Associació Filosòfica de les Illes Balears: Jornades de Filosofia 2009: "Filosofies del món contemporani"\nPublicat per AFIB a 22:26\nAnònim 8 de març de 2009 a les 17:06\nBenvolguts companys, volia saber si hi ha novetats pel que fa a les jornades del setembre- Una abraçada, Pep\nAFIB 9 de març de 2009 a les 22:11\nDoncs sí, hi ha novetats importants que pròximament anunciarem amb més detall. Per problemes organitzatius les Jornades només inclouran les Ponències i no hi haurà comunicacions. Es mantenen les dates de 9, 10 i 11 de setembre. Quan tenguem confirmats els ponents informarem oportunament als socis i a tots els interessats.\nAnònim 21 de març de 2009 a les 14:43\nHola amics, sóc en Pep Traverso, com és visible no em va massa bé això de moure's per un blog.\nA les Jornades jo volia presentar una comunicació sobre el filòsof francès Cornelius Castoriadis però sembla que no hi haurà espai per a les comunicacions; bé, queda per una altra ocasió, endavant amb l'organització i fins aviat, salutacions, Pep


El viatge de Claude Monet - Nosaltres La Veu\nEl viatge de Claude Monet\nJa és quasi hora de sopar a Giverny i, abans de tornar a casa, Monet contempla una estona l'estany recolzat a la barana del pont japonès. La llum cansada de les darreres hores del dia ho amara tot i encén la làmina d'aigua d’efímers espurnejos daurats. «Vaig tardar a descobrir els nenúfars. Quan vaig començar a cultivar-los no tenia intenció de pintar-los!», pensa mentre prova de seguir amb la mirada els lloms rojos i esmunyedissos d'un grup de peixos. «Tot va ocórrer d'una manera tan natural! Un dia, simplement, vaig descobrir les meravelles que aquest racó m'oferia i, des d'aleshores, ja no he desitjat cap altre model!»\nUn parell de papallones monarca voletegen entre les fulles allargassades del salze ploraner fins que una es posa en un dels raïms fragants de la glicina. El pintor es delecta un instant en el contrast del lila de les flors d'aquesta planta enfiladissa i el taronja viu de les ales del lepidòpter, i imagina que resol en el llenç aquella delectança cromàtica amb dos furtius tocs de pinzell ben carregats d'oli. Baixa el cap i para atenció als matisos càlids que prenen les mànegues de la seua jaqueta. El blanc marfil del cotó ha adquirit la tonalitat tèbia dels rajos del sol.\nClaude Monet al pont japonès del jardí de Giverny, 1922\n«La llum canvia tan dràsticament! Es transforma sense adonar-me'n! A trenc d'alba, sembla temerosa. Després, a poc a poc, l'atreviment s'imposa i es torna capritxosa, ferma, vigorosa. I ara, quan s'acosta el crepuscle es mostra temperada i dolça. És tan voluble!», continua meditant.\nA penes recorda com era aquell tros de terra abans de la intensa transformació paisatgística a la qual el va sotmetre. L'única certesa que té és que va comprar aquella finca travessada per un rierol, una desviació del riu Epte, amb la idea de crear un jardí de nenúfars similar al que havia vist l'any 1889 a l'Exposició Universal de París.\nMonet s'acaricia la barba i rememora l'inici de les obres, el dia en què van començar a excavar el petit llac artificial. No pot evitar somriure quan li ve a la memòria l'enuig absurd dels camperols dels voltants. «Tenien por que enverinara l'Epte amb les meues "plantes rares"! Quina imaginació! Jo només volia crear un espai idíl·lic ple de joncs estilitzats i gràcils. Un paradís privat on cultivar tot tipus de lliris d'aigua! Nymphaea alba, Nymphaea candida, Nymphaea odorata, Nymphaea Caerulea... Plantes belles, no verinoses!», rumia divertit. «Primer vaig modelar la naturalesa i després la vaig convidar a posar per a mi!»\nClaude Monet davant del jardí aquàtic\nL'artista baixa del pont amb passos lents, es recrea en els matisos del verds de les canyes del bosc de bambú, es fixa en els plomalls elegants de les Astilbe japonica i fa una darrera ullada als nenúfars. Les roses obertes de les nimfes suren entre els núvols que es reflecteixen a l'espill líquid de l'estany. «Es van obrir al maig i i romandran així de vistoses i salutíferes fins al setembre. Adoren l'aigua tèbia i el sol! Com jo!... Amb el temps, he après a seguir l'evolució de la llum. Així i tot, les meravelles que m'ofereix duren a penes cinc minuts! Cinc minuts! Em torna boig!... Potser per això necessite experimentar personalment la sensació de celeritat! Una necessitat que s'ha transformat en la passió de viatjar en cotxe!» Reprèn el camí amb les mans dins de les butxaques de la jaqueta. «Tothom es va sorprendre quan em vaig decidir a comprar el Panhard & Levassor! Una màquina meravellosa amb el volant a la dreta i l'interior folrat de cuir. Si tanque els ulls i inspire profundament, encara puc sentir l'aroma picant de la pell adobada que desprenien els seients acabats d’estrenar!»\nNota com li freguen l'ala del barret de palla les fulles tendres del ploraner i segueix amb l'esguard el vol entremaliat d'un grup de teuladins entre els joncs. És conscient que l'automòbil va ser un caprici. Un caprici car, ja que incloïa la construcció d'un garatge on guardar-lo i la contractació de Sylvain Besnard, un xòfer arriscat amb coneixements de mecànica.\nClaude Monet dalt del Panhard & Levassor, comprat el 1901\n«A Sylvain li agrada córrer tant com a mi! En tres anys, hem acumulat unes quantes multes! Resulta tan excitant sentir el vent a la cara, veure com apareix i desapareix el paisatge... Només he de deixar-me dur. Aleshores, el poder hipnòtic de la carretera m'atrapa durant quilòmetres i quilòmetres». Quan li ve aquest pensament a la ment, el seu rostre adquireix una expressió juganera. Li resulta força estimulant circular amb Besnard pels voltants de Giverny i Lavacourt, sense destí.\nAlguns diumenges, per tal de complaure la seua dona, Monet carrega el cavallet i la resta d'atifells i es desplacen a Lamotte-Beuvron perquè Alice puga visitar la seua família mentre ell aprofita el temps per pintar a l'aire lliure. Tanmateix, cap d'aquests trajectes és comparable a l'aventura automobilística que va dur a terme la tardor del 1904.\nJa tenia més de seixanta anys quan va decidir tirar endavant un projecte que covava des de feia temps: anar a Madrid per tal d'admirar junt amb la seua esposa i el seu fill Michel algunes de les obres del museu del Prado. No era el primer artista francès disposat a peregrinar-hi. Degas, Renoir i Toulouse-Lautrec l'havien precedit.\n«Vam eixir de Giverny un dijous d'octubre, després de dinar. La temperatura no acompanyava, però l'abric de pell de Noruega que vaig encarregar per tal de passejar en cotxe els dies de fred em protegia. Les mantes de llana que em cobrien les cames i les gruixudes ulleres de conductor que em va regalar Alice també van ajudar…»\nClaude Monet a Le Clos Normand, Giverny\nS'encén una cigarreta i camina sense pressa amb la mà a la butxaca envoltat d'una tranquil·litat quasi taumatúrgica que no té res a veure amb l'estrès dels preparatius del viatge. Quaranta-huit hores abans d'eixir, Monet havia escrit al seu marxant, Paul Durand Ruel, perquè li enviara amb urgència a Giverny el mapa del coronel Prudent, l'únic en què apareixien totes les carreteres des de París fins a Madrid. Un mapa detallat que no va evitar que aquella escapada boja acabara convertint-se en una peripècia plena d'incidents.\nDesprés de tres dies i huit-cents quilòmetres de trajecte, el motor del cotxe va començar a sanglotar. El Panhard & Levassor es va quedar immobilitzat en un taller mecànic de Biarritz i Monet, Alice i Michel van continuar l'itinerari amb el Sud Express, el ferrocarril que unia Hendaia amb Portugal.\n«El Panhard és peculiar! De tornada, quan el vam recollir, es va negar a superar els trenta quilòmetres per hora! Malgrat les incidències logístiques, va ser una experiència inoblidable! Vaig eixir extasiat del museu! La manera d'il·luminar de Velázquez i l'interès pel color del Greco no em va decebre gens, i Goya va ser una autèntica revelació! L'atreviment, el control de la pinzellada, els pessics de llum atrapats en els grumolls d’oli...»\nEl pintor travessa l'avinguda de terra aixafada de Le Clos Normand, el terreny arranjat en parterres florits que es desplega just davant de la casa. Una hectàrea que Monet ha dissenyat tenint en compte la perspectiva i la simetria, així com els volums dels exuberants massissos de malva-roses, margarides, dàlies, geranis, roselles, lliris, tulipes i caputxines. Una zona clafida de flors en la qual creixen sense control exemplars humils amb altres varietats més sofisticades.\nFaçana de la casa de Claude Monet a Giverny\nPuja el graons de l'escala. Uns graons pintats de verd viu, com els marcs de les finestres i les portes de la façana. S'atura uns minuts a l'entrada de l'habitatge i, abans de dirigir-se al menjador, admira orgullòs l'estora vegetal que s'estèn a plaer en ambdós laterals de l'avinguda acompanyat pel vol veloç i rasant de les oronetes.\n«Deteste els jardins organitzats i avorrits. No és tan complicat! Només has de barrejar les plantes segons la seua coloració... Com si foren pinzellades, tocs d’espàtula!», cavil·la seriós mentre fa les darreres xamades a la cigarreta alhora que arranca unes fulles seques d'un dels rosers que s'enfilen per l'estructura de fusta de la pèrgola. «Quan mora no vull flors ni corones, són honors banals. A més, seria un sacrilegi que amb aquest motiu tallaren les meues flors».\nAmb l'ànim renovat, Claude Monet dona per acabada la jornada de treball al jardí. Demà mamprendrà un nou quadre. Li ha agradat la vista dels nenúfars des del pont japonès.


La Fira del Vi de Falset bat enguany el seu rècord de cellers expositors | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nN'hi haurà 84 entre els dies 3 i 5 de maig, quan se celebra la mostra\nLa Fira del Vi es farà aquest proper cap de setmana\nLa Fira del Vi de Falset, la mostra dels vins de la DOQ Priorat i la DO Montsant, se celebra el cap de setmana del 3, 4 i 5 de maig, amb l'inici dels actes i els tastos el divendres a la tarda i amb la clausura del certamen el vespre de diumenge. Com en d'altres anys, la Fira del Vi de Falset (que arriba a la seva 24a edició) té un component professional i enològic, i un altre de més lúdic. El president de la Generalitat de Catalunya, Joaquim Torra, serà l'encarregat d'inaugurar oficialment l'esdeveniment. L'acte d'inauguració oficial i institucional tindrà lloc el dissabte (4 de maig) a partir de les 12 del migdia al teatre de l'Artesana.\nCom altres anys, serà un acte que comptarà amb parlaments i, alhora, es convertirà en un acte d'homenatge a persones i institucions que han estat fonamentals en el desenvolupament vitivinícola dels darrers anys a la comarca.\nLa Fira del Vi obre per segon any consecutiu el divendres a la tarda (3 de maig), amb la qual cosa ja serà possible degustar vins a peu de carrer a Falset des de les 6 de la tarda. Els estands de Fira del Vi de Falset seran oberts divendres a la tarda i dissabte i diumenge (de les 11 del matí a les 9 del vespre). En aquesta ocasió, en el certamen hi participen fins a 83 cellers (el rècord absolut dels seus 24 anys d'història), dels quals 74 tindran estand a Falset, mentre que els nou restants tan sols participen en determinats tastos i en el tast exclusiu per als professionals.\nFonts de l'organització han exposat que es manté una proporció similar a la dels darrers anys pel que fa a les denominacions d'origen: un 60% pertanyen a la DOQ Priorat i un 40% a la DO Montsant.\nEl programa de la Fira es pot consultar a ww.firadelvi.org. Seran dos dies i mig que es caracteritzaran, com en les darreres edicions, per comptar amb un seguit d'espais que acolliran tastos i activitats paral·leles adreçades als amants del vi i per una clara aposta per actes pensats exclusivament per a un públic professional. Alhora, el pas dels anys ha convertit la Fira del Vi en un esdeveniment de caràcter comarcal, amb un programa carregat d'actes en pobles de tota la comarca. Així, a banda dels actes a Falset, en aquests moments ja hi ha previstos tastos a Bellmunt (Tast de les Mines i Nit de les Mines), Porrera (Tast de carinyenes i Organic Soirée), Capçanes (Nit de les garntaxes), Gratallops (Tast amb dones, Vi-night i Tast amb llops), El Masroig (Trobada de food trucks), Torroja (Tast de Cal Compte) i Els Guiamets (#Vimets).\nLa Fira torna a comptar aquest any amb tastos que es fan de manera continuada a l'Espai 'Winelover' de la Fira del Vi, a Falset. Són tastos que organitzen les denominacions d'origen de la comarca, els cellers, l'Escola d'enologia Jaume Ciurana, els cellers i la pròpia organització de la Fira. En alguns casos, cal pagar entrada i cal reserva prèvia.\nEspai solidari i activitats lúdiques\nLa Fira estrena aquest 2019 un Espai solidari, dissenyat per acollir iniciatives de cellers que impulsen activitas en benefici de la societat. Aquest any es compta amb els vins del Masroig Vi Solidari i de Ilusion+, que tenen una llarga trajectòria en projectes solidaris. En aquest espai serà possible tastar i comprar aquests vins embotellats amb vocació social.\nLa Fira del Vi de Falset concentra nombroses activitats de caràcter lúdic i cultural. En aquesta edició, hi ha previstos els següents concerts a Falset: Pep Sala (divendres a dos quarts de 9 del vespre, escenari de la Fira), Animals (dissabte a les 12 del migdia, Coperativa), Tarraco Surfers (dissabte a les 2 del migdia, a la cooperativa) i Quimi Portet (dissabte a les 7 de la tarda, a la cooperativa), Terra Ferma (diumenge a dos quarts d'1 del migdia, Casal Carrasclet), Espaldamaceta (diumenge a dos quarts de 7 de la tarda, escenari de la Fira).\nAltres activitats culturals previstes a Falset són una sessió de dansa urbana amb Stereo Fresh (dissabte a dos quarts de 9 del vespre, escenari de la Fira), i Festival Gotim de microteatre (dissabte a partir de dos quarts de 6 de la tarda, en diversos espais).


nubulaya | L'Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans, al País Valencià\nSe n'indiquen més detalladament les dades que s'hi relacionen, esmentant-se el lloc on és previst que es realitzi -Parc Municipal el Canyar de les Portelles- i convidant-hi tots els públics a assistir-hi de franc.\nEdifici de la Casa de la Cultura, al municipi de MUTXAMEL\nEs tracta, ni més ni pus, que del concert de presentació que fa l'Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans per primera vegada al País Valencià.\nUn esdeveniment cultural, relacionat amb la música simfònica, té lloc a l'Auditori de la Casa de Cultura de Mutxamel, Alacant.\nImatge identificadora de l'OJIPC\ncreada pel pintor alcoià Antoni Miró\nA l'edició del seu primer disc feta enguany, de la qual nombrosos mitjans es fan ressò, i a les actuacions realitzades en el marc de la Universitat Catalana d'Estiu, segueix ara aquesta primera presentació de l'Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans al País Valencià, en el marc cultural incomparable del municipi alacantí de Mutxamel.\nPúblic assistent al concert de l'OJIPC al municipi de MUTXAMEL\nEs veu que la creadora d'aquesta iniciativa cultural tan singular, la professora mallorquina de música Magdalena González i Crespí no para; i que es mostra infatigable en el seu afany d'estendre l'àmbit d'actuació de l'Orquestra més nacional dels Països Catalans arreu dels territoris.\nAmb aquesta actuació, hom pot dir que es van veient una mica més realitzats somnis d'anys enrere. Tot i les dificultats que van sorgint, com és el fet de quedar-se enguany sense la participació de joves músics andorrans, es permet de besllumar avui dia un futur més falaguer per a la música, la cultura i la nació que conformen els Països Catalans, de Salses a Guardamar i de Fraga fins a l'Alguer.


Constituïts els grups del Congrés malgrat l'oposició del PP al d'ERC\nEls populars s'abstingueren en relació a IU-ICV i Coalició Canària\nEuropa Press | 14 abril 2004\nLa Mesa del Congrés dels Diputats formalitzà ahir, en la seva primera reunió, la creació dels vuit grups parlamentaris que seran presents a la Cambra Baixa en aquesta acabada d'estrenar VIII Legislatura. El debat es prolongà durant més de tres hores per les objeccions mostrades pel PP, que votà en contra del grup d'ERC i es va abstenir en relació amb IU-ICV i Coalició Canària.\nSet grups parlamentaris havien manifestat la seva disposició a constituir-se, dels quals quatre s'aprovaren per unanimitat (PSOE, PP, CiU i PNB), mentre que el Grup Mixt es conforma automàticament amb els diputats no adscrits a cap altre grup. En aquest cas estarà compost per parlamentaris de BNG, Chunta Aragonesista, Eusko Alkartasuna i Nafarroa Bai.\nPerò tres dels grups presentaven algun tipus de desajust amb relació a la literalitat del Reglament de la Cambra Baixa, que exigeix 15 diputats o, en el seu defecte, comptar amb un mínim de cinc diputats més un percentatge de vot determinat (o el 5 per cent estatal o el 15 per cent en les circumscripcions on es presentà candidatura).\nÉs el cas d'IU-ICV, que no arriba al 5 per cent dels vots a tot l'Estat; ERC, que no aconsegueix el mínim del 15 per cent en una de les quatre circumscripcions catalanes (Barcelona); i CC, que per arribar al mínim de cinc diputats ha comptat com a associats amb dos parlamentaris socialistes.\nEl PSOE havia promès una «interpretació flexible» del Reglament per garantir grup propi a aquestes formacions. Així, i amb els vots dels tres representants socialistes a l'òrgan de govern de la Cambra, més el de CiU i el d'IU, la majoria heterogènia instal·lada a la Mesa en virtut de l'acord per a la renovació dels òrgans parlamentaris aconseguí treure ahir endavant la constitució d'aquests tres grups.\nEn el cas d'IU-ICV i de CC, els populars optaren per abstenir-se, mentre que en relació amb ERC hi votaren en contra. Gabriel Cisneros, vicepresident tercer de la Mesa, justificà el vot del PP al·legant que, en el cas d'IU, les seves objeccions se centren en si és possible acumular al percentatge estatal els vots de la coalició de la qual formà part a Balears. Per contra, els altres grups argumenten que IU ja havia comunicat a la Junta Electoral Provincial en l'acte constitucional mateix d'aquella coalició, que els seus vots havien d'afegir-se al resultat global d'IU.\nQuant a Coalició Canària, el PP argumentà la seva abstenció dient que el PSOE ha d'aclarir si els dos diputats socialistes que s'han unit als de CC continuen o no formant part del seu grup, ja que el Reglament prohibeix «taxativament» estar en dos grups alhora.


El Vendrell. La Cultura: Talleret de mots pels museus del Vendrell\nTalleret de mots pels museus del Vendrell\nL’Oficina de Català del Vendrell del Consorci per a la Normalització Lingüística (CNL) i la Regidoria de Cultura de l’Ajuntament del Vendrell han preparat l’activitat MUSEUCAT, que té com a objectiu que els alumnes dels cursos de català per a adults practiquin la llengua mentre coneixen el patrimoni cultural del municipi.\nEn concret, es tracta d’un talleret de mots pels museus del municipi, en què hi participen la Casa Nadiu de Pau Casals, la Casa Museu Àngel Guimerà, el Museu Pau Casals, el Museu Deu, la Fundació Apel·les Fenosa i la Sala Portal del Pardo.\nAls participants se’ls dona un carnet per poder visitar aquests equipaments culturals de forma gratuïta i cada cop que visitin un d’ells se’ls marcarà una casella i rebran una paraula màgica que hauran de guardar.\nUn cop s’hagin visitat els sis espais, es podrà participar en l’elaboració d’uns relats breus amb les sis paraules màgiques que s’hauran recollit. Hi ha tres categories diferents segons el nivell del curs de català:\n-gravació d’un audiorelat de duració màxima d’un minut per al nivell bàsic i elemental;\n-redacció d’un relat d’una llargada màxima de 150 paraules per al nivell intermedi,\n-i redacció d’un relat d’una llargada màxima de 200 paraules per al nivell de suficiència.\nEl dia de la Cloenda dels Cursos de Català, al juny, s’atorgaran els premis als guanyadors i guanyadores de cadascuna de les categories.\nA la presentació de l’activitat, la regidora de Cultura, Eva M. Serramià, va destacar la importància de posar en valor la paraula d’una manera lúdica i a través de donar a conèixer el patrimoni cultural del municipi. La directora del CNL de Tarragona, Rosa Ibarz, va posar de relleu l’oportunitat que tenen els alumnes, sobretot els nouvinguts, de conèixer l’entorn amb la visita dels museus i la sala d’exposicions, alhora que treballen tant la lectura i l’escriptura de la llengua que estan aprenent.\nPer part de l’Oficina de Català del Vendrell i de la Coordinació dels Museus del Vendrell es va valorar de forma molt positiva la bona entesa que hi ha hagut entre les dues parts per tirar endavant aquesta activitat, que passa a formar part de tot un conjunt de col·laboracions que ja es duen a terme.\nPublicat per Regidoria de Cultura a 8:49\nExposició dels 20 anys del Concurs de fotografia d...\nLa reconeguda pallassa Pepa Plana i el seu 'Paradí...\nEs presenten els actes de commemoració dels 150 an...\nLa Fundació Apel·les Fenosa recorda amb una exposi...\nEl Museu Deu acull l’exposició “Horitzons-Diàleg” ...\nL’Any Pompeu Fabra arriba aquest mes al Vendrell\nLa 'Música de gralles' arriba divendres a l'Audito...\nEl Vendrell continuarà reivindicant aquesta tardor...\nReunió de treball del Vendrell, Calafell i Cunit p...\nLa Biblioteca Pública Terra Baixa incorpora més de...\nUna comèdia musical inicia els espectacles familia...\nJudit Neddermann presenta el seu tercer disc a l'A...\nInauguració al Museu Deu el 5 d’octubre de l’expos...


LA BONA CONFITURA: EL PROPÒSIT (Un microrelat d'Àngel Fabregat)\nLoreto Giralt Turón 19 d’agost de 2013 a les 22:38\nBuf, hi ha famílies de les quals es millor allunyar-se\nAnònim 21 d’agost de 2013 a les 1:01\nbé. abans aixó de traspassar papallones amb una agulla era una cosa considerada de bon gust o normal. el coleccionista ho feia i els que l'escarniem també. Per sort algunes coses han canviat i una és aquesta. a les papallones se les ha de deixar volar i fer la seva escomesa. Una vegada vaig fer un vers de les meves papallones, aquelles que frueixen del nostre interior quan quelcom nou i fort les fa nèixer i creixer. gràcies pel relat, m'ha recordat moments del meu passat i d'altres del meu present.


Rubalcaba assegura que el comando d'ETA "no tenia objectius concrets"\nEls etarres abandonaren a més de l'ordinador, dos telèfons mòbils al vehicle de Huelva\nEl presumpte comando d'ETA que dijous passat abandonà un cotxe carregat d'explosius a prop de la localitat de Huelva d'Ayamonte «no tenia objectius concrets».\nAixí ho afirmà ahir el ministre d'Interior Alfredo Pérez Rubalcaba, que insistí que els terroristes varen deixar «tot el que portaven» en seu fugida.\nAixí, segons sembla, a més de l'ordinador portàtil, la Guàrdia Civil també trobà dins el vehicle dos telèfons mòbils utilitzats pels etarres.\nDes de Dakar, on participa en el primer encontre hispanosenegalès, Rubalcaba assegurà que es trobà el cotxe abandonat a la cuneta de la sortida 129 de l'A-49 i que el comando «no tenia objectius concrets establerts». El ministre de l'Interior també revelà que el vehicle interceptat per la Guàrdia Civil «no havia viatjat gaire» i «no tenia gaires quilòmetres fets».\nPer aquesta raó, assegurà que «no són certes» les informacions sobre un presumpte viatge a França per part del comando.\nTambé insistí que el fet que dos etarres sortissin fugint s'explica pel dispositiu policíac desplegat a la frontera amb Portugal, la qual cosa confirma «que abandonassin tot el que portaven». I entre els efectes que els etarres deixaren enrere en la seva precipitada fugida, a més de l'ordinador portàtil, també hi havia dos telèfons mòbils.\nLa troballa d'aquests dos telèfons reforçararia una de les hipòtesis amb què treballen els investigadors, la del fet que les dues persones muntades en una moto que es detingueren davant el cotxe abandonat i en varen recollir dues borses poguessin ser delinqüents comuns i no els etarres, com es va pensar en un primer moment. No sembla lògic que si els etarres tornaren al vehicle per recollir-ne els elements més comprometedors, deixassin allà un portàtil i dos mòbils.\nPer altra banda, ja està confirmada la identitat de la persona que va llogar dimarts passat el vehicle que la Guàrdia Civil trobà carregat amb més de 100 quilos d'explosius. Fou segons fonts, Unai Arrieta el que va llogar aquest cotxe.


Crítica – El mussol d'Aqualata\nEl bosc, Udols\nAcabo de llegir un llibre i m’agradaria comentar-lo. I no obstant això, tinc certa recança de fer-ho perquè no vull que, en cap cas, s’interpreti que vull carregar-me ni al llibre ni a l’autor. Perquè, qui sóc jo per a qüestionar una obra que ha obtingut un Premi Ramon Llull ni per criticar-ne l’autor? Déu em guardi de fer-ho! No sóc crític literari, jo!\nPerò, com a simple lector, sí que penso que tinc dret a fer uns quants comentaris sobre aspectes que m’han cridat l’atenció al llarg de la seva lectura.\nL’autor és un narrador consagrat en tant que fa temps que es dedica a la literatura i que diverses obres seves han estat guardonades amb diferents premis. Des del punt de vista de l’estil i la tècnica narratius i del domini de la llengua, no hi puc posar cap objecció; al contrari, he après molt llegint-lo jo, que sóc fill de gent que parlava una altra llengua i m’esforço per escriure en la meva quan ningú no m’ha ensenyat. Jo també sóc fill de la guerra, o de la postguerra, com els protagonistes de la novel·la.\nDeia la Rosa Regàs l’altre dia al Mercat de Lletres que algú que ara no sé dir-vos qui era, deia que les conseqüències d’una guerra no desapareixen del tot fins al cap de cent anys. No em feu cas; és possible que la cita no sigui molt precisa, però el sentit essencial que té és que els efectes psicològics i sociològics negatius que tenen les guerres en les generacions que les viuen i les posteriors són molt duradors.\nLa peripècia de la novel·la està narrada en primera persona. El protagonista es mou alternativament, un capítol en la seva adolescència durant la guerra, un altre quan ja és un adult preparat per a complir una promesa i per a executar una venjança. Entre ambdós moments de la seva vida han passat només vuit anys. Aquest període ha estat una experiència dura que el protagonista ha superat amb èxit mimetitzant-se en un entorn hostil per sobreviure entre els seus enemics i per preparar-se per allò que considera com la seva missió.\nLa trama és una excusa per a fer una descripció corprenedora i documentada de l’Espanya dels anys de la guerra i els immediatament posteriors. I això, penso modestament, està ben trobat.\nNo opino igual, tanmateix, del modelatge dels personatges del protagonista i de la seva mare. Se’m va fer estrany que una dona que s’ha descrit com a menuda i pèl-roja, però a la qual es mostra com a forta i decidida de caràcter; una dona que és capaç de sobreviure amb el seu fill adolescent durant la guerra, buscant-se la vida amb enginy i determinació; una dona que acaba accedint a pagar un cert preu sexual per tal d’aconseguir notícies del seu marit; una dona que, finalment, passa el tràngol d’anar a buscar al seu home moribund a la província de Burgos i torna amb ell a casa per a procurar-li una mort digna envoltada dels seus, no és una dona que s’enfonsi fàcilment com li passa a la mare del protagonista un cop es produeix l’inevitable fatal desenllaç.\nI una cosa similar m’ha passat amb el protagonista. Potser és que, a mesura que avançava la trama, jo em feia la idea que el protagonista bo guanyaria als dolents, cosa que mai no passa a la realitat i que es veu que encara no he après, però el cert és que el final de la novel·la m’ha deixat una mica frustrat. Perquè sí, a mesura que avançava la trama em feia la idea que el protagonista bo podia guanyar als dolents perquè me l’havien pintat com a una persona segura de si mateixa, decidida i convençuda de la viabilitat de la seva missió, raó per la qual la duia a terme després de tant de temps covant-la.\nAmb aquesta novel·la m’han passat un parell de coses estranyes. Una és que m’ha fet ràbia que el narrador m’avanci al final d’alguns capítols coses que han de venir cronològicament després. L’altra és que el protagonista parla en diferents moments de tot el relat d’una cicatriu que té al cap, prou gran i visible perquè tothom s’hi fixi. Enlloc explica com se l’ha fet, aquesta ferida. O jo no ho he sabut trobar, i penseu que, mogut per la curiositat, he rellegit des del principi fins a trobar la primera referència.\nÉs en el segon capítol: “Quan l’hostaler veu la documentació, es queda de pedra i llavors, evidentment, li encaixa la meva barba. També m’observa la clapa del cap, teixit de cicatriu, ample, rosat i brillant. Tothom la mira. (…) La gent parla amb tu i, tot parlant, els ulls se li’n van amunt. Ja estic acostumat. És una cicatriu molt gran, es veu molt. Sovint es pensen que és una ferida de la guerra. Tot i que sóc massa jove per haver-hi lluitat, no ho desmenteixo mai”.\nSi mai es produeix la coincidència que algú hagi llegit el llibre i llegeix això, o a l’inrevés, que algú llegeix això i després llegeix el llibre, i, a més, descobreix una referència a com se la va fer, la ferida, li prego que m’ho digui, doncs estic frisós per saber-ho. Sé que és una qüestió menor, que no té transcendència en la trama. O si, perquè el protagonista explica que té com una mena d’atractiu sexual al qual no s’ha pogut resistir cap dona que ha jagut amb ell.\n29 Setembre 2016 30 Setembre 2016 Ricard Aldea\nAnterior Entrada anterior: Gràcies, Lolita!\nSegüent Entrada següent: Mai no és tard!


Dos candidats opten, de moment, a ser rector o rectora de la URV\nEl Circ Ciutat dilluns, 09 d'abril de 2018\nLa URV ja coneix a les dues persones que, de moment, han presentat candidatura a les eleccions a rector del proper 15 de maig. D'una banda, el catedràtic de Mecànica de Fluïds i rector actual, Josep Anton Ferré; i de l'altra, la catedràtica de Microbiologia María José Figueras, que també s'ha inscrit per disputar el càrrec a Ferré.\nJoan Anton Ferré, candidat a la reelecció com a rector de la URV. Foto: circdetarragona.com\nLa catedràtica de Microbiologia Maria José Figueras, candidata a rectora de la URV. Foto: urv.cat\nLes dues candidatures s'han formalitzat a les poques hores d'obrir-se el termini per fer-ho, avui dilluns 9 d'abril i que acaba el proper 17 d'abril; i les dues compleixen els requisits, ja que per ser candidat o candidata s’ha de ser catedràtic funcionari de la Universitat.\nJosep Anton Ferré, del Departament d’Enginyeria Mecànica, ha formalitzat la seva candidatura al registre general de la Universitat; i María José Figueras, al registre auxiliar del campus Bellissens. A partir d’aquest moment ja poden començar la campanya electoral, que s’estén fins al dia 14 de maig, vigília de les eleccions, que tindran lloc el dia 15 de maig.


Olot dedica una jornada a debatre estratègies d'habitatge al Nucli Antic - Garrotxa Digital\nOlot - Publicat a les 13.29\nComentaris tancats a Olot dedica una jornada a debatre estratègies d’habitatge al Nucli Antic\nAquest matí han començat a Dinàmig unes jornades en el marc del Pla Integral d’Accions de Millora del Nucli Antic, que impulsa l’Ajuntament d’Olot i l’empresa Paisaje Transversal, on es tracten algunes de les questions que afecten el centre de la ciutat com la necessitat de rehabilitar habitatges buits. Al vespre hi ha previst un debat obert a tothom.\nL’habitatge és un dels punts clau en l’elaboració del Pla Integral d’Accions de Millora del Nucli Antic d’Olot. En el marc d’aquest procés, l’Ajuntament d’Olot posa a debat avui possibles estratègies a seguir al centre de la ciutat. Ho fa en una jornada oberta amb diverses ponències on es donaran a conèixer projectes d’habitatge que s’han impulsat en altres localitats com Saragossa o Barcelona.\nUna de les línies de treball que ha sorgit del diagnòstic participatiu impulsat per l’empresa especialitzada Paisaje Transversal, i que centrarà la jornada de treball, és la rehabilitació d’edificis antics. Segons l’alcalde seria una oportunitat per minimitzar la falta d’habitatage del centre. Durant la jornada el consistori vol recollir també l’opinió dels ciutadans. Per això aquest vespre s’ha organitzat un debat obert a tots els olotins que vulguin aportar idees per a millorar el nucli antic, en matèria d’habitatge. Començarà a les set de la tarda a la mateixa seu de Dinàmig.\nCastellfollit de la Roca elabora un registre dels pisos buits que hi ha al municipi\nL’Agència Catalana de Residus es pronunciarà sobre la planta de triatge\nL’Agència Catalana de Residus es pronunciarà properament sobre la ubicació que hauria de tenir la futura planta de triatge comarcal de Sant Jaume de Llierca, si als terrenys de Can Coma de Baix, com vol el Consell Comarcal, o dins del polígon industrial,…\nEl ciclista francès Alexis Carlier repeteix per segon any consecutiu la victòria a la Volta a la Garrotxa\nDurant el cap de setmana es va disputar una nova edició de la Volta a la Garrotxa, organitzada pel Club Ciclista Olot i el Club Ciclista Bas. El vencedor va ser Alexis Carlier, que es va proclamar campió per segon any consecutiu. El francès va aconseguir la…\nEl Club Bàsquet Garrotxa Santjoanenc no va poder aconseguir la victòria davant la seva afició en la visita del Club Esportiu Palamós. Els garrotxins van caure per una diferència d'onze punts, 53-64. La jornada 10 del grup 3 de Primera Catalana, va enfrontar…\nNeix La Mainada d’Oix, un grup de joves que pretén revitalitzar el poble\nUn poble es manté viu gràcies al treball i als projectes col·lectius que generen els seus habitants. Per revitalitzar l'activitat d'Oix, ha nascut La Mainada, un grup assembleari d'esquerres que es reuneix cada setmana, i de la qual en formen part una vintena…\nLa Fira Orígens d’Olot, que es farà els dies 25 i 26 de novembre, aposta pels productes ecològics i convida la cuinera Carme Ruscalleda\nEl cap de setmana de 25 i 26 de novembre el recinte Firal d’Olot acollirà la 6a Fira Orígens. Aquest any, hi ha una aposta clara pel producte ecològic i el territori convidat és Idiazabal. Es farà el primer concurs de coques de forner i la cuinera Carme…


El TSJCV condemna a un home a nou anys de presó per abusar d'una xiqueta de 12 anys en una casa okupa a València | Valencia Extra\nLa sala civil i Penal del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) ha condemnat a un home a nou anys i nou mesos de presó per abusar sexualment d’una xiqueta de 12 anys en un habitatge ocupat a València.\nEl tribunal, d’aquesta manera, confirma la sentència dictada per l’Audiència de València i desestima el recurs interposat pel penat per no apreciar ni error en la valoració de la prova ni cap infracció en la determinació de la pena.\nL’incident es va registrar en la matinada del 16 de desembre de 2018, en una casa ocupada de València, en la qual el condemnat va aprofitar que la víctima es trobava descansant en una habitació per a acostar-se a ella i demanar-li relacions sexuals.\nLa menor es va oposar i l’home la va grapejar per tot el cos, li va llevar els pantalons i la roba interior i va abusar d’ella. Per aquests fets l’Audiència li va condemnar a nou anys i nou mesos de presó com a autor d’un delicte d’abús sexual amb accés carnal comesa contra una menor de 16 anys.\nAl costat de la pena de presó, li va imposar 16 anys d’allunyament i prohibició de comunicació amb la xica, a més de l’obligació d’indemnitzar-la amb 15.000 euros.\nEl TSJCV coincideix amb la pena i els fets relatats. Assenyala, tal com consta en la sentència consultada per Europa Press, que la conclusió de l’Audiència és “totalment lògica i coherent” amb la prova practicada durant el judici.\nD’altra banda, entén que la pena imposada és adequada donada la curta edat de la menor, el fet d’estar sotmesa a tractament mèdic i tindre un coeficient intel·lectual límit, entre altres circumstàncies.\nPERSISTÈNCIA EN INCRIMINACIÓ\nPer a mantenir la condemna, el TSJCV recull que la víctima va relatar des del principi els mateixos fets sense modificar el relat. En aquest sentit els agents de Policia Nacional que van atestar en la vista van ratificar la mateixa versió.\n“Ens trobem davant un testimoniatge creïble, coherent i amb dades de corroboració perifèrica”, afirma, i postil·la: “El relat de la víctima descriu una seqüència fàctica perfectament coherent amb el material probatori practicat en el plenari”.


La universitat pública és per a rics | Valencia Extra\nLa Universitat pública no és accessible per a tothom, i l’economia té molt a veure. Això es desprén l’últim estudi de la Xarxa Vives, l’informe Via Universitària. Un estudi que, entre 2017 i 2019, ha entrevistat a més de 40.000 estudiants de 20 universitats diferents.\nL’informe conclou que queda confirmada la “importància de l’economia familiar per a sostenir la trajectòria educativa” dels estudiants, és a dir, que els fills i filles de famílies riques tenen més oportunitats d’accés i d’acabar el grau universitari que la resta. S’aprecia, fins i tot, en el tipus d’allotjament: les rendes altes tenen quasi un 40% de probabilitat d’allotjar-se en residències universitàries -públiques o privades-, mentre que les baixes poc més del 20%.\nSegons detallen, “una de les primeres constatacions” de l’enquesta és que, malgrat tendències de diversificació respecte a altres anys, el perfil és encara el “tradicional”: “Trobem sobretot homes i dones joves que provenen d’un origen social alt”.\nTambé existeix una diferenciació fins i tot entre les mateixes titulacions. Segons es desprén de l’informe, en els graus de ciències -tecnologia, enginyeries, matemàtiques…- hi ha menys proporció de persones que provinguen de rendes baixes o en risc d’exclusió que en Ciències Socials.\n“L’economia familiar continua tenint un pes molt elevat en el finançament dels estudis universitaris”, asseveren. El nivell de renda troba una relació directa amb l’accés a la universitat i la interrupció dels estudis, per la qual cosa assenyalen que “les barreres econòmiques no té a veure només amb les matrícules sinó, sobretot, amb el cost d’oportunitat que suposa apostar per estudis universitaris”.\nUn altre dels aspectes que ressalta l’estudi és l'”alta dedicació” que han d’aportar els i les estudiants. Una mitjana setmanal que oscil·la entre les 32 hores en Humanitats i les 45 en les Ciències de la Salut. Aixòm, unit a les hores lectives, limita les opcions de l’alumnat de treballar per a poder mantenir-se i, per tant, també limita les oportunitats. Un 75,1% dels enquestats es dediquen exclusivament als estudis, per la qual cosa l’economia familiar i beques són rellevants a l’hora d’oferir oportunitats.\n“Tot això posa de manifest la necessitat de millorar l’accés dels grups socials menys afavorits i promoure alternatives a l’economia familiar”, assenyalen en les conclusions.\nQuant a perspectiva de gènere, l’estudi assenyala diverses qüestions. La distribució entre homes i dones és, asseguren, “molt diferent” segons l’àrea. Els graus més masculinitzats, habitualment ‘de ciències’, tenen “més oportunitats laborals, reconeixement i prestigi social”. A més, conseqüència dels rols heteropatriarcals, es detecta també “una bretxa significativa” en la relació de tasques; les dones tenen més obligacions fora dels estudis i aquestes, a més, augmenten amb l’edat.\nEls autors de l’estudi resumeixen que hi ha un “augment de la diversitat” però, no obstant això, “encara un llarg camí per recórrer“.


Així serà el Sant Jordi 2022 a Barcelona\nGuia completa per celebrar la Diada del llibre i la rosa amb un extens programa d’activitats\ndimarts 29 de març 2022\nSón moltes les activitats programades per la Diada de Sant Jordi a Barcelona, Ciutat de la Literatura de la UNESCO. I és que la ciutat té molt present els seus autors i autores amb iniciatives dedicades a la seva promoció i aquest any, per fi, la Diada es tornarà a viure als carrers i biblioteques. Aquest fet s'ha volgut vincular amb la inauguració, al mes de maig, de la Biblioteca García Márquez, la tercera més gran de la xarxa de Biblioteques de Barcelona, que serà la central del districte de Sant Martí.\nEl festival literari per a nens i nenes Món Llibre té lloc el cap de setmana del 2 i 3 d’abril. Aquest any compten amb tres espais: el CCCB, la biblioteca de Nou Barris i la biblioteca del Poblenou, on a les places del davant d’aquestes biblioteques es faran tota mena d’activitats vinculades a la promoció del llibre infantil i juvenil. Amb una novetat: un plató amb entrevistes en directe a diferents escriptores i il·lustradors durant tot el cap de setmana.\nCom a pròleg a la diada, Biblioteques de Barcelona ofereix un espai de trobada entre autors i lectors amb els Diàlegs de Sant Jordi. Una activitat emmarcada en el Programa d’Acció Lectora programada en tres jornades del 19 al 21 a l’Auditori del Disseny Hub Barcelona i a l'Auditori del CCCB. Un espai de trobada per parlar de temes com la llengua i la música de l’antiga Grècia o l'exili d'autors pel conflicte d'Ucraïna.\nEl primer dia dels diàlegs és dimarts 19 d’abril, amb la participació de la Blanca Llum Vidal i l’Agustín Fernández Mallo, a les 17.30 h, a l’Auditori del Disseny Hub, per parlar de les seves últimes novel·les: 'La princesa sou vós' i 'El libro de todos los amores' respectivament. El segon diàleg del dia és amb Maksim Óssiopv, referent de la literatura russa contemporània, qui parlarà sobre el conflicte d'Ucraïna amb l’escriptora Marta Rebón, al Disseny Hub a les 18.30 h. I l'últim dels diàlegs tindrà lloc a les 19.30 h, també a l’Auditori del Disseny Hub amb la participació d’Eva Baltasar, Marta Carnicero i Laura Gost, per parlar de les seves darreres obres: 'Mamut', 'Matrioixques' i 'El món es torna senzill'.\nDimecres 20 d’abril es realitzen dos diàlegs a l’Auditori del CCCB: el primer amb el David Trueba i Juan Tallón, conduït pel periodista David Guzmán, a les 18 h. I la segona conversa és amb l’autor de ‘Laberint’ Burhan Sönmez i l’escriptora i periodista Simona Škrabec, per conversar sobre el centenari del PEN Català, a les 19.30 h.\nEls diàlegs del dijous 21 d’abril se celebren a l’auditori del Disseny Hub. El primer és a les 17.30 h amb Orhan Pamuk i el periodista Xavier Graset, per parlar de 'Las noches de la peste', l'última novel·la de l'autor turc. El segon del dia, a les 18.30 h, és amb Santiago Auserón i Pedro Olalla. I, finalment, a les 19.30 h, Jo Nesbø i Núria Bendicho conversaran amb Núria Juanico per parlar de les seves darreres obres: 'El hombre celoso' i 'Terres mortes'.\nFoto: Ajuntament de Barcelona.Cartell Sant Jordi 2022.\nEnguany, durant la jornada de Sant Jordi el 23 d’abril, Barcelona estrena una superilla literària a l’epicentre de la ciutat: entre Gran Via i l’Avinguda Diagonal, Pau Claris i Balmes. Dins d’aquest perímetre trobem dos espais diferenciats. Per una banda, l’eix del passeig de Gràcia, reservat per a llibreters i floristes professionals. I a l’eix de Rambla Catalunya, per la seva banda, s’hi instal·laran les associacions i entitats. Un espai amb més de 140.000 metres quadrats en ple centre de la ciutat dedicat a la festa del llibre i la literatura.\nA més, durant la vigília de la diada, els dies 21 i 22 d’abril, els establiments de venda de flors i llibres podran muntar les seves parades davant de les botigues; així com els flequers, com ja havien fet en edicions anteriors.\nImma Monsó serà la pregonera de la diada i farà el Pregó de la Lectura 2022, a la 18:00 h al Saló de Cent. La pregonera conversarà amb Anna Guitart sobre la seva obra i la importància de les biblioteques en la seva vida. L’escriptora se suma a la llista de pregoneres d’aquest acte honorífic de la ciutat, i segueix les petjades d’Almudena Grandes, José Saramago, Emili Teixidó, i Irene Vallejo, pregonera de l’any 2021, entre moltes altres escriptores.\nPer començar amb la diada, l’Ajuntament de Barcelona organitza un esmorzar al Palau de la Virreina, a les 9.30 h. on serà present Imma Monsó, la pregonera, i llibreters i editorials.\nAmb motiu del centenar aniversari del naixement de Jose Saramago, s’ha establert una col·laboració entre Biblioteques de Barcelona, la Xarxa de Biblioteques de Lisboa i la delegació del govern de Catalunya per fer homenatge a l’autor en un acte conjunt i retransmetre un fragment del pregó que va fer Saramago a Barcelona al Pregó de la Lectura de Barcelona de 2004, i un diàleg amb Francesc Escribano, qui el va entrevistar, i Miguel Real, moderat per la periodista Isabel Lucas. L’acte se celebra a la Biblioteca Palácio Galveias de Lisboa, però estarà disponible alhora en directe al canal de Youtube les Biblioteques de Barcelona.\nL'Ajuntament de Barcelona ha programat més activitats per la celebració de la diada a la ciutat, que seran anunciades durant els pròxims dies.\nNO T'HO PERDIS: Un Time Out escrit íntegrament per autors i autores: així és el número de Sant Jordi!\nLlegeix el número de març de Time Out Barcelona amb entrevistes, reportatges i les millors recomanacions d'oci i cultura de la ciutat.


El martorellenc Uri Pérez farà el salt al CE Manresa la temporada 2020-2021 – aMartorell\nEl futbolista martorellenc Uri Pérez (2001) s’estrenarà a Tercera Divisió Nacional la propera temporada després de signar pel Centre d’Esports Manresa. El migcampista aterra al conjunt del Bages cedit per la UE Cornellà, on ha militat els quatre últims anys.\nPérez ha posat punt i final a la seva etapa de futbol base. Durant el curs 2019-2020 ha jugat amb el Juvenil A de la UE Cornellà, a Divisió d’Honor, la màxima categoria estatal. El martorellenc, que ha vestit la samarreta de la selecció catalana en categories inferiors, disputarà el seu primer any en etapa sènior a Tercera Divisió.\nEl jove migcampista ha gaudit de la Divisió d’Honor juvenil, categoria on ha jugat els darrers dos anys, i en la qual aquesta temporada l’equip verd ha finalitzat en sisena posició amb 39 punts. Pérez explica que “és una categoria molt bonica i amb molta intensitat”. El jugador destaca que és una divisió “on s’hi guanyen moltes experiències”.\nUri Pérez, jugador CE Manresa\nEl futbolista assegura que el seu nou club, el CE Manresa, és un bon lloc per seguir amb el procés de creixement com a jugador. “És un club que ha apostat pels jugadors joves. Crec que podré créixer com a jugador i podré agafar experiència com a sènior”, comenta el futbolista.\nEl martorellenc va iniciar-se en el món del futbol a l’Associació Esportiva Martorell, però ràpidament es va incorporar a l’Escola del Futbol Club Barcelona. Durant l’etapa de futbol base, Uri Pérez també ha militat al CF Gavà, al FC Cerdanyola i a la UE Cornellà. Enguany vestirà la samarreta blanc-i-vermella en el seu primer any de sènior.\nEl CE Manresa disputarà la seva segona temporada consecutiva al grup cinquè de Tercera Divisió. Els bagencs van assolir l’ascens durant el curs 2018-2019 després d’onze anys sense formar part d’aquesta categoria estatal.\nFont: El martorellenc Uri Pérez farà el salt al CE Manresa la temporada 2020-2021


Quan es planteja la contribució de la tecnociencia a la sostenibilitat, la primera consideració que cal fer és qüestionar qualsevol expectativa de trobar solucions purament tecnològiques als problemes als quals s'enfronta avui la humanitat.\nPerò, de la mateixa manera, cal qüestionar els moviments anti-ciència que descarreguen sobre la tecnociencia la responsabilitat absoluta de la situació actual de deterioració creixent. Molts dels perills que se solen associar al “desenvolupament científic i tecnològic” han posat en el centre del debat la qüestió de la “societat del risc”, segons la qual, com a conseqüència de les tecnologies actuals, creix cada dia la possibilitat que es produeixin danys que afectin a una bona part de la humanitat i que ens enfronten a decisions cada vegada més arriscades.\nSón els científics qui estudien els problemes als quals s'enfronta avui la humanitat, adverteixen dels riscos i posen a punt solucions.\nPer descomptat no només científics, ni tots els científics. Per altra banda, és cert que han estat científics els productors de, per exemple, els freons que destruïxen la capa d'ozó. Però, no ho oblidem, al costat d'empresaris, economistes, treballadors, polítics….\nLa tendència a descarregar sobre la ciència i la tecnologia la responsabilitat de la situació actual de deterioració creixent, no deixa de ser una nova simplificació en la qual resulta fàcil caure.\nLes crítiques i les crides a la responsabilitat han d'estendre's a tots nosaltres, inclosos els “simples” consumidors dels productes nocius. I això suposa fer partícip a la ciutadania de la responsabilitat de la presa de decisions entorn d'aquest desenvolupament tecnocientífic.\nFetes aquestes consideracions prèvies, podem ara abordar més matizadamente el paper de la tecnica, la ciencia i l'indústria.\nExisteix, per descomptat, un consens general sobre la necessitat de dirigir els esforços de la investigació i innovació cap a l'assoliment de tecnologies afavoridores d'un desenvolupament sostenible, incloent des de la recerca de noves fonts d'energia a l'increment de l'eficàcia en l'obtenció d'aliments, passant per la prevenció de malalties i catàstrofes, l'assoliment d'una maternitat i paternitat responsables o la disminució i tractament de residus, el disseny d'un transport d'impacte reduït, etc...\nCal, no obstant això, analitzar amb cura les mesures tecnològiques propostes i els seus possibles riscos, perquè les aparents solucions no generin problemes més greus, com ha succeït ja tantes vegades.\nPensem, per exemple, en la revolució agrícola que, després de la Segona Guerra Mundial, va incrementar notablement la producció gràcies als fertilitzants i pesticides químics com el DDT. Es va poder així satisfer les necessitats d'aliments d'una població mundial que experimentava un ràpid creixement... però els seus efectes perniciosos (pèrdua de biodiversitat, càncer, malformacions congènites...) van ser denunciats ja a la fi dels 50.\nEl DDT i altres “Contaminants Orgànics Persistents” (COP) han hagut de ser finalment prohibits com verís molt perillosos, encara que, desgraciadament, encara no en tots els països.\nUn debat similar està tenint lloc avui dia entorn de l'ús dels transgènics. Convé, doncs, reflexionar sobre algunes de les característiques fonamentals que han de posseir les mesures tecnològiques per a plantar cara a la situació d'emergència planetària. Cal que compleixin el que denomina “principis obvis per al desenvolupament sostenible”:\n- Les taxes de recol·lecció no han de superar a les de regeneració (o, per al cas de recursos no renovables, de creació de substituts renovables).\n- Les taxes d'emissió de residus han de ser inferiors a les capacitats d'assimilació dels ecosistemes als quals s'emeten aquests residus.\nPer altra banda, actualment estem entrant en una era d'economia en un món ple, en la qual el capital natural o “capital ecològic” serà cada vegada més el factor limitatiu. Això imposa una tercera característica a les tecnologies sostenibles: “Pel que fa a la tecnologia, la norma associada al desenvolupament sostenible consistiria a donar prioritat a tecnologies que augmentin la productivitat dels recursos més que incrementar la quantitat extreta de recursos.\nAixò significa, per exemple, bombetes més eficients de preferència a més centrals elèctriques”.\nA aquests criteris, fonamentalment tècnics, cal afegir altres de naturalesa ètica com són:\n- Donar prioritat a tecnologies orientades a la satisfacció de necessitats bàsiques i que contribueixin a la reducció de les desigualtats, com, per exemple: fonts d'energia neta (solar, geotérmica, eòlica, fotovoltaica, hidràulica, marees…)\n- Increment de l'eficiència per a l'estalvi energètic (bombetes de baix consum…)\n- Gestió sostenible de l'aigua.\n- Obtenció d'aliments amb procediments sostenibles (agricultures biològiques)\n- Prevenció i tractament de malalties.\n- Assoliment d'una maternitat i paternitat responsable.\n- Regeneració d'entorns.\n- Reducció de desastres…\nAplicar el Principi de Precaució (també conegut com de Cautela o de Prudència), per a evitar l'aplicació precipitada d'una tecnologia, quan encara no s'ha investigat suficientment les seves possibles repercussions, com ocorre amb l'ús dels transgènics.\nEns remetem referent a això a les “Pautes per a aplicar el principi de precaució a la conservació de la biodiversitat i la gestió dels recursos naturals”, dissenyades per The Precautionary Principle Project, en el qual ha treballat un ampli grup d'experts de diferents camps, regions i perspectives, de 2002 a 2005 (veure http://www.pprinciple.net/).\nAmb tal fi s'han introduït –encara que tan solament estan vigents en alguns països- instruments com l'Avaluació de l'Impacte Ambiental (EIA), per a prevenir els impactes ambientals de les tecnologies que es proposen, analitzar els riscos i facilitar la presa de decisions per a la seva aprovació o no, així com les Auditories mediambientals (AMA) de les tecnologies ja en funcionament per a conèixer la qualitat dels seus productes o de les seves prestacions.\nEs tracta, doncs, de superar la recerca de beneficis particulars a curt termini que ha caracteritzat, sovint, el desenvolupament tecnocientífic, i potenciar tecnologies bàsiques susceptibles d'afavorir un desenvolupament sostenible que tingui en compte, alhora, la dimensió local i global dels problemes als quals ens enfrontem.\nHem d'assenyalar, per a acabar, que existeixen ja solucions tecnològiques per a molts dels problemes plantejats –encara que, naturalment, serà sempre necessari seguir investigant- però aquestes solucions ensopeguen amb les barreres que suposen els interessos particulars o les desigualtats en l'accés als avanços tecnològics, que s'acreixen cada dia.\nÉs el que ocorre, per exemple, amb el problema dels recursos energètics, com mostra un recent informe difós per Greenpeace ("Renovables 2050, Un informe sobre el potencial de les energies renovables en l'Espanya peninsular" al que es pot accedir en http://energia.greenpeace.és/), avui és tècnicament factible la reestructuració del sistema energètic per a complir objectius ambientals i abastir el 100 % de la demanda energètica total, en el 2050, amb fonts renovables: eòlica, solar, biomassa…\nNo obstant això se segueix impulsant l'ús de combustibles fòssils com el petroli i el carbó, malgrat la seva contribució al canvi climàtic, o es presenta l'energia nuclear de fissió –igualment fòssil- com alternativa, atès que no contribuïx a aquest efecte hivernacle, ignorant els greus problemes que comporta (veure contaminació sense fronteres i reducció de desastres).\nSorgeixen així nous debats socials, com el qual planteja l'ús dels biocombustibles, com el bioetanol i el biodiésel: d'una banda és indubtable que constituïxen una forma d'energia neta, que no contribuïx a aquest efecte hivernacle (ja que el CO2 que emeten ho absorbeixen prèviament les plantes dedicades a la agroenergía). Per una altra, estan impulsant l'ús de blat de moro, soia, etc., que era destinat al consum humà i provocant deforestaciones per a contar amb noves superfícies de cultiu, contribuint a més a l'increment dels costos en la indústria alimentària.\nEls biocombustibles són, doncs, alhora, una promesa (si s'aprofiten desfets orgànics o es conreen terres ermes) i un seriós perill si desvien cultius necessaris per a l'alimentació o contribuïxen a la destrucció dels boscos i a la pèrdua de biodiversitat.\nTot això ve a qüestionar, vam insistir, la idea simplista que les solucions als problemes amb que s'enfronta avui la humanitat depenen, fonamentalment, de tecnologies més avançades, oblidant que les opcions, els dilemes, sovint són fonamentalment ètics.\nEs precisen també mesures educatives i polítiques, és a dir, és necessari i urgent conducta a un replantejament global dels nostres sistemes d'organització, perquè estem assistint a una deterioració ambiental que amenaça, si no és atallat, amb el que alguns experts han denominat “la sisena extinció” ja en marxa, de la qual l'espècie humana seria principal causant i víctima. A això respon la crida de Nacions Unides per a una Dècada de l'Educació per a un futur sostenible.


Festes i Activitats: de novembre 2007\nFem un experiment amb els sabors\nFa uns dies els alumnes de 3r vam anar a l'aula de Ciències a fer un experiment amb el sentit del gust.\nVam descobrir els punts de la llengua on es notaven més els 4 sabors: dolç, salat, amarg i àcid. Es tractava de tastar uns gots on hi havia aigua barrejada amb sucre, sal, café i llimona i després anotar els resultats en una fitxa on sortia el dibuix de la llengua.\nAvui, a l'escola, hem fet un simulacre d'incendi.\nA les 10h. ha sonat la sirena; quan l'hem sentit, tranquil·lament hem anat fent fila a la classe i sense córrer, hem sortit tots al pati.\nEl bomber que ens ha ajudat a planificar el Pla d'emergència ens ha felicitat per fer-ho tan bé i ràpid!\nSORTIDA CASA VALLDEPERAS\nAhir els alumnes i les alumnes de cinquè vam anar a la Casa Valldeperas on vam fer un taller de terrisseria, entre moltes altres coses.\nEns ho vam passar molt bé tot el dia, però vam tenir una miqueta de fred.\nCliqueu la fotografia i ens veureu en acció.\nEls alumnes de 2n al Museu de la Xocolata\nEls alumnes de segon vam visitar el Museu de la Xocolata de Barcelona, vam aprendre moltes coses interessants sobre el procés d'elaboració de la Xocolata i vam fer uns dibuixos preciosos amb xocolata.\nEl dilluns dia 5 de novembre els nens i nenes de 3r. vam anar a veure el riu Tenes en el seu tram entre el curs alt i el curs mitjà. Vam fer activitats com: mesurar l’amplada i profunditat del riu, veure la temperatura de l’aigua, mesurar la velocitat de l’aigua, observar els animals que hi viuen i vam recollir una mostra d’aigua.\nCap al mig dia vam anar al riu Besòs a Santa Coloma de Gramenet i allà vam recollir una mostra d’aigua per comparar-la amb la del Tenes. Vam descobrir que l’aigua del Besòs està més contaminada que la del tenes.\nConeixem el Ruc Català!\nNenes i nens de 2n, mestres i monitors vam anar el 23 d'octubre a Canyamars a conèixer el Ruc Català.Vam apendre moltes coses sobre els rucs que també podem anomenar ases i burros.\nVa ser un dia molt divertirt!!!!!!\nI vam pujar en ruc!!!!!\nEl bosc i la tardor\nEls nens i nenes de segon hem trobat moltes coses al bosc com per exemple: diferents tipus de bolets, espores, fruites diverses, fulles i escorçes. Totes aquestes coses són típiques de la tardor.


El blog del senyor i.: Ruta de la Capona ( 5 ).\nDesprés de donar un cop d'ull al Mas de la Capona continuem la ruta seguint la sendera, a la dreta, que hi ha una mica abans d'arribar al mas. Quan ens apropem al bosc trobem el Sender de Gran Recorregut GR-175 La Ruta del Cister, un recorregut triangular de 105 quilòmetres caminant que uneix els tres grans monestirs cistercencs: Poblet, Santes Creus i Vallbona de les Monges.\nNo anem a l'esquerra, seguim recte i entrem al bosc. En poca estona el nostre proper objectiu ens deixarà totalment bocabadats. És la barraca de Ca l'Augé, coneguda també com la barraca de la figuera ( fitxa 142 de l'inventari ).\nAdossada al marge del camí, aquesta barraca no està restaurada però té un estat de conservació perfecte. És una de les construccions de pedra seca més espectaculars de la Ruta de la Capona.\nObriu molt bé els ulls per gaudir d'aquesta barraca de planta circular de grans dimensions que té un diàmetre de vuit metres. Una espectacular figuera de cinc grans branques gairebé amaga la porta d'accés.\nA la barraca trobareu tres elements funcionals: un cocó, una menjadora i un seient exterior. Recordeu que un cocó és un forat o armari fondo arran de terra per desar les eines llargues.\nObservar tranquil·lament la barraca de Ca l'Augé és un regal visual. Penseu que aquesta construcció, i totes les de pedra seca, està feta amb pedres sense cap mena de ciment ni argamassa que les uneixin, i que el secret de la seva solidesa és la manera de col·locar-les pedres i el propi pes de les pedres.\nLa gran figuera gairebé amaga l'obertura d'accés orientada al sud-est. A la dreta de la porta ( de 1,10 metres d'ample, 1,60 metres d'alçària i 2,65 metres de fondària ) podeu veure, a la fotografia anterior, un seient exterior. La fotografia següent de detall és d'aquest impressionant accés a la barraca.\nEls arcs successius formen una volta sorprenent. L'estança, de 3,80 metres d'ample per 2,70 metres de llarg, té les cantonades arrodonides. La coberta, de falsa cúpula, deixa entrar el blau del cel a la barraca...\nTornem al Sender de Gran Recorregut GR-175 però abans de marxar fem l'última mirada a la barraca de Ca l'Augé coberta amb casella i coronada amb un cimadal de pedra. La segona estructura cilíndrica té un diàmetre de gairebé sis metres.\nLa primera estructura cilíndrica té una alçària de 1,55 metres a la dreta de la porta d'accés i 1,20 metres a l'esquerra. la segona estructura cilíndrica té una altura de 1,15 metres.\nContinuant per la GR-175, gairebé a tocar de la barraca, trobem els murs de pedra seca del corral. Els ametllers, les figueres de moro i els pins ens acompanyen...\nDeixem el corral i continuem passejant pel sender, que gira a l'esquerra, fins al final del bosc. En aquell moment deixem el GR-175 per anar, a la dreta, per una sendera que ens portarà al nostre proper objectiu, les barraques i cossiol de Cal Grauet ( fitxes 135, 136 i 137 de l'Inventari de Construccions de Pedra Seca. El Pla de Santa Maria 2.018 ).\nEntrem en un camp d'oliveres en el que trobem tres petites construccions de pedra seca ( dues barraques d'una estança i un petit cossiol ) que observarem atentament.\nLes tres construccions estan a la mateixa finca a pocs metres de distància. A la fotografia següent podeu veure les dues barraques.\nLa propera fotografia correspon a la petita barraca de planta circular de 3,25 metres de diàmetre. El mur de pedra seca té un gruix de 1,20 metres, i l'estança un diàmetre de 2,15 metres i una altura de 2,80 metres. La barraca té un cocó i coberta de falsa cúpula.\nLa barraca està situada al final d'un marge de pedra, enmig del camp. A la part posterior hi ha un claper ( munt de pedres tretes d'un tros per conrear-lo ). Com podeu veure a la fotografia de detall la porta, orientada al sud, de 0,80 metres d'ample i 1,30 metres d'altura és de llinda plana. La trobareu a la fitxa 137 de l'inventari.\nGairebé a tocar d'aquesta construcció de pedra seca hi ha la segona barraca de Cal Grauet que com podeu constatar a la fotografia següent presenta un perfecte estat de conservació malgrat no haver estat restaurada ( fitxa 135 de l'inventari ). L'obertura d'accés està orientada al sud i la porta ( de 0,90 metres d'ample i 1,80 metres d'altura ) també és de llinda plana.\nDe planta rectangular, té un petit paravent al lateral esquerre i un corral al lateral dret. La barraca fa 8,6 metres de llarg per 5,10 metres d'ample i té uns murs de pedra seca de 1,80 metres de gruix.\nA la barraca trobareu una menjadora interior, fornícula i cocó. L'estança de planta rectangular fa 3,15 metres de llarg per 2,20 metres d'ample i té una alçària de 2,80 metres. La coberta és de falsa cúpula.\nA la fotografia anterior podeu veure el cocó ( forat arran de terra per guardar-hi les eines llargues ), i a la propera fotografia de detall, la fornícula.\nSortint de la segona barraca, a la dreta, molt a prop trobem la tercera construcció de pedra seca, el cossiol de Cal Grauet ( fitxa 136 de l'inventari ). És el segon cossiol que trobem a la Ruta de la Capona, però encara ens falta el més espectacular...\nDe planta circular, situat en un rocallís, té l'obertura d'accés orientada a l'oest. No està restaurat però té un bon estat de conservació. Com les dues barraques que hem vist, la coberta també és de falsa cúpula.\nEl cossiol de Cal Grauet té un diàmetre de 3,80 metres. M'apropo a la porta ( 0,40 metres d'ample i 0,90 metres d'altura ) de llinda plana i faig la fotografia següent. Com podeu veure en aquest cossiol sí que hi ha aigua emmagatzemada.\nGirem cua i tornem per la petita sendera del camp d'oliveres fins a la GR-175. Passegem uns minuts i quan trobem un camí més ample, anem a l'esquerra ( per la dreta es torna a l'aparcament on hem deixat el cotxe per començar la Ruta de la Capona ). No podeu imaginar la joia de pedra seca que ens està esperant a pocs metres...


Generació espontània | Des de la Mediterrània: Ciència, tecnologia i més\nPàgina d'inici › Ciència i Tecnologia › Generació espontània\nSuposo que no sóc pas jo l’únic de tenir una pila de papers com la de la foto, una col·lecció de coses pendents de fer i organitzades -per dir-ho amb finesa- cronològicament. A base de deixar el més recent a dalt de la pila, tard o d’hora allò que un dia no era urgent ara ja ho és. I és aleshores que en estirar aquell paper que es troba a sota de tot, la pila es desestabilitza i, en compliment de les tres lleis de Newton i del Principi de Gravitació Universal, els papers cauen i s’escampen per terra. La darrera vegada que això em va passar, vaig trobar-hi un peixet d’argent (lepisma saccharina) corrent corrents per trobar un amagatall després que un terratrèmol desballestés ca seva. No el vaig matar. Mai no ho faig. Per què ho hauria de fer?\nVan Helmont, però, no era cap beneit. Va estudiar pregonament els gasos (molts el consideren el pare de la pneumàtica) i probablement va ser ell qui va introduir la paraula gas (tot i que sobre això hi ha controvèrsia) a través de la seva llengua, el neerlandès, per deformació de la paraula grega chaos (literalment matèria sense forma); també va investigar molt en les combustions i es va adonar de la presència del diòxid de carboni, que ell denominà “gas silvestre”, en les combustions i en la fermentació del vi, i va idear un experiment molt famós per trobar una explicació al creixement de les plantes. Vegem-lo:\nVa plantar un salze en un recipient amb una massa de terra ben mesurada i durant cinc anys en va tenir cura. Al final d’aquest període l’arbre havia augmentat 76 kg, i la terra havia disminuït 57 g. Com que la massa de l’arbre havia augmentat molt més que no pas disminuït la de la terra, von Helmont conclogué correctament que la terra no podia haver-se convertit en arbre i també conclogué -val a dir-ho: erròniament- que l’augment de pes de l’arbre era causat per l’aigua de reg. Per a von Helmont, només l’aigua (entès com allò que fa els líquids) i l’aire (tot allò que fa els gasos) eren principis elementals, i no la terra (allò que fa els sòlids), com se sostenia des d’Aristòtil Amb l’experiment, demostrava que l’aigua (la del reg) s’havia convertit en terra (l’arbre) i, per tant, qüestionava la teoria existent. Res a veure amb la concepció moderna de substància i mescla de substàncies i molt allunyat dels d’àtom i de molècula. Probablement el savi no podia avançar més perquè hom sempre és presoner del seu món i, de fet, aquest experiment -en sí mateix revolucionari pel tipus de pregunta que es formulava i perquè qüestionava ni més ni menys que a Aristòtil- s’inscrivia plenament en el paradigma de la generació espontània, ja que al capdavall la matèria inerta esdevenia matèria viva, distinció avui superada.\nPassarien molts anys perquè, d’una banda, Pasteur desmuntés definitivament la creença en la generació espontània i perquè, d’altra banda, es demostrés que realment l’arbre de Helmont creixia fonamentalment de l’aire gràcies a un mecanisme, la fotosíntesi, inventat fa 3500 milions d’anys llavors que la Terra era poblada de microorganismes i l’atmosfera contenia molt més diòxid de carboni que no pas avui. A través de la fotosíntesi, alguns organismes, com ara les plantes, capten el diòxid de carboni i l’aigua de l’atmosfera i fabriquen carbohidrats -que utilitzaran com a nutrients i com a precursors estructurals- i oxigen. La fotosíntesi, Ai!, d’alguna manera és el pont entre la matèria inerta i la matèria viva, però l’aire fa arbre només si l’arbre ja hi és, perquè en realitat és l’arbre que es fa a si mateix amb aire i llum. La fotosíntesi vindria a ser com convertir l’escampadissa de papers per terra en una nova pila idèntica a la del principi, apta per al meu peixet d’argent i invertint, no el meu esforç, el meu temps i la meva energia, sinó simplement l’energia del sol. Els carbohidrats són la base de les fibres, com ara la cel·lulosa, que constituiran l’estructura dels arbres, per exemple, i per tant del paper, i són també, els carbohidrats, una font d’energia, d’aliment, com bé sap el lepisma de la pila.\nWert i l’escorpí que sempre hi torna ›\nOne comment on “Generació espontània”\n06/07/2013 a les 11:24\nJo tampoc no els mato, els peixets de plata, seria una crueltat que no beneficiaria ningú, del tot innecessària.


Etiòpia, Kènia i Tanzània, entre els millors mercats per les exportacions catalanes\nCatalunya té un mercat potencial per exportar, principalment a l'Est d'Àfrica i al Sud d'Àsia. Les regions africanes d'Etiòpia, Kènia i Tanzània, o les asiàtiques com Indonèsia, Vietnam i Filipines, són alguns dels mercats que ofereixen un marge de creixement més elevat per les exportacions catalanes, segons un estudi elaborat per ACCIÓ, l’agència per a la competitivitat de l’empresa de la Generalitat de Catalunya.\nRècord de les exportacions catalanes\nLes exportacions catalanes han batut un rècord aquest 2017 per setè any consecutiu, amb xifres que superen els 70.000 milions d'euros. Un rècord que continua en creixement el que portem de 2018, registrant més de 24.000 milions fins a l'abril. Tot i això, un informe d'ACCIÓ estudia que el potencial de les exportacions catalanes té molt recorregut en altres països, els anomenats "mercats potencials del futur", i posa de manifest l'oportunitat d'aprofitar les noves dinàmiques dels mercats internacionals per millorar la posició exportadora de Catalunya en regions i països que estan impulsant la demanda mundial.\nEls països amb més marge de creixement\nD’aquesta manera, l’informe analitza la intensitat exportadora de Catalunya en 120 països, un dels indicadors més utilitzats a nivell internacional, i la compara amb la dels principals mercats europeus -Alemanya, Regne Unit, França, Itàlia i Espanya així com amb països europeus de dimensió comparable a Catalunya pel que fa a població o PIB com Àustria, Dinamarca i Finlàndia-. Es tracta de determinar el grau d’exportació de Catalunya a una destinació determinada respecte les tendències mundials.\nAixí doncs, el resultat són 38 països on els índexs d’intensitat exportadora de Catalunya encara tenen marge de creixement. El document prioritza els mercats d’Indonèsia, Vietnam, la Xina, la Índia i Bangladesh, Estats Units, Etiòpia, Kènia, i Tanzània com els que presenten més marge perquè les empreses catalanes hi intensifiquin la seva presència comercial.\nAugment de les exportacions catalanes (2008-2017) / Font: ACCIÓ\nPrimerament, Etiòpia presenta un gran marge de creixement. De moment, Catalunya ha triplicat les exportacions a Etiòpia en els últims deu anys, i actualment 140 empreses catalanes hi venen els seus productes. Hi predominen els sectors de la química, el material elèctric i la maquinària. A més, les previsions de creixement del PIB pels propers 5 anys són del 8,2%, aportant oportunitats per a les empreses catalanes en els sectors de l'agricultura, les infraestructures i la construcció.\nKènia i Tanzània, per la seva banda, han obtingut creixements del 90,5% i del 178%, respectivament, en sectors com la química, l'electricitat, l'automoció i el paper i cartró, semblant al mercat d'Indonèsia, que compta ja amb més de 800 empreses catalanes que hi exporten -principalment en química i tèxtil-.\nA Vietnam les exportacions catalanes s'han multiplicat per quatre en els últims 10 anys, i en l’actualitat estan liderades pels sectors químic, la farmacèutic i l’alimentació. Més de 1.000 empreses catalanes venen els seus productes o serveis al país, que planteja oportunitats en àmbits de la indústria 4.0 i la maquinària-béns d’equip, entre d’altres.\nPel que fa a Bangladesh, presenta unes previsions de creixement mig anual del 7% fins al 2022. Gairebé 460 empreses catalanes exporten en aquest país -principalment en els sectors de química, maquinària i alimentació- . El seu país veí, l'Índia, compta ja amb exportacions de fins a 2.557 empreses catalanes. Per la seva aposta per la tecnologia i la innovació, les smart cities i la maquinària-béns d’equipament són els àmbits amb més oportunitats de negoci per al teixit empresarial català.\nA la Xina, les exportacions d’empreses catalanes s’han multiplicat per 3 respecte el 2008 i actualment estan liderades per l’alimentació i begudes, la química i el sector farmacèutic. Més de 5.000 empreses catalanes exporten en aquest mercat, i el país asiàtic presenta oportunitats de negoci en sectors com la biotecnologia i la indústria 4.0.\nPer últim, Estats Units és també un bon mercat per Catalunya. Les exportacions catalanes hi han crescut gairebé un 100% en els darrers deu anys, principalment concentrades en els sectors de la química, la maquinària i el farmacèutic. Les empreses catalanes trobaran als Estats Units oportunitats de negoci en els camps de les smart cities i la biotecnologia.\nExportacions Catalunya bat un rècord històric en exportacions per 7è any consecutiu El Nacional


Al gener comencen les obres del Pla d’Inversions Sostenibles per a la millora de diferents zones i serveis de Burjassot – Ajuntament de Burjassot\nAl gener comencen les obres del Pla d’Inversions Sostenibles per a la millora de diferents zones i serveis de Burjassot\n8 gener 2016|Burjassot\nA partir de la setmana vinent, de l’11 de gener d’ara endavant i de manera progressiva, l’Ajuntament de Burjassot, des de la Regidoria de Serveis Municipals dirigida per Manuel Lozano, iniciarà una relació d’obres i actuacions per a la millora de diferents zones del municipi, així com per a l’optimització de diferents serveis dirigits a la ciutadania. Aquesta relació d’obres s’emmarquen dins del Pla d’Inversions Sostenibles que la Diputació de València ha dedicat als ajuntaments.\nQuant a les accions a realitzar en la via pública, es procedirà a la re pavimentació de diferents carrers i voreres com les de Màrtirs de la Llibertat, Guillem de Castro, Plaça del Pouet, Zamora o Mare de Déu de la Cabeza; s’instal·larà el sistema de reg per degoteig en xicotetes zones verdes com les existents en els carrers Màrtirs de la Llibertat, Escriptor Hernández Casajuana i Santa Teresa; se substituiran els col·lectors de sanejament de la zona del carrer Sant Miquel en confluència amb la Carretera de Llíria i s’instal·laran nous conjunts de jocs infantils en el Parc de la Granja.\nEn l’àmbit de les instal·lacions esportives, el Pla d’Inversions contempla obres de cobriment, mitjançant estructura metàl·lica, de part de les grades de les pistes d’atletisme i futbol en el Poliesportiu Municipal, així com la substitució del paviment en la pista d’atletisme i també en el Pavelló Municipal. En el cas de les obres en aquestes instal·lacions esportives, previ a l’inici de les mateixes, l’Ajuntament mantindrà reunions informatives amb els diferents clubs i associacions esportives que regularment fan ús de les mateixes, per a decidir quin és el moment idoni de començar les obres, per’interferir el menys possible en el normal desenvolupament de l’activitat esportiva i dels calendaris de competicions que ja estan marxa.\nA més, també es procedirà a la reforma de l’edifici del Magatzem Municipal, base d’operacions de la Brigada d’Obres. I com a novetat, s’instal·laran modernes pantalles informatives en les diferents entrades al municipi que informaran al ciutadà o visitants sobre llocs d’interés, anuncis o campanyes rellevants que se succeïsquen en el municipi. Finalment, també a partir del mes de gener, s’iniciarà la segona fase d’adequació de l’antic Mercat Municipal, amb la instal·lació de banys i d’unes construccions mòbils que albergaran futurs espais comercials.\nDes de la Regidoria de Serveis Municipals es prega comprensió la ciutadania per les molèsties que es puguen causar, ja que alguns processos es poden perllongar algunes setmanes, al mateix temps que s’adquireix el compromís d’agilitar els treballs i finalitzar-los en els terminis previstos.\nDiputació València, obres, serveis municipals, Pla Inversions


Els escoltes i guies de tot el món ens posem el fulard en el World Scarf Day – #SomDeCau\nInici Notícies Els escoltes i guies de tot el món ens posem el fulard en el World Scarf Day\nL’1 d’agost és el “Dia mundial del fulard”, un dia escollit perquè tots els escoltes i guies mostrem en públic els valors i la tasca que fem dia a dia des dels agrupaments. Per fer aquesta visualització pública i mundial de l’escoltisme es proposa dur, per un dia, el fulard en la nostra vida quotidiana. El fulard és l’element escollit, ja que és un dels principals símbols que ens identifica i amb el qual ens sentim representats/des. Per últim, més enllà de portar-lo, també us animem a fer-vos una foto – sols o en grup – amb el fulard i a etiquetar-la amb #WorldScarfDay i amb #DiaDelFulard. Aquest esdeveniment tindrà lloc a nivell mundial, i, a dia d’avui ja hi han confirmat la seva participació més de 10 mil persones!\nMés informació a www.facebook.com/Scout.Scarf.Day\nTagsescoltismefulardguiatgeinternacionalworld scarf day\nArticle Anterior [NdP] Joves escoltes rehabiliten pisos de veïns del Casc Antic de Lleida\nArticle Següent 13 dies plens d'intensitat a Bòsnia!


Novetats.2015 | XXIX Cursa de l'Anoia\nEnllaç a llista inscrits Cursa Popular i Campionat Escolar – 20.02.2015\nEn el següent enllaç teniu la llista de inscrits de la Cursa Popular i del Campionat Escolar de l’Anoia 2015.\nLLISTA D’INSCRITS CURSA POPULAR I CAMPIONAT ESCOLAR DE L’ANOIA.\nLa sortida en tots dos casos es farà mitjançant base START SI, per tant NO hem assignat hores de sortida sinó que els corredors sortiran conforme vagin arribant a la carpa de sortides a partir de les 10:30h.\nAlgunes recomanacions tècniques (i no tant ) – 19.02.2015\n– Us recomanem que porteu polaines o us protegiu les cames, hi ha zones amb vegetació baixa.\n– Us informem que a la zona, i degut a les últimes ventades i nevada, hi ha algun arbre caigut que no està dibuixat al mapa.\n– Hi ha haurà premi per al club més ben disfressat! I aquest any el COC apunta fort! Un responsable de cada club haurà de passar a la taula a fer la seva votació.\nTaula de desnivells i distàncies – 17.02.2015\nLes trobaréu també a la pestanya corresponent.\nCircuits de Relleus.\nEnllaç a llista inscrits – 14.02.2015\nEn el següent enllaç teniu la llista de inscrits del Campionat de Catalunya de Relleus (Anoia 2015).\nAlgun arbre caigut – 08.02.2015\nDegut a que els últims dies hi ha hagut ventades fortes i fins i tot alguna nevada, el terreny on es disputarà el Campionat de Catalunya de Relleus ha vist com queia algun arbre. No són gaires els que s’han tombat i les zones per on els orientadors haureu de córrer no s’han vist afectats. Us informem, però, que us podeu trobar algun arbre caigut que en el mapa no hi surt dibuixat. També hem vist que algun dels propietaris els està retirant, per tant, aquells ja no hi seran.\nGuarderia – 08.02.2015\nCom que el Bruc és una zona freda i la data també es preveu freda, hem volgut que els més menuts no haguessin de passar fred. Per això, hem aconseguit un local relativament a prop de la Zona de Competició perquè els xics puguin estar a recer. Sabem que els pares voldreu estar animant als vostres companys i per això ja entenem que potser tardareu una mica més a recollir els vostres fills; però si sabeu que el vostre petit no està massa a gust a la Guarderia, aniria bé que el recollíssiu el més aviat possible.\nCliqueu aquí per veure on estarà situada la Guarderia.\nCircuit OPEN: C4 – 08.02.2015\nUn circuit més pensat pels orientadors més experimentats i que no correran els Relleus. L’hem afegit a última hora perquè hi havia corredors que ens ho demanaven. Tot i així, recomanem que aquells que volen córrer en família i tinguin nens petits, facin el “Iniciació Llarg. C1”, molt més adequat per a ells. Si algú s’havia inscrit a un altre circuit, però vol córrer a Open, que enviï un correu a club@clubcoc.cat demanant el canvi abans del dimarts 17 de febrer.\nZona de sortides – 15.01.2015\nS’habilitaran dues zones de sortida i d’escalfament diferents en funció de la categoria de participació, totes dues degudament senyalitzades des del centre de competició.\nLa zona de sortides i la zona d’escalfament estaran situades al costat mateix del centre de competició. S’habilitarà una zona especial pel públic, de manera que tothom pugui gaudir amb l’espectacle de la sortida en massa dels participants. A les 10:00h per als primers rellevistes i a les 12:00h per als segons i tercers rellevistes, per als equips en què no hagin sortit encara! No us les podeu perdre!!\nCursa Popular i Campionat Escolar\nEls participants de les diferents categories de la Cursa Popular i Campionat Escolar de l’Anoia aniran sortint esglaonadament a partir de les 10:300h des d’una sortida diferent convenientment senyalitzada en la mateixa zona de sortides, però separada de la de la resta de categories federades.


Segona declaració d’Unitat contra el feixisme i el racisme (UCFR), arran de la nova agressió per part de membres de Plataforma per Catalunya a Vilanova i la Geltrú – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > Segona declaració d’Unitat contra el feixisme i el racisme (UCFR), arran de la nova agressió per part de membres de Plataforma per Catalunya a Vilanova i la Geltrú\nAra hem de denunciar una altra agressió, si cap, més greu. Es tracta d’un atac premeditat, organitzat i liderat pel cap de llista de PxC per a Vilanova, el Gerard Bellalta. Ahir 18 de maig per la nit, aquest personatge va dirigir una agressió contra un company d’UCFR El Garraf, davant de casa seva i davant del seu fill de 10 anys.\nEl candidat de la formació xenòfoba, amb vuit persones més, el va esperar a la porta de casa seva i li va donar un cop de puny. Ahir nit, cap a 2/4 d’11, al barri de Mar de Vilanova, dos cotxes amb integrants de la PxC i alguna gent més del partit esperaven que en César (60 anys), portaveu d’UCFR Garraf (Unitat contra el Feixisme i el Racisme), tornés cap a casa. Ell anava amb el seu fill de 10 anys. L’han rodejat, el Gerard Bellalta (alcaldable PxC Vilanova) li ha etzibat un cop de puny als morros, després han seguit carxots i una estrebada de cabells, enmig d’insults de les 8 o 9 persones que s’ha abraonat contra ell, i amenaces. Sortosament al nen no li han fet res, tot i que sanglotava i tremolava quan hem arribat els primers, després que en César ens avisés a nosaltres i a la policia. L’han salvat els veïns del bloc de la vora, que han sortit a les finestres en sentir els crits d’en César. I sortosament hi havia diversos testimonis al carrer que han firmat l’atestat dels mossos. Els Mossos d’Esquadra van arribar a temps per identificar els responsables. S’estan preparant accions legals.\nL'agredit va anar a l’Hospital de Sant Camil, on li han fet la revisió de lesions. Res greu, no ha deixat gaire marca de res, només lleument el llavi superior i contractura a l’espatlla per l’estrebada. És un salt qualitatiu important: de la violència verbal a la física, que practica aquesta gent. Dissabte tarda va ser greu i públic, com negligent i encobridora l’actuació de mossos i policia local. Dissabte nit amenaces a un noi de l’Assemblea de Joves de Vilanova, verbals, però agressives (“t’obrirem en canal, cremarem casa teva”). Avui ja ha estat organitzadament, amb intenció d’intimidar amb violència, a la porta de casa, a una pare i el seu fill.\nCal remarcar, en relació a Gerard Bellalta, alcaldable de Plataforma per Catalunya a Vilanova i la Geltrú, que va ser condemnat el 2003 per falsificar contractes a persones migrants sense papers i estafar-los (veure: www.vilanovadigital.com/espais/actualitat/article.asp?IdArticulo=29322 ).\nAquest vespre, UCFR celebra un acte públic a Badalona, on ja estava prevista la participació d’una activista de Vilanova, per explicar els esdeveniments del dissabte i denunciar aquest salt qualitatiu de l'actuació violenta de PxC.


Macarradas, ¡para nada! Taller amb en Fran Pintadera - Llibreria Sendak\n/ Macarradas, ¡para nada! Taller amb en Fran Pintadera\n13/11/2021 12:00 h Espai Culturista Sendak – Carrer Grassot, 42.\nMacarradas, ¡para nada! Taller amb en Fran Pintadera\nAquest serà un taller pràctic de rima, en el que posarem especial èmfasi en els versos humorístics. Entre d'altres materials, es crearà un refranyer inventat i un exterminador de companys (en vers i gens nociu). Fran Pintadera ens guiarà en un viatge poètic i humorístic a partir de molts dels seus llibres, com ara Por un pelo, ¡Croac!, Los valientes caballeros, La mejor jugada de Madani o ¿Per què plorem?, entre d'altres.\nFran Pintadera és narrador oral, director de teatre social i escriptor de literatura infantil. Des de fa anys el seu ofici és explicar històries i acompanyar els altres perquè puguin explicar la seva. L'humor, les possibilitats de la fantasia i la bellesa de la quotidianitat són els ingredients fonamentals de les seves receptes artístiques. Ha publicat amb diferents editorials com Edelvives, SM, Kalandraka, Takatuka, Milrazones, Akiara Books, Libre Albedrío, Tres Tigres Tristes o La Guarida.\nDissabte 13 de novembre a les 12 h.


El Departament d’Educació no es pren seriosament la presencialitat al setembre: una irresponsabilita...\nLa crisi sanitària provocada per la COVID-19 ha posat en escac l’educació pública. Davant la situació viscuda s’han visibilitzat les mancances i dificultats històriques que ja arrossega el sistema educatiu infrafinançat i que no assoleix l’objectiu més bàsic per a la nostra societat: garantir l’equitat i la igualtat d’oportunitats. No en va som un dels països europeus amb les ràtios d’alumnes per aula més altes, amb unes infraestructures envellides i insuficients i amb unes dotacions de professionals, docents i personal d’atenció educativa, més escarransides.\nEn un moment excepcional, hem vist que la quantitat de recursos previstos s’anava retallant: el president Torra parlava de milers de professors i professores, la consellera de la Presidència, de 9.000 i, finalment, a la Mesa Sectorial el Departament ha rebaixat la xifra a 3.200 docents per tal de complir el que ja preveu la normativa de ràtios: a 25 alumnes per grup a infantil i primària i 30 a secundària obligatòria.\nUSTEC·STEs (IAC) vam fer una proposta coherent per garantir la presencialitat al 100 % tot preservant la seguretat del nostre alumnat: una reducció de ràtios a 10 a infantil i 15 a primària i secundària és l’opció que permet la traçabilitat de grups estables. La prioritat és no incórrer en riscos innecessaris davant la incertesa de l’evolució del virus. D’aquesta manera, el sistema educatiu estarà preparat i podrà reaccionar adequadament en cas de rebrots.\nLa proposta d’instruccions per al curs 2020-2021 presentades, una vegada més en roda de premsa (abans de negociar-la amb la comunitat educativa), és una irresponsabilitat que podem pagar cara. El setembre tot començarà com qualsevol altre curs, únicament amb canvis cosmètics. Les nostres propostes tracten de preservar la seguretat de l’escola, alhora que busquen la qualitat educativa.\nAmb la voluntat ferma de millorar el sistema públic i amb el convenciment que el curs vinent cal assegurar la presencialitat del 100% de tot l’alumnat, USTEC·STEs (IAC) demanem al Departament un canvi de rumb. Encara hi som a temps.


L'elitització del lloguer a Sant Andreu | L'Exprés de Sant Andreu\nL’escassa oferta de lloguer provoca que la demanda es llenci en massa als pocs habitatges disponibles. “De mitjana, cada pis en cartell té 35 candidats”, afegeix Romero. Quin problema comporta això? L’elitització del lloguer. “El propietari escollirà la persona que més garanties li presenti i rebutjarà els 34 interessats restants”, sintetitza el professional. El procés d’adjudicació un pis esdevé tota una competició.\nNomés les millors nòmines o els millors perfils tenen possibilitats de llogar. “Fins i tot hi ha propietaris que rebutgen directament a segons quines famílies; som molt prussians a l’hora d’escollir clients”, confessa el delegat. “De 30 clients que poden visitar el pis, la gran majoria ja porten l’aval del pare i la fiança sota el braç; d’aquests 30 candidats, 25 poden ser espanyols i 5 poden ser llatinoamericans, però cap propietari acaba escollint ni la candidatura llatina, ni l’estudiant de màster ni al que només vol un lloguer d’un any per qüestions laborals”, assegura.\nPerò la impossibilitat de llogar no només se centra en aquests pretendents. Els mateixos veïns i veïnes de Sant Andreu de Palomar també s’estan veient desplaçats del seu propi territori. “El mercat immobiliari de Sant Andreu està perdent perfil de barri; ara tenim molts clients que vénen de l’Eixample perquè allà paguen 15 euros el metre quadrat i aquí el paguen a 11 euros”, esgrimeix Romero. I tot i la pujada del 20% del preu del lloguer del darrer any, el veí de l’Eixample podrà assumir el sobrecost per la nòmina que percep, mentre que el veí de Sant Andreu no.\n“La frustració final dels andreuencs és molt gran; és dramàtic; no saben on fallen perquè presenten tota la documentació i compleixen els requisits, però sempre hi ha una candidatura externa que és millor que la seva“, contempla l’agent. “Existeix un desplaçament de la demanda; els andreuencs es veuran desplaçats a Bon Pastor o Nou Barris“, pronostica Romero. De fet “a Trinitat Vella ja es paga el metre quadrat al mateix preu que es pagava a Sant Andreu de Palomar fa només un any”, conclou.\nCom han pogut pujar tant els lloguers quan la situació econòmica no ha millorat substancialment? L’assessora immobiliària del despatx Das, Esther Puig, tampoc troba resposta a la pregunta. “La mitjana dels lloguers actuals la trobem entre els 750 – 800 euros mensuals, després tenim una franja d’un 500 – 600 euros per pisos molt antiquats i gairebé sense llum, i per últim trobem habitatges superiors que pugen fins als 1.200 euros”, sintetitza. I sorprenentment, els pisos més cars són els més demandats. “No és cap exageració dir que ‘hi ha hosties’, per aquests pisos”, afegeix Romero.\nPuig considera que aquesta segona bombolla del totxo ja ha fet fallida pel ritme de contractes que s’han signat en les darreres setmanes, “tot i que no sabem si és una conseqüència del període nadalenc“, reflexiona. “Estem una mica a l’expectativa del que passarà aquest 2017”. Tot i això, des de Das és conscient que el mercat ara mateix tendeix més al lloguer que no pas a la compra/hipoteca; “lloga més la parelleta que no va marxar a l’estranger i compra l’inversor”, resumeix Puig.\nL’assessora, però, creu veure una espècia de ‘mà negra’ en l’estrany comportament del sector: “Tenim la sensació que els mitjans de comunicació informen d’una determinada manera per manipular a la societat i reconduir-la cap a la compra”, opina. En el seu cas, assegura que el 99% dels lloguers que signa és de gent andreuenca, alhora que valora de llunyana la possible irrupció del turisme.\n“No entenem per què la gent s’ha tornat boja i vol llogar ja, com si no hi hagués un demà”, apunta. “Al final el que funciona molt en el nostre despatx és el boca-orella”, assegura. “Tenim pisos que directament no surten al mercat perquè se’ls lloguen entre coneguts andreuencs“. Ara bé, si el veí o veïna no forma part d’aquests cercles, el delegat d’API considera que és molt fàcil que “es vegi desplaçat de la seva zona natal”, amb la conseqüent “frustració” que representa abandonar el que el llogater considera “casa seva”.\nL’Ajuntament de Barcelona, a través de l’Institut Municipal de l’Habitatge i Rehabilitació (IMHAB), ha adjudicat la\nGairebé una quinzena d’entitats, sindicats i plataformes en defensa del dret a l’habitatge han ocupat aquest\nL’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, s’ha compromès aquest dijous a tirar endavant l’escola bressol de les\nNotícia anterior Notícia anterior: El Congrés rebutja despenalitzar les injúries a la Corona\nNotícia següent Notícia següent: Calatrava presenta un projecte per reformar la cúpula de Sant Andreu


Participació lleugerament més alta que el 2007 a les 14h: 29,25%\nEl 2007 a la mateixa hora era d'un 28,89%. Catalunya és la comunitat que menys participació registra, juntament amb Ceuta. A tot l'Estat, la participació a les 14h era del 35,78% respecte del 34,15% del 2007\nREDACCIÓ Barcelona 22/05/2011 14:58\nCatalunya és juntament amb Ceuta, la comunitat que menys participació registrava a les 14 hores. Al país, la participació a les 14 era del 29,25%, sensiblement superior a la mateixa hora l'any 2007, que era del 28,89%. A Barcelona a les 14 hores havia votat el 27,74% del cens (26,62% el 2007). A Girona a la mateixa hora la participació era del 27.88% (28,71% el 2007); a Tarragona, el 30,15 (30,53% el 2007), i a Lleida el 27,01% (28,22% el 2007)\nLa comarca que més participació ha registrat fins ara és el Priorat (44,44%) i la que menys el Vallès Occidental (25,91%). Segons la vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, es tracta de comportaments similars als de fa quatre anys. Segons Ortega, l'àrea metropolitana és la que menys participació registra, mentre que és superior el sud i a l'interior del país. Pel que fa a la resta dels Països Catalans, al País Valencià, la participació al migdia era del 42,09% (41,69% el 2007), i a les Illes del 34,36% (34,44% el 2007).\nA Espanya, la participació al migdia era més d'un punt superior a la de la mateixa hora del 2007: Un 35,79% havia votat a les 14 hores, davant el 34,15% de les últimes municipals.


Aquest any l'entitat vol conscienciar a la població dels estigmes que envolten a la gent gran i la solitud no volguda.\nLa recaptació anirà destinada íntegrament a programes d’acompanyament a persones grans.\nL'entitat recorda que l’aïllament de les persones grans genera situacions tràgiques i les conseqüències de l’exclusió venen també detonades per l’estigma de part de la societat sobre la vellesa. El diccionari de la Real Academia Española institucionalitza el prejudici definint aquesta fase de la vida de forma pejorativa. Així doncs qualsevol persona que busqui la paraula vellesa al diccionari trobarà:\nPer aquest motiu, Amics de la Gent Gran posa a la venda 17.500 exemplars de roses solidàries, símbol que no oblidem a les persones grans. La recaptació anirà destinada íntegrament a programes d’acompanyament a persones grans que viuen en soledat. Les roses estan fetes de feltre i de roba i han sigut elaborades pel projecte FIL (Formació i Inserció Laboral) de la Fundació Pare Manel. Totes aquestes roses es podran adquirir a partir del dia 12 d'abril als següents establiments de tot Catalunya:\nA la seu de l’entitat, al Carrer Grassot 3, Barcelona.\nA banda, per aquelles persones que vulguin realitzar la seva compra online ho podran fer a través de la plataforma d’El Mercat Social.\nAcció voluntària a tot el territori\nEl pròxim diumenge 23 d’abril, diada de Sant Jordi, Amics de la Gent Gran convoca més de 1.500 persones voluntàries de l’entitat perquè portin una rosa natural i un llibre a les persones grans que ja acompanyen durant tot l’any. L’acte es durà a terme a les 11 ciutats i territoris de Catalunya on l’entitat desenvolupa la seva acció social: Granollers, L’Hospitalet de Llobregat, Badalona, Santa Coloma de Gramenet, Reus, Cambrils, Vilanova i la Geltrú, Osona, Sabadell, Sant Cugat del Vallès i Barcelona.\nA més, el dia 21 d’abril també es regalaran roses naturals a persones grans que viuen a residències. Així doncs, 1.919 persones grans de 30 residències rebran una rosa natural i companyia aquell dia de Sant Jordi. Tanmateix, personalitats reconegudes del món polític, cultural i social se sumaran a aquest gest solidari amb les persones grans.\ngent gran, amics de la gent gran, roses contra l'oblit, estigma, solitud, Sant Jordi 2017


De vegades, la culpa és dels crítics - L'illa deserta\nOn 9 novembre 2016 3 juny 2019 Per sifuroIn Llibres\nCrítics, per dir-ne d’alguna manera. Ja fa un temps em vaig llegir Skippy dies, de Paul Murray, i em va semblar una molt bona novel·la que em va fer petar de riure. La novel·la següent era The Mark and the Void, que la crítica anglosaxona presentava com una història hilarant i molt divertida.\nTotal, que me’l vaig comprar.\nNo us refieu de les crítiques massa entusiastes.\nPrimer vaig descarregar una mostra per a Kindle. Normalment són prou llargues perquè et facis una idea de si t’agradarà el llibre. Aquesta no era una excepció: ja es veia que la història no era de bon tros tan atractiva ni esbojarrada com l’anterior. Però vaig decidir donar-li una mica més de marge i em vaig comprar el llibre sencer.\nI bé, què voleu que us digui. Potser el llibre no és tan dolent, però quan les expectatives són molt altes és difícil que es compleixin, i la veritat és que aquest llibre no és res de l’altre món.\nAdmeto que Paul Murray escriu tan bé que t’enganxa i, encara que el llibre no t’interessi gaire, fa que te l’hagis de llegir fins al final. Però no era això, companys, no era això. Al final, el que tenim és una història normaleta sobre un noi francès que viu a Dublín, treballa com a analista financer i coneix un penques que vol robar a l’entitat financera on treballa el francès enganyant-lo i fent-li creure que vol escriure un llibre sobre ell.\nA partir d’aquí, tot i que hi ha alguna escena memorable, com quan es fan passar per gais en un sopar, o quan entren a robar un quadre, la veritat és que la història és molt tòpica i queda rematada amb la previsible historieta d’amor amb una noia. Qui és l’Oscar? Se suposa que no ho hem de saber fins al final, però dos paràgrafs després que l’esmentin per primera vegada ja sabem qui és.\nTotal, que si no m’haguessin dit que era tan bona, potser no n’hauria esperat tant, però, francament, crec que un dos i mig és més que suficient. Un altre dia tindré més sort.