Tema 5. La Santíssima Trinitat - Opus Dei\n1. La revelació del Déu u i tri\n«El misteri central de la fe i de la vida cristiana és el misteri de la Santíssima Trinitat. Els cristians són batejats en el nom del Pare i del Fill i de l’Esperit Sant» (Compendi 44). Tota la vida de Jesús és revelació del Déu u i tri: en l’anunciació, en el naixement, en l’episodi en què va ser perdut i trobat al temple quan tenia dotze anys, en la seva mort i resurrecció, Jesús es revela com a fill de Déu d’una forma nova respecte a la filiació coneguda per Israel. A més, quan va començar la vida pública, quan va ser batejat, el mateix Pare testifica al món que Crist és el fill estimat (cf. Mt 3,13-17) i l’Esperit davalla sobre ell en forma de colom. A aquesta primera revelació explícita de la Trinitat correspon la manifestació paral·lela en la transfiguració, que introdueix en el misteri pasqual (cf. Mt 17,1-5). Finalment, en acomiadar-se dels seus deixebles, Jesús els envia a batejar en el nom de les tres persones divines, perquè sigui comunicada arreu del món la vida eterna del Pare, del Fill i de l’Esperit Sant (cf. Mt 28,19).\nEn l’Antic Testament, Déu havia revelat la seva unicitat i el seu amor vers el poble elegit: Jahvè era com un pare. Però, després d’haver parlat moltes vegades per mitjà dels profetes, Déu va parlar per mitjà del Fill (cf. He 1,1-2) i va revelar que Jahvè no sols és com un pare, sinó que és pare (cf. Compendi 46). Jesús s’hi adreça en l’oració amb el terme arameu abba, usat pels nens israelites per dirigir-se al seu propi pare (cf. Mc 14,36), i distingeix sempre la seva pròpia filiació de la dels deixebles. Això és tan xocant que es pot dir que la raó veritable de la crucifixió és justament el fet d’anomenar-se a si mateix Fill de Déu en sentit únic. Es tracta d’una revelació definitiva i immediata, perquè Déu es revela amb la seva paraula: no podem esperar una altra revelació, ja que Crist és Déu (cf., p. ex., Jn 20,17) que se’ns dóna i ens insereix en la vida que brolla del si del Pare.\nEn Crist, Déu obre i lliura la seva intimitat, que per si mateixa seria inaccessible a l’home si comptés només amb les seves forces. Aquesta mateixa revelació és un acte d’amor, perquè el Déu personal de l’Antic Testament obre lliurement el cor i l’unigènit del Pare surt al nostre encontre, per fer-se una sola cosa amb nosaltres i emportar-nos de retorn al Pare (cf. Jn 1,18). Es tracta de quelcom que la filosofia no podia endevinar, perquè només es pot conèixer radicalment mitjançant la fe.\n2. La vida íntima de Déu\nDéu no sols posseeix una vida íntima, sinó que Déu és la seva pròpia vida íntima —s’hi identifica—, una vida caracteritzada per eternes relacions vitals de coneixement i d’amor, que ens menen a expressar el misteri de la divinitat en termes de processions.\nDe fet, els noms revelats de les tres persones divines exigeixen que es pensi en Déu com la procedència eterna del Fill des del Pare i la mútua relació —també eterna— de l’amor que «surt del Pare» (Jn 15,26) i «pren del Fill» (Jn 16,14), que és l’Esperit Sant. La revelació ens parla, així, de dues processions en Déu: la generació del Verb (cf. Jn 17.6) i la processió de l’Esperit Sant. Amb la característica peculiar que totes dues són relacions immanents, perquè són en Déu: és més, són Déu mateix, pel fet que Déu és personal. Quan parlem de processió, pensem ordinàriament en quelcom que surt d’un altre i implica canvi i moviment. Com que l’home ha estat creat a imatge i semblança del Déu u i tri (cf. Gn 1,26-27), la millor analogia amb les processions divines la podem trobar en l’esperit humà. El coneixement que tenim de nosaltres mateixos no surt cap a fora: el concepte que ens fem de nosaltres és diferent de nosaltres mateixos, però no és fora de nosaltres. El mateix pot dir-se de l’amor que ens tenim a nosaltres mateixos.\nD’una forma semblant, en Déu el Fill procedeix del Pare i és imatge seva, anàlogament a com el concepte és imatge de la realitat coneguda. Però aquesta imatge en Déu és tan perfecta que és Déu mateix, amb tota la seva infinitud, eternitat i omnipotència: el Fill és una mateixa cosa amb el Pare, el mateix quelcom, i aquesta és l’única i la indivisa natura divina, encara que sigui un altre algú. El símbol de Nicea-Constantinoble ho expressa amb la fórmula «Déu nat de Déu, Llum resplendor de la Llum, Déu veritable nascut del Déu veritable». El fet és que el Pare engendra el Fill donant-se a ell, lliurant-li la seva pròpia substància i natura; no en part, com succeeix en la generació humana, sinó perfectament i infinitament.\nEl mateix pot dir-se de l’Esperit Sant, que procedeix de l’amor del Pare i del Fill. Procedeix de tots dos, perquè és el do etern i increat que el Pare lliura al Fill engendrant-lo i que el Fill torna al Pare com a resposta al seu amor. Aquest do és el do d’ell mateix, perquè el Pare engendra el Fill comunicant-li totalment i perfectament el seu mateix ésser mitjançant l’Esperit. La tercera persona és, per tant, l’amor mutu entre el Pare i el Fill. El nom tècnic d’aquesta segona processió és espiració. Seguint l’analogia del coneixement i de l’amor, es pot dir que l’Esperit procedeix de la voluntat que es mou cap al bé conegut.\nAquestes dues processions s’anomenen immanents i es diferencien radicalment de la creació, que és transeünt, en el sentit que és quelcom que Déu obra cap enfora de si. En ser processions reten compte de la distinció en Déu, mentre que en ser immanents donen raó de la unitat de Déu. Per això, el misteri del Déu u i tri no pot ser reduït a una unitat sense distincions, com si les tres persones fossin només tres màscares; o a tres éssers sense unitat perfecta, com si es tractés de tres déus diferents, encara que junts.\nLes dues processions són el fonament de les diverses relacions que en Déu s’identifiquen amb les persones divines: l’ésser Pare, l’ésser Fill i l’ésser que tots dos espiren. De fet, com no és possible ser pare i ser fill de la mateixa persona en el mateix sentit, així no és possible ser alhora la persona que procedeix per l’espiració i les dues persones de les quals procedeix. Convé aclarir que en el món creat les relacions són accidents, en el sentit que les relacions no s’identifiquen amb l’ésser, encara que el caracteritzin pregonament, com en el cas de la filiació. En Déu, com que tota la substància divina es dóna en les processions, les relacions són eternes i s’identifiquen amb la substància mateixa.\nAquestes tres relacions eternes no sols caracteritzen les tres persones divines, sinó que s’hi identifiquen, ja que pensar en el Pare vol dir pensar en el Fill, i pensar en l’Esperit Sant vol dir pensar en aquells respecte dels quals ell és l’Esperit. Així les persones divines són tres algú, però un Déu únic. No com s’esdevé entre tres homes, que participen de la mateixa natura humana sense exhaurir-la. Cadascuna de les tres persones és tota la divinitat i s’identifica amb l’única natura de Déu: les persones són l’una en l’altra. Per això, Jesús diu a Felip que qui ha vist Jesús ha vist el Pare (cf. Jn 14,6), perquè ell i el Pare són una sola cosa (cf. Jn 10,30 i 17,21). Aquesta dinàmica, que tècnicament s’anomena pericoresi o circuminsessió —dos termes que fan referència a un moviment dinàmic en què l’un s’intercanvia amb l’altre com en una dansa en cercle—, ajuda a adonar-se que el misteri del Déu u i tri és el misteri de l’amor: «Ell mateix, eternament, és un intercanvi d’amor: Pare, Fill i Esperit Sant, i ens destina a tenir-hi part» (Catecisme 221).\n3. La nostra vida en Déu\nCom que Déu és eterna comunicació d’amor, és comprensible que aquest amor es desbordi fora d’ell quan actua. Tota l’acció de Déu en l’historia és una obra conjunta de la tres persones, ja que es distingeixen només en l’interior de Déu. Tanmateix, cadascuna imprimeix en les accions divines ad extra la seva característica personal. Amb una imatge, es podria dir que l’acció divina és sempre única, com el do que nosaltres podríem rebre de part d’una família amiga, que és fruit d’un sol acte; però, per a qui coneix les persones que formen aquesta família, és possible reconèixer-hi la mà o la intervenció de cadascuna, per l’empremta personal que deixen en el regal únic.\nAquest reconeixement és possible perquè hem conegut les persones divines —en la seva distinció personal— mitjançant les missions. Déu Pare ha enviat juntament el Fill i l’Esperit Sant en l’historia (cf. Jn 3,16-17 i 14,26), perquè es fessin presents entre els homes: «Són sobretot les missions divines de l’Encarnació del Fill de Déu i del do de l’Esperit Sant, que manifesten les propietats de les persones divines» (Catecisme 258). El Fill i l’Esperit Sant són com les dues mans del Pare, que abracen els homes de tots els temps per portar-los al si del Pare. Si Déu és present en tots els éssers com a principi del que existeix, amb les missions el Fill i l’Esperit es fan presents d’una forma nova. La mateixa creu de Crist manifesta a l’home de tots els temps l’etern do que Déu fa de si mateix i revela, en la seva mort, l’íntima dinàmica de l’amor que uneix les tres persones.\nAixò significa que el sentit últim de la realitat, el que tots els homes desitgen, el que han cercat els filòsofs i les religions de tots els temps, és el misteri del Pare que eternament engendra el Fill en l’amor que és l’Esperit Sant. En la Trinitat es troba, així, el model originari de la família humana i la seva vida íntima és l’aspiració autèntica de qualsevol amor humà. Déu vol que tots els homes siguin una sola família, és a dir, una única cosa amb ell mateix, que siguin fills en el Fill. Cada persona ha estat creada a imatge i semblança de la Trinitat (cf. Gn 1,27), és feta per viure en comunió amb els altres homes i, sobretot, amb el Pare celestial. Aquí es troba el fonament últim del valor de la vida de cada persona humana, independentment de les seves pròpies capacitats o riqueses.\nPerò l’accés al Pare es pot trobar només en Crist, camí, veritat i vida (cf. Jn 14,6): mitjançant la gràcia, els homes poden arribar a ser un sol cos místic en la comunió de l’Església. A través de la contemplació de la vida de Crist i a través dels sagraments, tenim accés a la mateixa vida íntima de Déu. Pel baptisme som inserits en la dinàmica d’amor de la família de les tres persones divines. Per això, la vida cristiana consisteix a descobrir que a partir de l’existència ordinària, de les múltiples relacions que hi establim i de la nostra vida familiar —el model perfecte de la qual és la Sagrada Família de Natzaret—, podem arribar a Déu: «Tracta les tres Persones, Déu Pare, Déu Fill, Déu Esperit Sant. I per a arribar a la Trinitat Beatíssima, passa per Maria». D’aquesta manera, es pot descobrir el sentit de la història com a camí de la trinitat a la Trinitat, aprenent de la “trinitat de la terra” —Jesús, Maria i Josep— a aixecar la mirada cap a la Trinitat del cel.\nCatecisme de l’Església catòlica 232-267.\nCatecisme de l’Església catòlica. Compendi 44-49.\nSant Josepmaria, homilia «Humilitat», a Amics de Déu 104-109.\n Cf. sant Tomàs d’Aquino, In Epist. ad Gal., c. 1, lect. 2.\n «Déu ha deixat algun rastre del seu Ésser trinitari en la creació i en l’Antic Testament, però la intimitat del seu Ésser com a Trinitat Santa constitueix un misteri inaccessible a la raó humana tota sola, i també a la fe d’Israel, abans de l’Encarnació del Fill de Déu i de l’enviament de l’Esperit Sant. Aquest misteri ha estat revelat per Jesucrist, i és la font de tots els altres misteris» (Compendi 45).\n «L’Esperit Sant és la tercera Persona de la Santíssima Trinitat. És Déu, u i igual al Pare i al Fill. Ell “procedeix del Pare” (Jn 15,26), el qual, principi sense principi, és l’origen de tota la vida trinitària. I procedeix també del Fill (Filioque), pel do etern que el Pare en fa al Fill. Enviat pel Pare i pel Fill encarnat, l’Esperit Sant guia l’Església “a conèixer la Veritat sencera” (Jn 16,13)» (Compendi 47).\n «L’Església expressa la seva fe trinitària confessant un sol Déu en tres Persones: Pare, Fill i Esperit Sant. Les tres Persones divines són un sol Déu perquè cada una d’elles és idèntica a la plenitud de l’única i indivisible naturalesa divina. Són realment distintes entre si, per les relacions que les posen en referència les unes amb les altres: el Pare engendra el Fill, el Fill és engendrat pel Pare, l’Esperit Sant procedeix del Pare i del Fill» (Compendi 48).\n «Inseparables en la seva única substància, les Persones divines són inseparables també en el seu obrar: la Trinitat té una sola i mateixa operació. Però, en l’únic obrar diví, cada Persona és present segons la manera que li és pròpia en la Trinitat» (Compendi 49).\n Cf. sant Ireneu de Lió, Adversus haereses IV, 20, 1.\n Cf. sant Tomàs d’Aquino, Summa Theologiae 1 q.43 a.1, c. i a.2, ad. 3.\n «El “nosaltres” diví constitueix el model etern del “nosaltres” humà; primer que res, d’aquell “nosaltres” que és format per l’home i la dona, creats a imatge i semblança divina» (Joan Pau II, Carta a les famílies, 2-II-1994, 6).\n Sant Josepmaria, Forja 543.


Va de teca: mayo 2013\nPublicat per Lídia a 20:21:00 No hay comentarios:\nDissabte passat a Cassà, ens van obsequiar a tots els instagramers amb un obsequi dolç. Sabeu quin, un cupcake, aquestes magdalenes amb frosting (*) (versió americana) o icing (dit en anglès) que estan tan de moda.\nLa veritat és que aquesta era la segona que en menjava i em van agradar molt. Així com la primera vegada que el vaig tastar em va semblar una senzilla magdalena, més aviat pastosa, amb un recobriment massa dolç, aquesta en canvi, era una ricura.\nVam provar-ne dues, una de maduixa amb un frosting suau i esponjós, amb el gust de la maduixa i farcida amb una confitura molt natural de maduixa. La magdalena estava com molla i amb el gust de la maduixa era molt bona. Al cim per decorar hi havia la icona d'Instagram feta amb xocolata negre, molt bona també :)\nL'altre cupcake que vam tenir ocasió de tastar va ser el de xocolata. Boníssim també, una magdalena de xocolata farcida amb crema de xocolata i amb un frosting suau de xocolata, però amb un gust de cacau deliciós, sense notar l'empalagositat del sucre.\nEn fi, macos per fora i bons per dins, i jo que pensava que eren més macos que bons...\n(*) L' "Icing", també anomenat "Frosting" als Estats Units, és un glassejat dolç, sovint cremós, fet de sucre i algun líquid, com aigua o llet, que se sol enriquir amb mantega, clares d'ou, formatge crema o amb sabors i que s'usa per cobrir o decorar productes fornejats, per exemple bescuits i galetes.\nElisabeth Raffald va documentar la primera recepta d'icing al 1769, en el llibre "Experienced English Housekeeper" ("L'Experimentada Mestressa de Claus Anglesa"). No obstant això, no va ser fins al 1915 quan Mrs Fred Gurney va crear la primera recepta de buttercream i Fannie Farmer va seguir el seu exemple, amb diverses receptes més el 1918 i 1923.\nA l' "icing" se li poden donar diferents formes, com de flors o de fulles, utilitzant una màniga pastissera. A les barreges d' "icing" s'hi solen afegir colorants alimentaris per aconseguir la tonalitat desitjada.\nPublicat per Lídia a 20:14:00 No hay comentarios:\nPublicat per Lídia a 16:47:00 1 comentario:\nL'empanada gallega és un dels meus plats preferits i això que no acostumo a menjar-ne gaire, llàstima ;)\nD'empanades s'en fa a moltes parts del món, recordem l'empanada colombiana, argentina, chilena, equatoriana, entre altres.\nAvui però veurem l'elaboració d'una empanda de tonyina:\nIngredients per a una empanada:\n- Massa per a empanada, en aquesta ocasió vam agafar dues masses perquè sortis ben gran\n- 1 llauna de bonítol amb oli d'oliva verge extra\n- 1 llauna de pebrot del piquillo\n- 3 ous durs, 2 pel farcit i un per pintar\nEs pela la ceba i es talla a làmines. La sofregim amb un raig d'oli d'oliva verge extra i un polsim de sal.\nParal.lelament fregim el tomàquet amb un xic de sal i quan ja estigui reduit el barregem amb la ceba fregida.\nFem dos ous durs. Quan els tinguem els referdem en aigua frega i els pelem.\nHi tirem el bonítol desmenussat i els ous durs tallats a daus petits.\nBarregem tota la mescla i reservem.\nAgafem les masses de l'empanada i les disposem sobre una superfície plana per passar-hi el cordó per aplanar una mica la massa. Hi evoquem la mescla de l'empanada i la cobrim amb l'ltra base de l'empanada. Tanquem els costats amb l'ajuda d'una forquilla i pintem l'empanada amb un ou batut mitjançant el pinzell.\nL'enfornem durant uns 10 minuts a 150 º i amb mode ventilador fins que ens quedi ben dauradeta.\nVa quedar bonissima, la combinació del tomàquet amb la ceba fregida sempre queda bona, però amb el bonítol que hi dóna aquell gust particular i els trossets d'ou. Ben calenta entra tan bé!\nUs mostro l'esmorzar que ens van oferir aquest dissabte passat a l'Instagram de Cassà:\n- Pa amb tomàquet: molt ben sucat i amanit amb oli d'oliva, el pa cruixent, boníssim. Excel.lent pa rodó de pagès\n- Safata d'embotits, amb formatge molt gustós, pernil salat curat i molt bo, llonganissa de pagès i llonganissa més ample, més picant. Coma decoració algun lacassito, que no vaig provar :(\n- Molts donuts, ben tous, del dia, flonjos, per fer el dia ben rodó ;) Van agradar molt a la gent, si és que això sempre agrada!\n- Sucs de fruites: jo de taronja, per no perdre la costum\n- I un bon cafè amb llet al bar, ens oferien un tiquet per bescanviar, bona idea! Un cafè calentó per acabar l'esmorzar tan bo ;)\nGràcies a tots els que ho van organitzar!! Vam passar un bon matí, tot i que vam començar amb sol i vam acabar amb pluja, que no ens va deixar acabar la visita guiada, una pena!\nTags: instagram, pa, pernil\nDijous passat va tenir lloc a l'Hotel Ronda de Figueres una xerrada sobre l'alimentació saludable a càrrec de la dietista madrilenya Raquel Magem.\nL'Hotel Ronda té l'únic restaurant acreditat a Figueres per la Fundació AMED com a establiment promotor de la dieta mediterrànea.\nLa xerrada presentada per la directora de l'hotel va ser força exitosa. Durant l'hora i mitja que va durar vam rebre explicacions de com cuinar per tenir salut, aprenent a compatibiltzar una alimentació sana amb una cuina gustosa i a la vegada atractiva i alegre visualment.\nDesprés de l'explicació teòrica vam passar al tast dels postres preparats, tot ells elaborats sense productes d'origen animal, ni sucres, ni farines refinades però mantinguen una bona aparença i sabor. Uns postres preparats al mateix establiment per la dietista i el personal de l'hotel que ja es poden trobar a la seva carta i menús, també del City i el Racó. Plats especialment pensats per a persones vegetarianes, celíaques i veganes, fet que ha estat reconegut per la prestigiosa Guia Michelin a la seva edició 2013.\nMolts dels postres que veurem a continuació estan elaborats amb melasses de cereals (*), com l'ordi, la civada, també amb llegums, com l'azuki ( o aduki), alguns derivats de la soja, la polenta, el mill, entre altres productes. Tots ells sense greixos animals ni sucres.\nAquí us mostro algunes fotos dels diferents postres que vam degustar, tal com podeu observar la presència és realment bona:\n- Mousse de maduixa: aquest per exemple està elaborat amb un seudocereal anomenat mill, que no té gust, es cuina en 20 minuts i és digestiu i saciant. És bo per a la preparació de postres ja que agafa molt bé el gust dels ingredients amb el que el barregis com ara aquí, fet amb maduixes naturals. Cal dir que la textura és bona i suau, molt ben aconseguida. És un dels que més em va agradar.\n- Mousse de coco: la particularitat que tenen aquests postres és que tenen un gust molt pronunciat del principal ingredient amb el qual els elabores, com en aquest cas de coco. Decorat amb cereals i fruits secs (festucs, avellanes i ametlles) amb melassa.\n(*) Com a alternativa al sucre de taula podem recórrer a les melasses de cereals: d’arròs, ordi, blat o blat de moro. La més nutritiva de totes és la d’ordi i totes s’obtenen per fermentació del cereal, un procés que afavoreix la digestibilitat del producte i que al mateix temps millora el seu valor nutricional ja que durant la fermentació els glúcids, proteïnes i greixos es converteixen en sucres senzills, aminoàcids i àcids grassos simples, al mateix temps que es sintetitzen vitamines i enzims afavorint una bona assimilació d’aquest producte per part de l’organisme sense tenir els efectes negatius del sucre refinat.\n- Aquí els podem veure en làmines: la veritat és que és una de les postres que més em va agradar, suposo que perquè és més dolç i s'assembla més a gustos que tenim a la memòria. Mentre que pel que fa als altres postres, per la vista ens pensem que tindrà un sabor que després quan el tastem no el sabem reconèixer bé. És més que res per falta de costum. Segons la dietista que va fer la xerrada deia que: "els postres que mengem avui dia només tenen gust de sucre". Reconec que a vegades hi ha un excés de sucre, però el gust m'agrada més, tot i ser menys sa.\n- Mousse de xocolata: feta amb azuki, qui ho diria que ens estem menjant una llegum com a postres, sorprèn oi? Decorat amb làmines d'avellanes\n- Boles de cereals amb melassa i fruits secs: veiem que es tracta d'una bola de cereals inflats i fem servir la melassa per enganxar, actua com a caramel. Molt bo, amb les ametlles senceres. Cruixent per fora i buit per dins :)\n- Púding de polenta: aquest no em va agradar gens. La textura tan molla i el gust tan potent no em va convèncer.\n- Flam de préssec: fet amb agar-agar i préssec fresc. Ben aconseguit, tan el gust, on es notava molt bé el préssec, com la textura.\n- Copa de compota de poma: correcte, tot i que la fruita cuita no em fa el pes. Reconec però que va quedar bo.\n- Arrós amb llet: consistia en arrós integral i llet de soja\nEra força bo. No en tenim foto perquè ens el vam menjar ràpid. Si que tenia un gust més pronunciat que li conferia la llet de soja.\n- Copa de maduixes: era molt contundent pel meu gust, constava d'una capa de maduixes trossejades al fons, recobertes per una espècies de magdalena com de xocolata, una base de mousse i més maduixes naturals per decorar amb un trosset d'aquesta magdalena rara. Una barreja de sabors un tan peculiars.\nAquesta entrada és per parlar-vos de l' Autoescola Gala, us deixo un video presentació per si la voleu conèixer un xic:\nI a més dir-vos que a la pàgina web de Totombola, teniu un sorteig esperant-vos, cliqueu la imatge i us hi conduirà :)\nTot just ara hem acabat un pernil ibèric de la panera de Nadal i aprofitant que en teníem l'ós, hem decidit per caldo.\n- 3'5 L litres d'aigua aproximadament\n- 2 carrotes\nPosem en una olla ben gran les cuixes de pollastre i l'ós de pernil. Ho deixem bullir uns 50 minuts aproximadament i després hi afegim la verdura: la branca d'api, la carrota, el porro, la ceba i el nap.\nHi afegim una mica de sal, no massa ja que hi ha l'ós del pernil, que ja deixa anar el seu particular sabor.\nHo deixem bullir uns 20 minuts més i apaguem el foc.\nQuan estigui més fred, traiem les verdures del caldo, les cuixes de pollastre i l'ós del pernil.\nI ara, per una banda, guardem les verdures per fer-ne lasagna un altra dia.\nI per altra banda desmenussem les cuixes de pollastre i les posem a l'olla amb el brou, juntament també amb els fils de pernil que poguem treure de l'ós.\nReservem el caldo i quan estigui fred el posem a la nevera.\nTraiem la mica de greix que ens hagi fet el brou i procedim a fer-lo bullir amb un fideuets prims.\nI ens queda un bon plat de caldo, amb tots els fils de pernil i pollastre;\nEl dissabte dia 18 de maig, coincidint amb el Triumvirat Mediterrani, es va celebrar l'Insta l'Escala. Amb un èxit de participants, érem més de 200, vam passar un dia fantàstic. Començant amb un bon esmorzar al club nàutic i seguidament un passeig en barca, la visita al poble i cap a Sant Martí, on un trenet ens esperava per tornar-nos al port.\nAquí teniu una foto que es va fer ja per l'Instagram amb el bon esmorzar que ens van oferir. Alguns panets amb embotit variat: catalana, botifarra negre, botifarra blanca, xoriç, pernil salat i pernil dolç.\nTambé alguns talls de xapata amb l'anxova de l'Escala.Croisantets de mantega d'aquells tan bons :) Un vici!\nPer beure sucs de taronja i cafè amb llet.\nVam carregar forces per fer moltes fotos durant tot el matí, vam acabar a quarts de tres, però ens ho vam passar molt bé :)\nPublicat per Lídia a 17:12:00 1 comentario:\nL'Empresa de purés i cremes de patata t'ofereix un cupó de desconte de 3 euros per a comprar algunes de les seves preparacions a punt per consumir. Disposen d'una extensa gama de purés fets a partir de patata natural, si en voleu saber més no dubteu a visitar la seva pàgina web.\nUs deixo el cupó per si el voleu fer servir:


Un model de relació en crisi - Nova Tàrrega\nDivendres, 22 de juny de 2018 a les 06:30h\nEls joves senten que les administracions no els escolten | Kyle Loftus on Unsplash\nEnguany, en el marc de la Festa Jove de l'Urgell, va tenir lloc la primera assemblea de joves de la comarca. Més enllà de la part lúdica, enguany la trobada tenia vocació pràctica, per tal de confrontar les posicions del jovent i l'administració local. L'assemblea va comptar amb l'assistència d'una vintena de nois i noies de vuit municipis i diversos càrrecs electes i va posar sobre la taula que els joves creuen que hi ha poca comunicació amb els seus ajuntaments i que no s'escolten les seves propostes i necessitats.\nLa trobada va permetre que els càrrecs electes que hi van assistir s'adonessin que no n'hi ha prou amb fer polítiques per als joves, sinó que cal fer-les plegats, amb ells. Davant d'això, l'alcalde de Castellserà, Marcel Pujol, va afirmar que "és un problema que hem d'afrontar ja que si els joves no se senten còmodes amb el seu ajuntament, acabaran marxant". L'alcalde de Maldà, municipi amfitrió de l'encontre, es va pronunciar en la mateixa línia. Per la seva banda, el president del Consell Comarcal de l'Urgell, Salvador Bonjoch, va qualificar "d'interessant escoltar les necessitats i les inquietuds dels joves i que aquests puguin conèixer de primera mà el funcionament de l'administració".\nAquesta problemàtica, però, no se cenyeix només a la relació dels consistoris amb el jovent (dos actors que poden tenir formes d'actuar i pensar completament juxtaposades), sinó que es repeteix amb d'altres sectors de la societat. L'actual forma de fer política (en què els ciutadans/votants només podem dir la nostra quan hi ha eleccions) ha quedat obsoleta. La ciutadania demana més poder de decisió, reclama altres formes de control de les polítiques que es fan des de les administracions... i, és clar, els ajuntaments, com a administració més propera, molt sovint esdevenen l'ase dels cops.\nSigui quin sigui l'origen d'aquest canvi, el cert és que els ajuntaments no poden restar impassibles i tenen l'obligació, com la tenen la resta d'administracions, de donar-hi resposta i de permetre que una societat compromesa políticament pugui fer efectiu el seu desig de participació en la presa de decisions polítiques. Aconseguir-ho no és fàcil, però què ho és en aquesta vida?


Deu respostes per a vegans esportistes\nAconseguir una aportació de proteïna vegetal completa és essencial per a reparar la musculatura després de l'exercici\nCada cop hi ha més esportistes d'elit que han competit seguint una dieta vegana, com és el cas dels tennistes Novak Djokovic i Serena Williams, o el pilot de Fórmula 1 Lewis Hamilton. El veganisme no deixa de guanyar adeptes i el 2018 ja seguia aquesta dieta un 3% de la població mundial, segons dades d'un informe.\nTanmateix, algunes persones encara tenen dubtes sobre si és adient combinar la pràctica esportiva amb el seguiment d'una dieta vegana. Experts de la UOC donen resposta a aquests dubtes.\n1. Fins a quin punt és compatible la dieta vegana amb l'exercici físic? «Una dieta vegana ben planificada és apropiada per a un atleta», afirma Laura Esquius, professora dels Estudis de Ciències de la Salut de la UOC, citant una declaració de l'Associació Dietètica Americana i l'Associació de Dietistes de Canadà.\n«Actualment no s'hauria de posar en dubte la viabilitat de mantenir el rendiment esportiu mentre se segueix una alimentació sobre la base d'aliments d'origen vegetal, amb ous, làctics i mel o sense. No obstant això, si aquesta alimentació no es planifica adequadament, pot comprometre alguns nutrients», explica Esquius, que a més és professora del màster d'Alimentació en l'Activitat Física i l'Esport de la UOC.\n2. Quins avantatges per a la salut té seguir aquesta dieta?\nSegons la professora Esquius, aquest tipus d'alimentació es relaciona amb la reducció del risc cardiovascular, la hipertensió, la diabetis mellitus de tipus 2, el colesterol aterogen i el càncer, probablement per la seva riquesa en fibres, vitamines, minerals i fitonutrients.\n3. Ser vegà pot tenir avantatges per a un esportista?\nLa dieta vegana en esportistes presenta avantatges però també inconvenients respecte a la dieta omnívora, en què es menja carn, peix i aliments d'origen vegetal.\n«El principal avantatge, sempre que es pauti adequadament i s'ingereixin aliments i no productes, és que es tracta d'una dieta amb un alt contingut en fitoquímics, amb propietats interessants des del punt de vista del rendiment, com les antioxidants i les antiinflamatòries de determinades de molècules», explica Dani Badia, professor col·laborador del màster d'Alimentació en l'Activitat Física i l'Esport.\n4. Quins són els desavantatges principals?\nEls professors apunten, d'una banda, a la dificultat per a ingerir moltes calories, i de l'altra, a la necessitat de garantir la inclusió de determinats nutrients.\nAixí, Laura Esquius explica que «com que les dietes veganes són riques en fibra, promouen la sacietat, la qual cosa pot dificultar la compatibilitat amb dietes altes en calories per als atletes».\nDani Badia, per la seva banda, coincideix que «pot ser difícil complir requeriments nutricionals molt exigents». Això es deu al fet que «com que les dietes veganes acostumen a incloure aliments menys densos calòricament i una quantitat de fibra elevada, l'atleta es pot sentir ple i no acabar-s'ho tot». Una altra dificultat relacionada és que «es trobi entrenant o competint quan encara estigui digerint i tingui la sensació de la panxa plena», afegeix el professor.\nTanmateix, el principal repte és aconseguir ingerir tots els nutrients necessaris: «Si aquestes dietes no estan ben ajustades, poden comportar dèficits d'alguns nutrients, entre els quals destaquen les proteïnes, les vitamines B12 i D, el ferro, el calci, el zinc, l'omega 3 i el iode», explica Esquius.\n5. Com es pot evitar el dèficit de minerals i vitamines?\nDani Badia recomana «resoldre les possibles deficiències de minerals i vitamines sigui amb una preparació adequada dels aliments o amb suplementació».\n6. La proteïna vegetal és suficient per a assolir un bon rendiment físic?\nLes proteïnes són un dels macronutrients essencials en la dieta i, en el cas dels vegans, només en consumeixen de vegetals. Segons el professor col·laborador, «les proteïnes vegetals són suficients sempre que se'n faci una bona selecció, combinació i preparació. Cal triar bones fonts, que siguin al màxim de digeribles i absorbibles i amb un bon contingut d'aminoàcids essencials». A l'hora de preparar-les «cal fer-ho de manera que es redueixin tant com sigui possible els factors antinutritius que contenen moltes de les fonts proteiques vegetals», recomana.\nEn aquest sentit, pensa que «un paràmetre que han de considerar els esportistes és la menor digestibilitat de la proteïna vegetal a causa dels antinutrients, que trobem sobretot en aliments vegetals rics en proteïna». Com a conseqüència, afirma que «això implica que els esportistes vegetarians estrictes hagin d'ingerir quantitats superiors de proteïnes a les que consumeixen els esportistes omnívors».\n7. Per què cal garantir que les proteïnes vegetals incorporin tots els aminoàcids essencials?\nEls esportistes necessiten que la seva producció de proteïnes sigui òptima per a poder reparar la musculatura després de l'exercici. Perquè això succeeixi «es requereix que hi hagi disponibilitat de tots els aminoàcids que formen les proteïnes, amb especial atenció als aminoàcids que anomenem essencials, que són els que el nostre organisme no pot produir a partir d'altres aminoàcids i que, per tant, han de ser ingerits amb la dieta», explica el professor col·laborador de la UOC. «Si hi ha deficiències d'aminoàcids essencials, la síntesi proteica és més lenta i, en conseqüència, la recuperació posterior a un esforç es veurà perjudicada i el rendiment disminuirà», afirma.\n8. Com es poden combinar els aliments de la dieta vegana per a obtenir proteïnes completes?\nIngerir proteïnes vegetals completes, que són les que incorporen tots els aminoàcids essencials, es converteix, doncs, en una necessitat per als esportistes vegans, que poden resoldre combinant aliments. «La ingesta de proteïna completa no cal que provingui del mateix aliment i ni tan sols que es dugui a terme en el mateix àpat, encara que, si busquem un rendiment òptim, s'haurà de pautar correctament», explica Badia.\nSegons el professor, les combinacions d'aliments que aporten proteïna vegetal completa són els llegums i els cereals (arròs amb llenties, pa amb humus), els llegums i la fruita seca (espinacs amb cigrons i pinyons) i els cereals i la fruita seca (pa de nous, amanida d'arròs i fruita seca).\n9. Com pot una persona vegana garantir l'aportació de carbohidrats necessària per a la pràctica esportiva?\nLa ingesta diària recomanada de carbohidrats fluctua segons la modalitat d'exercici practicada, les característiques de l'esportista i els objectius de composició corporal. «Tant en esportistes omnívors com en vegetarians pot oscil·lar entre 4 i 16 grams al dia per cada quilogram de pes de l'esportista. Els vegetarians poden complir fàcilment aquests requeriments, ja que aquest patró alimentari tendeix a ser alt en carbohidrats», explica Esquius.\nAixò es produeix perquè la seva dieta està fonamentada en aliments d'origen vegetal rics en aquest macronutrient, com ara cereals integrals, tubercles, llegums, fruites i vegetals (alguns dels quals, com ara la remolatxa, la pastanaga, la xirivia, la carabassa o el nap, són rics en carbohidrats). «A més, moltes fonts consumides per a aconseguir proteïna també contenen carbohidrats», afegeix.\n10. Com es pot garantir que se segueix la dieta òptima?\nSegons Dani Badia, «per tal d'aconseguir millorar el rendiment, més enllà de canviar de dieta, el més eficient és l'atenció personalitzada d'un professional de la nutrició i la dietètica». No serveixen les receptes universals, ja que «serà necessari que l'atenció s'adapti a l'atleta i al tipus d'esport que fa i que les ingestes es pautin segons les seves necessitats i preferències, a més d'anticipar les possibles mancances nutricionals que podrien fer disminuir el rendiment», conclou.\nProfessor col·laborador del màster d'Alimentació en l'Activitat Física i l'Esport\nExpert/a en: Alimentació en l'Activitat Física i l'Esport


Artadi: ''Només contemplem noves eleccions si anem tots junts i posem a Puigdemont de cap de llista'' ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dilluns, 5 de març de 2018 09:35 h\nLa diputada de JxCAT assegura que les reunions amb ERC "són cordials"\nA.S. | La diputada de JxCAT Elsa Artadi no contempla eleccions. Així de contundent s'ha mostrat en una entrevista a Catalunya Ràdio. De fet, ha assegurat que "les eleccions són l'escenari a evitar". Ara bé, la diputada de JxCAT ha comentat que "només contemplem aquest escenari si diguéssim que anem tots junts i posem a Puigdemont de cap de llista". Malgrat tot, ha afegit que "estem molt lluny de tot això. La relació és bona entre els grups parlamentaris".\nLa diputada de JxCAT Elsa Artadi a Catalunya Ràdio\n1-O, Catalunya, CUP, eleccions, Elsa Artadi, ERC, JxCAT, república\n"Les reunions són cordials", ha comentat. "ERC fa dies que sap el nom de Jordi Sànchez i no ho han qüestionat cap dia". Artadi ha assegurat que no s'ha produït cap reunió amb els Comuns i que "la nostra prioritat és arribar a un acord amb la CUP".\nLa diputada de JxCAT ha reconegut que han arribat "molt tard" al Consell Polític de la CUP. "Nosaltres comencem a entrar en detalls de procés constituent divendres a la tarda vespre amb un tema nuclear", ha assegurat. "No vam poder compartir fins molt tard la nostra posició". Tot i això, ha detallat que "ens toca treballar amb la CUP amb temes fonamentals, no hi ha hagut prou temps per poder-ho discutir amb ells".\nArtadi ha subratllat que "s'ha de trobar un enfocament de la legislatura que vagi bé per tothom". També ha reconegut que "s'ha d'ampliar la base, hi ha d'haver més gent convençuda que és positiu no dependre de les institucions espanyoles".\n"No ens hem explicat bé"\n"No tenim dret a fracassar, no podem pensar que no podrem arribar a un acord". "Tindríem un cost electoral brutal i ens tornaríem a trobar en la mateixa situació. Unes eleccions no solucionarien res, tindríem de nou unitat dins la diversitat".\nSegons la diputada de JxCAT hi ha hagut una "manca de pedagogia cap a molts sectors de la societat". "Tenir la República és beneficiós, crec que no ens hem explicat bé". Però ha reiterat que "sóc de l'opinió que s'ha d'ampliar la base".\n"Hi va haver un referèndum, si no la gent no s'hauria partit la cara". "No és agradable aquesta cultura de la por", ha exposat referint-se a la situació actual i a la investigació oberta pel jutge Pablo Llarena on també figura el seu nom. "Ens estem plantejant si el que estem fent és perillós o no".\n6 de març de 2018, 18.10 h\n-només preveiem eleccions. No "contemplem"\n5 de març de 2018, 11.48 h\nDoncs, anem a eleccions neo convergents..!!! TRAIDORS..!!!\nELSA ARTADI ,, PUIGDEMONT ÉS EL PASSAT DE CATALUNYA No entra en este PRESENTE I FUTUR De Catalunya ES UN CADAVER POLITIC\nMillor entregui el acta i Dimiteixi ARA FA MES NOSDA que no pas servei\nARTADI ¿ JA PORTEU FLORS A LA TUMBA DE LA REPÚBLICA CATALANA ? Con va morir abans de neixer\nARA ESTA BEN MORTA I DESAPARAGUDA Ademes va SER UN ACTA SINBOLICO La declaració\nADEU AL PROCÉS A CADUCADO TARD PERO COLORIN COLORADO ESTE CUENTO SE A TERMINAD... Llegir més\nVisca Junts xCat.\n5 de març de 2018, 11.02 h\nÉs clar: si es presentessin dues llistes i guanyessin els d'Esquerra Republicana, ens haurien fotut i ja no manaríem nosaltres .\nEls d'Esquerra es pensen que com que ells estan al centre , entre Convergència i la CUP, a ells els correspondria encapçalar i unir una candidatura unica, però no saben que nosaltres, els convergents, MANAVEM, MANEM I SEGUIREM MANANT.\nSÍ, TENIM MORRO, I QUÈ PASSA?\n5 de març de 2018, 10.30 h\nCLARÍSSIM : NOMÉS JUGAREM SI GUANYEM NOSALTRES, ELS DE DRETES !!!\nQUE US HEU CREGUT, MAMARRATXOS D'ESQUERRES?\nPUIGDEMONT PRESIDENT, ENCARA QUE CATALUNYA SEGUEIXI SOTA EL 155\nPRIMERAMENT SEGUIR MANANT, DESPRÉS JA PARLAREM DE CATALUNYA !\nPUIGDEMONT PRESIDENT !!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n5 de març de 2018, 09.51 h\nEm temo que la clau de si hi haura eleccions, o no, la te la CUP. De res, no es mereixen.


A Igualada en Exprés.cat | La Trama Urbana\n← Un altre smart business\nAdvocacy Planning – Urbanismo al servicio de la justicia social →\nPosted on 08/02/2013 by Alfons Recio | Deixa un comentari\nEn aquest sentit, la Generalitat ha decidit endegar la xarxa de transport públic per carretera Exprés.cat, per unir les principals ciutats catalanes amb 40 línies de bus que circularan per vies ràpides i fent serveis directes. De fet, la xarxa d’autobusos exprès ja estava recollida en el Pla de transports de viatgers de Catalunya 2008-2012, que fixava com a un dels seus objectius per als serveis de transport públic regular per carretera: “millorar la connectivitat dels pols principals mitjançant la implementació de serveis exprés amb una velocitat comercial alta”.\nUna de les futures línies és la E5 Igualada-Barcelona. I és que Igualada no queda al marge de les dinàmiques d’integració territorial, de manera que entre 1996 i 2001 la mobilitat obligada entre Igualada i Barcelona es va créixer un 15%*, essent Barcelona la principal destinació intermunicipal.\nPerò mentre que en els darrers anys les infraestructures per a la mobilitat privada han millorat, el transport públic per carretera no. La línia explotada per Monbus-Hispano Igualadina no ha canviat gaire en anys, pel que fa a freqüència i recorregut. Amb excepció dels combois directes entre les 6:30 i les 8.00h, la línia ignora l’existència de l’autovia i es fa bona part del recorregut per laterals i travessies interiors de municipis. Un igualadí, habitualment, triga una hora i quart entre la seva ciutat i la capital. Dos hores si considerem el temps “porta a porta”.\nEn aquest context, la Generalitat ha establert les seves prioritats iniciant el desplegament de l’Exprès.cat per les línies que uneixen Barcelona amb Sabadell, Terrassa, Cerdanyola del Vallès i la UAB. Casualment, aprofitant el nou carril bus-vao de la C-58, una obra de 7 km i 80 milions d’euros. Són ciutats força ben servides per la RENFE i FGC, línies que jo mateix he fet servir durant anys i que ofereixen recorreguts prou competitius. Això, pot induir a pensar que s’han prioritzat les línies del Vallès pensant en no deixar infrautilitzada l’obra del bus-vao, més que no pas en la millora global del transport públic de Catalunya.\nPer que, posats a endegar línies exprés que aportin competitivitat a territoris més mancats de transport públic, per que no començar per la línia d’Igualada a Barcelona? No ajudaria la E5 a la millora de la qualitat de vida de molts Igualadins que diàriament van a Barcelona? No seria aquest un factor de competitivitat territorial mes determinant per a Igualada que per a Sabadell?\nEl veritable equilibri territorial està en com s’apliquen aquestes polítiques i en quines són les seves prioritats.\n*Elaboració pròpia a partir de dades Idescat, darreres dades a escala municipal disponibles a l’espera dels resultats del cens 2011\nArticle publicat originalment al setmanari comarcal som:anoia el dia 18/01/2013\nAquesta entrada ha esta publicada en Infraestructures i transport, Polítiques Públiques. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Pueyo descarta un acord preelectoral amb el PDeCAT a Lleida\nper Redacció 07/01/2019 14:30h\nPla mitjà del candidat d'ERC a l'alcaldia de Lleida, Miquel Pueyo, amb el president del grup municipal d'ERC-Avancem a la Paeria, Carles Vega | LleidaDiari.cat\nEl candidat d'ERC a l'alcaldia de Lleida, Miquel Pueyo, ha dit que la formació treballa per confeccionar una candidatura «àmplia» per a les municipals del 2019, que inclourà diferents sensibilitats i espais del republicanisme i que es fixa el repte «de liderar el canvi a la ciutat». A banda de MES i Avancem, la candidatura comptarà amb persones, col·lectius i sectors «que poden anar des de l'espai més progressista de l'antiga Convergència fins a sectors més propers als comuns», integrades en la plataforma Lleida Republicana.\nEntre aquestes també hi haurà persones amb arrels o orígens estrangers. Pueyo, però, ha tornat a descartar la possibilitat d'una candidatura conjunta amb el PDeCAT o amb la Crida-CUP malgrat reiterar el compromís de «fer possible un canvi a la Paeria després de les eleccions».\nEl candidat d'ERC a la Paeria: Miquel Pueyo\nMiquel Pueyo encapçalarà la llista d'Esquerra Republicana a Lleida a les eleccions municipals del 2019. L'assemblea de la secció local del partit a la capital de Ponent, que va tenir lloc el passat mes de maig del 2018 al Casal Víctor Torres, va decidir per àmplia majoria al candidat escollit. Pueyo és doctor en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona, graduat social i tècnic en gestió cultural. Actualment és professor de la Universitat de Lleida, on també dirigeix la càtedra de Comunicació i Periodisme Audiovisuals. Pueyo ha apostat per una «revolució política sense violència i sense odis» i ha afegit que el canvi a la ciutat lleidatana «no és només possible, sinó imprescindible, si no volem que la ciutat reculi, en els anys vinents». També ha afirmat que creu en la força de la comunitat i en el valor de la diversitat. Cal recordar que, fins ara, el portaveu d'ERC a la Paeria ha estat Carles Vega. Ara, també és l'actual director dels serveis territorials d'Ensenyament a Lleida.\nLleida subvenciona amb MILERS D'EUROS el transport de persones amb mobilitat reduïda


Reglament de beneficiaris efectius - ABA\n1 Març, 2021 in Legal y Fiscal\nLa Llei 14/2017, del 22 de juny, de prevenció i lluita contra el blanqueig de diners o valors i el finançament del terrorisme preveu l’obligació de les societats, associacions i fundacions constituïdes o registrades a Andorra, d’obtenir la informació relativa als beneficiaris efectius i mantenir-la de manera precisa i actualitzada. Aquesta obligació ha estat desenvolupada pel Reglament regulador de l’enregistrament i l’accés a la informació relativa als beneficiaris efectius als registres d’entitats jurídiques, aprovat el dia 5 de setembre del 2018 pel Govern d’Andorra.\nAquest reglament desenvolupa els procediments per subministrar al Registre de Societats Mercantils, al Registre d’Associacions i al Registre de Fundacions, la informació relativa als beneficiaris efectius així com perquè aquesta informació romangui actualitzada al corresponent registre. El reglament també regula el procediment d’accés a aquesta informació per part dels subjectes obligats i de les persones i les organitzacions que acreditin un interès legítim.\nSobre la base d’allò que disposa el reglament, les societats, associacions i fundacions podien subministrar la informació dels seus beneficiaris efectius fins al 31 de desembre del 2018. A partir d’aquesta data, els subjectes obligats tenen l’obligació de comunicar qualsevol canvi de beneficiaris efectius amb la finalitat d’actualitzar la informació inscrita.


Gasthaus zur Post Waal Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRitter Von Herkomer Street 40, Waal, Waal, Alemanya, 86875 - Veure al mapa\n"The food, heritage and rustic area, very quiet and relaxing...."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Waal, Gasthaus zur Post és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGasthaus zur Post també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Waal. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, restaurant, premsa, lloguer de bicicletes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, insonorització, aparell de televisió a cada habitació. Parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gasthaus zur Post és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Waal.\nCal que informeu el Gasthaus zur Post de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (435) Parelles (236) Viatgers en solitari (85) Famílies amb infants petits (52) Famílies amb infants grans (23) Grups (36)\nAllotjaments a Waal


Entrenar a la pista del Prínceps d'Espanya costarà 100 euros anuals\n13 maig 2021 09:20\nEl president de la Federació lamenta l'estat de la instal·lació\nP. BATLLE/ P.V. Palma.\nEl president de la Federació Balear d'Atletisme, Pau Verd, es queixà amargament del lamentable estat actual de les instal·lacions del poliesportiu Prínceps d'Espanya, que condicionaren el desenvolupament del IX Memorial Aina Ramon, competició amb la qual s'obrí la temporada d'hivern illenca. «Era molt trist veure les condicions en les quals havien de córrer els atletes, amb un tram de la pista inutilitzat per alguna síquia que s'obrí arran d'una avaria en una canonada, fa gairebé un mes i mig. Haguérem de modificar el calendari de proves i haguérem d'anul·lar les dels 400 metres, que quedaren convertits en 300, i la milla».\nDesprés de quaixar-se de la lentitud en la reparació, Verd es mostrà esperançat que el problema se solucioni aviat. «L'empresa saragossana Mondo, encarregada de la reparació, ens ha garantit que el pròxim dia 29 la pista ja es podrà usar sense limitacions, però no les graderies, que continuen presentant un estat ruïnós».\nPer altra banda, Pau Verd mostrà el seu malestar pel fet que, a partir de gener, els atletes federats hagin de pagar una quota mensual a fi d'utilitzar les pistes del Prínceps d'Espanya per entrenar-se. «La Direcció General d'Esports ha decidit unilateralment no renovar l'acord existent amb la Federació Balear i que permet als atletes mallorquins federats entrenar-se de franc i a partir de gener tothom pagarà. Ja n'hem rebut algunes queixes, sobretot d'aquells clubs en què s'entrenen infants. Però s'ha de recordar que encara es pot entrenar de franc a les pistes de Sant Ferran i a les de l'Escola Balear», manifestà Verd.


internet | Diversitat\nWeb d’en Sebas Capella\nEn Sebastià Capella és mestre, formador, apassionat de les TAC a l’aula, creador de WebQuest, de caceres del tresor i d’un munt de recursos fantàstics. En la seva pàgina personal en trobareu molts. D’entre les pàgines interiors n’hem seleccionat una que conté propostes de projectes, de casos, que permeten un treball en grup cooperatiu. N’hem fet un resum a: Sebas Capella.\nPublicado en internet, links, TAC\nEtiquetado aula, capella, links, llengua, metodologia, Proposta, recursos, sebas, sebastia, TAC, treball\nAquest enllaços, (cliqueu aquí per veure’ls), que anirem millorant, poden ser una eina educativa en una classe equipada amb PDI i volcada cap a l’ús de les TAC. També, naturalment, són una eina potent d’atenció a la diversitat, d’acolliment a l’aula, o de tractament de necessitats educatives especials. En tot cas són, això, una eina.\nPublicado en documents, internet, links, TAC\nEtiquetado atenció, diversitat, enllaç, enllaços, link, links, nee, PDI, TAC, web, webs\n21 raons per usar les TAC a l’aula\nPerquè les TAC a l’aula?. Tria d’entre aquestes raons la que més et convenci.\nUna proposta de reflexió sobre els beneficis d’integrar Internet, i les TAC en el currículum, basada en el document “IT works. Stimulate to educate” de Brown i Howlett. NCET 1994. Regne Unit. Traducció SGTI. Adaptació: Joan Molar\nL’escola ha de garantir que cap infant no es perd les possibilitats que les TAC poden oferir-li, per manca de recursos. Si no te possibilitats de gaudir d’un ordinador connectat a la xarxa a casa seva, n’ha de poder fer servir a l’escola.\nLes TAC, inclosos els jocs, son potents eines educatives si en fem un ús adequat. Només cal, és clar, programar-ne acuradament l’ús i tenir clars els objectius a treballar.\nLes TAC poden adaptar-se a les capacitats i necessitats individuals de l’alumnat. Resulten un bon d’atenció a la diversitat.\nLes TAC resulten estimulants per estudiants desmotivats per a l’aprenentatge. Qualsevol feina feta amb ordinador té, d’antuvi, un plus de motivació gratuïta.\nLes TAC donen sempre una oportunitat més per rectificar, i assolir un resultat positiu, allà on abans s’havia fallat. L’ordinador no es cansa de proposar un mateix exercici.\nLes TAC permeten reflexionar sobre el que s’ha fet. Bon exemple n’és el processador de text, que permet treballar sempre en brut fins obtenir el resultat desitjat.\nLes TAC motiven l’alumnat a adquirir i progressar en les competències bàsiques. Compleix els requisits d’utilitat i sentit que demana l’aprenentatge constructivista.\nUsant les TAC l’alumnat te accés a material pedagògic ric i variat. Les possibilitats són pràcticament il·limitades.\nLes TAC presenten la informació de forma fàcil de comprendre, assimilar i utilitzar eficientment. Si una imatge són mil paraules, un recurs multimèdia interactiu són mil imatges.\nLes TAC ens alliberen del processament rutinari de les dades, permetent-nos que ens concentrem en la seva interpretació i ús.\nLes TAC fan que idees difícils de presentar i comprendre, esdevinguin fàcilment comprensibles.\nLes TAC permeten l’alumnat responsabilitzar-se i col·laborar en el seu procés educatiu. Fomenten el sentit crtic i l’autoavaluació.\nLes TAC proporcionen a l’alumnat la possibilitat d’experimentar idees i d’assumir riscos. Equivocar-se no suposa haver de repetir res. Es pot provar, reflexionar i decidir.\nLes TAC estimulen el raonament analític i divergent. Es basen en el mètode científic.\nLes TAC són molt valuoses per mantenir l’atenció dels alumnes amb problemes emocionals i de conducta. Fomenten l’atenció i la concentració de nens hiperactius i dispersos.\nLes TAC resulten molt adequades per a treballar amb alumnes amb disminucions.\nLes TAC potencien l’autoimatge i l’autoestima. Redueixen el risc de fracàs escolar.\nLa reflexió sobre l’ús de les TAC a l’aula ens ajuda als docents a revisar els nostres mètodes. Aquests varien quan fem servir les TAC com a eina pedagògica.\nLes TAC a l’aula, són més efectives si els docents estem ben preparats per usar-les.\nLes TAC potencien el treball en grup, cooperatiu i col·laboratiu.\nLes escoles les TAC a l’aula milloren els resultats i la imatge social del centre.\nUn cop t’has decidit per una, comenta amb els companys de la teva dreta i de la teva esquerra, en petit grup, quina raó has escollit. Argumenta-ho.\nDesprés comenteu-ho en el gran grup.\nPublicado en documents, internet, TAC\nEtiquetado aula, i, raons, TAC, works


Noves dades sobre la prevalença de la malaltia de Chagas a Europa - Notícia - ISGLOBAL\nL'estudi, liderat per ISGlobal, revela una gran heterogeneïtat en la prevalença de Chagas segons el país i la regió de la qual provenen els immigrants llatinoamericans\nUn estudi dirigit pel Dr. José Muñoz, metge de l'Hospital Clínic de Barcelona i investigador d'ISGlobal, en col·laboració amb investigadors de la London School of Hygiene and Tropical Medicine, mostra que la prevalença estimada de la malaltia de Chagas en persones procedents de Llatinoamèrica que resideixen a Europa difereix d'aquella observada en els seus països d'origen. Els resultats, publicats a la revista PLOS Neglected Tropical Diseases, estimen que un 4,2% del total de llatinoamericans que viuen a Europa té la malaltia de Chagas i subratllen la necessitat d'establir mesures de prevenció i control de la malaltia en els països europeus.\nFins ara, la majoria de les estimacions sobre prevalença de Chagas en immigrants llatinoamericans s'havia calculat a partir de la prevalença de la infecció en els països d'origen. Però en vista de la gran diversitat geogràfica de cada país i de que la població immigrant pot no ser representativa de la població general, els investigadors d'ISGlobal van generar la hipòtesi de que el percentatge de persones que tenen la malaltia de Chagas és diferent en la població immigrant a Europa que en els residents dels països llatinoamericans.\nL'objectiu de l'estudi va ser estimar la prevalença de la infecció per T. cruzi (el paràsit que causa la malaltia) en aquests grups de població que viuen a Europa. Per això, els investigadors van fer una revisió sistemàtica i metanàlisi de tots els articles publicats en 15 països europeus (entre els quals destaquen Espanya, Itàlia, Regne Unit i Suïssa, països europeus amb major nombre de població llatinoamericana) i van incloure estudis realitzats en bancs de sang, maternitats i centres d'atenció primària o estudis realitzats a nivell comunitari. Els resultats van revelar que la prevalença d'infecció en els immigrants procedents de determinats països, com ara Bolívia i Paraguai, era molt més gran que les estimacions nacionals (18,3% enfront del 6,75% en el cas de Bolívia) i que això es deu, en gran part, al fet que una alta proporció d'ells ve de regions hiperendèmiques. En canvi, per a altres països com Argentina, la prevalença observada és menor a la prevalença nacional estimada.\nTot i que a Europa la malaltia de Chagas no es pot transmetre a través del vector (perquè no està present), sí que es pot transmetre mitjançant transfusions de sang, trasplantament d'òrgans i, en el cas de dones embarassades, de la mare al fetus. Per això, explica la Dra. Ana Requena-Méndez, primera autora de la publicació i investigadora d'ISGlobal, "aquests resultats són importants per conèixer la magnitud del problema entre els immigrants llatinoamericans i així millorar les mesures d'intervenció en bancs de sang, unitats de trasplantament i maternitats ".\n"Conèixer les dades de prevalença de la malaltia de Chagas en les diferents poblacions llatinoamericanes vivint a Europa ajudarà a dissenyar i implementar mesures de control en els països europeus adaptades a la realitat de cada país", conclou el Dr. Jose Muñoz.


Blog de muntanya: Acensió a la Civetta (3.220 m), VF degli Alleghesi\nAcensió a la Civetta (3.220 m), VF degli Alleghesi\nAvui, en el segon dia d'estada a les Dolomites, hem assolit el principal objectiu de la sortida a aquest massís alpí. L'ascensió a la Civetta és una activitat de certa categoria i, a més, estàvem especialment motivats perquè l'any passat no vam poder ni intentar aquesta ascensió a causa del mal temps. Avui les previsions no eren bones del tot però sí que preveien que no plouria al matí encara que a partir del migdia la cosa es podia embolicar.\nHem sortit de bon matí del refugi Adolfo Sonini al Coldai i hem agafat el camí de la via normal de la Civetta. El camí voreja la muntanya per la base fins arribar a un petit coll anomenat Schenàl del Bech, on hem deixat la via normal per agafar el caminet que ens porta a l'inici de la via ferrata degli Alleghesi. Aquesta via ferrada és l'itinerari més clàssic per pujar la Civetta, encara que avui no hi havia ningú: estàvem absolutament sols en la immensitat de la muntanya. El dia estava emboirat i per moments semblava que volia ploure, encara que en altres moments sortia fugaçment el sol entre les boires.\nHem anat superant la via, sense massa dificultat però amb alguns passos verticals i fins i tot atlètics. La via estava molt ben equipada, de manera que sempre trobàvem la presa allà on feia falta i només havíem de seguir els equipaments per no perdre el camí. Són uns 900 metres de desnivell de ferrada, encara que amb alguns trams que es fan caminant.\nFinalment hem arribat, entre la boira, al cim de la Civetta (3.220 m). És un cim molt panoràmic per la seva gran prominència però avui hem vist poca cosa. Només cap a l'oest vèiem, molts metres per sota nostre, la població de Alleghe, que dóna nom a la via, amb el seu llac. Malgrat la poca visibilitat, hem fet una panoràmica circular:\nHem menjat una mica, gaudint del panorama que a estones entreveiem entre la boira, en total soledat; avui no ha pujat ningú més a la Civetta. Després hem iniciat el descens per la via normal. Malgrat la vulgaritat del seu nom, la via normal és també un itinerari alpí de certa dificultat i bastant llarg, amb alguns passos equipats i trams de desgrimpada fàcil però compromesa.\nPocs metres per sota del cim, hi ha el refugi Maria Vittoria Torrani. És petit però està situat a gran altitud, 2.984 m, i ofereix els serveis habituals dels refugis. Quan hi hem arribat, el guarda estava dormint (potser no esperava veure ningú avui per aquí) però s'ha aixecat i ens ha servit unes begudes abans que continuéssim el nostre camí.\nLa baixada se'ns ha fet llarga però finalment hem arribat al camí 575, una ruta de senderisme que porta directament al refugi Coldai. Quan ens faltava poc per arribar ha començat a ploure però ha estat un xàfec curt que no ens ha complicat massa el camí. Finalment hem arribat al refugi, satisfets per l'èxit de l'ascensió, especialment per haver tancat un capítol que havíem deixat pendent l'any passat.\nI aquí teniu la pel·licula de la Civetta. Ha estat produïda per Mountain Films i cedida per a tots els seguidors del blog:\nCadini NE, VF\nVia Ferrada al\nJoan C., Luis, Merche, Sonia, J. Rafel\nDESNIVELL: +1.500 m\nEtiquetes: Alps, Dolomites, ferrata, hall of fame, track, vídeo\nAvui la Sonia ha penjat al seu blog la crònica d'aquesta activitat:\nUn bon reportatge !!\ndilluns, 30 de setembre, 2019\nGR5: Refugi de Rosuel - Tignes\nGR5: Landry - Refugi de Rosuel\nGR5: Refugi de La Balme - Landry\nGR5: Plan de la Lai - La Balme Tarentaise\nGR5: Les Chapieux - Refugi Plan de la Lai\nCristallino d'Ampezzo (3.008 m) i Sentiero Dibona\nVia ferrada de la Cascada de Fanes\nAscensió al Sorapis (3.205 m)\nAcensió a la Civetta (3.220 m), VF degli Alleghesi...\nAscensió a la Cima di Coldai (2.403 m)


Volta el món i torna al Born: Mingalabar Bagan!\nDoncs ja som a Birmània, Myanmar o el país amb les persones més simpàtiques que mai s'hagi vist. Perquè una cosa és que si et creues la mirada amb algú et saludi i l'altre és que deixin tot el que estiguin fent i cridin mingalabar mentre mouen els braços efusivament amb un somriure d'orella a orella.\nUn dels molt amics que hem fet passejant per Birmània.\nAquesta manera de fer dels burmesos i les ganes de parlar amb tu, sigui amb l'idioma que sigui, fa que viatjar per aquest país sigui divertidíssim i que de seguida t'atreveixis a seure entre ells allà on sigui i posar-te a menjar o beure el que t'ofereixin.\nSopant a Mandalay. El cambrer ens va convèncer de seguida amb la seva simpatia!\nNomés baixar de l'avió ens vam sentir molt còmodes en aquest país. Els tres quarts d'hora que hi ha de l'aeroport a Mandalay dins d'un taxi compartit atrotinat i a uns 45 graus de temperatura els vam gaudir de mala manera i l'habitació d'hotel emmoquetada amb lavabo al final del passadís, en un carrer sense asfaltar i amb un ventilador que amb prou feines funcionava ens va semblar meravellosa.\nPintar-se amb thanakha és una qüestió religiosa però també de bellesa.\nFent les proves de maquillatge amb thanakha.\nMandalay és la segona ciutat més gran del país i tot i que si mires el mapa pot semblar interessant, la veritat és que és per apretar a córrer. Així que només hi vam estar una nit i l'endemà vam agafar un vaixell que segons algunes veus amb cinc hores, segons d'altres amb unes onze (en el nostre cas van ser nou) et porta a Bagan.\nVeient com surt el sol des del vaixell. Aquesta gent es lleva molt d'hora!\nTothom venia a saludar-nos quan veien venir el vaixell.\nCom a tot Àsia, els rius són el centre de la vida dels pobles.\nL'esplanada de Bagan es coneix com el desert de Myanmar pel paisatge i la calor que hi fa.\nBagan. Potser pel nom no us sona però segur que teniu la imatge al cap d'aquest lloc. És una enorme esplanada al centre de Birmània amb més de quatre mil temples budistes de totxo construïts entre l'XI i el XIII. Un lloc que es diu que va impressionar fins i tot a Marco Polo quan hi va venir, fa uns quants anys d'això, ja.\nMingalabar Bagan! Vistes des de dalt d'un dels temples.\nFent-la petar dalt del temple.\nEls cavalls no són pels turistes. És el mitjà de transport de molts.\nPosta de sol entre temples.\nEncara que sigui d'homes a mi m'agrada portar longhi i ells em van ensenyar com lligar-me'l.\nEls temples en si són preciosos, ho dic potser des del punt de vista occidental. Són construccions de totxo algunes mig en ruïnes, sense les coloraines i l'or que els agrada als asiàtics. N'hi ha de gegants, n'hi ha de mides mitjanes, de més petits i n'hi ha de molts petitons. Però el tema és que n'hi ha tants que un noi fins i tot ens en volia vendre un, ningú ho notaria - ens va assegurar - aquest és molt petit!\nSuc de canya de sucre acabat d'esprémer.\nAquí tot es fa a ma. Esfaltar les carreteres també!\nDos germans que van passar una estona amb nosaltres.\nLa senyora que fa les parets de les cases.\nAdéu Bagan. Camí del bus cap al Llac Inle.\nPublicat per Júlia i Pau a 11:50\nEulàlia 12 de març de 2013 a les 21:23\nFotos precioses, i que guapa està la Júlia a la última foto !!!!\nJúlia i Pau 15 de març de 2013 a les 17:03\nmes que guapa, apretujada!\nEulàlia 17 de març de 2013 a les 19:54\nDoncs et senta molt bé estar "apretujada"!!!


Associació de Veïns de Sant Salvador de Vallformosa: Entrevista a l'alcalde Rajadell, Joan Costa i Plans\nEntrevista a l'alcalde Rajadell, Joan Costa i Plans\nTranscrivim una entrevista feta a l'alcalde i publicada a la web alcaldes.edu el mes de gener, en la qual parla sobre Rajadell, l'ajuntament, actualitat i altres temes del municipi.\nVostè porta com alcalde des del 1991. I l’any passat va tornar a ser escollit per cinquè mandat consecutiu. Quin és el secret? Miri, suposo que deu ser pel treball que he intentat fer al poble. Sempre he procurat donar un servei als meus veïns i estar interiorment tranquil amb les meves decisions, sense que pugui tenir cap remordiment. Normalment els alcaldes o regidors sempre quan tenim un projecte o una situació al davant, tenim diferents alternatives. I com que no n’hi ha cap que sigui la millor ni la més complerta, t’has d’arriscar sempre, però ho has de fer amb la certesa que tot serà a fi de bé.\nAmb tant pocs habitants, vostè deu conèixer a tothom.\nSí, el municipi té 560 habitants, el que passa és que estem disseminats. Tenim cinc nuclis urbans: Nucli Antic-Molins, Can Servitge, Les Casetes, L’Estació i Monistrolet, separats a més entre ells. I això sense computar les més de 125 masies rurals que hi ha censades.\nI de què viu la gent?\nHi ha una part que podríem dir la tradicional, la que viu de l’agricultura i les granges. N’hi ha una altra que viu de treballs fora del municipi, als sectors de serveis i la indústria. Val a dir que tenim projectat un polígon industrial, però de moment està aturat, hi ha propostes però donada la situació general actual, és difícil trobar un inversor potent i que aporti qualitat i valor afegit al municipi. Al polígon, fins ara, s’ha fet una inversió aproximada d’uns tres milions d’euros, una part important d’aquesta han estat subvencions estatals, hem apostat fort.\nUna quantitat prou important\nSí, en el seu moment vam estalviar, invertint alguns en la instal·lació de serveis com les telecomunicacions, aigua, llum, clavegueres, en aquest polígon. El cert és que hem tingut alguns ingressos atípics però no hem gastat més del què ingressàvem.\nTambé hauran invertit en el poble.\nSí, es clar. Hi ha hagut molta inversió en la canalització d’aigües residuals i pluvials, soterrat línies elèctriques i telecomunicacions, en el Servei d’aigua potable a totes les masies del municipi, però és cert que actualment hem restringit molt les despeses en general, i en el capítol de personal, ja que no gastem ni un euro més que el que ens aporta el nostre pressupost.\nQuins atractius té Rajadell per a què la gent vingui a visitar-ho?\nMiri, sobretot per la restauració i espais oberts a la pràctica esportiva i que aporten molta afluència de persones sobretot els caps de setmana.\nPerò vostès tenen una llarga tradició agrícola\nSí, Rajadell ha viscut del camp la major part de la vida. Actualment s’ha derivat en una petita part de la població, la resta, viu d’activitats que desenvolupa en altres poblacions degut a les bones comunicacions existents. Entre el segle XIII i el XV es va convertir en un nucli molt important del cultiu de safrà que era exportat a diversos països europeus. A partir del segle XVIII, s’intensifica el conreu de la vinya, oli, blat i sobretot el vi fins al desastre de la fil·loxera.\nCom a patrimoni d’aquesta tradició tenim exposats en el museu- pinacoteca una bona quantitat d’estris que s’han fet servir per treballar el camp durant generacions i que ja resulten desconeguts per les noves generacions actuals.\nTenim oberta una oficina de turisme que els dissabtes i diumenges es programen visites guiades per conèixer el nucli antic del poble, el Molí d’oli i altres llocs d’interès com el castell de Rajadell, que és de propietat privada i que malauradament en aquests moments es troba en mal estat i no es pot visitar. Ara hi estem treballant en això, encara que com pot suposar i amb els temps que corren, són despeses molt difícilment assumibles, però el Castell un dia o altre es rehabilitarà, és el símbol de Rajadell.\nPerò deu ser un dels elements més emblemàtics de la població, oi?\nSí, en aquests moments estem parlant amb els propietaris i si bé el cost d’adquisició podria semblar assumible, en canvi, el de restauració es inassolible dins el nostre pressupost. Per altre part, l’edifici per la seva situació dins el nucli antic de la població requereix un manteniment constant.\nI també tenen altres elements patrimonials?\nSí, l’entorn de la Plaça de l’Església de Sant Iscle i Santa Victòria, la vila romana de Sant Amanç, que és força visitada, i la Sínia del Perich que antigament servia per elevar l’aigua de la riera. Encara funciona perquè el propietari l’ha restaurada i és visitable.\nVida cultural sí que en tenen, doncs\nDoncs sí. Tenim una plaça de l’església que és un teatre a l’aire lliure, i a l’estiu s’hi organitzen diversos espectacles ja que resulta molt acollidora. Entre els més destacats, uns tallers de Gospel que fan que ens visitin més de 150 persones d’arreu de l’Estat, i fins i tot gent de l’estranger, com els Estats Units. Ah, i també tenim actuacions de música clàssica. Sí, aquí el tema cultural està molt arrelat.\nLa gent s’hi deu implicar, llavors\nDiguem que es brinda a col·laborar amb l’Ajuntament. Nosaltres ens esforcem per a què la gent pugui anar als concerts de franc.\nI com es veu des de Rajadell propostes com la supressió de municipis?\nDoncs ja pot comptar. És un error greu, perquè els municipis poden ser petits però tenim a mà tots els problemes i incidències que puguin passar i que les podem resoldre millor, de fet penso que molts municipis petits ens n’estem sortint més bé que no pas molts de grans. En els municipis grans no hi ha la proximitat de l’administració a l’hora de resoldre els problemes dels ciutadans, cada poble té les seves costums, les seves festes, les seves tradicions. Són coses que formen part del patrimoni del poble i de la seva gent.\nMiri, en el meu poble els regidors no viuen del que guanyen a l’Ajuntament. El regidor té un treball professional que no és la política, ja que aquí tot va molt justet, el regidor no només té la regidoria, sinó vàries, hi ha reunions i moltes coses a planificar i a gestionar. L’Alcalde és el comodí que supleix on els altres companys no poden arribar.\nI com s’organitzen vostès?\nCada dimecres tenim reunió. Ens trobem els regidors i exposem el que ha passat dia a dia durant la setmana, perquè els temes els portem així, dia a dia. Jo per exemple, que sempre he pogut governar amb majoria, no he tingut cap problema en incorporar a algú d’uns altres partits, integrar-lo a l’equip de govern i tirar del carro junts. Aquesta manera de fer i conèixer tant a la gent aporta confiança però també seguretat a l’hora d’actuar, si s’ha fet alguna cosa malament, doncs es posa sobre la taula i es mira de posar-hi remei.\nTambé es qüestiona el paper dels Consells Comarcals?\nTothom hi dirà la seva, però a nosaltres ens és útil, hi ha molts serveis que prestem amb col·laboració amb el Consell Comarcal i altres Ajuntaments: Servei de transport escolar, assessorament tècnic informàtic a l’Ajuntament, Serveis Socials, Dinamització Social, transport integrat, assistència tècnica... Hi ha serveis que es podrien mancomunar, per a què així es podrien estalviar despeses innecessàries. Però no tot serveix.\nTambé deuen tenir regulat el servei de Deixalleria\nSí, formem part del Consorci de Residus de totes les poblacions del Bages. Això inclou serveis com la recollida selectiva i deixalleries, per a la recollida orgànica i de rebuig estem Mancomunats juntament amb 4 poblacions veïnes d’àmbit rural com nosaltres. Tot i així, els costos de transport i recollida resulten elevats tenint en compte la dispersió del territori, a més cal afegir-hi els costos de tractament i les taxes que s’apliquen en el rebuig, tenim com a resultat un rebut amb un import elevat que han d’assumir els veïns. Actualment tenim un dèficit important amb el rebuig, per manca de sensibilitat d’una part d’usuaris en classificar i dipositar adequadament els residus domèstics.\nVosaltres pertanyeu a l’Associació de Municipis per a la Independència. Com es treballa des de Rajadell per la Independència?\nDoncs mira, seguint una mica la gent, escoltant les seves opinions, veient genèricament cap a on va tot plegat i seguint el camí que en certa forma es va començar a veure a partir de l’Onze de Setembre, on la gent va manifestar-se que així no es podia continuar.\nEl resultat de les Eleccions, però, sembla que ho ha capgirat una mica tot. Creu que l’Artur Mas continuarà volent fer un Estat Propi?\nJo crec que sí, hem fet un pas molt important que ara és molt difícil tornar enrere. Així que cal continuar tot i que evidentment, ens trobarem encara molts obstacles.\nI com veu Catalunya en general?\nMiri, tinc setanta anys, així que la meva visió és la d’una persona que ha viscut la postguerra, i que per tant ha conegut la duresa d’uns anys difícils. Però tot ha canviat moltíssim i és qüestió d’adaptar-se a uns temps que ens han anat proporcionant moltes millores. Però també és cert que els valors s’han anat desvirtuant. I això no deixa de ser preocupant.\nLa crisi ha obligat a replantejar moltes coses?\nL’essència de la persona són els seus valors, en aquest sentit, he procurat portar-ho a la vida personal però també a la gestió municipal, a l’Ajuntament, per exemple, sempre hem fet les coses amb la màxima prudència i procurant complir la legalitat.\nEntrevista a l'alcalde Rajadell, Joan Costa i Plan...


El Clot, 1892 | El blog de Xavier Güell\n← Castells a Barcelona el 1860\nCastells per a Víctor Balaguer el 1884 a Barcelona →\nL’estudi de la festa possibilita la coneixença de les comunitats. La seva història, configuració social, pols de poder, idees o conflictes. Per tractar-se d’una expressió de la humanitat que s’alimenta dels condicionants del dia a dia.\nL’establiment de molts camptarragonins i penedesencs al Pla de Barcelona en busca de millors condicions econòmiques i socials durant la segona meitat del segle XIX també es destapa amb l’aplicació d’aquesta norma. Perquè els nouvinguts no van renunciar a les seves expressions pròpies. Entre elles, els castells durant els moments de gresca. Això explica la proliferació d’actuacions castelleres o la fundació d’agrupacions castelleres al Pla de Barcelona d’aleshores ençà.\nAixí, una colla castellera va emparaular-se el 1892 al Clot, un nucli poblacional de Sant Martí de Provençals. A la festa major, l’onze de novembre, Sant Martí. Els Xiquets de la veïna Gràcia. O millor uns genuïns Xiquets de Valls. La Colla Vella. La colla acudia contractada. La gent de “Rabassó” va poder lligar el tracte a Barcelona mateix poc abans, el mes anterior, en ocasió d’actuar a Barcelona en la commemoració del quatre-cents aniversari del descobriment d’Amèrica per Cristòfor Colom. La pluja persistent els dies d’actuació, però, va frustrar la presència castellera. Això va dur que la bossa contractual es destinés a obra benèfica: “Anteayer tarde [10 de novembre], en la plaza mercado, la Comisión de festejos de la barriada del Clot distribuyó entre los pobres de este pueblo 500 panes de tres libras, 500 tercias de carne é igual número de libras de arroz, todo de buena calidad, á cuyo efecto la citada comisión encargóse de la compra de los comestibles y de ponerlos en las propias manos de los necesitados. Si bien la lluvia de estos días ha puesto cariacontecidos á más de cuatro industriales, en cambio ha hecho que los xiquets de Valls permaneciesen en sus moradas, quietecitos, para emplear el importe de su venida en un aumento de bonos á favor de los pobres vergonzantes. No hay mal que por bien no vengan, dirán ellos” (La Dinastía: 1892. AHCB).\nAquesta entrada s'ha publicat en Barcelona, Clot, Sant Martí de Provençals i etiquetada amb Barcelona, castells, Clot, Sant Martí de Provençals. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


L'Ajuntament de Palma s'estreny el cinturó i convoca un programa pel 8-M de 1.100 euros\nLa regidora de Feminisme, Sonia Vivas, ha informat que ella no assistirà a cap acte del Dia internacional de les dones\nCartell del 8-M de l'Ajuntament de Palma. Ajuntament de Palma\nPalmaLa regidora de Justícia Social, Feminisme i LGTBI de l'Ajuntament de Palma, Sonia Vivas, ha presentat aquest divendres en una roda de premsa el programa pel 8-M d'enguany. "Hem fet un gran esforç per economitzar i treure un programa en positiu i avantguardista. El resultat de despesa és de 1.100 euros", ha declarat Vivas.\nPrograma pel 8-M de l'Ajuntament de Palma.\n"Crec que en temps de covid, en què els doblers fan falta per a tantes coses, hem estat capaços de treure un programa d'un mes sencer amb un munt d'activitats perquè totes les àrees i tothom a l'Ajuntament hi hem col·laborat", ha explicat la regidora. A banda d'això, ha informat que no participarà en cap acte del 8-M ni en la concentració autoritzada per la Delegació del govern espanyol a les Balears de dilluns a les 11 h a la plaça de l'Olivar.\nL'IBDona i el Consell de Mallorca convoquen un 8-M en línia\nVivas ha aprofitat per reivindicar el paper de les metgesses i infermeres durant la roda de premsa. "En medicina hi ha un poc més del 50% de dones, però quan es parla de metges es parla d'homes. I quan es parla d'infermeres es parla de dones. A més, només un 20% de les metgesses tenen tasques de direcció", ha denunciat. Per això, "aquest 8-M va dedicat a totes les dones que han estat en primera línia i que tenen tasques poc reconegudes i precaritzades".\nLes activitats organitzades per l'Ajuntament de Palma amb motiu del 8-M varen començar el 3 de març i acabaran dia 31. Tot i que la majoria són en línia, també n'hi ha de presencials per als més petits, com ara contacontes. Destaquen xerrades de Palma Activa, xerrades feministes i diverses propostes musicals a través d'Instagram organitzades pel Servei de Joventut. El programa complet es pot consultar aquí.\n8-M Ajuntament de Palma sonia vivas


Descobriu perquè els hotels de França són els més populars i per quin motiu França és el país més visitat del món. Capital culinària mundial i una de les capitals de l’art, el país és un plaer per a tots els sentits, i HotelsOne us vol ajudar a trobar-hi l’hotel ideal. Igual que les seves ciutats i els seus habitants, els hotels francesos són molt diversos, des dels elegants gratacels brillants i moderns que miren per sobre la Torre Eiffel a París, fins als hotels d’esquí alpí situats als...\tMés informació\nDescobriu perquè els hotels de França són els més populars i per quin motiu França és el país més visitat del món. Capital culinària mundial i una de les capitals de l’art, el país és un plaer per a tots els sentits, i HotelsOne us vol ajudar a trobar-hi l’hotel ideal. Igual que les seves ciutats i els seus habitants, els hotels francesos són molt diversos, des dels elegants gratacels brillants i moderns que miren per sobre la Torre Eiffel a París, fins als hotels d’esquí alpí situats als peus dels Alps a Chamonix-Mont-Blanc, fins als nombrosos hotels château medievals de les vinyes de la Borgonya.\nHotelsOne disposa de milers d'hotels de França i us ofereix tota la informació que necessiteu per seleccionar la destinació perfecta. I no només trobareu hotels prop de monuments francesos. També trobareu hotels d'empresa, hotels als aeroports i fins i tot apartaments: podreu seleccionar i reservar fàcilment el vostre hotel a França.


L'edició d'enguany es celebrarà de l'11 al 15 de juny Font: Reforma Horària\nAlgunes propostes: avançant els horaris laborals, escolars i dels àpats Font: Reforma Horària\nLa 5a Setmana dels Horaris està impulsada per la Iniciativa per la Reforma Horària com a espai per plantejar alternatives a la ciutadania, al teixit productiu i a les institucions públiques, que permetin avançar cap a un canvi cultural i d'estructures que possibiliti la reforma horària.\nAquest espai vol fomentar el diàleg, la conversa i la reflexió per generar un consens ampli social i polític al voltant d'questa necessitat, presentant idees i estratègies concretes de transformació.\nLa signatura del Pacte per a la Reforma Horària el juliol de 2017 i l'Objectiu 2015 han de portar en els propers anys a equiparar una sèrie d'indicadors amb la mitjana europea. Es vol recuperar les dues hores de desfasament actual avançant els horaris laborals, els escolars i els dels àpats.\nAmb motiu de la 5a Setmana dels Horaris s'han organitzat nombrosos debats, conferències, jornades de treball, cursos i altres actes per sensibilitzar la població i parlar de la racionalització dels horaris. Pots consultar el programa d'actes.\nLa Iniciativa per la Reforma Horària anima les entitats i altres organitzacions a organizar accions per difondre els beneficis de la seva implementació, com poden ser tallers, xerrades, taules rodones, accions de comunicació, etc. Pots tenir més informació i suport escrivint a l'adreça de correu electrònic http://info@reformahoraria.cat.\nmediació i cohesió social, setmana dels horaris, conciliació familiar, reforma horaria, Pacte per a la Reforma Horària\nCrit unànime pel Dia Internacional contra l’homofòbia, transfòbia i bifòbia\nLa Diverfesta més acolorida, familiar i plena de somriures torna a la Salut Alta


La Fundació Manuel de Pedrolo convoca el 1er Premi de Fotografia – Comarques de Ponent\nLa Fundació Manuel de Pedrolo convoca el 1er Premi de Fotografia\nadmin Posted On enero 31, 2008\nLa Fundació Manuel de Pedrolo ha comunicat l’endegament del 1er Concurs de Fotografia Fundació Manuel de Pedrolo, una nova iniciativa que vol fomentar la figura de l’escriptor i que se suma al consolidat Premi Literari 7 Lletres o la col·lecció Muixeranga d’edicions El Jonc. Des de la Fundació, es pretén trencar una llança a favor d’altres disciplines artístiques i comunicatives, com pot ser en aquest cas la fotografia. Les bases del concurs es troben al web de la Fundació. El veredicte del Jurat es farà públic el proper 19 d’abril de 2008, a la sala d’actes del Teatre Municipal de Palafrugell, dintre de les jornades ‘Sant Jordi a Palafrugell. L’entrega de premis tindrà lloc el 31 de maig de 2008 en un acte públic emmarcat dintre de les activitats del ‘Premi Literari 7 Lletres’. Les obres finalistes i una selecció de les obres participants s’exposaran al Museu de Guissona durant 30 dies. La Fundació Manuel de Pedrolo ha comunicat l’endegament del 1er Concurs de Fotografia Fundació Manuel de Pedrolo, una nova iniciativa que vol fomentar la figura de l’escriptor i que se suma al consolidat Premi Literari 7 Lletres o la col·lecció Muixeranga d’edicions El Jonc. Des de la Fundació, es pretén trencar una llança a favor d’altres disciplines artístiques i comunicatives, com pot ser en aquest cas la fotografia. Les bases del concurs es troben al web de la Fundació. El veredicte del Jurat es farà públic el proper 19 d’abril de 2008, a la sala d’actes del Teatre Municipal de Palafrugell, dintre de les jornades ‘Sant Jordi a Palafrugell. L’entrega de premis tindrà lloc el 31 de maig de 2008 en un acte públic emmarcat dintre de les activitats del ‘Premi Literari 7 Lletres’. Les obres finalistes i una selecció de les obres participants s’exposaran al Museu de Guissona durant 30 dies.


El PSC tornarà a posar les TTEE en el centre d’atenció de les inversions a Catalunya | Terres de l'Ebre | Partit dels Socialistes de Catalunya\nEl PSC tornarà a posar les TTEE en el centre d’atenció de les inversions a Ca...\nEl PSC tornarà a posar les TTEE en el centre d’atenció de les inversions a Catalunya\nActualitzat: 4/1/2021 a les 13:55\nCreat: Dilluns, 4 de Gener\n“Catalunya necessita un canvi i les Terres de l’Ebre també. En aquests últims deu anys les Terres de l’Ebre hem estat abandonats pels governs de la Generalitat d’ERC i JuntsxCat. Deu anys perduts que hem de començar a recuperar a partir del 14 de febrer.\n“Catalunya necessita un canvi i les Terres de l’Ebre també. En aquests últims deu anys les Terres de l’Ebre hem estat abandonats pels governs de la Generalitat d’ERC i JuntsxCat. Deu anys perduts que hem de començar a recuperar a partir del 14 de febrer per tenir un bon govern al servei de la ciutadania. Un govern liderat per Salvador Illa que ens donarà l’oportunitat de corregir el desequilibri territorial tan gran que patim, un govern que treballi braç a braç amb els municipis”. Ha afirmat Joaquin Paladella, alcalde de Batea, que ocupa el tercer lloc en la candidatura del PSC per la circumscripció de Tarragona a les eleccions al Parlament de Catalunya.\nJuntament amb Joaquin Paladella, pagès de professió, de 57 anys i que va ser coordinador d’Unió de Pagesos a la Terra Alta i parlamentari en dues legislatures, la candidatura del PSC està integrada per deu candidats i candidates de l’Ebre. Georgina Ebri en sisè lloc, infermera de 34 anys, treballa a la Fundació Pere Mata i és regidora de l’ajuntament de Roquetes. Joan Caballol en el número set, empresari del sector turístic i expert en internacionalització d’empreses agroalimentàries, té 56 anys i ha estat tinent d’alcalde de l’ajuntament de Tortosa i actualment Diputat al Parlament, lligat al món associatiu, especialment al cultural. José Luis Aparicio en el tretzè lloc, jubilat de 74 anys ha estat Alcalde de Riba-Roja d’Ebre i actualment és regidor. Anna Tomàs en el catorze lloc, autònoma del camp, portaveu del PSC de l’Ajuntament d’Amposta, vinculada al món de l’esgrima. Rosa Anglès en el lloc dissetè, de 57 anys autònoma i portaveu del PSC de l’ajuntament de la Ràpita, molt vinculada al món associatiu i especialment al turístic. També hi formen part Javier Sánchez professor de l’INS Candelera de l’Ametlla de Mar i fins fa poc director, de 55 anys. Estefania Valdés funcionària del Departament de Justícia de 45 anys, regidora de Governació i SAC de l’ajuntament de Tortosa i responsable de justícia de la UGT. Aleix Ferre, mestre i coach esportiu d’alt rendiment de 43 anys, portaveu del grup municipal del PSC a l’Ajuntament de Deltebre. Carla Quesada, quiromassatgista terapeuta té 25 anys regidora d’Afers socials de l’Ajuntament de Sant Jaume d’Enveja, i Xavier Sabater, responsable de projectes ambientals al Port de Barcelona. President de la Comissió Logístics Green Deal de Barcelona, té 67 anys , portaveu del PSC a l’ajuntament de Flix, ha estat Conseller de la Generalitat de Catalunya, diputat al Parlament, senador, diputat al Congrés dels Diputats, activista en el camp cultural.\nUna candidatura amb molta presència d’ebrencs i ebrenques, amb una llarga experiència de gestió municipalista, de solvència contrastada, i que pertanyen al món associatiu, de gent que xafa de peus a terra, que coneix de prop les inquietuds i necessitats del territori i de la seva gent. Una candidatura transversal i paritària amb candidates i candidats de les quatre comarques ebrenques que provenen de tots els àmbits laborals, i amb especial incidència en el món rural i la pagesia com és el cas Joaquin Paladella.\n“És hora que els catalans i catalanes tinguem un govern capaç de governar amb eficàcia i ocupat també en fer créixer les Terres de l’Ebre, i no un govern d’ERC i JuntsxCat més preocupat en les seves picabaralles internes que en altra cosa, un govern dividit incapaç de tirar endavant el país. No necessitem més un govern que busca la confrontació a totes hores en un enemic extern, que solament existeix en la seva entelèquia en el seu imaginari, per justificar la seva inacció,”. Ha explicat Georgina Ebri candidata al Parlament.\n“La gent necessita solucions als problemes del dia a dia, a la falta d’oportunitats, un govern que no deixi a ningú enrere, que cregui en la solidaritat i en la justícia social, un govern feminista, un govern que inverteixi en el territori, un govern que destini recursos en Desenvolupament, Recerca i Investigació, que ajudi als emprenedors, a l’agroindústria i els pagesos i que cregui en l’ecologia que és també economia i un element imprescindible per aconseguir la reactivació econòmica i la reconstrucció social després de la COVID, un govern liderat pel PSC” . Ha conclòs Joaquim Paladella


Per Eduard Martí; 24.11.2017\nBé, potser no només meva, però jo també soc culpable. Va passar el 2 d’octubre del 2017. Un grup d’estudiants universitaris es van asseure en una plaça per protestar per l’ús desproporcionat de la violència que, al seu entendre, havia comès les forces de seguretat sobre la població civil el dia anterior. Enfront d’ells, un altre grup d’estudiants van començar a insultar-los. En veure l’escena no vaig poder reprimir un pensament: què hem fet malament?\nQuina classe de societat hem creat en què dues persones no són capaces de reflexionar i debatre sense ser insultades?\nEm presento: soc professor universitari. Així, sense més. Ja han passat diverses setmanes d’aquest esdeveniment i em preocupa que no haguem reflexionat un moment. Aquests dies resulta fàcil acusar els polítics de manipular, d’enganyar la gent. Catalunya i Espanya semblen postures irreconciliables que estan portant a la fractura d’amistats. Us ho he de dir: els polítics no neixen sota d’un arbre ni són el resultat de l’experiment d’un savi. Si algú no ho sabia, li dono la benvinguda a la Terra.\nEls polítics han estudiat a l’escola, han passat per la universitat (alguns). Els polítics que dirigeixen la nostra societat surten de les nostres mans, de les aules de docents escolars i universitaris. Ja n’hi ha prou de donar la culpa dels nostres problemes als altres! Quan aquests dies escolto que és millor no parlar d’aquests temes perquè discutirem, que se’ns recomana, als professors, que callem perquè la gent es pot molestar, penso que tenim un problema: nosaltres. Quina classe de societat hem creat en què dues persones no són capaces de reflexionar i debatre sense ser insultades?\nEls docents no podem conformar-nos amb el present. Som visionaris, idealistes. No volem adoctrinar ni imposar una veritat, sinó que la descobreixin amb honestedat. Les nostres aules són llocs de pau, de llibertat intel·lectual, d’esperit obert perquè ningú se senti exclòs pel seu pensament. Somiem amb alumnes reflexius, que pensin per si mateixos, amb maduresa, arguments sòlids i esperit decidit. Dones i homes de grans ideals, capaços de preocupar-se pel seu món, capaços de reconèixer errors i plantejar solucions. Sempre, però especialment ara, la solució no és callar, ni tancar la boca, sinó parlar.\nAh! No em vingueu amb la cançó que ensenyeu matemàtiques i que aquests problemes no són de la vostra competència. Quan sou amb els vostres alumnes, com els mireu?, els sentiu?, els escolteu?. El docent és una persona que comprèn, que ajuda, que anima, que guia. Tanquem els ulls i els veiem volar alt, amb una mirada brillant, plena de somnis de gegant. Potser no podem fer millor el món present, però el futur depèn de nosaltres.\nI que ningú s’enfadi. Si com a docent no sou capaços de fer realitat aquests ideals, més val que calleu i us n’aneu al carrer.\n* Eduard Martí Fraga és professor de la Facultat de Ciències de la Comunicació (UIC Barcelona).\nLa revolució digital ens enxamparà jugant


15. Orientació Educativa | revista\nM'orientes, si et plau?\nLa orientació educativa no és un fet nou a les escoles, ja fa anys que existeix amb altres noms, portat per persones diferents i de maneres diferents. En els darrers anys, però, aquesta figura comença a ser més coneguda per pares i alumnes i ens ha generat curiositat, ara que fem quart d'ESO i ho necessitem més que mai, conèixer qui fa la orientació educativa al nostre centre.\nHem entrevistat a la Teresa Morales, orientadora educativa del nostre centre. Això és el que ens ha dit:\nRIB -Què vol dir orientadora educativa?\nTM - Vol dir que intento ajudar els alumnes d’aquest centre a sortir-se´n amb els seus estudis, des del punt de vista acadèmic i també des del punt de vista emocional, intento entendre què els passa i donar pautes d’ajuda.\nCom ja he dit abans, intento parlar individualment amb els alumnes per intentar ajudar-los el màxim possible en la seva tasca diària i intentar resoldre tots els problemes, tant acadèmics, com personals.\nA la vegada, intento donar resposta als professor o als tutors sobre com us poden ajudar també, en el cas que algun alumne tingui certs problemes en concret.\nQuins estudis es necessiten per fer aquesta feina?\nEn principi, va molt bé saber psicologia, però si estudies temes psicològics i aproves les oposicions en aquesta especialitat, que és el meu cas, fas cursos de formació, i tens interès i sensibilitat per allò que els passa als alumnes, també pots impartir aquest treball.\nJo vaig fer primer la carrera d’Educació primària en pedagogia terapèutica i educació especial, que vol dir ajudar aquells alumnes que presenten certs problemes en els seus aprenentatges. Vaig aprovar les oposicions per estar en una escola de primària. Després, vaig fer la llicenciatura de filologia catalana, i posteriorment, vaig aprovar les oposicions per estar en un institut en l’especialitat de psicopedagogia. Avui en dia s’anomena orientació educativa, perquè ara la tasca és més àmplia i més complexa que abans.\nDes de quan estàs fent aquesta tasca?\nEn aquest centre fa vuit cursos que hi treballo, però fent aquesta feina, des del setembre d’aquest curs 2016-17\nQuin criteri fas servir per triar els alumnes?\nNormalment, les demandes les passen els tutors en coordinació amb tot l’equip docent de professors i del coordinador pedagògic.\nQuins passos segueixes per orientar un alumne?\nEl procediment és el següent, primer els tutors, que són les persones que més coneixen els seus alumnes, detecten quan hi ha algun problema. Parlen amb els pares i si creuen convenient que se’ls passi algun test, me´l deriven a mi. Jo parlo amb l’alumne per conèixer-nos una mica. Pregunto coses de la seva vida, costums, si hi ha algun problema, matèries que més o menys els costen...\nDesprés, si es veu convenient passo uns testos, ja sigui per orientar els alumnes des del punt de vista acadèmic o des del punt de vista emocional.\nQuan tenim els resultats, passem la informació als tutors, als pares i al mateix alumne per aconseguir prestar l’ajuda adequada a cada alumne per a cada problema concret.\nTambé em coordino amb la professional de l’EAP, que és la psicòloga que ens ve a ajudar dues vegades al mes i atendre a alumnes que tinguin uns problemes més greus.\nQuant temps dediques a cada alumne?\nCom que els alumnes són persones i de vegades tractem casos una mica delicats amb problemes importants per a ells, es dedica temps per conèixer-nos una mica, en una hora. Després un parell d’hores per fer els testos. Una altra hora per fer l’informe i passar la informació i estratègies d’ajuda al tutor i per últim, una altra hora per explicar als pares i a l’alumne els resultats del seu qüestionari.\nEn algun cas en concret, torno a parlar, més endavant, amb l’alumne i amb el tutor per veure com evoluciona.\nTambé fas classe?\nSí, a la meva feina també es completa en fer classe de llengua als alumnes de 1r, 2n,3r i 4t ESO.\nEn què et bases per orientar a cada alumne?\nNormalment en el problema concret que té, de les seves necessitats i d’allò que hem de treballar per millorar.\nQuina feina t’agrada més?\nFer classe m’agrada molt, perquè m’agrada molt el contacte amb els meus alumnes, però com el que més m’agrada és ajudar els altres, les dues feines m’omplen molt.\nQuè és el que més t’agrada de cada feina?\nLa primera m’apassiona perquè fer de professora és la meva vocació des de petita i, com que tinc paciència, no m’importa repetir moltes vegades les coses, si alguna cosa no s’entén. Per altra banda, la feina d’orientadora educativa també m’omple perquè el tracte amb l’alumne és més personal, més íntim i m’agrada ajudar-los i que la gent pugui sortir-se’n d’allò que el preocupa.\nGràcies pel teu temps, Teresa!\nens has donat informació molt interessant!


Subies: "Hem de fomentar el Respecte i el Joc Net"\nEl president de la Federació Catalana de Futbol, Andreu Subies, explica i valora la campanya de Joc Net que es presentarà el proper dimecres, 19 de març, al Palau Macaya de Barcelona.\nQuè pretén la FCF amb aquesta campanya dedicada al Joc Net?\nQue els nens i nenes del nostre país gaudeixin jugant a futbol i a futbol sala. Aquests són els esports que tots estimem i la nostra obligació és fer tot el possible perquè els joves, que són el futur del futbol català, s'ho passin bé i ho facin en les millors condicions. Personalment, crec molt en aquesta campanya i per això hem volgut implicar-hi a tot el món del futbol.\nEl principal problema són els agents externs que rodegen el futbol?\nSí, sense cap mena de dubte. Els nens són purs, només volen jugar a futbol i ser feliços. Els agents externs poden ser alguns pares, la societat tan competitiva on vivim... Hem d'intentar que tothom vulgui guanyar però no a qualsevol preu.\nAquesta és una campanya d'impacte a curt termini?\nNo, volem que tingui impacte i molt ressò mediàtic quan la presentem, però sabem que això és una carrera de fons. Haurem de treballar contínuament perquè no quedi la sensació que només hem passat per sobre del problema.\nÉs un problema d'educació o de reglamentació?\nD'ambdues coses. Estem educant la gent jove amb la necessitat d'un resultat immediat. Les temporades són molt llargues i s'ha de treballar partit a partit per recollir els fruits al final del campionat. Els nois i noies no han nascut sabent-ho tot, se'ls ha d'ensenyar a tenir paciència i a gaudir de l'esport i mai no se'ls ha de pressionar per obtenir resultats. La reglamentació, de moment, és poc contundent en aquest aspecte, però la volem modificar per estar en concordança amb el que volem i inculquem: el Respecte i el Joc Net.\nQuines modificacions penseu incloure?\nAixò ho hem de decidir tots els que formem part del món del futbol. No pot ser que ara tots ens involucrem en una campanya per protegir els infants i que després qualsevol individu pugui esguerrar tota aquesta feina sense una normativa que ho pugui penalitzar. Hem de fer costat als jugadors però també a l'àrbitre i a l'entrenador. Què pot sentir un infant quan el públic insulta des del minut 1 a l'àrbitre o a qualsevol membre de l'equip contrari? Hem de procurar que els camps de futbol siguin un espai més d'educació, com ho és l'escola.\nQuin suport té aquesta campanya?\nEs tracta d'una campanya que implicarà a tota la societat, tant a nivell d'institucions catalanes com a nivell internacional, amb el suport de la RFEF, la UEFA i la FIFA. A més, jugadors, entrenadors i àrbitres de primer nivell també han apadrinat aquest projecte. A tot aquest suport també se li suma la implicació de tots els estaments federatius i de tots els clubs de Catalunya de futbol i futbol sala. Aquesta serà una campanya que arribarà a molta gent i, com a Federació, tenim l'obligació de cuidar i mantenir els valors de respecte i de Joc Net. Per fer-ho hem d'aportar tots els nostres recursos humans i econòmics. La Federació Catalana de Futbol s'implicarà al màxim, amb tota la seva estructura, per aconseguir que aquesta campanya aconsegueixi conscienciar l'entorn del futbol en totes les seves disciplines per fer del Joc Net una bandera.