – Vilassar, C-32 Sud a Sitges i Castelldefels, N-340 entre el Vendrell i Tarragona i a les vies d’accés a la Costa Brava (C-31, C-35 i C-65).\n- A més, com cada any, a aquesta mobilitat interna des de les grans àrees metropolitanes (sobretot de Barcelona) cap a zones turístiques de la Costa Brava i de la Costa Daurada cal sumar-li l’externa procedent de la resta d’Europa, tant els vehicles que circularan per la xarxa viària tenint Catalunya com a lloc de destí com els que la utilitzaran per desplaçar-se cap a d’altres llocs de l’estat espanyol. En aquest sentit, l’AP-7, entre la frontera amb França i Tarragona, registrarà durant els mesos de juliol i agost una elevada mobilitat, amb una gran afluència de vehicles, tant en sentit sud com nord.\n- Cal tenir en compte que, com en els darrers anys, a l’agost no es registrarà una important operació sortida i retorn a l’inici, a mitjan i al final del mes per la flexibilització del període de vacances.\n- L’operació especial de trànsit que tanca el període estiuenc d’aquest any coincideix amb el pont de la Diada de Catalunya, l’11 de setembre, pont on es preveu que es produeixin importants congestions tant el divendres 7 (sortida), com el diumenge 11 de setembre (retorn).\nMesures especials de circulació durant l’operació especial de trànsit d’estiu\nPel que fa a les mesures especials de circulació, ordenació i regulació a prendre durant l’operació especial de trànsit d’estiu (carrils addicionals i en sentit contrari a l’habitual, inversió de prioritats a rotondes, carrils d’incorporació, dispositius de senyalització abalisats amb cons), són les següents:\nTall sortida Sitges Centre\nArenys - Vilassar\nA més, amb la finalitat de garantir la mobilitat general de la circulació, d’augmentar la fluïdesa en la xarxa viària i de millorar la seguretat viària, durant aquest estiu 2012, concretament els caps de setmana del 15, 21 i 28 de juliol, hi haurà restriccions a la circulació per a tot tipus de vehicle o conjunt de vehicles de més de 7.500 kg de MMA. Estan exempts d’aquestes restriccions vehicles que transportin:\nbestiar viu, llet crua o escombraries, amb càrrega o sense\naigua destinada al consum humà mitjançant cisternes mòbils\ndistribució de premsa diària\ntrasllat de fundents d’emergència per raons de vialitat hivernal\nmercaderies peribles en règim de transport ATP\nConvé recordar que estan exempts de la restricció de l’AP-7 els vehicles o conjunts de vehicles de qualsevol MMA que finalitzin el seu trajecte a les seves bases, el lloc de descans o la residència habitual del transportista, situades a les comarques de l’Alt Camp, el Baix Camp o el Tarragonès. Aquests vehicles hauran d’abandonar l’AP-7 per la sortida 33, a Tarragona, com a màxim. A més, aquests vehicles especials també estan exempts de les restriccions:\nVehicles o conjunt de vehicles d’assistència en carretera que ultrapassin els 7.500 kg de MMA i puguin acreditar que estan portant a terme un servei d’auxili en accidents o incidències del trànsit urgents.\nMàquines automotrius d’elevació que facin tasques d’assistència a vehicles avariats o accidentats, en el lloc de l’incident o en el trasllat al punt en què hagi de ser dipositat i el retorn en buit.\nLes restriccions als vehicles pesants estaran vigents en les vies i els horaris que s’especifiquen en aquest document:\nConvé recordar que a partir del proper diumenge, 1 de juliol, es començaran a aplicar les mesures per reduir la sinistralitat viària davant l’increment registrat els primers sis mesos del 2012 i també per afrontar el període estiuenc en què hi ha una elevada mobilitat a les carreteres catalanes. Concretament les mesures adoptades són:\n4) Altres actuacions policials que es duran a terme seran l’augment de vehicles no logotipats amb vídeovigilància per detectar distraccions com l’ús dels telèfons mòbils. Per evitar infraccions dinàmiques de risc (avançaments perillosos, velocitat excessiva o inadequada i maniobres temeràries) s’augmentaran els controls policials dinàmics amb motocicleta i es reforçarà amb el suport dels mitjans aeris de l’SCT.\nLes carreteres d’atenció prioritària per al desenvolupament d’aquest pla d’acció són la N-II, C-35, C-25, C-55, C-15, N-340 (tram nord i sud), C-14, N-240, C-12 i C-13. A més, aquestes mesures policials tindran especial incidència a les carreteres de Lleida, atès que és la demarcació que ha tingut un increment més acusat de la sinistralitat aquest 2012.


Comencen les obres de construcció de voreres a la zona de l’Aeroclub-Biblos d’Empuriabrava - Castello.cat\nComencen les obres de construcció de voreres a la zona de l’Aeroclub-Biblos d’Empuriabrava\n04/05/2021\tSetac, Urbanisme, Hisenda i Transparència\nAquesta setmana han començat els treballs de les obres per a la construcció de voreres a la zona de l’Aeroclub-Biblos, d’Empuriabrava. Actualment aquesta zona no disposa de voreres pavimentades. Aquest fet provoca que quan plou, aquesta zona quedi inundada i els accessos als diferents habitatges d’aquest sector es vegin molt perjudicats. És per aquest motiu que des del departament d’urbanisme de l’Ajuntament de Castelló d’Empúries es creu necessària la construcció d’unes voreres noves que minimitzin aquest problema persistent.\nA part de la pavimentació i construcció de les voreres, el projecte també inclou el soterrament de de la línia de telecomunicacions i l’execució dels embornals necessaris per al correcte drenatge de la zona. També inclou l’execució de nous paviments de formigó en els accessos dels tres carrers secundaris perpendiculars que donen accés al carrer posterior i en la franja entre la vorera i la pròpia calçada, pensada coma zona de pàrquing.\nL’àrea total de la intervenció és de 1.688,22 m2 i tindrà un cost de 127.023, 73 € que es pagaran amb l’ajut de contribucions especials per part dels veïns.\nCastelló d’Empúries implementarà un nou perfil del PFI-PTT d’Auxiliar de Vivers i Jardineria pel proper curs escolar\nNova edició de 'Sent la Badia' amb activitats gratuïtes de benestar i natura en un entorn privilegiat


La setmana passada, l’Ajuntament de Barcelona va adjudicar 6.958 llicències a 21 empreses de motosharing. 331 llicències per cadascuna, amb un perjudici evident per les empreses que tenen una flota superior a les llicències adjudicades. Ecooltra és la més perjudicada perquè té 2300 motos.\nOriol Marimon-Clos, màxim responsable d’Ecooltra, ha lamentat que “han creat un problema on no hi era”. Una de les queixes més importants, ha explicat Marimon-Clos al TOT Barcelona, és l’adjudicació de llicències a 16 empreses noves que “no sabem si venen a especular”. I és que si ara hi ha 5 operadors donant aquest servei de motosharing (Ecooltra, Acciona, Yego, Movo i Scoots, per ordre de grandària) hi ha hagut adjudicacions 16 empreses noves “que ni tan sols han aportat un precedent de bon servei”. Ara, cada adjudicatari disposa de 10 dies per presentar la documentació i, un cop l’Ajuntament aprovi l’adjudicació definitiva, tindran un mes per desplegar les flotes a l’espai públic. Segon Marimon-Clos, aquesta aportació de documentació és “molt laxa” i, per tant, “serà assumible per totes les empreses”. Algunes d’aquestes 16 empreses, diu, podrien ser “captadors de llicències” i això “resta” als cinc operadors que han estat “picant pedra” des de fa mínim 4 anys. Ecooltra en particular, es va instal·lar a Barcelona al desembre del 2016.\nSegons el màxim responsable d’Ecooltra, l’adjudicació de “només” 331 llicències és “ineficient”: “Amb les 2300 motos actuals puc cobrir molt bé les zones, quan en tingui 331 hi ha decisions que no puc prendre perquè no em sortiran a compte”. L’incompliment dels requisits o el no desplegament de les flotes comportarà la retirada de les llicències d’aquelles empreses que l’hagin incomplert. Cada llicència té una vigència inicial de 3 anys, que es podrà prorrogar per un any més a criteri de l’Ajuntament de Barcelona prèvia petició del titular. El nombre total de llicències serà revisat cada any per poder fer els ajustos necessaris.\nLes adjudicacions també han buscat establir unes condicions de desplegament que evitin la concentració de l’activitat a les zones més cèntriques de la ciutat. De fet, una de les obligacions per als adjudicataris passa per no concentrar més del 50% de la flota de cada operador a la zona centre per un període superior a dues hores consecutives. Això és factible per Ecooltra? “En un escenari amb ‘moltes motos’ no és preocupant, ja que no es produeix mai aquesta concentració durant dues hores continuades. En un escenari amb només 331 motos ja no ho podem garantir, ja que tenint més 330.000 usuaris com tenim, el risc que tinguem 165 lloguers que acaben en la zona “d’alta concentració” és molt elevat. De nou: se’ns crea un problema on no hi era”.\nSobre la proposta d’ERC de controlar totes les motos amb una sola aplicació, Marimon-Clos s’ha preguntat que si abans no hi havia una situació de monopoli, de què pot servir ara que hi hagi “una sola gestió de dades”. “Tens una app que ho controla tot, molt bé, però si darrere no hi ha empreses que donin un bon servei, no serveix de res”. “Caldrà veure de quina manera l’Ajuntament, escoltant els qui coneixem el servei i les operacions es mostra flexible per garantir la viabilitat del model”, ha conclós.


The Wine Business School, l’escola de negocis del sector del vi de Vilafranca creix | DOSSIER\nLa Wine Business School de Vilafranca amplia el proper curs la seva oferta formativa amb un curs de sommelier professional i amb un postgrau interuniversitari de gestió d’empreses vitivinícoles. Els dos cursos començaran aquest mes d’octubre i s’afegiran al ventall d’ofertes formatives que ja ofereix la WIN.EBS.\nEl curs de sommelier professional s’iniciarà el 24 d’octubre i contempla la realització de 300 hores lectives en horari de dilluns. Per a matricular-s’h hi ha temps fins el 23 de setembre. La directora de la Wine Business School, Ester Garcia, explica que “el curs va adreçat des del públic en general fins a professionals del món de la distribució, dels serveis d’hostaleria i restauració o d’enoteques”.\nGarcia assenyala que “és totalment necessari que, per apropar el món del vi i del cava als consumidors i oferir la qualitat desitjada, les persones que tracten amb el producte tinguin els màxims coneixements possibles. Un sommelier ben format en una enoteca o en un restaurant pot ser una font de fidelització de la clientela”. Afegeix, per altra banda, que “també és necessari que les persones que treballen en el món de la distribució disposin d’un ampli ventall de coneixements per poder aconsellar als clients”.\nLa Wine Business School de Vilafranca del Penedès amplia la seva oferta amb un curs de sommelier professional i un diploma de postgrau de gestió d´empreses vitivinícoles\nLa nova oferta formativa de la Wine School Business inclou, igualment, un postgrau interuniversitari de gestió d’empreses vitivinícoles. La novetat és possible gràcies al conveni signat amb les universitats Rovira i Virgili i U Vic, Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya. El postgrau ofereix formació per a la gestió i organització d’empreses vitivinícoles.\nEster Garcia assenyala que “pretenem donar eines per a que els professionals tinguin coneixements tant de la gestió empresarial propiament dita com de les tècniques de producció vitivinícoles. Es un maridatge per a potenciar les capacitats de les persones que treballen en el sector ja siguin llicenciats universitaris o professionals amb experiència prèvia”.\nEl curs de postgrau tindrà 900 hores lectives i començarà el 21 d’octubre. S’allargarà fins el setembre de 2017 perquè una part de la formació estarà orientada cap a la verema. Per a matricular-s’hi hi haurà temps fins el 14 d’octubre. La formació s’impartirà a la seu del mateix Wine Business School de Vilafranca (carrer Amàlia).\n“Per apropar el món del vi i del cava als consumidors i oferir la qualitat desitjada és necessari que els professionals tinguin els màxims coneixements possibles”\nEster Garcia, directora de la Wine Business School\nLa directora del centre també destaca que, de cara al proper curs, es repetirà el seminari professional de millora de la competitivitat en el sector vitivinícola que imparteix Xavier Ybargüengoitia, llicenciat en Economia per la Universitat de Barcelona i màster en Direcció de Màrqueting. El seminari, que en la seva primera edició va tenir una àmplia acceptació, tindrà 32 hores de durada repartides en tres caps de setmana entre el 21 d’octubre i el 5 de novembre.\nEs tracta d’un seminari adreçat a propietaris, directius i comandaments intermitjos de bodegues que busquin eines per a millorar la competitivitat de les seves empreses i guanyar visibilitat en el mercat internacional dels seus productes.\nC. Amàlia Soler, 27\nTeléfono: 931 694 102 – 628 264 521\n7 setembre, 2016 – Tornada a l'escola / Postgrau / Restauració / Sommelier