Arxius de persones discapacitades - Ab Origine Magazine\nDurant un ampli període, la historiografia prehistòrica ha marginat de manera sistemàtica a diversos col·lectius, enfocant-se en els homes adults i fent-ho segons el biaix de les societats contemporànies. No és fins al sorgiment de l’arqueologia feminista que s’obre el camp d’estudi a altres actors socials, principalment les dones però també els nens i nenes. A partir d’aquest enfocament, es desenvolupa una nova concepció, que amplia els horitzons del coneixement de l’organització social. Dins d’aquesta anàlisi més exhaustiu, surten a la llum els papers específics dels infants, discapacitats i ancians. L’estudi d’alguns jaciments del paleolític i del neolític mostra que les comunitats d’aquests períodes eren emocionalment avançades, amb forts vincles afectius que anaven molt més enllà de la pura subsistència.\nL’estudi del col·lectiu més jove, el dels nens i nenes, ha estat deixat de banda durant molts anys. Així i tot, per un costat la vinculació quasi immediata dels fills amb les mares des d’un punt de vista sociocultural estigmatitzat per part de la nostra cultura i, per l’altre, per l’aportació de l’arqueologia de gènere, han fet que la seva petjada no s’hagi esvaït de manera definitiva. L’anàlisi dels seus enterraments i d’altres jaciments que guarden relació amb la seva vida serveixen com a crítica a la concepció contemporània sobre els rols, actors socials i jerarquització de les tasques productives.\nEn termes moderns la infantesa és l’etapa intermèdia entre el naixement i la conversió al món adult, en què es procura la felicitat del nou ésser, és un període associat amb la dependència i innocència. En termes prehistòrics però les troballes denoten un gran gir a aquestes percepcions, és molt probable que l’experiència dels nens hagués modelat el passat.\nUn exemple de la participació d’infants a prematures edats el trobem en les activitats productives de les comunitats amb les necròpolis de Nikolskoye i Yasinovatka, a Ucraïna. A ambdós recintes funeraris s’hi troben 9 cadàvers de nens d’entre 7-8 anys i 6-7 anys respectivament, que han estat enterrats de la mateixa manera que els seus majors. En la mateixa posició, estirats i mirant cap amunt, i amb un aixovar idèntic; puntes de fletxes i eines que es troben adaptades a la seva mesura anatòmica i que són la mostra més evident de què en feien un ús. Accedeixen al mateix tipus d’enterrament que els grans per una qüestió de producció i productivitat comparada amb l’adulta, és a dir perquè el seu treball era semblant, la seva mà d’obra era destacable dins la comunitat.\nAquesta alta participació és deguda a la intenció dels adults de fer partícips als petits en aquestes tasques, el foment del treball i de l’aprenentatge de la cultura amb una clara pretensió educacional. Així trobem els jaciments de Sinagua al nord d’Arizona, en els que un seguit d’objectes artesanals fets d’argila –bols, plats i figuretes d’animals- mostren els avenços del procés productiu: d’entre les restes es distingeixen les que tenen una tecnologia i un acabat perfecte i les que són asimètriques i sense una utilitat total, comparant-los es pot veure la relació mestre-aprenent.\n[caption id="attachment_7995" align="aligncenter" width="316"] Restes materials extrets del jaciment de Sinagua. Font: "Prehistoric children working and playing: a southwestern case study in learning ceramics”[/caption]\nEn aquest mateix grup, les figuretes d’animals, que sembla que servien com a joguines per la seva presència als enterraments dels menuts, ens mostren gràcies a l’envernissament un seguit de marques d’ungles de diferents mides, adultes i infantils. Hi hauria hagut un tracte d’ensenyament simultani entre dues o més persones. Els grans en ajuda dels petits.\n[caption id="attachment_7993" align="aligncenter" width="346"] Joguines extretes del jaciment de Sinagua. Font: "Prehistoric children working and playing: a southwestern case study in learning ceramics”.[/caption]\nPortar a terme activitats productives d’aquest caire demostra el coneixement del món físic i social, així com els models i els rols econòmics i socials per part dels infants; generalment s’aprendria la pràctica de la ceràmica entre els 3-4 anys.\nA la prehistòria, com a qualsevol altra època, hi ha hagut persones discapacitades. En la nostra societat reben forts prejudicis i, fruit d’aquesta concepció, han desaparegut completament de les investigacions sobre la prehistòria fins fa molt poc.\nEl nombre de restes arqueològiques amb evidències de discapacitats físiques és molt limitat, i per diversos motius. Hi ha tan pocs casos d’individus inequívocament discapacitats que no es pot generalitzar, sinó que s’ha d’anar cas per cas. Tanmateix, cal considerar com afirma Eugénia Cunha, que the absence of evidence is not evidence of absence. És innegable que alguns d’aquests individus els esquelets dels quals s’han conservat no haguessin viscut els anys que van viure, o no s’haguessin recuperat de les seves lesions, sense el suport de la seva comunitat.\nPer a l’estudi dels individus discapacitats, l’abast de les seves lesions, les necessitats que tenien i el rol que jugaven en les comunitats, s’ha desenvolupat la bioarchaeology of care, un mètode proposat per Tilley i Oxenham. Aquesta subdisciplina proporciona un marc d’anàlisi a partir del qual reflexionar sobre cada cas i establir un model d’atencions, tot reconeixent que les societats prehistòriques eren complexes, sofisticades i humanes, amb cultures i valors propis. Encara que resulta impossible saber com les societats percebien cada discapacitat —i encara més saber com la sentia la persona que la patia—, sí que es pot veure que, en línies generals, en els casos estudiats els tractaven amb tolerància i respecte.\nTot i que només es pot assegurar l’ajuda de la comunitat en els casos més extrems de discapacitat impresa als ossos, hi ha individus menys greus que segurament també reberen ajuda del seu grup. En alguns casos és una possibilitat, ja que malgrat les dificultats, haurien pogut sobreviure per si sols. El primer exemple es remunta a fa 1,8 milions d’anys: es tracta d’un homínid sense dents que podia haver necessitat ajuda per alimentar-se. Entre fa 400.000 i 300.000 anys, una dona a Salé-Marocco patia una malaltia genètica que li limitava els moviments del coll. També en el Paleolític Inferior es troba el cas d’un nen de la Sima de los Huesos (Atapuerca), que visqué fins als onze anys amb cranioestenosi.\nAmb els neandertals ja hi ha més evidències: no és inusual trobar traumes ante mortem als seus esquelets, lesions a vegades molt greus de les quals es recuperaren. És molt possible que s’ajudessin entre ells, més sabent que creaven grups amb un marcat sentiment de comunitat. N’és un exemple Shanidar 1 —a Iraq, entre fa 35.000 i 45.000 anys—: entre altres ferides menors, presentava un braç inutilitzat i un cop el cap que podria haver-li provocat ceguera. Sahnidar 1 visqué fins als quaranta anys: un ancià, segons els criteris de l’època.\nUn altre és Romito 2 —Calàbria, Itàlia, fa uns 9.000 anys—, el primer cas conegut de nanisme. La suma de les patologies del seu esquelet incomplet fa pensar que tenia un tipus de nanisme que no provocava problemes mèdics seriosos. Tanmateix, sí que li suposava un gran impediment per l’estil de vida nòmada del grup.\n[caption id="attachment_7994" align="aligncenter" width="301"] L'enterrament de Romito 2. Font: "Dwarfism in an adolescent from the Italian late Upper Paleolithic".[/caption]\nNo necessitava cures constants, però la comunitat s’havia d’adaptar a les seves necessitats i acceptar-lo entenent que no podia aportar tan econòmicament com un altre integrant. L’individu enterrat a Romito 2 morí al cap de disset anys, i fou inhumat en una cova que, a jutjar per les pintures rupestres, era un centre important; per tant, el consideraven un membre de valor.\nUna mica més recent és el cas del noi de Windower —Florida, fa 7500 anys—, que tenia espina bífida oberta i va morir al volt dels 15 anys. El seu cos presenta atròfia dels ossos llargs deguda al desús i diverses alteracions que no es pot saber si són de naixement o resultat de complicacions. Patí greus infeccions, que es prolongaren durant anys fins que se li imprimiren als ossos; són la prova que rebé assistència constant i capaç de mitigar-li-les. Sense aquestes cures que va rebre del grup hagués mort en pocs anys.\nL’últim cas, l’enterrament Burial 9 de Man Bac —Vietnam, entre fa 3.700 i 4.000 anys—, pot ser el cas més antic de supervivència amb completa discapacitat. Burial 9 tenia com a mínim paraplegia i com a màxim quadriplegia —si no total, almenys parcial—; la seva malaltia empitjorà amb el pas del temps, i a l’adolescència ja era del tot dependent. Visqué com a mínim deu anys més des que quedà paralitzat. Els enterraments de Man Bac no presenten diferències entre sexes i edats; l’única diferència entre ell i la resta d’enterraments és que està en posició fetal, però això segurament respon a les seves pròpies limitacions físiques.\nL’individu enterrat a Burial 9 necessitava ajuda per a alimentar-se, per a la protecció, per la higiene personal, per la cura de les complicacions en la salut fruit de la immobilitat, etcètera. Encara que el seu esquelet presenta ossos massa fins i vèrtebres anquilosades, no s’hi troba rastre d’infeccions òssies ni fractures en vida d’uns ossos que eren especialment fràgils. Per tant, l’atenció que rebia no era només constant, sinó curosa i eficient.\nLa supervivència d’individus amb greus discapacitats evidencia la voluntat de la seva comunitat que visquessin. Casos com el de Man Bac demostren que estaven disposats a atendre’ls durant anys, sabent que no millorarien. A més, impliquen coneixements eficaços que també utilitzarien per tractar lesions o malalties menys greus i temporals.\nEl tractament dels individus discapacitats no és sinó una altra prova que les societats prehistòriques no es limitaven al just i necessari per sobreviure: establien vincles personals estrets i posseïen els recursos i el desig de socórrer als seus membres menys afavorits, cosa que feien molt més enllà de les evidències que ens n’han arribat.\nLes persones ancianes al llarg de la història han tingut papers diversos en les societats que han anat sorgint i la vegada han format part d’un col·lectiu primordial però poc estudiat. És una mostra d’aquest fet les escasses fonts que ens han arribat de l’època neolítica, on el mitjà per saber d’ells ha estat l’observació de la iconografia de les obres d’art, l’arqueologia i la mitologia que podem intuir. Coincideixen en què al llarg del temps els vells depenen del context social, ja que és el col·lectiu que decideix el seu estatus.\nEl paper dels ancians destaca perquè dins de moltes societats estava estesa la idea que eren els qui estaven més pròxims a la mort i a la vegada tots admiraven la “llarga durada de la seva vida “,ja que significava per la resta una “edat de saviesa”. Des de llavors ja hi havia una preocupació pels qui morien perquè era un fet desconegut i difícil d’entendre el motiu, per tant; evocava a què la resta del col·lectiu tinguessin interès i respecte pels més grans. Va comportar que en molts casos adquirissin una posició d’autoritat i es van crear consells d’ancians entre els més vells dels clans.\nEls neolítics, antecessors nostres, no acostumaven a superar els 30-40 anys tot i que hi havia excepcions on aquelles i aquells que posseïen un físic robust eren capaços de durar més temps. Pels membres del clan aquest fet probablement era vist com un poder sobrenatural, ja que l’envelliment, un fet gairebé desconegut, els provocava por i respecte; d’altra banda, els ancians ho percebien com l’oportunitat de fer de xamans mitjançant l’experiència i la saviesa. Actualment aquest comportament és vist com l’actitud prèvia de la idea religiosa, ja que tenen en comú l’aspecte físic i la saviesa d’un ancià.\nEn el cas de les societats caçadores recol·lectores, les persones ancianes, a l’arribar el final de les seves vides deixaven de ser productius pel col·lectiu i aportaven pèrdues. Llavors, en molts casos, els altres membres decidien aplicar tres actituds diferents: el seu sacrifici per part del col·lectiu, que l’ancià decidís abandonar-los o que el col·lectiu abandonés l’ancià; per contra, en les societats agrícoles, se’ls mantenia i se’ls valorava, ja que el grup disposava d’un excedent d’aliments per proporcionar als membres que o bé encara no estaven en edat de treballar o bé ja eren massa grans i el seu cos estava massa deteriorat per fer-ho.\nEn moltes societats neolítiques, els enterraments acostumaven a ser diferenciats per edats i sexes. Els infants i les dones que morien s’enterraven diferent respecte als homes adults. És un exemple els enterraments a la Rioja Alabesa i a la Serra de Cameros on s’hi van trobar dos centenars de cadàvers, repartits en 7 tombes.\n[caption id="attachment_7996" align="aligncenter" width="278"] Monument megalític a la Rioja Alavesa i la Serra de Cameros. Font: "Demographic evidence of selective burial in megalithic graves of northern Spain".[/caption]\nLes restes òssies pertanyien principalment a nens i adolescents. En canvi, els adults i ancians que hi havia, acostumaven a enterrar-se en monuments megalítics i pot ser les trobades allí pertanyien a un col·lectiu reduït o familiar. Hipotèticament es podria explicar aquest tractament diferencial pel nombre reduït d’ancians.\nLa conclusió d’aquest col·lectiu és que la recerca de trobar jaciments d’ancians és complicada com a conseqüència de l’escassetat arran de la seva breu durada de vida- entres els anys 40 i 60 màxim- són una minoria de les restes trobades. És difícil trobar algun cas d’exclusió als més grans perquè com ja expliquem són considerats uns/-es savis/-es fet que els posicionava en un nivell superior i tota la tribu els hi guardava respecte. Una persona d’edat avançada generalment s’enterrava amb el mateix ritual independentment del seu sexe biològic. Tot i que existeixen algunes excepcions, aquestes evidències qüestionen la imatge habitual que tenim de la prehistòria i dels seus rols de gènere. Però creiem que el més curiós de tot era el sentiment d’afecte que els descendents mostraven davant una pèrdua d’un membre i el ritual per voler conservar la seva imatge, importància i estima dins del grup.\nPel que fa als nens, el primer que s’ha de dir és que la concepció social que tenim actualment de la infància no és la que es tenia a la prehistòria. Els nens treballaven proporcionalment a les seves capacitats físiques, i ho feien en tasques i amb eines que aprenien tant per observació com per educació —ja present des dels primers moments de la infància dels nens—. Tot i que hi havia una diversificació sexual del treball, no hi havia una idea de superioritat d’unes feines sobre unes altres.\nLes troballes d’esquelets que presenten discapacitats, i que van viure durant anys amb serioses limitacions, és una evidència de la cohesió social d’aquests grups humans. La supervivència d’individus amb greus discapacitats demostra que les societats estaven disposades a adaptar-se a les necessitats dels seus membres més vulnerables i tenir-ne cura. Que els cuidessin també mostra que les persones de la prehistòria no només eren importants per als seus companys, sinó que les comunitats tenien connexions molt fortes, una xarxa de suport emocional necessària per als discapacitats. Tot i que aquesta atenció només es pot assegurar en els casos més extrems, la supervivència de persones amb limitacions físiques de gravetat implica que tenien els recursos per tractar lesions i malalties. Aquestes evidències trenquen els relats habituals sobre la Prehistòria on només els més forts sobrevivien en una eterna lluita pels recursos disponibles, mites que no són més que una projecció al passat de les actuals ideologies neoliberals. Ben al contrari, els casos analitzats de persones que no es podien valdre per elles mateixes però que rebien cures, demostren que es tractava de societats on les persones tenien valor per elles mateixes i no per la seva capacitat d’aportar recursos al grup.\nFinalment, pel que fa als ancians, podem dir que a conseqüència de les malalties i la mala higiene, la supervivència resultava en una escassa esperança vida: els i les qui podien gaudir d’una vida llarga no arribaven als 65 anys, això en ocasions excepcionals. Això comportava que fossin considerades persones sàvies, amb poder per decidir el camí que han de seguir els seus companys de tribu. Eren considerats el principal descendent religiós del possible ancestre comú i per tant eren respectats i a vegades adorats, sense importar el sexe al qual pertanyien; això fa que els enterraments no hi hagués diferenciacions.\nA través d’aquests casos hem volgut mostrar alguns aspectes sobre la vida d’aquests col·lectius que han quedat invisibilitzats en l’estudi de la Prehistòria i la Història en general. Tot i que es tracta d’evidències fragmentàries i encara queda un llarg camí per investigar, els exemples exposats permeten reflexionar sobre les formes de vida a la Prehistòria i molts dels tòpics que s’han assumit en aquest període.\nLes oblidades de les oblidades a la prehistòria: infants, persones discapacitades i ancianes\nDurant un ampli període, la historiografia prehistòrica ha marginat de manera sistemàtica a diversos col·lectius, enfocant-se en els homes adults i fent-ho segons el biaix de les societats contemporànies. No és fins al sorgiment de l’arqueologia feminista que s’obre el camp d’estudi a altres actors socials, principalment les dones però també els nens i nenes. […]\nancians, cures, Infants, persones discapacitades, prehistòria, societats Andrea Bartolí


Lloc: C. Bisbe Vilanova, 1 – Olot\nProjecte: Reforma de l’Òptica Clarà d’Olot\n“És quan dormo que hi veig clar”, deia el poeta. Però tots volem veure-hi clar també desperts. Quan nosaltres rebem l’encàrrec de redissenyar un centre òptic ens imaginem un espai nítid, lluminós, entenedor i racional. Deixem fora la confusió i l’ambigüitat, conscients de la funció que desenvolupa l’activitat que hem de resoldre.\nPartim d’un local preexistent, amb uns finestrals generosos elaborats amb perfils de fusta natural. No pretenem fer foc nou: creiem en el valor del treball ben fet i adoptem com a propis els tancaments existents. A partir d’aquests finestrals de llistons de fusta de 7×7 cm, conformem una estructura tridimensional a mode de bastida unint-los lateralment entre ells i duplicant la malla de façana a l’interior del local. D’aquesta manera, generem una estructura porticada o atri que acull el cancell d’accés al centre, els aparadors als laterals i pilars estructurals o elements d’instal·lacions en les caixes que es formen entre els buits.\nJust al darrere de l’atri trobem l’espai d’atenció i botiga, però també el taller: una de les peces clau del nostre projecte. A partir del treball previ de coneixement del client hem entès que, en aquesta òptica, el taller no pot ser una rebotiga com ha estat fins ara. És per això que, com en un restaurant amb cuina oberta, l’hem fet participar de l’espai central, només filtrat per un vidre que acull la major exposició d’ulleres de l’òptica. Les peces tancades –gabinet òptic, despatx, magatzem i serveis– les col·loquem en la cua que forma el local a la seva part posterior esquerra, de manera que ens ajuden a regularitzar-ne la forma i a absorbir la pèrdua de cota que es produeix en aquest àmbit.\nEls vidres òptics il·luminats o retroil·luminats de la distribució i dels paraments confereixen a l’espai un caràcter de núvol lluminós. Tan sols l’estructura de fusta recuperada i ampliada de l’atri gosa trencar la puresa del blanc dominant: un espai comercial d’experiència, coneixement i innovació on no cal dormir per a veure-hi clar.


L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha visitat aquest diumenge la fira NYCXDesign, on la capital catalana participa amb un estand organitzat conjuntament per la Barcelona Design Week, l'Ajuntament i Acció, i ha expressat el seu suport al potencial creatiu de la ciutat ia la pimes del disseny.\nColau ha assegurat que Barcelona "interessa al món", i que a la ciutat també li interessa estar present en ell, i ha destacat que Barcelona concentra un alt talent creatiu i és un lloc de referència per a dissenyadors, arquitectes, fotògrafs, il·lustradors i professionals de la creació i el disseny, ha informat l'Ajuntament en un comunicat.\n"Tenim un distintiu de qualitat que hem de saber aprofitar i reforçar", ha insistit, i també ha dit que el consistori aposta per ajudar a la diversificació de l'economia de Barcelona, on el sector del disseny i la creació tenen tot el potencial per ser un revulsiu, segons ella.\nAquest diumenge Colau també participarà en les audicions dels governs locals que s'organitzen com a preparació de la cimera Hàbitat III de l'ONU, que tindrà lloc a Quito (Equador) entre el 17 i el 20 d'octubre, i que té l'objectiu de definir la nova agenda urbana de les ciutats en habitatge i sostenibilitat.\nL'alcaldessa anirà acompanyada pel primer tinent d'alcalde, Gerardo Pisarello, que també intervindrà en una de les sessions de l'A samblea d'Hàbitat III, que estarà inaugurada pel secretari general de la conferència, director executiu d'UN Habitat i exalcalde de Barcelona , Joan Clos.


El Nou Estadi s'omplirà fins a la bandera per rebre el Huesca\nEl Circ Ciutat dimecres, 27 de maig de 2015\nEl Nou Estadi estarà preparat per tornar a viure una jornada màgica. Ningú posa en dubte que diumenge 31 estarà ple, com en les grans ocasions, amb les 14.500 localitats cobertes i amb un ambient que farà posar la pell de gallina.\nUna imatge del duel contra l'Huracán. Foto: circdetarragona.com\nEl partit, contra el Huesca (12h) i amb un bitllet directe pe a segona, s'ho mereix.\nLes oficines del club treuen fum, i el formiguer d'aficionats és constant. Mediàticament, a més, el partit també ha generat molta expectació i les demandes d'acreditacions de mitjans està sent molt més elevada que de costum.\nDe moment, les entrades per tribuna ja s'havien exhaurit.\nEl club informa als socis i aficionats grana dels horaris especials per aquesta setmana:\nLes oficines romandran obertes per atendre al soci grana fins al divendres 29, en horari de ininterromput des de les 9.00 a les 20.00 hores. Mentre, l’horari del dissabte serà des de les 10.00 a les 14.00 hores.\nD’altra banda, les taquilles del Nou Estadi estaran obertes fins el dissabte 30, per a que els aficionats que no siguin socis puguin adquirir les seves entrades pel partit. L’horari serà des de les 10.00 a les 14.00 hores i des de les 17.00 a les 21.00 hores.\nEl diumenge, el dia de partit, tant les oficines com les taquilles obriran a les 9.00 hores\nRecordem que a partir de demà, dimecres, les localitats dels socis que no hagin recollit la seva entrada estaran a la venda per a tot aquell aficionat del Nàstic que no sigui soci. El carnet de simpatitzant (de 0 a 12 anys) és l’únic abonament vàlid per accedir al Nou Estadi.\nL’entitat grana recomana a tots els aficionats que encara no han recollit o adquirit la seva entrada, que no esperin fins a l’últim dia per aconseguir les seves entrades, per tal d’assegurar la seva presència en aquest decisiu partit del play-off d’ascens.\nEls preus de les entrades per als no socis són de 8€ a la zona de Gol, 10€ a Preferent Superior, 12€ a Preferent Inferior i 20€ a la zona de Tribuna. A banda, encara està vigent la campanya ‘Volem Junts’ per tal de fer-se soci en aquesta recta final i gaudir, com a mínim, de dos enfrontaments al Nou Estadi i d’avantatges en la renovació de la propera temporada 2015-2016.\nPrevisions de l'Ajuntament en el cas que hi hagi ascens\nA les 18 h. Musica d’ambient a la plaça de la Font.\nA les 19 h. els jugadors sortiran del Nàstic amb dos autobusos fins arribar al Portalet.\nA les 19.30 h. aproximadament, els busos arribaran al Portalet, els jugadors baixaran dels busos i entraran a peu a la plaça de la Font per un passadís que s’haurà habilitat amb tanques fins a la porta del Palau Municipal.\nL’alcalde els rebrà a la porta, entraran a l’Ajuntament i sortiran al balcó per fer els parlaments.\nEl Nàstic paga cara la seva falta d'esma a Xàtiva (4-1)


Rajoy proposa ampliar la plantilla de la Policia i la Guàrdia Civil amb 30.000 agents nous en tres anys\nEl PP creu que la política de seguretat del PSOE demostra el fracàs del govern espanyol. Per pal·liar aquesta mancança, i erigir-se com a alternativa de govern, el líder popular, Mariano Rajoy, ha promès avui la creació de 30.000 noves places a la Policia Nacional i la Guàrdia Civil en només tres anys. Rajoy ha fet l'anunci durant la clausura de la conferència sectorial de seguretat que el PP ha dut a terme durant dos dies a Madrid. En aquesta trobada s'ha projectat el polèmic vídeo amb escenes violentes, que han desqualificat el PSOE, IU i ERC, i que inclou, per un error atribuït a l'empresa productora de l'anunci, imatges d'aldarulls a Barcelona de quan José María Aznar presidia el govern espanyol.\n18/11/2006 - 13.56 Actualitzat 18/11/2006 - 20.07\nEl Partit Popular ha triat un tema sensible, el de la seguretat ciutadana, per posar èmfasi en la idea que la seva opció política i, especialment, el seu líder, Mariano Rajoy, són l'alternativa a l'actual govern socialista de José Luis Rodríguez Zapatero.\nEn aquest sentit ha plantejat també el vídeo projectat durant la conferència que ha celebrat a Madrid i que ha rebut crítiques per part del PSOE, Esquerra Unida i ERC. La crítica ve del fet que entre seqüències d'assassinats, protestes i aldarulls, apareixen dues imatges que corresponen al període de govern de José María Aznar.\nUna és l'enfrontament entre ultres i policies a Madrid que va passar mentre Mariano Rajoy era titular d'Interior. Uns altres aldarulls corresponen al desallotjament del cinema Princesa, l'octubre del 96, també quan el PP era al govern. Els populars han atribuït aquestes imatges a un error de la productora que ha elaborat el vídeo.\nEl PP ha presentat en total fins a 200 mesures per combatre la inseguretat, que van des de l'augment dels efectius dels cossos de seguretat fins a la millora del control de les fronteres.\nEl PP reconeix que el vídeo difós a la conferència de seguretat mostra imatges de violència de l'època d'Aznar


El Cercle d'Economia alerta del perill de caure en la "decadència i irrellevància"\nLa no ampliació de l'aeroport del Prat, un exemple que posa el Cercle d'Economia\nLa institució s'ha mostrat molt crítica amb el govern de la Generalitat i l'Ajuntament de Barcelona, als quals acusa de no tenir un model de prosperitat compartit\nRedacció 13/10/2021 - 23.43\nAvís del Cercle d'Economia a la Generalitat i l'Ajuntament de Barcelona: els acusa de no tenir un model de prosperitat compartit.\nEn una nota d'opinió publicada aquest dimecres, l'entitat creu que si es continua amb la tònica actual, Catalunya s'arrisca a caure en la "decadència i irrellevància econòmica", i ha posat com a exemple la falta de consens per fer l'ampliació de l'aeroport del Prat.\nL'entitat que presideix Javier Faus expressa la seva decepció tant amb el govern com amb el consistori barceloní i els recrimina els seus models de desenvolupament econòmic, que veu "fortament ideològics" i "amb falta de pragmatisme", a més de generar confrontació.\nDes del Cercle d'Economia es retreu a les institucions públiques que no comptin amb la iniciativa privada i l'empresa, i que els seus models siguin, molt sovint, tàctics, conjunturals, per obtenir un vot favorable per a uns pressupostos o per diferenciar-se de l'adversari polític. Al mateix temps també s'adverteix sobre la irresponsabilitat de caure en l'apologia del decreixement.\nCom a conclusió, el Cercle demana un ampli acord en àmbits com un nou model turístic, l'aposta per la digitalització, la transició cap a un nou model energètic i l'impuls a la indústria.\nTurisme Aeroport del Prat


[Presentació ONLINE] La bossa o la vida. El 99% contra l'emergència climàtica | synusia\n[Presentació ONLINE] La bossa o la vida. El 99% contra l'emergència climàtica\n14/05/2020 - 19:00 a 20:30\nEl proper dijous 14 de maig a les 19h la llibreria Synusia us convida a la presentació online de "La bossa o la vida. El 99% contra l'emergència climàtica" novetat editada per Tigre de Paper. Per a la presentació ens acompanyaran l'autor del llibre, Salvador Lladó (Doctor en microbiologia ambiental), Roc Padró (Doctor en Història Econòmica per la Universitat de Barcelona) i Laura de la Orden (Educadora ambiental).\nAquesta presentació estava prevista pel passat mes de març però va haver de ser ajornada degut a la emergència sanitària. Ara la reprenem en format virtual i tendrà lloc al canal de youtube de Synusia : Synusia Info\nEns ha tocat viure una de les èpoques més transcendents de la història de la humanitat, a ser peons inconscients d’una partida d’escacs que enfronta al capitalisme contra tota forma de vida present en el planeta.\nA ‘La bossa o la vida’, Salvador Lladó ens planteja d’una forma clara, didàctica i amena diferents perspectives de la crisi ecològica en la que estem immersos. Des de la seva causa principal, la necessitat imperiosa de créixer del nostre sistema econòmic, passant pel seu principal símptoma, l’emergència climàtica, fins a desembocar en el ventall de propostes polítiques que neixen de la necessitat de posar fre a un ritme de producció i de destrucció de la natura sense precedents.\nEl llibre ens mosta, per tant, una estructura més superficial on entendrem tant la magnitud de la tragèdia com les possibles implicacions de les diferents solucions que es proposen, però també una estructura més profunda que pretén obrir una reflexió molt personal dins de cada lector. Si l’actual forma de vida de les societats occidentals és només un miratge generat per una disponibilitat ingent d’energia que no es repetirà, als de sota ens toca apoderar-nos i construir el futur que ens permeti viure en equilibri. En cas contrari, la resposta pot venir massa tard i deixant a molts pel camí.


Berlín, any 20 berlinany20\n11/11/2009: Nascut a l'est, nascut a l'oest\nEn Frank té 37 anys i va néixer a Berlín Est. Després de la caiguda del mur, va traslladar-se a l'oest per estudiar i trobar una feina millor. Des de fa 15 anys viu a Bamberg, a Baviera.\nLa Martina té 27 anys. Va deixar la seva ciutat natal a l'est per anar a l'oest i acabar allà la carrera d'empresarials. Des del 2007, viu i treballa a prop de Bremen.\nEn Frank i la Martina són dos exemples dels 1,5 milions d'alemanys de l'est que durant els últims 20 anys han migrat a l'oest per buscar un futur millor. És l'equivalent al 10% de la població de l'antiga RDA i la majoria són joves amb una formació elevada. A conseqüència d'aquest flux, algunes zones més rurals i deprimides han reduït dràsticament la seva població. Un dels casos més impressionants és el de la localitat de Hoyerswerda, que des de la caiguda del mur ha passat de 66.000 a 39.000 ciutadans.\nEn Frank i la Martina es consideren dos alemanys més. Viuen a l'oest i no se senten discriminats per la seva procedència. Del seu testimoni podem deduir que, pel que fa a la identitat, la divisió està superada. No és així sobre el paper perquè les oportunitats varien segons el lloc de naixement. La taxa d'atur dels lands de l'antiga RDA duplica actualment la de l'oest. Passa el mateix amb les persones que reben ajuts socials: un 16,4% a l'est davant del 7,4% a l'oest. Per aquest motiu, en Frank i la Martina s'han vist obligats a emigrar. El govern alemany intenta diluir aquests desequilibris i hi ha invertit més d'1,2 bilions d'euros, xifra que encara és insuficient per corregir les diferències.\nEl dos de novembre vaig començar a seguir el rastre del mur, un viatge que finalitza amb aquesta entrada i que m'ha aproximat a la realitat d'un país amb una història increïble.\nAl llarg de 10 dies, he vist com el procés de reunificació ha curat ferides, però no totes. És una qüestió més profunda i complexa que tirar una paret a terra. Després de dues dècades, els alemanys han après a conviure i se senten d'un mateix país, però hi ha encara un altre mur que no es pot abatre amb un pic i una pala: el de la desigualtat social. Aquest mur només el podran enderrocar el temps, l'esforç i la solidaritat.\n10/11/2009: El trencaclosques més gran del món\nIntenteu omplir una bossa d'escombreries trencant a mà uns 4.500 folis. Ara imagineu-vos que ho féssiu amb 16.000 sacs. Això és precisament el que va fer l'STASI amb els seus documents més comprometedors, en veure que el canvi polític era inevitable i imminent. Declaracions de col•laboració de persones rellevants, informes sobre el dopatge d'esportistes o sobre operacions d'espionatge a l'estranger van ser estripats a mà per un exèrcit de funcionaris. El resultat: 600 milions de trossos de paper que amaguen una part de la història d'Alemanya.\nL'STASI era molt metòdica i els documents destruïts contenien informació molt valuosa pel govern alemany, vet aquí l'interès per reconstruir-los. L'Institut Fraunhofer està desenvolupant un escàner i un software especials per accelerar-ne la reconstrucció.\n"La fase de prova havia d'acabar aquest any però encara no en tenim resultats prou satisfactoris", m'explica Joachim Häußler, responsable de la reconstrucció virtual dels documents de l'STASI. "Hem aconseguit que l'ordinador reconegui variables com el color del paper i de la tinta i la línia dels fulls estripats. Amb això, el software ha pogut reconstruir alguns documents, però en d'altres ens dóna errors. Necessitem que reconegui també altres paràmetres com, per exemple, si està escrit a màquina o a mà, la compaginació i el tipus de paper. Es tracta d'una tecnologia pionera al món que ha interessat fins i tot l'FBI".\nLa nova data per tenir a punt la prova pilot és el 2012. Després, s'ha de presentar una proposta al Bundestag, que ha d'aprovar i assignar un pressupost al projecte. "La reconstrucció no és l'únic problema", diu Häußler. "Hi ha dos trencaclosques. El primer són els fulls estripats. El segon és trobar a quin expedient pertany cada full. Són milions de documents i aquesta tasca només la poden fer especialistes".\nMentre no es posi en funcionament l'escàner, la reconstrucció es farà de manera manual. En 15 anys s'ha recuperat el contingut de 400 sacs a un ritme d'un sac per any i treballador. Tenint en compte els sacs que queden per reconstruir i les persones que hi treballen - actualment només 8-, per tenir tots els documents serien necessaris 1.900 anys.\nMés imatges del procés de reconstrucció dels expedients de l'STASI.\n10/11/2009: "Ja ens hem disculpat prou"\nPetra Pau és vicepresidenta del Bundestag pel partit Die Linke (L'esquerra). Hem quedat al barri de Biesdorf, a l'est profund, en un petit palau convertit en centre cívic on participa en un acte de la seva formació sobre el canvi climàtic. El públic assistent té una mitjana d'edat de 60 anys i, per la seva indumentària, diria que ja eren militants del partit abans de la caiguda del mur. Em miren amb desconfiança. Petra Pau arriba puntual i em saluda. Porta els cabells tallats d’una manera peculiar, una mica estil anys 80, que em fa pensar en el seu currículum polític. Petra Pau va militar a la SED, el partit hegemònic de l'RDA. La formació va canviar diverses vegades de nom fins convertir-se en Die Linke.\nLa seva formació defensa el que anomenen un "socialisme democràtic".\nEns desmarquem d'un socialisme com el de l'RDA. Volem un socialisme que incorpori els drets propis d'una democràcia, amb una participació més directa dels ciutadans.\nVolen mantenir l'economia de mercat, però exigeixen la "superació del capitalisme". Això no és una contradicció?\nEn el sistema actual, les empreses grans tenen molt poder i les desigualtats entre rics i pobres són cada vegada més grans. No volem que desaparegui el sector privat com va passar a l'RDA perquè aquest model no va funcionar. Proposem una economia de mercat amb més intervenció de l'Estat per aconseguir més igualtat social.\nEn les passades eleccions al Bundestag, Die Linke va obtenir 76 diputats, 22 més que en els comicis anteriors. A què atribueixen aquest increment?\nEls nostres competidors polítics han contribuït al nostre èxit electoral. Les reformes del sistema sanitari, del mercat laboral i de les prestacions socials promogudes pels govern de l'SPD i els Verds han decebut molta gent. Això va fer que ja el 2005 el nostre partit millorés resultats. A més, Die Linke està avui més cohesionat i té una imatge més forta a tot el país, també a l'oest.\nEl seu partit té una presència forta en diversos parlaments regionals, però només governen en coalició amb l’SPD a Berlín i Brandenburg. Són un soci incòmode pel seu passat?\nLa nostra procedència s'utilitza sovint com a excusa per no pactar. Nosaltres hem condemnat la construcció del mur i la violació de drets humans i hem fet fora del partit persones que havien comès delictes durant el govern de l'RDA. Sincerament, crec que ja ens hem disculpat prou.\nReconeixen errors i condemnen, però hi ha faccions a l'interior de Die Linke, com la Plataforma Comunista de Sarah Wagenknecht, que defensa encara l'ideari marxista.\nLa Plataforma Comunista és un producte dels mitjans de comunicació. Són mediàtics i Sarah Wagenknecht és coneguda a mig Europa, però ni ella ni la seva formació tenen influència en les decisions ni en el programa de Die Linke.\nPostures tan radicals no els fan més nosa que servei?\nDe què ens serveix si els fem fora? Som un partit que no vol una ideologia rígida. Volem estar oberts a postures diferents: des de persones amb pensament marxista fins a cristians.\nVostè va ser militant convençuda del partit hegemònic de l'RDA. Què opinava sobre el mur i la repressió?\nJo vaig créixer veient el vessant positiu del socialisme. Quan vaig néixer el mur ja existia i creia que era una mesura de protecció. Avui ho veig molt diferent.\nEra professora i tenia alumnes que eren fills de dissidents. Una part de la meva feina consistia a adoctrinar els nens en la línia oficial de la SED. Avui sóc molt crítica amb la ideologia de la SED i de les polítiques que va dur a terme i me'n distancio clarament. Els professors teníem molt de poder sobre el futur dels estudiants. Sóc conscient que puc haver perjudicat algú, tot i que no em consta cap cas concret.\nHan passat 20 anys de la caiguda del mur. La divisió de les dues alemanyes està avui superada?\nLa reunificació només s'ha aconseguit en l’àmbit administratiu. En la vida quotidiana de la gent, encara existeixen moltes diferències entre l'est i l'oest.\nLes pensions. Una persona de l'est que hagi nascut el 3 d'octubre de 1990 -el dia de la reunificació- rebrà quan es jubili una pensió més baixa que un ciutadà de l'oest. Si no se solucionen els desequilibris hi haurà "ossis" i "wessis" d'aquí a 50 anys.\nCom es pot superar de veritat la separació?\nSobretot amb respecte. S'ha de respectar el passat i acceptar la història dels altres.\nEntrevista de Martí Anglada amb Sarah Wagenknecht\n10/11/2009: Una gran festa\nL'acte central de la commemoració dels 20 anys de la caiguda del mur de Berlín se celebra a la porta de Brandenburg. Em comptes de seguir l’esdeveniment des del centre de premsa, decideixo viure la "Festa de la Llibertat" com un visitant més. Des d’Unter den Linden, camino per apropar-me a la porta de Brandenburg. Fa bastant fred i plou. Entre la gent que hi ha i els paraigües, no aconsegueixo veure res. Agafo Glinkastraße i ho intento pel carrer paral•lel. Hi ha molts policies i més paraigües.\nAmb paciència, arribo a l’antiga frontera, recreada ara per un dòmino de grans peces de colors. Trobo un forat a prop de les tanques per poder fer algunes fotos. Al costat tinc una parella russa, dues noies hongareses i al darrere una noia alemanya molt simpàtica que em dóna conversa.\nComença l'acte oficial amb els parlaments dels diferents líder polítics. Lloen l'actuació dels seus respectius països per aconseguir l'enderrocament del mur. Els discursos es fan llargs i crec que desllueixen els veritables protagonistes de la caiguda del mur: els ciutadans. Un presentador va donant pas als convidats. Intervé el pare de la Perestroika, Mikhaïl Gorbatxov i la multitud s'entusiasma i crida. Tot va amb retard, però hi ha un bon rotllo generalitzat que fa que la gent estigui de molt bon humor malgrat la pluja i el fred. El grup Bon Jovi toca "We weren't born to follow". No veig gaire entusiasme per l’actuació.\nPer fi, anuncien el que tothom està esperant: el dòmino. Compte enrere i cares mirant cap a l’esquerra i cap a la dreta. Encara no és el torn de les peces que tenim al davant. Més parlaments, un vídeo explicant la importància d’Hongria en la caiguda del mur i nou anunci. Ara sí. Les peces comencen a caure des de Potsdamerplatz. Pujo a una tanca que tinc al davant. La gent se’m tira a damunt per poder fer la foto de les enormes peces caient. Surto d'allà una mica estabornida i, a més, crec que m’he refredat.\nCamino fins a la parada del metro de Mohrenstraße. Em fico al vagó, que sembla una llauna de sardines. Són dos quarts de deu passades. Grups de desconeguts fan broma, riuen i parlen entre ells. La gent no s'enfada perquè l'empenyin. Hi ha una atmosfera estranya i contagiosa. Penso que podria assemblar-se a la d'aquella màgica nit d'ara fa 20 anys.\nMés imatges dels actes commemoratius del 20è aniversari de la caiguda del mur de Berlí


Ocupació del 80% en turisme rural i del 75% en bungalous de Lleida\nActualitzada 17/10/2021 a les 20:42\nEl final de les restriccions anima visitants i boletaires a recórrer el Pirineu || Satisfacció en el sector de la restauració al suprimir-se els límits d'aforament\nUna família de boletaires, als boscos de l’Alt Urgell animats pel bon temps.\n© Una família de boletaires, als boscos de l'Alt Urgell animats pel bon temps.\nEl final de les restriccions per la Covid també ha animat el turisme aquest cap de setmana. Després d’un estiu de rècord respecte a les pernoctacions amb 1,3 milions entre el juny i l’agost, a la tardor l’ocupació també està sent bona gràcies als ponts festius com el de la Mercè o el Pilar. Durant aquest cap de setmana, que no coincideix amb cap festivitat, l’ocupació respecte al turisme rural està al 80%, segons les dades del Patronat de Turisme de la Diputació, un percentatge més que bo.\nEl pont del Pilar va ser el primer sense limitacions d’aforaments per a les cases de pagès, que ja poden acollir grups de més de 10 persones. Segons responsables del sector, les reserves també són bones per al pont de Tots Sants i comencen a fer-se per Nadal, dates per a les quals també es preveu estar al complet, si les circumstàncies per la pandèmia no canvien.\nPel que fa als bungalous, aquest cap de setmana estan al 70% i les zones d’acampada, a un 30 o 40%, segons l’organisme.\nEl 50% dels càmpings petits han tancat, cosa que representa un 20% de les places. La resta estan oberts i la previsió per Tots Sants també és bona.Tanmateix, aquest cap de setmana les reserves als hotels no arriben al 20% encara que esperen que millorin de cara a Tots Sants, ja que l’1 de novembre és dilluns festiu i, sobretot, durant la temporada d’esquí.\nLa majoria dels visitants són boletaires animats per la bona campanya de bolets, però també hi ha altres atractius com la gastronomia, la naturalesa i el patrimoni cultural.\nResponsables del Patronat van indicar que, malgrat que el turisme actiu ha donat per finalitzades les activitats relacionades amb el riu, hi continua havent molt interès per altres alternatives com el senderisme o les excursions en bicicleta de muntanya o a cavall.D’altra banda, el final de les restriccions també beneficia restaurants i bars que han pogut omplir-se al complet de visitants. Fonts del Patronat van indicar també que repercuteix positivament en moltes comarques del Pirineu, com és el cas de l’Alta Ribagorça, que estan immerses en les seues setmanes gastronòmiques, i moltes altres localitats pendents d’inaugurar fires relacionades amb productes de proximitat.


La situació epidemiològica a la Garrotxa és "preocupant" i els sanitaris fan una crida a la responsabilitat - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La situació epidemiològica a la Garrotxa és “preocupant” i els sanitaris fan una crida a la responsabilitat\nLa pandèmia de coronavirus empitjora dia rere dia a la Garrotxa. El risc de rebrot i la velocitat de reproducció de la malaltia s’estan disparant i els contagis i les hospitalitzacions també han augmentat en les darreres setmanes. El risc de rebrot per COVID-19 segueix pujant i ja arriba als 1.249 punts que suposen un risc molt alt, superant àmpliament els gairebé 900 punts de la setmana passada. La taxa de transmissió o velocitat de contagi, també puja i passa a 1,40. L’òptim doncs, seria que es trobés a menys d’1, la referència per saber si creix o no.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: La situació epidemiològica a la Garrotxa ha empitjorat molt respecte al que veníem. Estem en un pic molt important, diria que el més important que hem tingut. No podem comparar-nos amb la primera onada perquè llavors no teníem tests, però està clar que des de la primera onada fins ara, estem en el pitjor moment de tots.\nI es que tot plegat, podria tenir a veure amb la presència de la soca britànica de la COVID-19 a la Garrotxa. Així ho va confirmar a Olot Televisió el Departament de Salut ahir al migdia i avui el director del CAP d’Olot i Besalú, Josep Lluís Nicolau, tot i que es desconeix encara de quants casos en concret es tracta.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: El que està clar és que és possible que aquesta soca britànica, que ja s’ha detectat al territori, sigui la principal causa de que el virus sigui més contagiós que abans. Per la informació que tenim, sembla que es confirma que aquesta nova soca és més contagiosa que la que teníem fins ara.\nA Olot, els indicadors són encara més preocupants. Segons les últimes dades del Departament de Salut, durant l’última setmana s’han confirmat 237 casos de COVID-19. El últims set dies, s’han fet aproximadament 2.000 proves diagnòstiques dels quals més d’un 11% han resultat positives.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: El que sí que tenim confirmat, és que sense fer cap estudi i amb el que veiem dia a dia, és que es contagia molta més gent i hi ha molts més positius que fa un temps.\nEl brot de coronavirus de la residència Montsacopa podria tenir quelcom a veure amb algunes d’aquestes dades ja que el brot, que va començar el 31 de desembre, ja ha afectat a 111 persones, 59 residents i 52 treballadors, i s’han produït 14 defuncions. Tot i això, Nicolau assegura que el brot estaria ja en una fase de control.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: Hi ha hagut una alta contagiositat que no havíem vist mai. Hem tingut altres brots a altres residències i no s’havia escampat d’aquesta manera.\nUn cop observades les dades de Salut, ens centrem en les de l’Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa. Segons les últimes, d’aquest dimecres, en aquests moments hi ha 22 pacients amb la COVID-19 i 11 professionals amb la malaltia. Des de que va començar el 2021, s’han produït 11 defuncions i 10 pacients han hagut de ser traslladats als hospitals de referència en estat crític.\nPel que fa al pla de vacunació, el secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, va anunciar ahir en roda de premsa que a partir d’aquest divendres s’hauria acabat l’estoc de vacunes a Catalunya. A la Garrotxa, de moment, no es té constància de cap incidència.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: El que és molt important, està clar, és que les vacunes són vitals, que funcioni bé i que arribin les dosis quan toquen i que tot vagi cronometrat. És la única sortida científica i ràpida que tenim a la mà per poder acabar amb això el màxim ràpid possible.\nEn aquests moments, la ciutat d’Olot és el municipi amb els indicadors de contagi més alts de tota Catalunya i s’ha convertit, en l’última setmana, en la segona Àrea Bàsica de Salut amb més positius. Pel que fa la Garrotxa, ja és la tercera comarca darrere de la Vall d’Aran i el Solsonès, amb el risc de rebrot més elevat de Catalunya.\nJosep Lluís Nicolau, director CAP d’Olot i Besalú: Veurem com evolucionen els propers dies. Realment estic preocupat. Veurem cap on anem. Crec que tothom ha de fer un plantejament i deixar de fer totes aquelles coses de relació social. Aparcar-ho. Com no ens posem tots les piles i ens posem a treballar pel bé comú, això trigarà molt a solucionar-se.\nAlgunes de les entitats, propietaris i veïns de l'Alta Garrotxa segueixen mostrant-se molestos sobre com l'administració tracta el territori. El conflicte va arrencar amb el procés d'aprovació del Pla Especial de l'Alta Garrotxa, per la manca de transparència…


No goso dir cap paraula per por que el seu aire estigui infectat o enverinat; per por que l’oxigen de totes les consonants i les vocals em produeixi un càncer fonètic, i que els pulmons se m’omplin de sons mal pronunciats. No goso llegir o escriure cap mot per por de desenvolupar un tumor cerebral; per por que dins el meu cap s’estengui una gran taca de tinta causada per l’efecte nociu dels autodefinits no acabats i dels significats tergiversats. Només vull respirar silencis, intentar deixar de corregir de forma compulsiva totes les faltes d’ortografia i col·locar correctament aquest punt i final.\nmoz dissabte, 21 de juny, 2008\nJo d'això en deia paranoia lingüística... de totes maneres, a veure quin nom trien els científics quan ho cataloguin.\npere diumenge, 22 de juny, 2008\nEts bona i divertida, bitxo.\nNo caiguis en el parany dels qui creuen que hi ha faltes d'ortografia i que cal col·locar punts i final. Recorda que el punt i final no existeix més que en la imaginació\nbitxo dilluns, 23 de juny, 2008\nSalut, moz, i bona revetlla! :)\npere, gràcies pels qualificatius: si tu ho dius, segur que m'escauen. I mercès també pels bons consells. Bona revetlla i una abraçada molt gran :)\nJosep Lluís Roig dilluns, 30 de juny, 2008\nAixò seria el malson perfecte per a una correctora editorial.


Benvinguts a Bhagavan Ioga per a nensBhagavan – Yoga para niños\nBenvinguts a Bhagavan, un concepte innovador, educatiu i d’esbarjo enfocat a les noves generacions, per fer-les créixer amb valors, omplint amb respecte i contacte amb la natura el temps lliure.\nAquest estiu no et perdis el Casal Bhagavan\nA Casals d’Estiu Bhagavan creem un espai on els dies de vacances per a joves i nens s’omplen de noves vivències a través del joc cooperatiu, creatiu i lliure ajudant a desenvolupar l’expressió i la confiança en ells mateixos, la imaginació on els somnis no tenen límits, el ioga per conèixer el que tenim per dins i per fora, excursions conscients per a descobrir els secrets de la natura, cultivarem un hort ecològic, i molt més.\nDivertits, instructius i inoblidables\nCampaments d’estiu Bhagavan és un nou concepte de campament, un lloc sense competències on investigar, descobrir i compartir amb uns altres l’alegria de viure a través del Ioga, Música, Teatre, Art, Contes i Aventures enmig d’un entorn natural immillorable. Va destinat a nens i nenes amb edats compreses de 6 a 12 anys amb ganes de passar-ho bé d’una forma sana i divertida i acompanyats per especialistes en pedagogia infantil.\nExtraescolars Creatius de Qüalitat\nBhagavan vol col·laborar en l’educació de les noves generacions i fer-les créixer amb valors, omplint amb respecte el temps lliure i aportant extraescolars de qualitat per a tots els nens, és per això que combina en aquest nou projecte “l’art de l’escena” i la “ciència del ioga” en un nou espai d’experimentació, creació i creixement, els nens conviuran amb altres nens, i desenvoluparan aptituds i qualitats positives que afavoreixen el desenvolupament cognitiu, físic i social.\nUn infant que descobreix el seu potencial, així com gestionar i superar els seus límits físics i emocionals, esdevé un adult noble, tranquil i creatiu, que sap esforçar-se amb la visió del qui mica en mica camina cap a on vol, amb confiança i perseverança.\nDescubreix qui som i què fem\nA Bhagavan som un equip de educadors infantils, professors de yoga per a nens, professionals de les arts escèniques, directors de lleure i educadors socials, units amb la idea de fer sortir el millor que cada infant porta dintre.\nAcompanyem cada etapa del creixement, oferint els recursos que necessita l’infant o el jove, tenint en compte els canvis fisiològics interns (hormonals) i els canvis socials específics de cada grup d’edat, els nens desenvoluparan aptituds i qualitats positives que afavoreixen el desenvolupament cognitiu, físic i social.\nMillor una imatge…


CV Barcelona - Política de Privacitat\nLes seves dades personals seran tractades pel CV Barcelona, amb domicili a l’Avinguda Isabel La Catolica, 105, 08905 L'Hospitalet de Llobregat, Barcelona, CIF G-60548377.\nLes dades que li sol·licitem en els diferents formularis de la nostra pàgina web són les adequades, pertinents i estrictament necessàries per a la finalitat de gestionar i tramitar la petició que ens ha realitzat i poder enviar-li informació dels nostres serveis, i en cap cas està obligat a facilitar-los. Les dades de resposta obligatòria s'especifiquen en el propi formulari, i la seva negativa a subministrar-los implicarà no poder gestionar la seva petició. Així mateix, ens assegura que totes les dades facilitades són certes, veraces i pertinents per a la finalitat per la qual les sol·licitem.\nLes seves dades no seran cedides, venudes, llogades o posades a disposició de cap altre forma a cap tercer, tret d’aquells proveïdors de serveis del CV Barcelona, els quals realitzen determinades activitats per al Club (com per exemple l’enviament de la newsletter), però que en cap cas tractaran les dades per a finalitats pròpies. Alguns d’aquests proveïdors poden trobar-se fora de la Unió Europea, tal i com s’indica a l’apartat 5 següent.\n4. DURACIÓ DEL TRACTAMENT\nTotes les dades que ens proporcioni i que, mitjançant la prestació dels serveis associats al CV Barcelona puguem deduir, seran tractats indefinidament mentre formi part del CV Barcelona, o fins que, per qualsevol medi disponible segons la tecnologia disponible en cada moment, el CV Barcelona pugui considerar que ja no te interès en formar part del Club o rebre les nostres comunicacions. Un cop es doni de baixa, el CV Barcelona conservarà les seves dades degudament anonimitzades amb finalitats estadístiques o d’estudi de mercat, sempre que sigui possible, o degudament bloquejades per a complir amb qualsevol obligació legal del Club.\nA més, l’informem que podrà interposar reclamació davant l’Autoritat de Control competent si considera que el CV Barcelona ha tractat les seves dades contravenint la present Política de Privacitat o qualsevol altre normativa vigent relacionada.


Què hi ha per menjar? | Elena Embuena\n25 Agost 2010 eembuena\nA Ghana, Togo i Benin el tipus de menjar és molt similar ja que ens trobem a uns països amb el mateix clima i règim de pluges, que tots tenen costa a l’oceà atlàntic i suficient aigua perquè tenen rius i llacs en el seus territoris.\nAixí doncs la base de la seva alimentació són les patates, la mandioca -en forma d’una pasta de farinetes anomenada foufou a Togo i Benin-, el mill, l’arròs i el couscous. Tenen també molta fruita: a Ghana uns bananitos petits però molt dolços i pomes, a Benin les pinyes dolces i plenes de suc, no massa grans i quasi blanques per dins. Les papaies són gegants i els mangos. També hi ha melons i síndries petites i, naturalment, cocos.\nGhana és una gran productora de cacao, dels millors del món; “curiosament”, però, no hem pogut trobar enlloc, a cap dels tres països, ni una sola rajola de xocolata, ni cacao en pols, ni per untar, ni galetes, ni res fet aquí. Tot són productes que estan elaborats a Suïsa o a França (Nestlé, Milka, Lindt…) i amb cacao d’altres llocs. Per què????\nEn els pobles de la costa és normal trobar peix fresc i, cap a l’interior, està fumat o adobat. Arreu hi ha pollastres i gallines soltes amb els pollets perseguint-les, lliures per entre les cases , menjant tot el què troben. Igualment hi ha cabretes i ovelles que es passegen pels carrers i creuen les carreteres per allà on volen. Suposo que tothom sap de qui són però això no sembla que això li preocupi a ningú. En alguns llocs també hem vist porquets, més cap el sud de Togo i a Benin. Totes les bestioles són menudes, no creixen ni s’engreixen gaire, no mengen massa i caminen molt.\nEn general la gent, i sobretot els infants, es veu ben alimentada; només en alguna aldea més allunyada del nucli important o en algun poble de pescadors situat al mig del llac Volta, hem trobat a infants amb aspecte de malnutrició.\nDurant aquests dies hem fet 3 àpats. L’esmorzar a l’hotel, entre dos quarts de 8 i les 8, de pa amb mantega i cafè o te. En alguns llocs una truita (extra), d’altres una mica de melmelada, si està envasada.\nSi el dinar, entre la una i les dues segons com anaba la carretera, era de pic-nic, llavors compràvem pel camí el pa, els tomàquets, la fruita. El primer i el segon dia amb el pa vàrem menjar el fuet i la llonganissa que portàven l’Eli i la Gemma, després ja només quedaven les llaunes de tonyina de la Cori i les meves. Al final vàrem haver de comprar llaunes de sardines.\nAmb tot això, ens assèiem en un bareto on demanàvem la beguda i podíem dinar tranquil·lament i bastant de pressa per continuar camí.\nLa resta dels dinars i els sopars, cap allà les 8 del vespre, hem anat a “restaurants” on, malgrat a molts hi ha carta, la millor manera de poder menjar més o menys ràpid és preguntar: Què hi ha per menjar?, d’aquesta manera t’assegures de no demanar alguna cosa que, després d’esperar molt de temps, no et diguin que no en tenen.\nAixí que el menú diari ha estat: poulet avec pommes frites, poulet avec riz, poulet avec couscous i, amb una mica de sort, a les zones de costa, peix a la planxa “tilàpies” -unes dorades o similar boníssimes- amb patates fregides, amb arròs fregit o amb couscous.\nUna mica repetitiu però molt ben guisat, sovint amb un sofregit de ceba i tomàquet per llepar-se els dits. L’única cosa és que s’havi a d’estar a l’aguait de no mossegar cap tros d’un pebrot verd petitó pincant; perquè si l’enganxaves, encara que fos molt petit, la boca, llengua i paladar, et podia quedar escaldada.\nHem hagut d’anar en compte amb la beguda perquè canviant cada dia de lloc també l’aigua que comprem cada dia és d’una marca diferent, amb la qual cosa un dies se’ns tapona l’intestí i d’altres se’ns afluixa, i no se sap ben bé què és pitjor, uns “retors” o uns altres. Així que durant el dia aigua, per dinar coca-cola per equilibrar i per sopar una cerveseta del país per domir bé. En definitiva, intentant no haver de recórrer ni al xarop de pruna ni al Fortasec.


Èric i l'exèrcit del fènix, l'obra de teatre. — Verkami\nÈric i l'exèrcit del fènix, l'obra de teatre.\nObra de teatre sobre la història que va viure Èric Bertran el 2004, acusat de terrorista amb 14 anys per demanar l'etiquetatge en català.\nAquesta obra està basada en fets reals.\nDes del 2004, hi ha hagut més de 70 incidents greus per l’ús de la llengua catalana.\nLluny de qualsevol posicionament polític, defensem que tohtom pugui viure en la seva llengua, sigui quina sigui.\nI critiquem les injustícies com aqueta, en què algú ha estat criminalitzat per defensar un dret humà bàsic, que és el de viure fent ús del català.\nObra de teatre basada en la història que va viure Èric Bertran el 2004, quan amb només 14 anys va enviar un correu electrònic a un supermercat, demanant l'etiquetatge en català dels seus productes, i dos dies després van venir 30 Guàrdia Civils a casa seva, per dir-li que estava acusat de terrorisme. Text de Víctor Alexandre.\n2004 vs 2019\nQuan l'Èric va viure aquesta història de repressió per defensar el català, era una època política i social relativament més calmada, i aquestes històries passaven més desapercebudes. Avui dia, que aquesta repressió s'ha fet més evident, lluny de qualsevol posicionament polític, creiem que cal recordar històries d'injustícia com la que va viure l'Èric.\nTot esforç té la seva recompensa i per això et volem agrair que vulguis formar part de l'exèrcit del fènix. Segons la quantitat de diners que vulguis aportar tindràs un càrrec o un altre a l'exèrcit del fènix, el primer exèrcit sense armes per defensar el català allà on vagis. Aquí pots veure com seràn alguna d'aquestes recompenses:\nExemple aproximat d'algunes de les recompenses\nON AIR neix de la necessitat de dur a terme projectes d'arts escèniques i audiovisuals de la mà de dos joves creadors. És per tant una empresa jove a la qual no li falta gens de motivació per fer dels nostres somnis, i els de molta altra gent, una realitat.\nL'equip directiu de l'obra el formen Alexandre Sanz i Carles Munné, dos joves amb molta experiència sobre els escenaris i ganes de volcar-la tota en la direcció d'aqueta obra.\nDesprés de dos càstings a les ciutats de Girona i Barcelona, aquests són els actors i actrius seleccionats per donar vida als personatges de l'obra:\nEl pressupost estimat per poder dur a terme l'obra tal i com la tenim planejada, és de uns 17.183€ Tot i així som conscients que 15.000€ ja podria semblar una suma de diners molt gran, encara que per una obra de teatre professional és un pressupost baix, per lo que hem decidit posasr com a objectiu aquesta xifra a Verkami, i en cas d'aconseguir-la, assolir nosaltres el restant fins als 17.183€ necessaris. El que hem fet per determinar que aquesta és la quantitat que necessitem, ha sigut sumar les necessitats bàsiques per partides detallades a continuació:\nResum per partides del pressupost\nEstà contemplat pagar als actors i actrius, tant assajos com funcions, el que està estipulat per la "Unión de actores y actrices", aquí un exemple de tarifes del 2014. A part contem dietes i desplaçaments, tenint en compte que alguns actors són de Barcelona i altres de Girona i tard o d'hora s'han d'ajuntar per fer l'assaig de certes escenes corals.\nEn aquest cas contemplem les hores de un regidor/a, maquillatge, tècnic de llums, i tècnic de so, tenint en compte que hi ha projeccions i canvis d'escena i no ho pot fer un sol tècnic.\nPotser és un dels departaments més costosos segons els càlculs, però s'han de llogar varis uniformes de la Guardia Civil, una túnica de fiscal de l'Audiència Nacional i varies mudes per les diferents escenes de tots els actors i actrius.\nL'atrezzo està calculat a la baixa, tenint en compte que la major part dels elements poden ser elements reutilitzats, prestats o llogats a preu molt baix.\nL'escenografía parteix d'un primer decorat realista, el més costós, que és la casa de l'Èric, on succeeixen la majoría de les accions. La resta són decorats minimalistes, que amb 4 mobles i jocs de llums puguin transportar a l'espectador a les altres localitzacions.\nPer la creació dels espais escènics, un total de sis, hem fet uns esboços previs per fer-nos una idea:\nI per acabar, l'apartat de "altres" contempla la part legal, el pagament dels drets per tal de poder fer la funció amb el text d'en Victor Alexandre i la música original de la pel·lícula Fènix 1123, el lloguer de la sala d'assaig durant varis dies, tot el material de promoció (flyers, pòsters...) i una partida reservada per possibles imprevistos.\nFins que no obtinguem el pressupost no podem tancar unes dates definitives per assajar i estrenar, ja que això suposa un cost econòmic i burocràtic que potser finalment no podem assumir.\nPerò confiant en que poguem assolir l'objectiu i conseguir el pressupost, la previsió és començar la pre-producció al gener de 2020. Ja sigui la creació de les escenografies, la compra o tria d'atrezzo i vestuari, fer un estudi de maquillatge i perruqueria...\nA partir del mes de març o abril començar assajos amb els actors, que s'allargarien fins al mes de juliol, paral·lelament treballar també amb l'equip tècnic tot el tema de llums, so i projeccions i finalment a partir de setembre, estrenar al Teatre Municipal de Girona amb els qui ja tenim aparaulat fer-hi l'estrena a finals d'any. Cal dir que també s'està estudiant la possibilitat d'estrenar l'obra dins del festival Temporada Alta de Girona, donat que les dates coincideixen. Però això no descarta una possible gira per Catalunya i temporada a Barcelona.\nTeatre Municipal de Girona on està previst estrenar\nCom a curiositat dir que si finalment poguessim estrenar el 30 de setembre del 2020, faría exactament 16 anys del dia en que va començar el malson de l'Èric.\nAclarir també que l'estrena està prevista a Girona per ser la ciutat on s'hi estableix ON AIR, la productora, i per ser la més propera a Lloret de Mar, on hi vivia l'Èric.\nMés informació a les xarxes socials:\nInstagram de l'obra\nTwitter de l'obra\nInstagram de ON AIR\nQuè passa si no puc aportar per Verkami?\nPots posar-te en contacte amb nosaltres a info@weareonair.com per fer el pagament amb un altre mètode i nosaltres ens encarreguem de fer l'aportació a Verkami per tu. Tindràs igualment la recompensa com un/a mecena més.\nFeliçitats i molta sort\nMolt èxit !!!\nanims, ja falte menys!!\nMolta sort amb el projecte!! Segur que sortirà endavant!!\n·Aparició del teu nom a la web i xarxes de l'obra\n·Pin identificatiu de l'exèrcit del fènix\n·Còpia del manuscrit de l'Èric Bertran al seu exèrcit\n·Polsera de l'exèrcit del Fènix\n·Got de l'exèrcit del Fènix\n·Bandera de l'exèrcit del Fènix\n·1 entrada a l'obra\n·DVD de la pel·lícula Fènix 11X23\n·2 entrades a l'obra\n·Cantimplora militar de l'exèrcit del Fènix\n·Llibre de Èric i l'Exèrcit del Fènix (firmat per Víctor Alexandre)\n·Bossa militar de l'exèrcit del Fènix\n·Aparició del teu nom a la web, xarxes de l'obra i programa de mà\n·3 entrades a l'obra\n·Power Bank amb logotip de l'exèrcit del Fènix\n·Bota de vi de l'exèrcit del Fènix\n·Aparició a tot el material promocional com a "productor associat"\n·Manuscrit original de l'Èric Bertran al seu exèrcit\n·4 entrades a l'obra\n·Barretina brodada amb el logotip de l'exèrcit del Fènix\n·Cistella de productes d'alimentació catalans\n·PARTICULARS: Abric d'estil militar brodat amb el logotip de l'exèrcit del Fènix\n·EMPRESES: Video corporatiu de 30s.


Bona nit i tapa't: Aparteu-vos, que ve Ofiüc!\ncaptaire 25 de gener de 2011 a les 20:07\nAra que m'havia acostumat a ser domèstic, emotiu, expressiu, creatiu i emprenedor, resulta que a la meva edat hauré d'aprendre a ser curiós, inconstant, entusiasta, convincent, seductor i desconcertant!\nMireia 25 de gener de 2011 a les 20:08\nJo no canvio de signe. Sóc cranc i seguiré sent cranc. M'apnto a la teva negativa de canviar de signe. Si fós perquè ets tant anti-face n'hi hauria per fer un grup ;)\nMcAbeu 25 de gener de 2011 a les 20:26\nPer sort sóc dels que no hi crec amb això, així que tant em fa deixar de ser "escorpí" per passar a ser "balança".\nNo vull convèncer a ningú però si teniu un moment mireu-vos aquest VIDEO sobre l'astrologia d'un documental de James Randi\nòscar 25 de gener de 2011 a les 20:29\nJo, per un pèl, m'he quedat com estava.\nPer tant, puc seguir emparant-me en el meu signe pels canvis d'humor, la dualitat o el prendre'm les coses pel pito del sereno. Que és, tot just, per on em prenc jo el zodíac. :)\nVida 25 de gener de 2011 a les 21:03\nQuè dius???????????????? He de deixar ser la creativa aquari per convertir-me amb la caparruda Capricorn (amb perdó, que ja has dit que tu ho ets)? No, no, no...\nlaura 25 de gener de 2011 a les 21:03\ntota la vida despotricant dels taures, que si no em cauen be, que si no lliguem, que si que si.. i ara resulta que jo soc taure?? Amb lo Bessona que em sentia jo! Realment feia be doncs de no llegirme l'horòscop ni fer cas aquestes coses!!\nPerò el cert és que té un toc divertit tot això!\nAssumpta 25 de gener de 2011 a les 21:08\nGenial!! Jo era SAGITARI i segueixo essent SAGITARI... i és que, era evident que no podia canviar de signe... El millor dels millors!! Oeee oeeee\nHola XEXU!! hehehe ara som del mateix signe, eh? :-DD\nSóc del 19 de desembre. Abans era dels dels darrers dies de Sagitari i ara sóc dels primers, però sempre fidel, sempre ;-))\nAssumpta 25 de gener de 2011 a les 21:21\nEn Josep Lluís passa de ser Àries a ser Peixos, cosa que diu que li agrada molt i està content perquè mai s'havia sentit un Àries :-DD\nEl meu germà deixa de ser Aquari i passa a ser Capricorn (ufff què pesat que serà!! hehehe)\nLa meva germana deixa de ser Balança (ui, s'empiparà! li agradava ser-ho i a més li quadrava molt) per passar a ser Verge (que sempre he trobat que són gent una mica rara)\nLa meva mare deixa de ser Escorpí i passa a ser Balança... uhmmm... no sé, no sé...\nI el meu pare, que li agradava ser Peixos, ara seria Aquari (va, papi, no facis cas, tu sempre vas ser Peixos...)\nLuthien 25 de gener de 2011 a les 21:23\nMolt bé aquesta, segons això jo he passat a aquari (després de 28 anys, encara no he entès pq diuen que és un signe d'aire!!!!!) i ara resulta que sóc capricorn...\nAra sí que m'he perdut!!!!\nEm sembla que deixaré tot aquest embolic dels horòscops i me'n torno a fer alguna cosa amb més profit no trobes????\nelur 25 de gener de 2011 a les 21:50\nrè, rè... ni putu cas.\nno fa pas gaire ja se'n va parlar de tot això i va quedar en res! els que neixin a partir d'ara que s'ho facin com vulguin, jo com que ja era nascuda continuaré siguent capri, on vas a parar?! ara que ja m'havia mentalitzar de que conqueríem el món. A més tothom sap que et fas el caràcter depenent del que et diuen com són els signes del zodíac, perquè jo tenia altres tendències però com que sóc capri m'he entrenat per ser una capri amb tots els ets i uts i tota aquesta feinada no la penso deixar perdre per res.\nSagitari jo? au va!\nPer cert, quina mè de nom és Ofiüc? no pot ser sèriu de cap de les maneres. Fuig, fuig.\nCarme 25 de gener de 2011 a les 21:52\nXeXu, jo ja ho saps, com tu... I no, no puc ser sagitari de cap manera, és impossible. Tossuda com sóc, he de tenir banyes per poder-les ficar ... no pas arc i fletxa!\nQue no, que no, fins aquí podíem arribar! :)\nJo faré com les revistes, cas omís, cas omís a les reformes i cas omís a les revistes... però com la majoria de la gent també les llegeixo de tant en tant.\nSagitari, apa i què més!\nMolon labe 25 de gener de 2011 a les 21:52\nNassos i jo després de tants segles resulta que soc verge....\nelur 25 de gener de 2011 a les 21:54\ngoita, era el gener del 2007\nrits 25 de gener de 2011 a les 21:56\nés conya, oi?\nja sé que els bessons son odiats fins a la mort per la gran majoria de la humanitat, però jo vull continuar sent bessons!!!!!!!!!!!!! vull continuar amb la meva dualitat i contradicció.\nRes de taures, que son molt tossuts!!!!\ngarbi24 25 de gener de 2011 a les 22:32\nper el que veig el meu no canvia i puc continuar seguint amb taure...el més tossut de tots. Mira que no li faig cas, però en això ho ha encertat de ple.\nAssumpta 25 de gener de 2011 a les 22:41\nHehehe la CARME i l'ELUR també són Sagitari, eh? hehehe\nRedCrash 25 de gener de 2011 a les 22:45\nSi us plau, citi les seves fonts.\nYáiza 25 de gener de 2011 a les 22:59\nJo he patit un canvi radical: de ser l'extremista escorpí que mai saps per on et pot sortir i que tenia un do per la Medicina (mira que bé, tenir un do per allò que estudies); he de passar a ser l'equilibrada i justa Balança, amb dons per les ciències polítiques i coses del ram. No ho acabo de veure clar.\nApa tu, no deixeu que l'astrologia us afecti gaire les neurones, que som els mateixos d'ahir!\nestrip 25 de gener de 2011 a les 23:03\nJo vaig sentir un experta en el tema i ho va desmentir. D'això fa anys que se'n parla i aquesta constel·lació sempre s'ha conegut formant part d'una altra, si no ho vaig entendre malament. El que si va dir és que això no modificava l'horòscop.\nPerò en fi, que facin el que vulguin. Jo sóc tigre segons els xinesos!\nkweilan 25 de gener de 2011 a les 23:08\nDoncs jo sóc aquari. I no vull ser capricorn. Així de senzill.\nCarme 25 de gener de 2011 a les 23:37\nkweilan, no ho entenc, tan xulo que és ser capricorn... je, je, je...:) tu hi surts guanyant...\nEl porquet 25 de gener de 2011 a les 23:37\nXeXu, et proposo crear la Plataforma en Defensa dels Capricorn que mai seran Sagitari. Me'n declaro soci-fundador, vocal, vicepresident (la presidència te la cedeixo per haver estat el primer en alçar la veu) i tresorer (per allò de si puc arrambar algun cèntim cap a la butxaca).\nMai de la vida seré Sagitari! Ara i sempre Capricorn!(a tot això, deu fer més d'un any que no llegeixo ni em llegeixen l'horòscop...)\nGemma Sara 25 de gener de 2011 a les 23:49\nA mi em passa com a la Laura i el(la?) rits, que d'aquella dualitat bessona passaria a la tossuderia taurina... Encara recordo aquell totxo vermell sobre els horòscops que tenien els meus pares (i que jo devorava sense creure-hi esclar), quin clàssic!\nSM 26 de gener de 2011 a les 0:04\nDe científic a científic, Sagitari són els millors així que no et queixis! ;-#\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 0:06\nSiiiiiiiii SAGITARI power!! :-DD\nUs hem absorbit, així de clar... Ara tots tindreu el privilegi de ser Sagitari... clar que, els que érem Sagitari ABANS i ho seguim essent ARA, som "Dobles-Sagitari" i som, senzillament, una miqueta millors :-DD\nLEBLANSKY 26 de gener de 2011 a les 0:22\nXeXu, quin disgust més gran que tinc: ara resulta que torno a ser verge!!!\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 0:55\nRes, que passava a dir Bona Nit ;-))\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 1:02\n.. i tapa't ;-)\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 1:15\nVa, ja deixo de jugar... de moment crec que em quedaré amb aquesta imatge :-)\nmurga 26 de gener de 2011 a les 10:04\nno, no i no! jo no vull ser ofiüc. amb tot el que he passat com a sagitari: carnet de conduir quan tots els amics el tenen, entrar a una disco quan tothom ja se n'ha cansat, regals d'aniversari barrejats amb els de nadal... un drama. i ara, ara que ja ho he superat, no em penso canviar. faltaria. però moltes gràcies per la informació.\nJoan 26 de gener de 2011 a les 10:13\nCanviar de signe perquè uns senyors van decidir que ampliaven Serpentari? No li veig futur. I menys amb una xifra rodona amenaçada per una de maleïda. Una cosa són 12 horòscops i una altra ben diferent 13, que ni queda rodó ni fa gaire gràcia a la majoria. A més, que això de les constel·lacions amb fronteres per conveni ...\nHe passat de Lleó a Càncer? En realitat tant és. Sé qui sóc. No he canviat gens. Hi ha coses de Lleó amb les que m'identifico i coses amb les que no. Hi ha coses de Càncer amb les que m'identifico i coses que no, i podria seguir amb tots els altres sígnes.\nsànset i utnoa 26 de gener de 2011 a les 10:35\nI jo em pregunto... ara la gent nascuda entre el 29 de Novembre i 17 de Desembre encara no deurà tenir personalitat, oi? és a dir, que els savis de la matèria encara han d’estudiar –científicament, com es fa sempre en aquests casos...- com són aquestes persones. Per tant... els horòscops se saltaran “a la torera” un percentatge determinat d’habitants de l’univers. Això és discriminatori. Què no tenen els mateixos drets que nosaltres els pobres Ofiücs? Què no tenen dret a anar pel mig del carrer amb el cap ben alt? Què s’hauran d’excusar quan, durant la seva primera cita, la citada li vulgui llegir l’horòscop?\nPer demà a les 14:00 hores convoco –com a president del país (recordes?)- manifestacions multitudinàries a les portes de tots els ajuntaments catalans. Que els Ofiücs mai més se sentin sols i desemparats!!!\nAnònim 26 de gener de 2011 a les 11:07\nCom a Àries que sóc sempre havia entès que el meu oposat, amb el signe que no m'entenia de cap de les maneres, eren els Piscis. I ara, segons aquest canvi, pas a ser Piscis!!! Això vol dir, per entendre'ns, que si abans era cara ara sóc creu? És possible un canvi de personalitat tan bèstia? (To irònic) Diria que no sinó, quin estrès! Per tant, si abans creia poc en aquestes coses, ara menys...\nNits 26 de gener de 2011 a les 11:43\nXexu, per si t'anima jo tampoc entraria en el perfil dels Sagitaris (nunca pozitivo) jiji. Però és que ara es veu que sóc peixos. Tants anys escoltant que m'aniria malament en els diners, sort en la salut,...ostres si llegia el del veí, ahhhh ara ho entenc tot.\nBé, jo com tu, em quedo amb el que tinc que tant de temps ja me li he agafat carinyo. Sí, sí àries: tossuts i caparruts (aquesta sóc jo!) i a més penso que qualsevol dia podrien dir que ha aparegut un altra signe més i apa! tornem-hi.\nOrfiüc sona a rabiut...i a no ets gaire benvingut! Aixxx pobret.\nEiii com es representa aquest, perquè peixos=uns peixos (clar) cranc=un cranc, àries=una cabra, però què és un ofiüt????\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 13:04\nL'Ofiüc és el portador de la serp (ara bé, no sé pas per què la porta) :-))\nTu, jo i l'Otis 26 de gener de 2011 a les 13:12\nJo era Sagitari i ara m'han fet Ofiüc.\nVull tornar a ser Sagitari, si us plau.\nAssistiré a la manifestació convocada pel Sànset, segur!\ntot i que... els Sagitaris són el signe més positiu del zodíac!!... això no ho diuen pas per mi...\nLaura T. Marcel 26 de gener de 2011 a les 15:42\nMare meva, el que ha donat de si el Ofiüc dels coll... Doncs jo, que com el Xexu, la Carme, l'Elur i el Porquet, sembla que hauriem de passar a ser Sagitari amb tot el que teniem de Capricorni, també com ells mi nego en rodó. Això ha de ser una cosa d'aquestes que no tenen efectes retroactius perquè sinó vaja conya! Però a mi m'és igual, seré Capricorni fins que em mori, peti el que peti.\nAdbega 26 de gener de 2011 a les 17:03\nA veure, parlem-ne!\nJo mai hi he entès de signes del zodíac, i no coneixo gaire les característiques que se'ls hi atribueixen, però, moltes vegades (moltes, moltes...) m'he trobat gent que ha vingut i m'ha dit: tu ets Aries,oi?\nI si, sóc Aries, així que encara que les coses hagin canviat, no puc decebre a la gent que hi enten dient-los-hi: no, no, jo era Aries, però ara sóc Peixos.\nA més, com tu, jo no vull ser Peixos, vull seguir sent Aries per sempre!\nJosep B. 26 de gener de 2011 a les 19:28\nFora que jo no m'hi sento en el canvi (deixaria de ser àries per ser peixos) i que tampoc no espero gaire de les prediccions astrals, s'ha de dir que això dels signes del zodíac és tan "matemàtic" com els mesos de l'any, una divisió arbitrària a la que qualsevol científic no hauria de fer gaire cas, si algú vol carregar-se aquestes creences (cosa que em sembla bé) que no vagi per aquest camí.\nCèlia 26 de gener de 2011 a les 19:38\nCom em poden dir a mi, dona de lluna i aigua que ara sóc dual? De cap de les maneres!!!!!!!! Jo em quedo amb com sóc! Que potser ho he volgut ser perquè em deia que era així? Pot ser... però dual... mai! llunàtica sí!!!!! (o potser és igual ser bessona que llunàtica?)\nPerò tens raó, no sé perquè m'hi atabalo si no hi crec...\nXeXu 26 de gener de 2011 a les 20:57\nVaja, vaja. Ja m’ho semblava, ningú no creu en aquestes coses, però mira quanta gent es queixa perquè li han canviat el signe, i que contents estan els que el mantenen! Si és que no tenim remei. Moltes gràcies a tots els signes pels vostres comentaris en aquesta paranoia de post!\nCaptaire, molta feina, la veritat, ara canviar tota una vida de ser d’una manera, perquè ens encertin l’horòscop… uf, quina mandra.\nMireia, ets dels afortunats! No has de fer cap canvi, et seguiran encertant els horòscops, no has d’aprendre a ser d’una altra manera… quina sort!\nMac, jo no crec en absolut en els horòscops, però sí que he trobat que la meva manera de ser s’escau força amb la descripció que es fa del signe de capricorn. Potser és només perquè ho vull creure, però altres signes no s’adapten tant a mi, i definitivament, el que he llegit de sagitari no ho fa. I mira, encara que no tingui importància, per mi surts guanyant si ara ets balança! He vist el vídeo i té tela. Sembla mentida com n’és de fàcil manipular la ment humana, aquesta màquina tan perfecta…\nÒscar, t’ho pots prendre pel pito del sereno si vols, però digues que no respires tranquil per haver-te quedat com estaves!\nSenyoreta Vida, està a un pas de ser declarada persona non grata al Bona nit. No sé jo si hem d’acceptar el ex-aquari al clan dels escollits… espero que demostreu que esteu capacitats per dominar el món, si no, canvieu-vos la data de naixement!\nLaura, generalment no ens cauen massa bé els signes flanquejants del nostre, i ara ens han ben fotut a molts. Bé, jo no tinc res en contra dels sagitaris, però no en vull ser un! A més, jo tenia certa tendència a envoltar-me de bessons, almenys històricament. I ara són taure?? Vull deixar clar que jo no hi he tingut res a veure…\nAssumpta, no corris tant, que aquest resultat jo l’impugno! Res en contra dels sagitaris, celebro que tu en siguis un, però a mi no m’emboliqueu, eh, deixeu-me ser capricorn, que si no no hi haurà manera de dominar el món. Bé, sent bioquímic tinc una altra opció per a això…\nConec altres àries que el canvi els va bé, però en canvi, també conec dues àries de manual que no sé què hi fan a la peixera, allà no hi encaixen! El teu germà i la teva mare surten clarament guanyant, ja ho veuràs, han tingut molta sort! I el canvi que ha fet la teva germana també l’ha fet una companya que també estava descontenta i es veu que balança ja li anava la mar de bé. I el teu pare… doncs mira, tampoc és un canvi tan estrany, és normal que hi hagi peixos a l’aquari!\nAh, que sàpigues que estàs ‘fatal de lo teu’. Mira quin orgull de signe la tia! Ara tots hem de ser sagitaris, i canviant l’avatar i tot, a altes hores de la nit. I jo veient-ho en directe, i pensant ‘aquesta tia no hi toca…’. Aquests són els sagitaris, senyors, són aquesta mena de gent, es delaten ells sols! On estigui un capricorn com Déu mana, que es treguin mil sagitaris!\nLuthien, no et queixis que surts guanyant clarament, ser capricorn era el millor que et podia passar. No voldràs seguir sent d’un signe que no té clara la seva identitat… Aire? Aigua? Sigues de Terra, dona!\nElur, penso com tu, els nounats ja s’apanyaran, a nosaltres que no ens treguin el privilegi de ser capricorns! A mi em sembla que em venia de sèrie, però per mantenir tot l’ideari capricorn cal entrenar molt. Tu has assolit un magnífic nivell, és normal que no ho vulguis perdre. No llancem per la borda una feina tan ben acabada. I és clar, molt menys tirarem enrere el projecte de dominar el món, només faltaria!! Ara ser alegres i positius per poder ser sagitaris? No pas. Tot per ells. Tan bé com s’està patint per problemes que encara no hi són! I tens raó, una merda de nom, aquest de ofiüc. I espera’t, que no ha transcendit, però que diu que hi ha un catorzè signe que és Cetus! No nem bé!!\nJa havia vist aquest post d’en Dan, i ahir mateix en parlava ell també (de manera més seriosa, és clar). Canviar-ho tot seria una feinada, segur que els horòscops continuaran sent iguals.\nXeXu 26 de gener de 2011 a les 20:59\nCarme, com era d’esperar, l’Elur i tu, dues capricorn convençudes, indignades pel fet de ser ara sagitaris. I és que no és per menys, jo estic igual. I espera’t si passa la Núr per aquí… Si és que està molt clar, el capricorn neix, no es fa!\nPer cert, el que li dius a la Kweilan em fa molta gràcia, ja tenia alguns comentaris contestats i més d’un cop havia escrit que sortien guanyant si ara els tocava ser capris!!\nMolon Labe, mira-ho pel costat bo, això de tornar a ser verge no passa cada dia, aprofita!\nrits, a mi els bessons em cauen bé (o em queien…), si sempre m’han envoltat i m’hi he entès. Més que amb els taure. Però noia ja saps què et toca. A començar a encaparrar-te.\nGarbí24, un dels afortunats, ja veus. La tossuderia potser ha aconseguit que no te’l canviïn!\nYáiza, primerament, deixa’m donar-te la benvinguda al meu blog. Ja sé que has comentat un post d’un temps enrere, però ja et contesto aquí. No ho sóc pas de famós, sóc un paio qualsevol, entre tants altres. M’alegro que t’hagi agradat el que has llegit, però no et deixis enganyar, a tota aquesta gent la tinc a sou aquí, perquè em facin quedar bé. Bromes a part, em tenen molt mimat i sempre em deixen uns comentaris genials. Mirem que hi hagi bon ambient, i mentre no s’ataqui als altres, aquí es pot dir el que sigui.\nReferent al comentari d’aquest post, penso que has sortit guanyant, els balança els trobo prou bé. Ja saps que els escorpins i els capricorns no acabem d’entendre’ns, això de no saber per on sortireu ens desconcerta massa.\nEstrip, tot això és pre riure una estona, però com veus, a la gent li agraden o li fan gràcia aquests temes. Jo sóc serp en l’horòscop xinès, si no vaig errat, i em mereix tanta credibilitat com el fet de ser capricorn o sagitari.\nKweilan, des de l’afecte et diré que tu t’ho perds!\nPorquet, t’atribueixes molts càrrecs i potser hauràs de compartir-ne algun amb altres capricorns il•lustres de la casa com l’Elur i la Carme. Parla-ho amb ella, però ves en compte, que són ties dures. El pla de dominar el món ja fa temps que el tenim, no el tirarem ara per terra pel fet que ens diguin que som sagitaris.\nGemma Sara, primerament deixeu-me donar-vos la benvinguda a casa meva, que l’altre dia no vaig contestar un per un els comentaris, i no ho vaig fer, perdoneu-me. Jo personalment prefereixo els bessons abans que els taures (per història), així que trobo normal que us reveleu. La rits és una ‘la’, és ella. I la Laura també, és clar. Per casa també corria algun llibrot d’aquests, tot el que sigui passar l’estona…\nSM, em sembla que algú s’està buscant que faci crítiques incendiàries dels seus següents llibres? No us la jugueu amb un capricorn, eh!!\nLeblansky, no pateixis, que parlo amb la Carme J i això ho solucionem ràpid. Però home, que és una avantatge això, no tothom pot deixar de ser-ho dos cops.\nMurga, ja has quedat assenyalada, ets la primera ofiüc que es presenta. Mira-ho pel cantó bo, tens tot un món per descobrir, encara no estàs definida, pots fer-te a tu mateixa com vulguis! I pensa que la vida dels capricorns que ara ens volen fer sagitaris tampoc és fàcil. D’acord, era el primer en poder fer moltes coses, però el meu aniversari és només tres dies després de Reis! Imagina-t’ho. Així no anem enlloc.\nJoan, a mi el 13 m’agrada com a número, però quan ens hem acostumat a que algunes coses són 12, doncs costa. Com si ara diguessin que, per decret, la dotzena d’ous passa a tenir-ne tretze també. Quina ximpleria seria. Com els horòscops en general. Però mira com la gent els llegeix i està al cas que ara resulta que a molts no els agrada que els canviïn el signe, en compte de dir que tant els fa. Potser tu t’ho agafes més a la lleugera, com hauria de ser, però molta gent no. I és clar, si busques tots tenim alguna cosa de cada signe.\nSànset, ens ho podem agafar d’una altra manera, els ofiücs són un llibre en blanc, encara s’ha d’escriure la seva història. A més, tenen sort que no sabran mai les desgràcies que els esperen. Tots els altres patirem si ens diuen que tindrem problemes a la feina o que ens esperen baralles. Però els ofiücs poden viure tranquils, i el que els hagi de passar ja els passarà. Amb la calma.\nJa sé que ets el president, però a mi a aquesta hora no em va bé, que estic a la feina, i a més, no tinc ni idea d’on para l’ajuntament del poble on treballo!\nCaterina, la veritat és que aquests canvis són un motiu per dir ‘d’acord, com a broma això dels horòscops estava bé, però ara ja no fa gràcia’. Però bé, segur que seguirem llegint-los de tant en tant i dient coses com ‘com es nota que ets tal o qual signe’. Dona, així a priori jo veuria com una bona cosa deixar de ser àries!\nNits, els àries que havia conegut no em semblava que fossin tossuts i caparruts, en tenia un altre concepte. Per això penso que el canvi us va bé, però és clar, no sé com són els peixos, així que no sé si surts guanyant o perdent. Ja n’hi ha altres de signes, pel que vaig llegir, hi havia un catorzè signe que era Cetus. Però aquest no s’ha fet tan conegut com Ofiüc. Apa, ja li pots buscar una rima a aquest també.\nL’Assumpta ja t’explica quina és la representació del signe nou, que jo tampoc la coneixia. Gràcies Assumpta!\nM., ara no pots tornar enrere, has quedat assenyalada. Ja pots anar a manifestacions, que no canviarà res. Això sí, a mi que no em canviïn de capricorn, eh! A veure si ara resultarà que tots som uns negatius! A mi els sagitaris que s’han manifestat m’han semblat prou positius.\nLaura T. Marcel, digues que sí! Som capricorns fins la mèdul•la, i ja ens poden intentar canviar, que no ho aconseguiran, i molt menys encara fer-nos sagitaris. Segur que no els fa tanta gràcia ficar-se amb nosaltres quan dominem el món. A veure qui serà el darrer a riure!\nAdbega, una altra àries? N’està ple això! És que no hi ha homes àries? No em conec cap. Això el convertiria en un signe molt interessant, però jo no en tenia massa bon concepte, potser aconseguireu que em canviï la idea i que em sàpiga greu que ara hagueu de ser peixos. Va, farem com que aquest post no ha existit mai, i dissimularem que no hem sentit enlloc això del canvi de signes.\nJosep B., abans ho dic! Just en el comentari anterior deia que no coneixia cap home àries, i ara ja en conec un. Home, el tema dels mesos té una mica més de sentit, encara que n’hi ha alguns que no quadren, però vull creure que està més ben pensat que això dels signes, que total, només ens serveix per estar distrets. No ens ho podem prendre massa seriosament, però té la seva gràcia.\nCèlia, conec bessons i crancs propers i els dos tenen la meva aprovació. És clar que també conec algun bessó que tela! Potser per tu el canvi no és tan greu dona, llunàtica, dual… potser acaba sent la mateixa cosa.\nAssumpta 26 de gener de 2011 a les 21:04\nNo, si jo no hi crec gens en això... però m'ho vaig passar tan bé!! :-DD\nYáiza 26 de gener de 2011 a les 21:45\nXexu, gràcies per la benvinguda! I mira, ho sento molt, però si jo sóc Balança, tu ets Sagitari. Així que tu mateix! De totes maneres, tinc amics Capricorn... tot i que són un tipus d'amics un pèl estranys, són molt apreciats! (clar que ara també seran Sagitari, potser!).\nApali, ens llegim per aquí! =)\nP-CFACSBC2V 26 de gener de 2011 a les 23:35\nJo sóc i continuaria sent sagitari… Però no he coincidit mai gaire amb el que s'acostuma a dir d'ells.\nPer cert, no m'agrada gens el nom d'Ofiüc…\nsànset i utnoa 27 de gener de 2011 a les 8:17\nVa, que et dono permís perquè t'escapis una estona abans...\nDeric 27 de gener de 2011 a les 8:46\nDoncs ara resulta que jo sóc Ofiüc, mira per on. No n'havia sentit a parlar fins llegir la teva entrada!\nI quines característiques tenim els Ofiüctencs??? Amb lo content que estava jo de ser Sagitari perquè em quadrava a la perfecció!\nmaria 27 de gener de 2011 a les 9:00\nguau! havia sentit allò del signe (en un moment similar d'esbarjo al que has comentat) però no sabia com havia quedat la cosa...ara ja si, gràcies :) i ja puc respirar tranquil·la, em quede amb el meu signe de tota la vida!\nelur 27 de gener de 2011 a les 9:36\nÉs curiós com ningú hi creu ni s'ho mira ni res però tothom sap quin signe és i quin seria en cas d'haver-se'l de canviar.\nSi és que... sempre necessitem d'invents estranys per sobreviure.\nNatàlia 27 de gener de 2011 a les 11:14\nHola! Estic indignada ;), jo era balança, sempre ho havia estat i ben orgullosa que n'estava, sempre havia pensat verge mai, no vull morir verge...i si no tornen a tocar lo de l'horóscop......moriré verge ...buaaaaaaaaaaa\nRedCrash 27 de gener de 2011 a les 12:05\nXeXu, internéeeee no em serveix com a resposta. Que ens hem de creure tot el que hi ha a la xarxa de xarxes?\nAu va, on ho vas llegir?\nPerquè el que jo he llegit és això:\npati di fusa 27 de gener de 2011 a les 16:49\nconxo! doncs a mi aquesta nova ordenació zodiacal em talla ben bé pel mig! ja no sé si segueixo sent aquari o m'he de passar a capricorn. sóc un poti-poti, un 50-50? sí, ben mirat, ja em quadra, ja...\nqfwfq78 27 de gener de 2011 a les 19:14\nAqui podem dir:\n-La duració dels signes ja es ariticial perquè es reparteixen amb duracions iguals, quan en realitat les constelacions tenen mides diferents\n-A sobre, com diu XeXu, es mouen; perque l'eix de rotació de la Terra fa una volta respecte de la perpendicular al plànol d'òrbita terrestre en 26,000 anys.\nSi a més fem notar que les constelacions son pur invent i tranquil.lament podrian ser totalment diferents, penso que està prou clar que l'astrologia més bla bla no pot ser...\nIgnasi "l'astrònom" - Leo abans i Leo encara ;)\nCarme J 27 de gener de 2011 a les 22:17\nOndia! Em preocupa molt l'economia i ara penso que als joiers i tothom del mercat de totes les galindaines zodiacals, se'ls obre un horitzó de noves vendes increible !!!\nAh! Tens raó Xexu, he passat a ser bessons/es, per tant que es prepari en Leblansky, partida doble o trio !\nJa ens estarà bé !!!\nXeXu 28 de gener de 2011 a les 2:03\nAssumtpa, que t'ho vas passar bé no cal que ho juris, hehehe.\nYáiza, no m'estranya que els teus amics capricorn et semblin estranys, per nosaltres els escorpins també estan just a l'altre cantó! Potser no se'm farien tan estranys si fos un optimista sagitari, però no és el cas!\nP-CFA, un altre sagitari? Ostres, sembla que sou majoria! Realment, el nom del nou signe no seria el més maco que hi ha...\nSànset, em sap greu, no hi he pogut anar...\nDeric, ets tema lliure! Pots triar les teves característiques i vendre-les a aquests que fan horòscops. Jo de vosaltres em reuniria uns quants ofiücs i decidiria com voleu ser. Ara en teniu l'oportunitat!\nMaria bestreta, ets dels afortunats, menys feina a pensar com has de ser ara. M'alegro que aquest blog sigui tot un servei públic!\nElur, així estem una estona distrets, dona. Si no què faríem a les hores mortes a la feina? Que de parlar de sexe també se'n cansa un...\nNatàlia, sembla que a tots els balança s'us ha posat fatal això de ser verges ara... què passa, que us fereix alguna sensibilitat que no sabem??\nRedCrash, jo si ho diu el Google, m'ho crec! Ja ho comentava al post, han fet aquesta distribució, però no tocaran els horòscops tal i com estan, cosa que encara fa menys creïble tota aquesta parafernàlia.\nPati, 16 de febrer, doncs? A veure si em recordo de felicitar-te. Bé, si ja et va bé tenir una mica d'aquari i una mica de capricorn, no et pots queixar, no?\nIgnasi, em sembla que la prova més irrefutable és aquesta del final, més que les dades astronòmiques, que les constel·lacions les hem inventat nosaltres, no són res real! Però bé que saps el signe que tens, eh lladre!\nCarme J, més figuretes ben lletges a les botigues de souvenirs, ja ho veig a venir. No està gens malament això que dius, que ara en Leb et tindrà per partida doble, o en trio! Segur que li interessa, que ara ell a passat a ser verge!!\nsànset i utnoa 28 de gener de 2011 a les 8:36\nJa ho he vist. L'has liat.\njomateixa 28 de gener de 2011 a les 17:25\nUfff, Jo continuo sent una Lleó com una catedral! menys mal...\nLa millor amiga, la pitjor enemiga... jeje\nAssumpta 28 de gener de 2011 a les 18:56\nVa, anem a per una tercera ronda de comentaris ;-))\nDoncs jo no em crec res de res d'això, però a qui em tregui de Sagitari me'l carrego i li trenco les cames, hombre ya!!\nI... ningú ha dit res d'aquell tema tan interessant anomenat "ascendent"?\nÉs que quan jo era joveneta, a aquella edat que comences a mirar quins són els signes ideals per una parella ideal i totes aquelles coses tan ximples però tan entranyables per les que la majoria de la gent ha passat (fixi's que no dic "tothom" ha passat, perquè no suporto quan algú diu "això li passa a tothom"... no, no, no es pot generalitzar)... per on anava??... ah, sí, que quan era joveneta (fa molts anys) sabíem que no tot radicava en el signe principal, sinó que tots tenim dos signes (quin embolic!)\nDoncs què? També ens ha canviat l'ascendent? (el problema és que no recordo en absolut... ni que m'hi anés la vida, quin era el meu ascendent!)\nAssumpta 28 de gener de 2011 a les 18:59\nAi, mira, he trobat una web on et troben l'ascendent ràpidament (hehehe Quick Ascendant Calculator) i m'ha donat que sóc "CÀNCER"...\nQuina emoció! :-))\nAra he de buscar Sagitari ascendent Càncer perquè em digui com sóc...\nAi, perdó, perdó... que m'he deixat l'enllaç :-))\nAssumpta 28 de gener de 2011 a les 19:05\nDoncs ja he trobat un lloc que m'han dit com sóc ;-))\n"Ascendente Cáncer: eres un Sagitario más quieto, sensible y estable. Tienes una intuición increíble. Eres paternalista, te encanta dar consejos y a menudo inspiras a los demás.\nSin embargo, más de una vez necesitas que te animen. Tienes cambios de humor impredecibles. Eres cariñoso, bondadoso, idealista y generoso."\nAnna Tarambana 28 de gener de 2011 a les 19:33\nEm nego rotundament a ser Càncer, jo sóc Lleó i ho defensaré a capa i espasa!\nXeXu 29 de gener de 2011 a les 14:23\nOh gran sobirà Sànset, no m'ho tinguis en compte, no voldràs que em facin fora de la feina per anar a manifestar-me a favor d'ofiüc!\nJomateixa, la millor amiga no ho poso en dubte, però no vulguis ser enemiga d'un capricorn... calcularem la teva desgràcia fins el més mínim detall.\nAssumpta, el que et diré t'agradarà, jo sóc ascendent sagitari! Vaja, ho he vist per internet, no sé si és fiable, però això diu. Quantes ximpleries no. El que es tracta és de tenir la gent entretinguda. Ara he anat a mirar la pàgina que has dit tu i també em dóna sagitari, així que m'ho creuré. Però així com trobo que a tu t'ho han clavat força, tret d'alguna cosa, a mi em comença dient que sóc extravertit i amb tendència a les relacions socials. És que quan llegeixo una cosa tan allunyada a la realitat ja paro de llegir. Quines ximpleries. Però jo em quedo amb capricorn, eh, això que no falti.\nTarambana, hagués quedat millor que diguessis que ho defensaries amb ungles i dents! És un xist.\nAssumpta 29 de gener de 2011 a les 22:23\nSigui com sigui, aquest post és d'aquells "desenfadats" que de tant en tant estan molt bé per distreure i riure una mica :-))\nSón aquelles coses en les que, sincerament, crec que poca gent hi creu però la majoria en té algun coneixement, per petit que sigui. I, per alguna estranya raó, gairebé tothom s'estima el seu signe :-)) I, mira, doncs m'ha fet molta gràcia que (encara que no hi creguem gens) siguis ascendent Sagitari ;-))