Vent d Cabylia: de juliol 2006\nPostejat per Vent d Cabylia a les 00:50 5 comentaris:\nDiumenge, 30 de juliol de 2006.\nS'ha convertit l'Avui en l'escola d'estiu de CiU?\nCrides a contindre una eufòria que malament dissimulen i consells i consells per tal de guanyar les properes eleccions...\nPostejat per Vent d Cabylia a les 14:06 Cap comentari:\nBush saluda als de Maemeua\nLa fama de Maemeua ha arribat als Estats Units. El president Bush els envia una cordial salutació\nPostejat per Vent d Cabylia a les 11:44 2 comentaris:\nCom tants i tants altres blogs, ara li toca al meu acomiadar-se. No perquè me'n vaja de vacances, que també però no. M'explique. Vaig començar el blog lamentant-me per no poder anar a l'illa, però finalment sí que ho podré fer. El DEA ha estat ajornat fins a desembre i em podré agarrar deu dies de vacances, com no, a l'illa. Tanmateix, no serà fins la primera setmana de setembre que marxaré. Fins llavors aprofitaré per fer el que faig tots els estius usualment: treballar més que la resta de l'any. Les biblioteques i els centres de treball estan buits. Ningú molesta i en qualsevol qüestió s'avança a un ritme superior a l'habitual.\nEnguany els temes estrella seran:\n1. Argumentar la fixació de l'objecte d'estudi de la meua tesi en les peticions periòdiques del rei en forma de quèsties o subsidis com a fil conductor de la formació dels sistemes fiscals territorials de les unitats polítiques de la Corona d'Aragó.\n2. Realitzar una síntesi del que la historiografia contemporània ha dit fins ara sobre el regne de València en el període aproximat que va des de 1283 a 1376.\n3. Establir si podem considerar que existeix algun tipus d'estat premodern europeu. Si personalment considere que no existeix la nació medieval en el sentit contemporani, puc considerar alguna forma d'estat medieval? O el podem anomenar estat feudal? O estat feudal centralitzat? En tot cas, quins trets diferencials amb l'estat modern tenia aquella forma d'organització política que podríem anomenar estat feudal? Per què Astarita diu que Guerreau opina que no hi ha estat premodern? I les consideracions de Guerreau sobre el tall intel·lectual complet produït al segle XVIII que ens impedeix entendre l'edat mitjana? No enllaça això amb el que diu Fradera sobre la ruptura total que suposà l'aparició del capitalisme, la industrialització, el liberalisme i el nacionalisme?\nEl darrer punt és el més important a nivell teòric. De moment immobilitza els dos primers però com que sembla que no podré trobar una solució en un espai curt de temps, crec que hauré de deixar-lo sense aprofundir tot el que voldria i hauré d'abordar els altres dos sense més dilació. Em sembla que la importància de les aportacions documentals podrà paliar esta pobresa teòrica momentània. Excuses de mal pagador, però com deia Cruselles: no nos podemos quedar bloqueados.\nJa sé que ara que tanquen tots els blogs és quan més s'aprecien els que hi ha oberts, però crec que valdrà la pena descansar una mica d'este per reprendre'l amb forces d'ací un parell de mesos. Sembla molt. Espere tornar. De fet, seguint el consell d'Andarella -gràcies-, potser publique algun post de tant en tant, uns pocs al llarg de l'estiu, seriosos o trivials, per no perdre el costum. Siga com siga, de moment m'acomiade. Bon estiu i moltíssimes gràcies per la companyia.\nPS: Com que hi ha temps en estiu, us recomane encaridament el Relat d'un viatge a Cisjordània i la Franja de Gaza de Ferran Izquierdo, probablement el millor coneixedor català dels conflictes de Pròxim Orient.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 09:43 2 comentaris:\nPostejat per Vent d Cabylia a les 11:19 1 comentari:\nPostejat per Vent d Cabylia a les 11:36 1 comentari:\nPostejat per Vent d Cabylia a les 19:11 Cap comentari:\nCategories: Historiografia, Islam\nUn dia vaig sentir curiositat per la paraula bohemi. Per què una persona vagabunda i desordenada pel fet de donar-se als plaers intel·lectuals o artístics sense tenir mitjans econòmics o sense usar aquests així com caldria (DCVB) era considerada bohèmia. Eren els naturals de la regió txeca de Bohèmia uns desordenats amants de l'art? La resposta va ser més sorprenent del que esperava.\nTot i que els diccionaris catalans no feien cap esment, vaig observar que el DRAE donava com a segona accepció de bohemio la de gitano, directament com a sinònim. Em va estranyar. I més em va estranyar l'etimologia de gitano: del llatí aegyptanus, ‘egipcià’, per conducte del cast. gitano, mat. sign. (DCVB). Vaig indagar i em vaig assabentar que part del poble gitano, originari de la Índia segons la majoria d'estudis, va realitzar diverses migracions cap a l'Oest a partir del segle IX, primer cap a Pèrsia i finalment cap a Europa. En arribar ací es feien passar per nobles egipcis expulsats de la seua terra per tal de rebre salconduïts i protecció dels senyors, prínceps i reis, o, si més no, van ser considerats egipcis perquè procedien de l'Àsia Menor, d'una zona anomenada el Petit Egipte. D'ací provenen dos dels noms que reben comunament en llengües europees: zíngar (cast. cíngaro, it. zingaro, fr. tzigane, port. cigano, alem. zigeuner) i gitano (angl. gipsy).\nEl primer, zíngar, deriva del grec bisantí athinganoi i significa intocable, sembla que pels propis privilegis de protecció que reberen inicialment en arribar a Europa -hi ha també qui diu que el nom prové de la seua resistència a barrejar-se amb altres pobles-. El segon, gitano, com he dit, fa referència al seu suposat origen egipci. Precisament el primer document que coneixem que evidencia l'arribada de gitanos als regnes de la península ibèrica uneix ambdós conceptes. Per una banda, és un salconduït atorgat per ordre de l'administració d'Alfons el Magnànim (1416-1458), i, per altra banda, es concedeix a don Johan comte de Egipte [...] e los que ab ell iran e l’acompayaran per tal que els oficials reials els permeteren anar, estar e passar per qualsevol ciutats, viles, lochs e altres parts de nostra senyoria salvament e segura, tota contradicció, impediment e contrast remoguts. Finalment, la major part del poble gitano s'autoanomena rom, que significa home -com l'Adam bíblic-.\nMalgrat totes estes consideracions, encara desconeixia perquè el DRAE donava gitano com a sinònim de bohemi, cosa qe també feia el Diccionario de Voces Aragonesas (1859) de Jerónimo Borau en l'accepció bohemiano: ...para significar, entre otras, la idea de gitano, se usa la palabra bohemio. Finalment, el Tresor de la Langue Française em va donar la solució: Bohemien. 1. Usuel. Membre de tribus vagabondes se livrant à diverses activités artisanales (chaudronnerie, maquignonnage, vannerie, etc.) et disant la bonne aventure. Campement, roulotte, troupe de bohémiens. Synon. bohême (cf. ce mot B), romanichel*, tzigane*, [...] Étymol. ET HIST. 1467 « tzigane, membre de tribus vagabondes que l'on croyait originaires de Bohême » (Lit. remiss. ann. 1467 ex Reg. 200 ch. 28 dans DU CANGE, s.v. Aegyptiaci).\nÉs a dir, també en francés bohemien i tzigane són sinònims, com bohemi i gitano en castellà, a ben segur pel seu suposat punt d'origen: la Bohèmia o el Petit Egipte. I és evident que de les característiques de vagabundeig, desordre i pobresa atribuïdes als gitanos prové l'accepció de bohemi que jo buscava en origen: persona vagabunda i desordenada pel fet de donar-se als plaers intel·lectuals o artístics sense tenir mitjans econòmics o sense usar aquests així com caldria. La recerca etimològica, com quasi sempre, va esdevenir un pou de coneixement on poar de molt bon grat.\nPS: Posteriorment, la Wikipedia en castellà va afegir que el terme bohemis era utilizado en francés (Bohémiens o Boumians) por haber entrado los gitanos europeos en el siglo XV mediante un salvoconducto del rey de Bohemia. Té més lògica, no obstant, la versió francesa segons la qual es pensava que procedien d'aquella terra.\nUna teoria, excèntrica -per estar fora del centre de la majoria d'estudis-, considera que els gitanos són part del poble jueu.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 18:47 1 comentari:\nDimarts vaig assistir al meu últim Grec de la temporada després de Peer Gynt i La Ilíada. Desgraciadament em quedaré sense La Metamorfosi de la Fura dels Baus, però el compte corrent mana. Li tocà el torn al Hamlet adaptat per Lluís Pasqual i interpretat per Eduard Fernández. Hi vaig disfrutar molt. A destacar tres coses: escenografia, text i actors.\nL'escenografia, mínima. Unes cortines, una façana amb balcó i els propis corredors i portes del Lliure de Montjuïc. I ja n'hi ha prou. És perfecte. Hamlet no necessita més.\nEl text, retallat per ací i ampliat per allà. La història queda simplificada, fàcilment intel·ligible i centrada en dos aspectes: el metateatre, el teatre dins el teatre, i, sobretot, el dilema moral de "l'obligació" de la venjança. Per això mateix, per la reducció de la solemnitat i la grandiloqüència va rebre els reprotxes del crític de l'ABC, qui potser esperava veure el Hamlet isabelí. L'obra ha sigut adaptada simultàniament amb La Tempestad del propi Shakespeare, en la qual el protagonista rebutja l'ús de la violència, contràriament a Hamlet, qui, en una espiral destructiva, acabarà provocant la mort de tots els que l'envolten i d'ell mateix. La violència genera violència i qui l'empra, malgrat els remordiments, acaba sent perjudicat. Per això el Hamlet d'Eduard Fernández no és solemne, ni grandiloqüent, ni apassionat, sinó covard, egoista i amb rampells de bogeria i paranoia. Qui vulga entendre el missatge de les dues obres, que entenga. No es tracta de tornar al segle XVII sinó d'extraure els missatges universals de Shakespeare.\nEn quant als actors, el repartiment és desigual: Javier Ruiz de Alegría-Rosencrantz estigué molt fluix, Rebeca Valls-Ofelia desubicada fins que interpretà el paper de boja, i la solemnitat -en este cas sí- de Marisa Paredes-Gertudis desentonà en el conjunt de l'obra. Tanmateix, la resta d'actors, en particular Jesús Castejón-Polonio i, sobretot, Helio Pedregal-Claudio, donen cos a interpretacions potents i notables. I què dir d'Eduard Fernández. Malgrat un inici estrany, causat per la pròpia sorpresa de la "nova" personalitat de Hamlet, acaba seduint-te, portant-te cap al seu terreny, submergint-te en la pell del personatge, com si fos fàcil. I no ho és. A Èlsinor, Eduard Fernández és el rei.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 22:23 Cap comentari:\nPostejat per Vent d Cabylia a les 08:28 3 comentaris:\nFa cosa d'un mes reproduïa al blog un document sobre la mort de Jaume II que res tenia a veure amb la meua investigació per si algú el volia aprofitar. Ara m'he assabentat que Josep Baucells Reig va publicar a l'Acta historica et archaeologica mediaevalia de 1999/2000 un article titulat "Enterrament de Jaume II a Santes Creus l'any 1327", en el que comentava que hi havia un petit dissentiment sobre la data exacta de la mort.\nTot i que la majoria de documents indicaven el 2 de novembre, dia de la celebració litúrgica de la commemoració dels fidels difunts -Tots Sants-, un altre assenyalava el 31 d'octubre. No obstant això, tots aquells documents eren externs al propi arxiu reial. Deia Baucells: Un text reial custodiat a l’arxiu del monestir de Pedralbes l’avala [la data de 2 de novembre], encara que en els registres de l’arxiu reial (és a dir, de l’Arxiu de la Corona d’Aragó) no hi consti res; frase a la qual afegia una nota a peu de pàgina: Deducció, ja que no afirmació directa, a la vista que els redactors de treballs basats en la documentació reial no han aportat mai fins ara, cap document sobre la data de defunció extreta dels precitats fons.\nDoncs ara ja el té: un document de l'arxiu reial que reafirma clarament la seua proposta del 2 de novembre. Si Josep Baucells, a qui no tinc el gust de conèixer, cerca per internet, ací el pot trobar.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 19:23 Cap comentari:\nAl final no hem vist la cara de Zidane sobre l'arc del triomf de París, sinó la seua pitjor cara sobre el terreny de joc. En canvi, molts italians -Prodi inclòs- s'han dedicat a celebrar el triomf d'Itàlia tota la nit.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 14:49 Cap comentari:\nV Trobada Mundial de les Famílies:\nLa Iglesia no puede dejar de anunciar que, de acuerdo con los planes de Dios (cf. Mt 19,3-9), el matrimonio y la familia son insustituibles y no admiten otras alternativas.\nVolen continuar vivint en el seu món d'il·lusió repressora -i el pitjor és que els nostres governants els donen ales- però fins i tot en la llengua de García Gasco, la família és quelcom més que un home i una dona casats amb els seus fills. Segons el diccionari de la Real Academia Española:\nFamilia. (Del lat. familĭa).\nPostejat per Vent d Cabylia a les 08:28 Cap comentari:\nCategories: Filologia, Laïcisme\nPostejat per Vent d Cabylia a les 08:53 2 comentaris:\n...Hèctor continuava esperant Aquil·les, que ja s'acostava. Com a salvatge drac que, havent menjat herbes verinoses, espera davant del seu cau a un home i, amb feroç còlera, llança terribles mirades i s'enrosca en l'entrada de la cova; així, Héctor, amb inextingible valor, romania quiet, des que va acostar l'escut llis a la torre prominent. I, gemegant, deia al seu magnànim esperit:\n—Ai de mi! Si traspasse les portes i el mur, el primer a tirar-m'ho en cara serà Polidamas, qui m'aconsellava que portara l'exèrcit a la ciutat la nit en què Aquil·les va decidir tornar a la baralla. Però jo no em vaig deixar persuadir —molt millor haguera sigut acceptar el seu consell—, i ara que he causat la ruïna de l'exèrcit amb la meua imprudència, tem els troians i les troianes, de magnífics peples, i que algú menys valent que jo exclame: Héctor, fiat en la seua puixança, va perdre les tropes.\nAixí parlaran; i fos preferible tornar a la població després de matar Aquil·les, o morir gloriosament davant de la mateixa. I si ara, deixant en terra l'escut abollat i el fort casc i recolzant la pica contra el mur, isquera a l'encontre d'Aquil·les, li diguera que permet als àtrides emportar-se a Hel·lena i les riqueses que Alexandre va portar a Ilion en les còncaves naus -que açò va ser el que va originar la guerra-, i li oferira repartir als aqueus la meitat del que la ciutat conté; i més tard prenguera jurament als troians que, sense ocultar res, formarien dos lots amb tots els béns que existeixen dins d'esta bella ciutat? ...\nMes per què en tals coses em fa pensar el cor? No, no aniré a suplicar-li; que, sense tindre'm compassió ni respecte, em mataria inerme, com a una dona, tan prompte com deixara les armes. Impossible és conversar amb ell des de l'alt d'una alzina o d'una roca, com un mosso i una donzella: sí, com un mosso i una donzella solen conversar. Millor serà començar el combat, per tal que vegem prompte a qui l'Olímpic concedirà la victòria.\nLa ilíada, XXII, 90-130\nμή τι κατακρύψειν, ἀλλ' ἄνδιχα πάντα δάσασθαι\nεἴδομεν ὁπποτέρῳ κεν Ὀλύμπιος εὖχος ὀρέξῃ.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 14:52 Cap comentari:\nPostejat per Vent d Cabylia a les 22:09 Cap comentari:\nA les continues acusacions de tractes de favor, incompliment de la legalitat i nepotisme realitzades sobre el conseller José Ramon García Antón, ara s'afig la de ser el responsable polític de la tragèdia del metro de València. Ell, però, ho nega tot.\nNo sé si dormirà amb la conciència tranquila però s'atreveix a afirmar sense contemplacions, després que 41 persones hagen mort, que les línies del metro valencià funcionen con toda la seguridad del mundo. En particular, la línia accidentada tiene todas las medidas de seguridad que tienen todas las líneas de cercanías y en algunos casos muchas más. De fet, les inversions semblen haver donat el resultat desitjat, ja que la estamos potenciando mucho más y mejorando i en els sis darrers anys s'ha treballat de forma espectacular.\nRes podia haver evitat l'accident. Difícilmente en una distancia tan corta se puede hacer parar un tren. La corba no era problemática, sinó dulce. El sistema de frenat, inmmillorable (ell volia dir collonut, però ha sabut guardar les formes donades les circumstàncies) i d'això no hi ha discussió: Entrar en si es mejor el ATP o el FAP es un conflicto o discusión que está fuera de lugar. De fet, el sistema de seguretat és suficiente i no vemos por qué hay que tomar más medidas. En conclusió, la línea tiene la seguridad que tiene que tener, encara que hagen mort 41 persones. Això no demostra res. I és que a veces es inevitable que se produzcan accidentes. Amb tot, i per tal que vegeu que el conseller té bon cor, ha demanat disculpas. No obstant això, considera que en la seua acció de govern sobre la línia 1 la seguretat estaba primero i, per tant, això li dóna la tranquilidad del trabajo que entendemos que estamos haciendo bien hecho. Qui pot negar que fan bé el seu treball?\nEl propi conseller ja ho va explicar fa apenes dos mesos en la presentació del Pla d'Actuació Integral 2006-2010 de la Línea 1 de Metrovalència. Els valencians, des que governa el PP, tenim com sempre "lo més gran d'Europa": José Ramón García Antón explicó que el Plan de Actuación [...] contempla mejoras "importantísimas" de esta línea que, además de ser "la más antigua de Valencia", es "la más larga de España y de Europa", con más de 100 kilómetros de longitud. Però no només era la més gran sinó també la millor gràcies a les noves inversions -perquè volien millorar-la si tenia tot allò que tiene que tener?- : se ofrecerá "un servicio de mayor comodidad, con mayores medidas de seguridad y dotado con las últimas tecnologías". Però el conseller no estava a soles en la presentació del pla de millora sinó que el president de la Generalitat, Francesc Camps, l'acompanyà per tal de demostrar el "compromiso estratégico" del Govern valencià amb el transport metropolità de la Comunitat, que necesita inversiones en infraestructuras de primera magnitud. Així, la apuesta del Consell por el transporte público de calidad quedava palesa.\nAmb l'accident, l'únic que ha quedat palés és la manca d'inversions del govern en els servicis públics. Ni en educació ni en sanitat ni en transports ni en infraestructures ni en cooperació ni en habitatge ni en indústria ni en benestar social. El país es governa a base de balafiament, urbanització sense límits i projectes faraònicopropagandístics. Mentre no passa cap desgràcia, sembla que la cosa va bé. La gent viu en la seua bombolla de felicitat -local, autonòmica i mundial- i no li importa massa què fan amb els seus diners. Total, hem de pagar igual. Què més importa. Doncs importa i molt. Les polítiques passen factura i les males polítiques són responsables d'accidents, desastres mediambientals i crisis socioeconòmiques. La política de l'actual govern valencià ha estat malbaratar fons públics sense trellat i han pagat justos per pecadors.\nJosé Ramon García Antón, com a cap de la conselleria encarregada dels transports públics valencians, ha de dimitir. L'ètica democràtica ho exigeix. Si ell i el seu partit en tenen que la facen servir. Jota Erre, dimitisca per favor.\nPostejat per Vent d Cabylia a les 18:58 1 comentari:


Zhejiang Leiyu Intelligent Hardware Technology Co., Ltd. es va establir a2006, ubicat al número 8 de la carretera de llimona, zona de desenvolupament econòmic d’Ouhai, ciutat de Wenzhou, base de producció de Zhejiang China.Leiyu a Taishun, fabricant professional de panys, la planta de producció té una superfície de gairebé 12.249 quadrats metres, al voltant de 150 empleats. El principal producte, inclosos els accessoris de pany intel·ligent, pany mecànic, portes i finestres. proveïdor de maquinari d'alta qualitat que dóna suport a Vanke i Haier Real Estate, amb un subministrament anual de 500.000 conjunts de panys. L’empresa Leiyu va desenvolupar independentment els productes de la sèrie de panys intel·ligents originals "oberts a mà" el 2018 i va obtenir una sèrie de patents nacionals que es van sol·licitar per a oficines i llars. Liquidació de la factura, resolució de l’estada d’un hotel / apartament / llar i molts problemes de gestió de la vida, a més de proporcionar una solució personalitzada amb el lloguer de casa, apartament de lloguer, gestió d’hotels, oficina de l’empresa.\nHISTORYRIA DE LA MARCA\nPRIMERA RONDA SMART LOCK BORN ---- LEI-U\nEl maig del 2020 es va publicar la versió LVD-06 2.0, cooperar amb l’aplicació intel·ligent Tuya i bloqueig TT per fer una nova vida intel·ligent. El nostre objectiu és ajudar a fer la vida més senzilla i segura.


Futur europeu - Treplev - Time Out Barcelona\ndimecres, 2/01/2013 | Arts\nHo deia l’altre dia el Dr. Sunyer, un il·lustre membre del Senat de la província, a banda de director del festival Temporada Alta: la diferència entre els espectacles de fora que ens visiten i els nostres, quant a mitjans, no és gran, sinó abismal. I afegia una cosa encara més diàfana: per treballar amb quasi res, com els argentins, t’hi has d’acostumar. I aquí, ehem, ens costa molt canviar.\nTot plegat, ja ho saben, ens presenta un futur ben negre. I no cal dir que tenim diferents opcions: fer com si tot fos com abans o adaptar-nos als nous temps amb originalitat. Sembla una recepta de guru de Moody’s, però és així. I això passa per exportar i saber que no exportarem grans produccions, sinó talent. Dansa, performances, i textos.\nAquí, ja ho deuen haver intuït, qui perd són els actors. Només hem de comparar els intèrprets que treballaven fa cinc anys amb els que ho fan ara. Per sortir, a més, tenen l’escull lingüístic, salvat quan es tracta d’anar a Madrid, però massa alt si el que volen és treballar al nord dels Pirineus. N’hi ha, tanmateix, que s’han espavilat –Sergi López, Aina Clotet, Xavier Sabata…– i hem de veure, per exemple, com presenten els seus espectacles de text companyies neerlandeses com la Needcompany de Jan Lauwers: en anglès. Sí, un anglès d’estar per casa, però suficient.\nTemporada Alta s’ha aliat amb la Biennal de Venècia, el Festival BITEF de Belgrad, el Charleroi Danses, el Klangforum de Viena, l’Stitchiting Gaudeamus Muziekweek d’Utrecht i el Sao Luiz Teatro de Lisboa amb l’objectiu de coproduir un espectacle a l’any i mostrar-ne dos dels altres socis. Els dos primers anys, de català almenys n’hi haurà un de text. I l’altre, sense. Això es diu innovar i mirar endavant. El Barcelona Internacional Teatre (BIT) també ho està intentant i esperem que superi el tràngol en què es troba. Ens convé a tots.


CCOO guanya una sentència sobre l'obligació de les empreses adjudicatàries de la Corporació RTVE a subrogar el personal de serveis externs\nIndemnització de 10.000 euros\nAdjuntem el comunicat de premsa de la Secció Sindical de CCOO a RTVE:\nEL JUTJAT CENTRAL CONTENCIÓS ADMINISTRATIU NÚM. 5 DE MADRID CONDEMNA A LA CORPORACIÓ RTVE A INDEMNITZAR CCOO AMB 10.000 EUROS\nPer negociació col·lectiva (Pactos de Peñascales) es va acordar que en els plecs de clàusules administratives dels serveis externalitzats de la Corporació RTVE s’havia d’establir l’obligació de les empreses adjudicatàries a subrogar el personal que ja venia prestant aquests serveis externs.\nEl Tribunal Suprem va declarar que els “Pactos de Peñascales” constitueixen conveni col·lectiu i per tant d’obligat compliment per les parts signants (CRTVE i sindicats).\nLa realitat, des de fa anys, és que en les clàusules administratives no consta l’obligació de les empreses adjudicatàries dels serveis de subrogar-se en els contractes dels treballadors i treballadores que ja venien prestant els serveis amb l’anterior adjudicatària.\nLa conseqüència d’aquest procedir és que el personal es veu acomiadat, interposa demanda per acomiadament improcedent i les sentències declaren la improcedència i la indemnització legal corresponent.\nDes del punt de vista del dret administratiu, ens trobem amb el fet que les clàusules de contractació vulneren el Pacte de Peñascales, i des de 2012 interposem demandes davant de cada plec administratiu, obtenint en tots els casos sentències favorables.\nLa qüestió de la tutela judicial efectiva rau en el fet que quan la sentència és ferma (la CRTVE sempre interposa recurs d’apel·lació davant l’Audiència Nacional), és d’impossible execució perquè la condemna estableix que les clàusules havien d’haver inclòs l’obligació de subrogació, però han passat anys i ja hi ha una nova empresa adjudicatària.\nDavant d’aquesta impossibilitat d’execució, per part del Gabinet Tècnic Jurídic (GTJ) de CCOO de Barcelona es va sol·licitar al Jutjat central una indemnització per impossibilitat material de compliment de sentència, tal com estableix la Llei de la jurisdicció contenciosa administrativa.\nEl Jutjat central contenciós administratiu núm. 5 de Madrid ha xifrat en 10.000 euros la indemnització. La resolució judicial no és ferma perquè es pot interposar recurs d’apel·lació davant l’Audiència Nacional.


DeporTV - WikiLingua.net\nDeporTV és un programa de notícies esportives produït per TV Azteca.\nQuan neix TV Azteca, en 1993, es va incorporar una sèrie de nous programes. No obstant això, es va decidir mantenir aquelles produccions que portaven una llarga trajectòria i que eren molt apreciats pels televidentes, (com A Qui Correspongui, DeporTV, entre uns altres.)\nIniciat en 1974, quan el Canal 13 era canal propietat de l'estat era un de les emissions añejas i que valia la pena mantenir gràcies a la tradició i penetració que tenia, encara quan això fos un públic molt específic.\nLa polèmica i estil de José Ramón Fernández i el seu equip ho havien convertit per a llavors en un clàssic de la televisió mexicana.\nEls més de 30 anys a l'aire avalen al programa amb més prestigi i tradició a Mèxic, prova d'això va ser el sense fi d'esportistes, alguns de la talla de Vaig pelar, Nadia Comaneci, Roberto "Rajo de Pedra" Durán, Sugar Ray Leonard, Fernando Valenzuela, Juliol César Chávez, Pablo Bell de Mendoza i Adrián Fernández, entre uns altres, que van celebrar amb José Ramón les tres dècades de Deportv. Per qüestions de salut, José Ramón Fernández va abandonar el programa a mitjan el 2006; mesos després, Jose Ramón va tornar per a conduir en Azteca 7 un programa de revista anomenat Joserra Presenta, desligándose definitivament d'aquesta empresa a principis de novembre de 2007 per a començar un nou cicle en la cadena ESPN.\nActualment DeporTV es manté en el gust del públic mexicà millorant els nivells d'audiència i competència, sent conduït pel grup de comentaristes de TVAzteca.\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 23:26, 11 jun 2008 per Usuari David0811 de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Ahabvader, Cobalttempest i Mexicumbia de Wikipedia i Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Concentrol produeix surfactants de silicona sense SVHC - Concentrol\nConcentrol produeix surfactants de silicona sense SVHC\nLa recerca és una activitat clau per a poder elaborar solucions més eficaces, sostenibles i actualitzades als requeriments actuals. En el mercat europeu cada vegada hi ha una demanda major de productes menys tòxics i més respectuosos amb el medi ambient, amb la finalitat d’anar pel camí de la sostenibilitat i la cura del planeta.\nConcentrol desenvolupa una nova línia de surfactants sense SVHC (Substàncies Extremadament Preocupants o en anglès Substances of very high concern). Es tracta de substàncies que presenten efectes irreversibles o greus sobre la salut de les persones i el medi ambient. Com a conseqüència, aquestes substàncies requereixen un control adequat dels riscos associats als seus usos, així com la substitució de la substància, sempre que sigui possible.\nLes Substàncies Extremadament Preocupants o SVHC, després d’haver estat identificades per les autoritats competents del Reglament REACH (a través de la European Chemicals Agency – ECHA), es poden trobar en dues llistes: d’una banda, en la llista de candidats; i, d’altra banda, també poden figurar en la llista d’autorització (Annex XIV del Reglament REACH). Després d’incloure-les en una de les llistes, es publica un informe explicant per què la substància s’identifica com a Substància Extremadament Preocupant SVHC en la pàgina web d’ECHA.\nEn el cas dels estabilitzants de silicona, estaríem parlant de l’eliminació de substàncies com ara D4, D5, D6, entre altres. Gràcies a la labor de l’equip tècnic de Concentrol, aquests nous surfactants mantenen les mateixes propietats químiques i mecàniques que els seus antecedents o referències equitatives.\nEs tracta de les línies de surfactants per als fabricants de sistemes amb escuma de poliuretà flexible, integral, rígida i slabstock. De moment, on més introduïts estan aquests productes és en el sector dels panells aïllants o panells sandvitx per a la construcció i aïllament tèrmic, l’automoció i el mobiliari, entre altres. La tendència indica que la demanda s’anirà estenent en els pròxims anys en la resta dels sectors.\nDonada aquesta tendència, en Concentrol apostem per aquest nou tipus de productes i, en aquest sentit, els nous desenvolupaments es faran ja directament sense aquestes substàncies. El nostre equip en R+D i els tècnics especialitzats treballen dia a dia per a oferir les millors solucions adaptades als requeriments específics de cada client; al mateix temps que aposten per solucions cada vegada més eficients i respectuoses amb el medi ambient.\nConcentrol implementa el programa de compliment normatiu compliance\nConcentrol a l’Speed Dating comarcal


XFV • Qui som\nA Xavi Fernández Viatges sabem que cada persona és única i cada viatge és diferent i, per aquest motiu, posem a la vostra disposició la nostra experiència en el sector i el nostre saber fer característic.\nSom autèntics especialistes en les destinacions que us proposem i la qualitat que millor ens representa és una atenció personalitzada i eficaç des del primer contacte fins al final del viatge.\nLa nostra oferta de viatges és completa i variada, sempre amb itineraris i recomanacions precises per tal d'obtenir un viatge diferent amb una qualitat immillorable.\nEl nostre interès per millorar creix dia a dia i ens interessem per conèixer i oferir sempre les últimes novetats. Des de noves instal•lacions hoteleres a noves rutes o excursions, sempre amb el suport dels millors partners a les diferents destinacions per tal de poder oferir un assessorament amb garanties i una absoluta certesa.\nNosaltres només volem una cosa: que el vostre viatge sigui un record immillorable.\nI amb aquesta finalitat posem a la vostra disposició els nostres coneixements i una experiència de més de 20 anys al sector. No dubteu a posar-vos en contacte amb nosaltres!\nXavi Fernández Viatges és una de las poques agències de viatges especialista en la Polinèsia francesa. Tots els nostres agents són "Agents Tiaré", títol concedit per l'Oficina de Turisme de Tahití.\nIgualment, l'Oficina de Turisme d'Austràlia ens ha atorgat també el títol d'agents especialitzats, és a dir, som autèntics "Aussie Specialist".\nEl nostre equip d'experts està format per sis professionals que treballen des de l'oficina central de Barcelona.\nCopropietari i Director General de l'agència, el Xavi Fernández és especialista en viatges fets a mida, totalment personalitzats. Les seves destinacions preferides són les d'esquí, la Polinèsia i la resta d'illes exòtiques: les Illes Seychelles, les Illes Maldives i l'Illa Maurici.\nEspecialista en viatges fets a mida i personalitzats. Les seves destinacions preferides són: Argentina, Xile, Nova Zelanda, les Illes Cook i les Illes Fiji.\nEspecialista en viatges fets a mida i personalitzats. Les seves destinacions preferides són: Japó, Polinèsia, Illes Seychelles, Estats Units, Canadà, entre d'altres.\nEspecialista en viatges fets a mida i personalitzats. Les seves destinacions preferides són: Austràlia, Tanzània, Polinèsia i viatges fets a mida en general.\nEspecialista en viatges fets a mida i personalitzats. Les seves destinacions preferides són: Estats Units, tot l'Àfrica, Illa Maurici, les Illes Seychelles, les Illes Maldives i Japó.\nDocumentació, gestió d'assegurances de viatge\ni servei d'atenció al client.\nCopropietària de l'agència, és la directora de màrqueting i comunicació.


Un parell de millores d’última hora a la proposta de conveni de Ctrasa permeten aprovar-lo amb el 68% de suport dels treballadors - Altaveu el diari digital d'Andorra\n14/01/2018 (08:01 CET)\nUn parell de canvis introduïts a darrera hora per la direcció en la proposta de conveni col·lectiu per als treballadors del Centre de tractament de residus (Ctrasa) ha permès finalment aconseguir el suport majoritari a la regulació laboral. Feia més de dos anys que s’estava negociant la proposta enmig d’un clima de treball no sempre bo i amb un 2017 especialment complicat arran de l’elevada rotació de personal. La proposta de conveni s’ha aprovat amb el 68% dels vots emesos. És a dir, 18 dels 29 possibles vist que el trentè membre del cens electoral està de baixa. Les votacions s’han anat fent durant tota la setmana per aquells que treballen en torns i no ha estat fins aquest divendres que formalment s’ha posat l’urna. El termini per dipositar el vot es va iniciar dilluns a la tarda després que la representació dels treballadors i la gerència exposessin quins eren els punts que configuraven la proposta de conveni. Inicialment hi havia molts dubtes que la proposta tirés endavant malgrat que s’era conscient que si es rebutjava el conveni alguns dels avantatges laborals que es consideren que els treballadors tenen i que s’han anat implementant darrerament podien quedar en suspens atès que formaven part explícitament de la negociació. A darrera hora, però, segons fonts properes Ctrasa, la direcció va proposar un parell de qüestions més que estaven relacionades, especialment, al personal d’explotació, que és el que té els llocs de treball més complexes i dur i, també, sol ser el més reivindicatiu. Ja en aquell moment, segons les fonts consultades, es va veure que es podria decantar la balança cap al ‘sí’, com així ha estat. Eren trenta les persones amb dret a vot, encara que una no ha pogut emetre el seu parer en trobar-se de baixa. Respecte dels vots sí emesos, un s’ha declarat nul, dos han estat en blanc, vuit eren negatius respecte de l’oferta plantejada i divuit s’han decantat per donar suport a la proposta. Els elements que es creuen que han estat decisius per a l’acceptació majoritària de la proposta és, d’una banda, que per a tot el personal el període de vacances es fixa en 22 dies laborables a l’any i no trenta de naturals com fins ara. I, després, hi ha uns aspectes clau en relació amb els treballadors d’explotació, els que fan el tractament directe dels residus. Així, es redueix el còmput d’hores a treballar durant l’any i es passaran a pagar els dies festius treballats. Així, si actualment el personal d’explotació ha de fer 1.800 hores anuals i dintre d’aquestes els festius treballats comptaven doble o triple i restaven cadascun 16 o 24 hores en funció del dia del còmput general, la proposta que s’ha posat sobre la taula i ha quedat avalada en tancar-se l’urna a les 2 de la tarda suposa haver de fer 1.650 hores l’any. Si es treballa un festiu només comptarà per 8 hores però, en canvi, es pagarà a part del salari base. Més enllà d’això, també s’hauria incorporat al conveni una paga extra d’una mensualitat el mes que el treballador faci deu anys que va ingressar a la companyia. L’aprovat pels treballadors de Ctrasa després de molts i molts mesos d’estira-i-arronses és un dels poquíssims convenis col·lectius que existeixen o existiran, en aquest cas, al Principat. Es poden comptar amb els dits d’una ma i encara en sobren, segons les fonts consultades. Les mateixes fonts han indicat que l’ambient de treball “de moment sembla que està una mica més tranquil” encara que “sempre hi ha opinions divergents”. L’alt nivell de rotació de personal, però, és una dada objectiva. “Una altra cosa són els motius de fons que porten a prendre la decisió de plegar o no fer-ho”, han indicat les fonts consultades.


Unió Esportiva Olot » Escoruela (Sant Andreu), novetat al carril esquerre\nEl futbolista mataroní arriba a la Unió Esportiva Olot disposat a potenciar la banda esquerra amb recorregut, profunditat i bon nivell tècnic. Als seus 24 anys, Roger Escoruela ha brillat amb llum pròpia al grup cinquè de Tercera Divisió a files de la UE Sant Andreu, jugant-ho tot i classificant-se per al play-off d’ascens. A més, el maresmenc compta amb tres anys d’experiència a Segona B amb el filial de la SD Eibar i el Real Unión. Firma per un any més un altre d’opcional i és la tercera incorporació després de Delgado i Batalla.\nRoger Escoruela Miralles (Barcelona, 16/03/1996) es va traslladar des de ben petit a Mataró i va formar-se en diversos clubs maresmencs abans de fitxar per la UE Cornellà en el primer any de juvenil. El segon el va fer a les files del RCD Espanyol i l’últim, al Vilarreal CF. Ja com a amateur, la seva primera aventura va ser el Gavà (3a Divisió), on cridar l’atenció de la SD Eibar. El conjunt basc el va cedir al Real Unión (2016-17), equip amb el qual va disputar set partits a Segona B amb només 20 anys. Els dos cursos següents va competir amb el CD Vitoria, que és el filial de l’Eibar. En total, Escoruela va acumular més d’una cinquatena de partits a la divisió de bronze amb gairebé 4.000 minuts de joc. L’estiu passat va firmar per la UE Sant Andreu, on s’ha convertit en un fix a la banda esquerra de Mikel Azparren. A la lliga, el barceloní ha disputat 22 dels 23 duels possibles amb dos gols anotats i ha estat un dels laterals amb més projecció i atreviment de la Tercera Divisió. De fet, just aquest cap de setmana ha finalitzat la seva participació amb el club quadribarrat en el play-off d’ascens a Segona B, on va ser eliminat per l’Hospitalet, que va fer valer la seva condició de campió del grup català després de l’empat sense gols.\nPel que fa a les seves qualitats tècniques, la direcció esportiva considera que és un jugador ofensiu amb arribada i velocitat, un carriler esquerrà que donarà l’amplitud i la profunditat necessària que requereix el sistema de joc de la UEO. Té bona sortida de pilota, és resistent a nivell físic i ofereix una gambada destacable per arribar a línia de fons i centrar. Un futbolista que coneix la categoria de la seva experiència al grup del nord (tres temporades) i encaixa de meravella amb el perfil desitjat per ocupar la vacant de Pep Chavarria, un jugador relativament jove però amb recorregut i fam per progressar a la categoria.\nEscoruela signa per una temporada més una altra d’opcional i es converteix en el tercer reforç de la plantilla després del davanter Juan Delgado i el porter Albert Batalla. Benvingut al club, Roger! Et desitgem molts èxits de vermell!\nDeclaracions de Roger Escoruela:\n“Les sensacions són molt positives, tinc moltes ganes de començar el més aviat possible. Porto 20 anys estiuejant a Olot, per mi és un somni fet realitat poder ser jugador d’aquest club i poder gaudir dels companys, de l’afició i del projecte. Sempre m’havia cridat l’atenció aquest club, estic molt content i agraït”.\n“La veritat és que no m’ho vaig pensar dues vegades, crec que és un projecte estable i ambiciós que porta tres o quatre anys treballant-se i que s’ha consolidat a la categoria. L’equip té una estructura molt sòlida i estic convençut que m’adaptaré ràpid a l’estil de joc. Vinc a aportar el meu granet de sorra”.\n“Sóc un jugador molt ràpid, fort i que interpreto bé el joc d’atac. En els últims anys també he millorat en les tasques defensives, puc aportar dinamisme i el joc directe que la Unió Esportiva Olot necessita”.


Esport en horari lectiu\nActualitzada 19/06/2019 a les 10:59\nMés de 800 escolars de tercer de Primària de 23 centres de set comarques han participat aquest curs en un programa de tenis taula\n© Escolars durant una de les classes del programa.\n© L'acte de clausura d'aquest curs va tenir lloc a l'Escola Àngel Guimerà de Balaguer amb presència de totes les institucions implicades.\nUn total de 816 alumnes de tercer de Primària pertanyents a 23 centres escolars de set comarques lleidatanes han participat aquest curs 2018- 2019 en el programa Tennis de taula a les escoles, que s’ha impartit en horari lectiu. El programa es va gestar fa dos anys arran de l’acord entre Educació i la representació territorial de Lleida de tenis taula i compta amb el suport de Diputació i Consell Català de l’Esport, que aquest curs han aportat els 10.000 euros del pressupost a parts iguals. “El primer any, durant el curs 2017-18, vam fer una prova pilot amb escolars de sisè de Primària i va estar bé, però ens vam adonar que en aquesta edat ja tenen escollit el seu esport i que era molt millor implantar el programa en nens més petits”, explica el representant federatiu a Lleida, Francesc Solans.\n“L’objectiu final”, assenyalen des d’Educació, on s’ha acollit amb entusiasme el projecte, “és incidir en la formació integral dels alumnes, educar en el respecte i adquirir habilitats de co- ordinació, equilibri, valor i confiança”. Segons Solans, a més de divertir el nen, el tenis taula l’ajuda a concentrar-se i destaca perquè és un esport net. “En el nostre esport mai es permet que un rival acabi un parcial amb zero punts i si la pilota toca en una cantonada de la taula el protocol diu que el beneficiat pel punt demana disculpes”, assegura aquest professor de l’institut de Borges, que confia a renovar l’acord pels propers quatre anys amb Educació.\nL’èxit del programa permet augurar previsions a l’alça. “El curs 2019-20 afegirem al programa els alumnes de quart de Primària, amb la qual cosa doblarem la participació que hi va haver aquest curs fins als 1.500 o 1.600 escolars, que és cinc vegades més dels que hi va haver el primer any.”\nEl creixement també arribarà a l’afegir-s’hi més comarques com la Val d’Aran, l’Alt Urgell i el Pallars Sobirà. En aquestes dos últimes no hi ha cap club federat i són precisament els clubs els que imparteixen aquestes classes als col·legis. Es tracta de sis hores repartides en quatre setmanes i quatre hores més jugant un torneig


Cerca totes les ofertes d'hotels a Beragala Entrada:\n1 ComentarisGreen Valley Holiday Resort...Habitacions per nit per només29 EUR Més zones a Badulla\nEssent una localització molt desitjada, Beragala és el lloc on anar quan es va a Badulla. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Beragala té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Beragala o a qualsevol lloc a Badulla, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Beragala i us direm els preus ideals disponibles.\nHotels destacats a Beragala, Badulla\nGreen Valley Holiday Resort, ubicat a Beragala, Badulla, és una destinació popular per a viatgers....\nHotels a Beragala: Green Valley Holiday Resort


Base de fusta i 7 peces encaixables de diferents formes i dibuixos d'imatges quotidianes. Uns pius de fusta faciliten la manipulacióde les peces. Mides: 28 x 28 x 2,5 cm\nEncaix Goula Menjador\nEncaix Nathan Alçada girafa\nEncaix Goula Papallona\nTrencaclosques d'una papallona en el seu ambient. 4 peces de pivots grans per facilitar l'adherència al nen. Relaciona les peces ambel perfil. Reconeixement animal. Introducció de colors cridaners com és el fúcsia. Desenvolupa la coordinació ull / mà.\nEncaix Goula Gallina\nTrencaclosques d'una gallina en el seu ambient. 4 peces de pivots grans per facilitar l'adherència al nen. Relaciona les peces amb el perfil. Reconeixement animal. Colors molt vius. Desenvolupa la coordinació ull / mà\nEncaix Goki Bombers apilable\nMesures: 30 x 21 cm. 8 peces de fusta\nEncaix Goula Escola\nEncaix Goki Peix\n21 x 21 cm, de fusta, 5 peces, per unitat\nEncaix Triàngles Maxi Pivot Andreu Toys\n5 peces en forma de triangle i amb pivot gran per a una millor manipulació. Ajuda als nens a entendre la seqüència i a associar segons la forma geomètrica, la mida i el color. La base inclou el color corresponent.\nEncaix Cercles Maxi Pivot Andreu Toys\n5 peces en forma de quadrat i amb pivot gran per a una millor manipulació. Ajuda als nens a entendre la seqüència i a associar segons la forma geomètrica, la mida i el color. La base inclou el color corresponent.\nEncaix Nathan Camio brossa fusta\nSoci/a Abacus 35,80€


“Un robot no pintarà mai la ‘Mona Lisa’”, diu Ted Chiang a Kosmopolis\nL’autor nord-americà, que explora la filosofia en la ciència-ficció, es mostra escèptic sobre la intel·ligència artificial\nTed Chiang respon les preguntes de Toni Pou i Carme Torras al CCCB\n“No crec que els ordinadors estiguin ni remotament a prop de la intel·ligència humana. Som a dècades, està massa lluny en el futur. Es pensa en el nombre d’operacions que un ordinador pot fer per segon, però això no té a veure amb la intel·ligència humana. És un requisit perquè una màquina sigui operativa, però no n’hi ha prou perquè pinti la Mona Lisa. És com dir que algú pot pintar-la perquè ha llegit molt de pintura”.\nAixí de contundent es va mostrar ahir al vespre, al festival Kosmopolis, la festa de la literatura amplificada, l’escriptor nord-americà Ted Chiang, que es va connectar al CCCB des de la rodalia de Seattle. A cavall entre els relats de ciència-ficció i la feina de redactor tècnic a cal Microsoft, aquest fill d’exiliats taiwanesos és un dels referents mundials del gènere fantàstic.\n“No crec que tinguem robots o softwares que tinguin experiències subjectives”\nAmb dos reculls de relats publicats a casa nostra La historia de tu vida (Alamut) i Exhalació (Mai Més / Sexto Piso), i una exitosa adaptació al cinema, La llegada, el públic del Pati de les Dones va esclatar en un fort aplaudiment quan Chiang va aparèixer a la gran pantalla.\nEl físic i periodista Toni Pou i l’escriptora i professora de l’Institut de Robòtica (CSIC-UPC) Carme Torras van ser els encarregats de formular les preguntes a l’escriptor, que fa servir la ficció especulativa per indagar en la condició humana. Tot i això, les seves respostes van començar gairebé sempre amb un “no crec que”.\nChiang no creu que la ciència-ficció hagi de ser forçosament filosòfica: “Sí que respon qüestions filosòfiques i ho fa molt bé, però és tan vasta, que pot fer moltes coses. Els lectors diria que no necessiten filosofia. Aquestes històries han de ser comprensibles i accessibles per a un públic general. Després poden fer documentació”\nNo creu que “tinguem robots o softwares que tinguin experiències subjectives. Estem en la fase ameba”. I no creu que puguem arribar a entendre mai el cervell humà: “Nosaltres entenem un motor de cotxe, però cap motor de cotxe es pot entendre a si mateix”. Chiang no creu que res del que ell escriu als seus relats arribi a passar mai. I tampoc creu que “la tecnologia canviï la societat cap a on nosaltres voldríem. El resultat sempre és impredictible”, va concloure.


Nit del bosc, de frescor meravellosa (Heyse) (The LiederNet Archive: Texts and Translations to Lieder, mélodies, canzoni, and other classical vocal music)\nby Paul Frommer (1868 - 1914), "Waldesnacht", published 1894 [ medium voice and piano ], Berlin, Weinholtz [sung text not yet checked]\nNit del bosc, de frescor meravellosa\nNit del bosc, de frescor meravellosa,\nque jo saludo mil vegades,\ndesprès del sorollós rebombori del món,\noh, com n'és de dolç el teu mormol!\nSomnolent, estenc els meus cansats membres\nen la molsa tova,\ni és com si de nou em deslliurés\nde totes les meves folles angoixes.\nLluny, sona la música d'una flauta\ni remou en mi un gran deler,\nels pensaments em menen vers la bella,\ntan envejada llunyania.\nDeixa que la nit del bosc em bressoli\ni m'alleugi de totes les penes!\nI  aspiro una benaurada complaença\njunt amb les seves flaires.\nEn els cercles íntims i secrets\nt'hi sentiràs bé, cor neguitós,\ni em davalla una pau\namb silenciós aleteig.\nCanteu ocells els vostres cants encisadors,\nque dolçament em facin adormir!\nFolles angoixes, dissipeu-vos de nou,\ncor neguitós, a hores d'ara, bona nit!\nTranslation of title "Waldesnacht" = "Nit del bosc"\na text in German (Deutsch) by Paul Heyse (1830 - 1914), no title, appears in Der Jungbrunnen: Neue Märchen von einem fahrenden Schüler, in Glückspilzchen, Chapter 3, first published 1850


Málaga, escenari Max 2020\nPeu de foto (d'esquerra a dreta): Noelia Losada, regidora de Cultura i Esports de l'Ajuntament de Málaga; Francisco de la Torre, alcalde de Málaga; Pilar Jurado, presidenta de la SGAE, i Juan Ramón Arnáiz, president de la Fundació SGAE.\nLa gala de lliurament dels XXIII Premis Max de les Arts Escèniques tindrà lloc el proper 29 de juny al Teatro Cervantes\nÉs la cinquena vegada que la Comunitat d'Andalusia acull aquests reconeixements.\nLa Fundació SGAE i l'Ajuntament de Málaga han anunciat avui en roda de premsa l'escenari on tindrà lloc la XXIII edició dels Premis Max de les Arts Escèniques, el principal reconeixement al talent dels professionals del teatre i la dansa de l'Estat espanyol. El Teatro Cervantes de Málaga acollirà la cerimònia de lliurament d'aquests guardons, que se celebrarà el 29 de juny de 2020.\nLa Fundació SGAE i l'Ajuntament de Málaga han signat avui l'acord de col·laboració. També s'han presentat totes les novetats de la propera edició en un acte obert als mitjans de comunicació.\nA la trobada, hi ha estat presents Francisco de la Torre, alcalde de Málaga; Pilar Jurado, presidenta de la SGAE; Juan Ramón Arnaiz, president de la Fundació SGAE; Noelia Losada, regidora de Cultura i Esports de l'Ajuntament de Málaga; Juan Antonio Vigar, director gerent del Teatro Cervantes, i Verónica Repiso, directora de la SGAE a Andalusia.\nPer cinquè cop, els Max a Andalusia\nEl caràcter itinerant dels Premis Max els ha portat al llarg de les seves 23 edicions per diferents teatres de la geografia estatal. Amb aquesta, ja són cinc les ocasions en què Andalusia acull aquests reconeixements als professionals del teatre i la dansa (l'any 2000 al Teatro de la Maestranza de Sevilla, el 2008 al Teatro Lope de Vega de la mateixa ciutat, el 2011 al Gran Teatro de Córdoba, i el 2018 al Cartuja Center CITE de Sevilla). Tanmateix, serà la primera vegada que la gran festa de les arts escèniques se celebra a Málaga.\nLes arts escèniques del país compten amb destacats professionals originaris de Málaga, el treball dels quals ha estat merescudament reconegut als Max. És el cas de la companyia El Espejo Negro d'Ángel Calvente i Carmen Ledesma, que va rebre el Max al Millor Espectacle Infantil el 2009 per La vida de un piojo llamado Matíasi el 2012 per El fantástico viaje de Jonás el espermatozoide. Una alta gran triomfadora ha estat la coreògrafa i ballarina Rocío Molina, que va obtenir el Max a la Millor Coreografia el 2015 per Bosque ardora i el 2017 per Caída del cielo, obra per la qual també va rebre el guardó a la Millor Intèrpret Femenina de Dansa. Així mateix, el 2019 va obtenir el Max al Millor Espectacle de Dansa per Grito pelao, que també es va endur el guardó al Millor Espai Sonor. En la categoria de Millor Actor de Repartiment, Pepón Nieto va guanyar el Max el 2015 per El eunuco, i Ángel Ruiz per Miguel de Molina al desnudo el 2017, en aquesta ocasió com a Millor Actor Protagonista.\nI si bé entre els finalistes malaguenys dels darrers anys han aparegut sovint El Espejo Negro i Rocío Molina, també han estat nominades altres figures de renom. És el cas de creadores de la talla de l'actriu Kiti Mánver, que va ser seleccionada com a Millor Actriu Protagonista el 2014 per Las heridas del viento i el 2018 per Sensible, o de la coreògrafa Luz Arcas (Cía. La Pharmaco), que va entrar a la tríada de nominats el 2013 per Éxodo: primer día, el 2017 per Kaspar Hauser. El huérfano de Europa, i el 2019 per Una gran emoción política, obra per la qual va estar nominada a les categories d'Espectacle de Dansa, Coreografia, Intèrpret Femenina i Composició Musical.\nLa Comunitat d'Andalusia ha rebut més d'una vintena de Premis Max. Així, cal fer esment a Salvador Távora, que el 2017 va rebre el Premi Max d'Honor a tota la seva trajectòria, i que ja s'havia estrenat amb el Max a Carmen com a Espectacle amb Major Presència Internacional. O a molts altres artistes relacionats sovint amb la dansa i el flamenc, com ara Antonio Canales i el seu ballet, que el 1998 van guanyar el Max al Millor Espectacle de Dansa amb Gitano i que l'any següent, amb Bengues. Variaciones sobre la casa de Bernarda Alba y Suite sobre Guernica, va aconseguir el guardó al Millor Intèrpret Masculí de Dansa, un premi que va obtenir de nou el 2001 amb La Cenicienta; Cristina Hoyos, que el 2000 fou escollida Millor Intèrpret Femenina de Dansa per Arsa y toma; el Ballet Flamenco de Sara Baras, guardonat com a Millor Espectacle Dansa i Millor Coreografia per Juana la Loca el 2001; Eva Yerbabuena, que ha obtingut el Max a Millor Espectacle de Dansa per A cal y canto (2005), Lluvia (2010) i Cuando yo era (2012), i a Millor Intèrpret Femenina de Dansa també en tres ocasions, amb Ay el 2014, amb Apariencias el 2018 i amb Cuentos de azúcar durant la darrera edició; o Israel Galván, guanyador del Max al Millor Intèrpret Masculí de Dansa el 2011 per La lucha libre vuelve al Price, el 2012 ―any en què a més va obtenir el Max a la Millor Coreografia― per La curva, i el 2014 per Lo real/Le réel/The real.\nTambé han obtingut aquest preuat reconeixement cites andaluses com ara la Bienal Internacional de Flamenco de Sevilla (2015) o el Mes de Danza (2009), ambdues programades a la capital andalusa; les Jornadas de Teatro del Siglo de Oro d'Almería (2013), així com Axioma Teatro (2005), el Teatro Central de Sevilla (2014), Laví e Bel al Millor Espectacle Musical per Cabaret líquido, 2009, o professionals i companyies com Alejandro Cruz Benavides (Millor Direcció Musical per La Barrada del Zurdo de Laviebel, 2012), Manuel Liñán (Millor Intèrpret Masculí de Dansa per Tacita a tacita, 2013, i per Reversible, 2017), Daniel Doña (també Millor Intèrpret Masculí de Dansa per Psique el 2019), La Maquiné (Millor Espectacle Infantil el 2014 per El bosque de Grimm), The Funamviolistas de 8co80 Gestión Cultural (Millor Espectacle Revelació el 2014), o Alberto Conejero (Millor Autoria Teatral per La piedra Oscura, 2016), entre d'altres.\nAltres ciutats com Barcelona, Bilbao, Córdoba, Guadalajara, Las Palmas de Gran Canaria, Madrid, Sevilla, València, Valladolid, Vigo o Zaragoza també han acollit aquests guardons en anteriors edicions.\nOrganitzats per la Fundació SGAE, els guardons de les arts escèniques de més prestigi de l'àmbit estatal celebren 23 anys mantenint els seus tres premis especials: el Premi Max d'Honor, que distingeix la trajectòria d'una persona per la seva aportació i dedicació a les arts escèniques, així com per la seva defensa; el Premi Max Aficionat o de Caràcter Social, dedicat als projectes en favor de la integració i la projecció social, i a les companyies aficionades amb una contribució destacada a les escèniques, i el Premi Max del Públic, que es concedeix a l'espectacle que obté el nombre més grans de vots del públic a través de l'aplicació en línia #VotaMax.\nEls darrers anys, els Premis Max de les Arts Escèniques s'han consolidat com els referents del sector, amb un nombre cada cop més gran de seguidors, i han despertat l'interès de companyies de tot tipus procedents de tot el territori estatal. La darrera edició, celebrada el 20 de maig de 2019 al Teatro Calderón de Valladolid, va comptar amb la participació de prop de 3.000 professionals i amb 359 espectacles inscrits.\nEl conveni de col·laboració signat entre el Teatre Cervantes i la Fundació SGAE recull que el teatre aporta la quantitat de 170.000 euros (impostos no inclosos) per a la celebració de la gala, i la Fundació SGAE es compromet a fer-se càrrec de totes les despeses que es derivin de l'organització les quals són necessàries per a la cerimònia i que no sufraga el Teatro Cervantes, i ambdues parts poden buscar patrocinadors per a la gala.\nOrganitzats per la Fundació SGAE des del 1998, els Premis Max —amb un guardó dissenyat pel poeta i artista plàstic Joan Brossa (Barcelona, 1919-1998), impulsor d'un dels col·lectius renovadors de l'art espanyol de postguerra— s'han consolidat al llarg dels anys com el reconeixement més ampli en l'àmbit de les arts escèniques a l'Estat espanyol.\nD'esquerra a dreta: Juan Antonio Vigar, Noelia Losada, Francisco de la Torre, Pilar Jurado, Juan Ramón Arnaiz i Verónica Repiso.


En primer lloc volem denunciar l'obscurantisme amb què s'estan elaborant aquestes propostes. El ministre d'Educació, Àngel Gabilondo, va presentar aquest document el passat 20 de gener. Els grans mitjans de comunicació van tenir el document i van poder opinar sobre ell abans que la principal associació d'estudiants de tot l'Estat. Resulta irònic, com a mínim, que portin parlant setmanes d'un possible pacte educatiu amb la dreta (a costa de l'educació pública) i després els estudiants ni tan sols no en puguem saber de primera mà quins són les “reflexions” sobre les que es vol pactar.\nDit això, pel que ha transcendit a la premsa del document, té un objectiu clar: que la universitat sigui accessible per als fills dels treballadors és una cosa molt costosa i per tant cal solucionar-ho. Com? Incrementant els preus de les matrícules encara més. A mig termini el que es busca és que les taxes s'apropin més al cost de la plaça d’estudiant. Especialment es vol penalitzar les segones i terceres matrícules. Segons El País, la idea és que el preu de la segona matrícula sigui gairebé 5 vegades més gran que la primera, i la tercera gairebé 10 vegades més. “Així, per exemple, l'assignatura més cara de la carrera de Dret a l'Autònoma de Madrid val ara la primera vegada 80 euros, la segona, 95 i la tercera, 135. Aplicant-li els percentatges proposats al nou informe, el 2015 costaria entorn de 330 euros la segona matrícula i la tercera, 660”.(ii) Aquests augments començarien a aplicar-se a partir del curs 2011-2012.\nL'efecte que tindrien aquestes reformes d'implantar-se seria molt clar, desmotivar ràpidament els alumnes que no puguin dedicar absolutament tot el seu temps a estudiar, que tinguin més dificultats, o que estiguin en una carrera amb un percentatge de suspensos major (com per exemple, les enginyeries). Un alumne que es vegi en la tessitura de pagar més de 600 euros per una sola assignatura, més la resta de les que hagi de matricular-se, probablement abandoni la universitat. És més, per aquesta quantitat, fa uns anys podries matricular-te d'un curs complet!\nPer si això fos poc, es planteja crear unes noves "normes de permanència", entre les quals es trobaria comptar la convocatòria d'examen encara que un no es presenti, tal com ja passa a algunes universitats, com la Carlos III de Madrid.\nEl principal argument que esgrimeixen els que volen incrementar el preu de la matrícula és que la majoria dels joves van a la universitat a passar el temps a la cafeteria o directament es queden dormint a casa, per la qual cosa no hauríem de subvencionar un grapat de ganduls. Tanmateix, les dades del Ministeri d'Educació van en una altra direcció. El 47% dels graduats té menys de 25 anys, i cal tenir en compte que no tots els estudiants comencen la carrera amb 18 anys i que el 32,6% dels estudiants compatibilitzen treballs i estudi (iii). A més l'argument dels “mandrosos” com a motiu per pujar les matrícules no se sosté. Si l'únic que fan és pagar la matrícula i després passar per classe quin cost li suposen a la universitat? Cap.\nA tot això s'afegeix la reestructuració de les carreres. Des del punt de vista del ministeri no es redueix prou l'oferta de titulacions amb l'aplicació dels Plans de Bolonya. Per a ells sobren carreres i no solament això, també sobren professors. La seva alternativa passa per retallar titulacions "allà on no hi hagi demanda suficient". I per als professors sobrants, entre altres coses, prejubilacions.\nEl mateix govern que està plantejant allargar l'edat de jubilació als 67 anys té el desvergonyiment de pensar en prejubilacions per a professors universitaris. Des del punt de vista del mercat i dels empresaris sobren carreres, professors i fins i tot universitats senceres, però no des del punt de vista dels interessos socials. Per als treballadors no sobra un sol llicenciat mentre hi hagi necessitats socials sense cobrir: sanitat, educació, habitatge assequible...\nTot això no són més que excuses per ocultar la raó de fons. El que es busca és expulsar massivament els fills dels treballadors de la universitat, que és la raó de ser dels Plans de Bolonya.\nMatrícules més cares i més beques?\nDes del Govern es diu que la contrapartida a aquesta pujada de taxes seria un nou sistema de beques i ajuts per garantir que ningú no es queda sense estudiar per motius econòmics. Sorprenentment, un dels objectius de la nova política de beques és garantir “ajuda independentment de la situació social i econòmica”. És a dir, just el contrari d'una beca.\nPerò desglossant els tipus de beques que es proposen, allà descobrim la lletra petita:\nEn primer lloc es planteja un increment de les “beques-salari” dels 6.250 euros actuals a 6.500 o, en el cas millor, 7.000 el 2015. En primer lloc cal deixar clar que aquesta quantitat és totalment insuficient per cobrir les despeses d'estudiar tot un any. Des del Sindicat d'Estudiants defensem una autèntica beca-salari de 900 euros al mes, que és el que realment garantiria no tenir pressions econòmiques a l'hora d'afrontar els estudis. Però el més sagnant no és això, sinó els requisits que es demanen per accedir a aquestes "beques-salari". Només hi podran accedir les famílies que no superin un llindar de renda de 13.557 euros calculat per a una família de 4 membres. És a dir, només pots accedir a aquest ajut si estàs en una família mileurista, que no són precisament els que arriben a la universitat, perquè les pressions per començar a treballar a partir dels 16 són molt altes.\nLes famílies la renda de les quals no arribi als 30.287 euros podran sol•licitar una beca general de 1.400 euros, amb la qual se suposa que han de fer front a totes les despeses del curs lectiu, i amb què podran demanar la beca de mobilitat.\nD'altra banda, es proposa que les famílies amb més de 30.287 euros també puguin demanar beques, consistents en l'exempció de matrícula i també podran demanar les beques de mobilitat, i les que tinguin fins a 38.831 euros podran tenir matrícula gratuïta. És absolutament escandalós que els diners que haurien d'anar per ajudar les famílies obreres amb més problemes acabin destinats a pagar les matrícules de gent que no ha de fer cap sacrifici per anar a la universitat. Els plans del Govern són començar a implantar aquest sistema a partir del curs 2010-2011, i que sigui vigent plenament a partir de l'any 2015.\nI d'on sortiran aquests diners per a beques? Al document es planteja que seria necessari un augment del pressupost a la universitat pública, de l'1,2% actual a l'1,5% del PIB a "mig termini", i a continuació es reconeix que la situació econòmica no és gaire favorable i que per tant es tardarà a fer aquest esforç. És a dir, contrareformes per a avui i ja veurem quan podem donar més diners per a l'educació pública, malgrat que l'Estat espanyol és a la cua de la UE. En el millor dels casos no és més que una bona intenció. Quan els bancs van presentar problemes, en poques setmanes es van mobilitzar 150.000 milions d'euros per garantir la seguretat dels grans banquers, tanmateix, quan es tracta d'educació, sanitat... la cançó sona molt diferent. Davant d'aquesta quantitat, els 8.400 milions que serien necessaris per modernitzar la universitat són xavalla. O comparats amb els 7.000 milions que va costar el rescat de Caja Castilla-la Mancha, els 1.200 milions d'euros que farien falta per assolir un 40% de becats (la mitjana de la UE) no són ni la sisena part.\nLa realitat actual és molt diferent. L'Estat espanyol inverteix un 0,08% del PIB en beques, mentre que la mitjana de l'OCDE (Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic, el grup dels 31 països més rics del planeta) és del 0,27%, és a dir, només estem per davant de Polònia, Mèxic i la República Txeca. I països com Finlàndia inverteixen quatre vegades més, el 0,32% del PIB, o Àustria (0,37%) . La solució que dóna el Govern per apropar-nos al 0,2% l'any 2015 és augmentar el nombre de beques-préstec, que no són beques, perquè has de tornar aquests diners en acabar la carrera. Això confirma el que ja vam dir en el seu moment quan es van començar a aplicar els Plans de Bolonya: els crèdits van desplaçant progressivament les beques, especialment referent a postgraus (ja en el passat curs es van donar 15 milions en beques per a postgraus i màster davant 74 milions en beques-crèdit)(iv)\nD'altra banda, pretenen fer-nos creure que augmentaran el pressupost en els pròxims anys, quan la realitat serà la contrària. Si no han aprofitat els anys de boom econòmic per incrementar la despesa pública de forma significativa, molt menys creixerà ara que, després dels multimilionaris plans de salvament de la banca, el dèficit públic està disparat. El que ens espera en els pròxims anys són retalls socials i "pressupostos austers", no més beques.\nPerò el document no es queda només en la política de beques. Referent al finançament de les universitats, es planteja el finançament per resultats, el que redundarà en crear universitats de primera i de segona. No contents amb això, també proposen “obrir el debat” sobre el finançament públic de les universitats privades.\nEls joves i els treballadors no vam posar al PSOE en el poder perquè destinessin el (escàs) diners de les beques als que no les necessiten ni perquè creés una universitat elitista al servei d'uns quants. Vam posar el PSOE en el poder que derogués la LOU i garantís una educació pública, laica i de qualitat per als fills dels treballadors. Sens dubte aquest document de "reflexions" no va per aquest camí, i el Ministre hauria de reflexionar seriosament sobre si vol dur-lo a terme, perquè tornarà a tenir els fills dels treballadors enfront d’ell.\n7% del PIB per a l'educació pública!\nNi LOU ni Plans de Bolonya!\n(i) Estadística de Preus Públics Universitaris 2009/2010 i 2008/2009. Ministeri d'Educació.\n(ii) El País, 25/01/2010\n(iii) Dades i xifres del sistema universitari. Curs 2009/2010. Ministeri d'Educació.\n(iv) Education at Glance 2009. OCDE


Frenar la violència familiar a la Comunitat, amb el Màster en Prevenció amb Adolescents | ADEIT\nFRENAR LA VIOLÈNCIA FAMILIAR A LA COMUNITAT, AMB EL MÀSTER EN PREVENCIÓ AMB ADOLESCENTS\nL’Institut FARO per a la Prevenció i Intervenció Psicològica i Social alerta de l’augment de casos de violència en joves en els últims anys, especialment en els casos de violència filial, on podríem parlar d’un augment del 80 per cent en deu anys, i dels casos de violència de gènere entre adolescents. En aquesta mateixa línia, la Fiscalia General de l’Estat indica que els expedients oberts a joves per delictes de violència filial han anat en augment, any darrere d’any, fins a aconseguir les 4.898 denúncies de pares a fills durant l’any 2015. Així mateix ofereixen dades de la incidència de la problemàtica per comunitats autònomes i revela que és la Comunitat Valenciana la regió on s’obrin un major nombre d’expedients a menors per aquest tipus de delicte: 1.056 durant l’any 2015. A la Comunitat li segueix Andalusia (926), la Comunitat de Madrid (406) i Catalunya (310).\nEls adolescents en risc suposen una població especialment vulnerable a la qual cal atendre amb vocació però també amb professionalitat per això la Universitat llança aquest títol\nEls adolescents en risc suposen una població especialment vulnerable a la qual cal atendre amb vocació i convicció però també amb professionalitat, abordant les diferents problemàtiques que poden giren entorn d’aquest període evolutiu. Per això, la Universitat de València llança la sisena edició del Màster Propi en Prevenció i Intervenció amb Adolescents en Risc i Violència Filioparental.\nEls experts expliquen que els fills «necessiten ordre, límits i seguretat». I assenyalen que un dels motius pels quals es pot produir aquesta violència és per «complaure als fills a l’excés per a evitar el conflicte o fins i tot alleujar-se o calmar cert sentiment de culpa per no passar el suficient temps amb ells». És així com els fills i les filles aprenen, a través de les conductes agressives, a aconseguir els seus objectius i propòsits, que poden anar des d’aconseguir coses materials, aconseguir atenció, lliurar-se d’un càstig, eludir responsabilitats, evitar complir normes, descarregar-se del malestar o aconseguir la sensació interna de poder i control sobre els seus pares. Aixina ho expliquen els directors del curs, María Vicenta Mestre, catedràtica del Departament de Psicologia Bàsica de la Universitat de València, María José Ridaura, psicòloga de la Fundació Amigó i Directora del Centre de Menors “Cabanyal” i Pedro José López, professor del Departament de Sociologia i Antropologia Social de la Universitat de València i sotsdirector de la Colònia Sant Vicent Ferrer. En aquest sentit –precisen- que són els fills els que acaben tenint el control sobre la pròpia família i els pares i mares cada vegada posen menys límits i cedeixen més. Per això, els directors del màster subratllen que és «fonamental treballar, no solament amb els i les adolescents sinó també amb les seues famílies en aquest problema concret com en qualsevol problema que esdevinga en aquest període evolutiu».\nEl màster, que s’impartirà on-line a través de l’Aula Virtual de ADEIT, inclou a més la realització de pràctiques formatives en centres residencials d’atenció psico-soci-educativa a menors situats a València o en qualsevol altra ciutat\nDetectar les circumstàncies de risc en les famílies\nEl Màster Propi en Prevenció i Intervenció amb Adolescents en Risc i Violència Filioparental té com a principal objectiu oferir la formació i eines necessàries per a aprendre a detectar les circumstàncies de risc així com per a intervenir en problemàtiques socials relatives al maltractament, la violència filial, les dependències, l’exclusió, etc. l’eix de la qual d’actuació prioritària siguen tant els adolescents com les seues famílies. L’objectiu és que una vegada acabada la formació, qualsevol persona que supere cadascun dels mòduls siga capaç d’ajudar i de convertir-se en un agent actiu i resolutiu en la millora de la vida dels adolescents en risc. Com expliquen els directors del curs, tot això se fa des d’una perspectiva multidisciplinària i dirigit tant a professionals del sector com a titulats en Psicologia, Criminologia, Treball social, Educació Social, Sociologia, Pedagogia o Antropologia.\nEl màster, que s’impartirà on-line a través de l’Aula Virtual de ADEIT, inclou a més la realització d’un treball final de màster i de pràctiques formatives que «permetran aplicar els coneixements adquirits durant aquest màster bé en centres residencials d’atenció psico-soci-educativa a menors situats a València o bé en qualsevol altra àrea geogràfica per a facilitar l’accés a les pràctiques d’estudiants en altres ciutats», subratllen des de la direcció.\nMés informació i inscripció: Màster Propi en Prevenció i Intervenció amb Adolescents en Risc i Violència Filioparental\nNotícia publicada: 07/07/2017


Vols barats de Sevilla a Stuttgart des de 200 € a Iberia\nVols barats Alemanya Stuttgart Sevilla-Stuttgart\nVols barats de Sevilla a Stuttgart (STR) de Sevilla a Stuttgart Sevilla-Stuttgart, Alemanya\nConsulta l’oferta de vols de Sevilla a Stuttgart i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Sevilla a Stuttgart.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Sevilla a Stuttgart fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Eusebio: «És un moment difícil, però queda molta competició encara» - Diari de Girona\nEusebio: «És un moment difícil, però queda molta competició encara»\njordi roura 09.02.2019 | 23:10\nEusebio Sacristán Marc Martí\nAquestes són les principals declaracions del tècnic del Girona, Eusebio Sacristán, en acabar el partit d'avui contra l'Osca:\n- «Queda molta competició. Aquest equip ha demostrat que té orgull. Hem de seguir confiant»\n- «Tal com estava el partit al descans, teníem el control però hem encaixat dos gols. Al descans hem pensat que calia un gir al partit i que amb una defensa de 4 podrien arribar les ocasions. Borja tenia molèsties i Paik era el recanvi natural»\n- «Portem molts partits sense guanyar. Fa mal haver perdut. Hem de seguir estant junts. Hem de ser més forts que mai».\n- «Els dos gols de l'Osca han sigut dues jugades aïllades. El 0-1 ha arribat quan nosaltres érem superiors i això ha pesat molt. Em quedo amb la reacció de l'equip a pesar de les circumstàncies adverses. És un moment difícil però queda molt per davant».\n- «Estic donant el millor de mi perquè l'equip millori i arribin les victòries. Confio en la feina que estem fent i en l'actitud que demostren els jugadors».\nFrancisco: «Som a temps de fer coses molt boniques».\nJozabed se'n torna a Vigo.


Lloguer d'equips i traducció simultània. Alacant, València\nTant si desitja organitzar una conferència breu com un congrés internacional de diverses jornades, SENTAMANS Traductors i intèrprets posa a la seua disposició tots els mitjans professionals i tècnics necessaris per a superar amb escreix les seues expectatives.\nI tot amb un enorme avantatge: com que actuem com a únic punt de contacte, amb només una telefonada o missatge pot sol·licitar i gestionar tots els serveis que requerisca. Si no té clar quina és la millor opció per a l’esdeveniment que està preparant, no dubte a consultar-nos: estarem encantats d’atendre’l amb l’eficiència i amabilitat que ens caracteritza.\nNo simplement traduïm paraules. Garantim que l’èxit del seu esdeveniment siga molt superior a l’esperat: més vendes, més assistents, màxima satisfacció dels participants… el seu objectiu serà el nostre.\nTambé denominada “interpretació simultània”. L’intèrpret tradueix a un altre idioma el discurs del ponent en temps real. En aquest cas, transmetem el missatge des d’una cabina insonoritzada i els assistents reben el so a través del sistema de receptor i auriculars. Donada l’enorme concentració que requereix aquesta tècnica, a partir de certa durada treballem per parelles per tal de garantir una interpretació de màxima precisió.\nÉs el nostre servei estrella. Qualitat òptima de so i modalitat principal en congressos.\nTraducció simultània sense cabina\nL’intèrpret tradueix a un altre idioma el discurs del ponent en temps real, però en aquest cas no es troba en una cabina insonoritzada. En lloc d’això, fa servir tecnologia sense fil d’audioguia (o “infoport”, similar a la que s’utilitza en museus i visites guiades). Donada l’enorme concentració que requereix aquesta tècnica, a partir de certa durada treballem per parelles per tal de garantir una interpretació de màxima precisió.\nServei que ofereix el mateix dinamisme que la interpretació simultània a un preu més econòmic. Recomanat per a reunions breus i grups reduïts.\nLloguer d’equip tècnic\nPosem a la seua disposició tot el material necessari per a l’esdeveniment que vosté vol organitzar, tant si es tracta d’una visita breu com d’un congrés internacional de diverses jornades.\nCabines d’interpretació simultània, equip de so, megafonia, receptors, infoport i sistemes d’audioguia… disposem de tot el que necessita.\nAcí el ponent realitza intervencions breus (d’un a cinc minuts, aproximadament), que l’intèrpret tradueix a continuació, amb ajuda d’una llibreta o tauleta tàctil i una tècnica per a prendre notes molt complexa. En el nostre cas, aquesta tècnica és fruit d’anys de perfeccionament acadèmic, circumstància que ens permet reproduir íntegrament el discurs original –a diferència d’altres serveis d’interpretació, sense quasi formació en el camp–.\nServei que no requereix cabina i on només és necessari un intèrpret. Opció habitual en rodes de premsa, reunions de negocis i presentacions breus.\nL’intèrpret, desproveït de llibreta, tauleta tàctil o qualsevol tipus d’equip tècnic, tradueix per a un grup reduït d’interlocutors.\nServei on no cal equip tècnic de cap tipus i on només és necessari un intèrpret. Opció habitual en negociacions o visites oficials.\nTraslladem a la nostra llengua materna textos escrits en altres idiomes. El producte final és un text impecable, revisat per un segon traductor, llest per a ser publicat o imprés en qualsevol format.\nDes del 2005, traduïm per a les empreses de referència en sectors com ara:\nSoftware i noves tecnologies (Google, Microsoft, Sony, Samsung)\nXarxes socials (Facebook)\nAutomoció (Porsche, Jaguar, Bentley, Audi, Volkswagen)\nVideojocs (PlayStation, Capcom)\nSENTAMANS Traductors i intèrprets\nEl seu millor servei de traducció simultània a València.\nAnglés, alemany, francés, italià, turc, àrab, xinés, espanyol, castellà, valencià, català: intèrprets de dilatada experiència en qualsevol combinació lingüística.\nGarantim satisfacció absoluta en tots i cadascun dels nostres treballs.\nPressupost en 24 h


VerdsEquo lamenta l'eixida "sobtada" de Grezzi i li desitja el millor en la nova etapa com a independent - Diari La Veu\nEscriba el número 540611\nVerdsEquo lamenta l'eixida "sobtada" de Grezzi i li desitja el millor en la nova etapa com a independent\nLa Comissió Executiva de la formació s'ha reunit aquest dilluns a la seu de Compromís\n2 desembre 2019 19:59h\nGrezzi ha anunciat que s'ha donat de baixa del partit. / EUROPA PRESS\nVALÈNCIA (EP). La Comissió Executiva de VerdsEquo del País Valencià, reunida a València aquest dilluns en la seu de Compromís, ha "lamentat la sobtada eixida" del regidor de Mobilitat Sostenible a l'Ajuntament de València, Giuseppe Grezzi, i li ha agraït el "treball exercit durant tot aquest temps".\nLa formació s'ha pronunciat en aquests termes després que Grezzi haja anunciat que s'ha donat de baixa del partit, una decisió que segons ha apuntat no afecta el seu "compromís" amb el projecte de Compromís i amb el govern municipal, que "continua intacte".\nSobre aquest tema, la portaveu de VerdsEquo, Cristina Rodríguez, en un comunicat, ha desitjat a l'edil "tot el millor en la seua nova etapa com a independent de Compromís", des d'on continuaran "treballant conjuntament per l'ecologia política, per a continuar construint una alternativa verda que faça front als grans desafiaments socials i ambientals que tenim per davant".\nD'altra banda, l'executiva de VerdsEquo ha valorat "molt positivament" el desenvolupament de la V Assemblea Federal d'Equo, celebrada aquest cap de setmana en Rivas-Vaciamadrid, on la delegació valenciana "va tindre un paper imprescindible durant els debats que es van succeir en la comissió d'elaboració de la nova ponència política de l'organització ecologista", ha ressaltat.\n"Després de diversos mesos convulsos, ha sigut molt esperançador veure com el consens ha sigut la tònica general d'una assemblea en la qual s'ha dissenyat el full de ruta polític per als pròxims mesos, amb un document l'objectiu del qual és consolidar l'espai polític verd en l'estat espanyol, i reforçar el nostre paper dins del Partit Verd Europeu", ha subratllat Rodríguez.\nGrezzi demana la baixa de VerdsEquo però manté "intacte" el seu compromís amb la coalició valencianista\nEl regidor de l'Ajuntament de València no vol que es done "més importància" a la seua decisió i remarca que seguirà centrat en el seu treball en el govern local\nEscriba el número 369366


les cosetes del querol: Carta oberta del Coscu a la comunitat educativa\n26 d’oct. 2006\nEl Periódico grogueja. No ha estat mai un refernt del rigor periodístic, però la portada d'ahir trenca motlles. Consistent en una carta apocalíptica d'un mestre de primària que amb la pretensió de defensar l'escola pública, en presentava un quadre negre i irreal de la mateixa a base de presentar com a universals situacions concretes. Actitud que només pot tenir com a conseqüència potenciar l'escola privada i fomentar uns valors més intransigents en la nostra societat. El que hagués estat una legítima carta al director, va esdevenir portada i, per tant, va deixar de ser opinió per a ser presentada com a notícia. Fa poc que parlava, en relació amb la campanya d'autonòmiques, de la responsabilitat del mitjans de comunicació de masses, l'exemple del que parlem avui és especialment frepant.\nAvui CCOO de Catalunya hem donat resposta, en forma de carta oberta del nostre secretari general, en Joan Coscubiela, a la comunitat educativa. Carta que ha estat publicada a El Periódico, tot i que evidentment no ha merescut la portada. Vull recomenar vivament la lectura d'aquesta carta del Joan Coscubiela, perquè la defensa de l'escola pública passa pel seu reconeixement com la millor opció per a educar els nostres nens i nenes, la que els situarà en millors condicions d'afrontar el futur a ells individualment i a tots nosaltres com a societat.\nPublicat per Andrés Querol Muñoz a 18:37\nEhhh, Querol com va, soc el Fran de l'Oceanogràfc, estic pegant una ullada a la teua página i está molt bé. Recordat de la nostra:


Pis de 255m² en venda a Platja d'Aro, Costa Brava\nPis en excel·lents condicions de 4 dormitoris amb 133m² terrassa en venda a Platja d'Aro\nFantàstic àtic amb vistes panoràmiques a la mar i acabats de molt alta qualitat en una comunitat amb piscina, a pocs minuts de el centre de Platja d'Aro.\nAquest habitatge es troba en una bonica comunitat residencial de recent construcció, amb piscina i jacuzzi comunitaris. Se situa a la tranquil urbanització Treumal de Platja d'Aro, a tan sols 300 metres de la platja i de les fantàstiques cales dels voltants. Cal destacar que l'àtic ofereix diversos racons des dels quals gaudir de meravelloses vistes a la mar, molta llum i tranquil·litat.\nEl pis es distribueix en un rebedor, una cuina d'alta gamma totalment equipada, un lluminós menjador amb sortida a una àmplia terrassa amb vistes a la mar, un espaiós saló amb sortida a una altra terrassa, tres dormitoris dobles amb bany propi, dos despatxos (de els quals 1 es pot convertir en habitació) i un safareig. En total hi ha quatre terrasses que, gràcies a la seva excel·lent orientació sud, permeten gaudir d'el sol i de les vistes durant tot el dia.\nL'immoble està equipat amb sistema d'alarma, calefacció per terra radiant i aire condicionat. Els mobles, de disseny molt actual i gran qualitat, estan fets a mida.\nEl preu inclou quatre places d'aparcament i dos trasters.\nNo dubti en contactar-si desitja més informació i visitar aquesta exclusiva habitatge.\nCuina i zona de menjador\nPlatja d'Aro és una de les poblacions més conegudes i ben valorades de tota la Costa Brava. La diversitat gastronòmica, comerços, oci i serveis turístics de qualitat que podem gaudir durant tot l'any són alguns dels principals atractius de Platja d'Aro.\nPlatja d'Aro poble / platja: 3 quilòmetres\nCamp de golf Golf d'Aro: 2,5 quilòmetres\nPlatja S'Agaró: 7 quilòmetres\nPis de 300m² en venda a Roses, Costa Brava


Martínez-Castignani: "Només deixant-hi la pell aconsegueixes que la gent s'emocioni de veres"\nActualitzada 20/11/2019 a les 16:32\nNomés deixant-hi la pell aconsegueixes que la gent s’emocioni de veres. Quan fas un recital com Viatge d’hivern de Franz Schubert t’adones si estàs arribant a la gent quan es fa un silenci a la sala que és especial. És percep en l’ambient. Aleshores agafes el públic de la mà i te l’emportes de viatge. Si en acabar veus que has fet plorar el públic d’emoció és que has fet bé la teua feina.\nNo sempre és fàcil. La línia vermella és el fet de poder cantar. No has de deixar que l’emoció es tradueixi en símptomes físics que t’impedeixin continuar en condicions. Quan arribes al final del Viatge d’hivern estàs molt cansat i tocat físicament i emocionalment. Per sort, Schubert era un geni i la darrera cançó (tot el viatge són 24 temes en una hora i quart) és molt suau. Està pensada perquè es pugui cantar sense esforç.\nA principis del segle XX era més habitual traduir aquest tipus de peces. De fet, hi ha una traducció al català de l’Amor del poeta de Schumann molt ben aconseguida feta per un senyor que es deia Joaquim Pena. Jo tinc formació alemanya i no se’m passa pel cap cantar en una altra llengua les peces compostes originalment en alemany. Una llengua que si no la coneixes pot semblar dura, és molt onomatopeica.\nViatge d’hivern i l’Amor del poeta són conjunts de poemes d’autors diversos, no tenen un fil narratiu convencional.


Essencial - Teleponent\nInici Opinió Essencial\nEstefania Rufach i Fontova\nEstefania Rufach i Fontova Vicepresidenta de l’Institut d’Estudis Ilerdencs\nLa nau central de la Seu Vella viurà aquest vespre una acció cultural de les més potents de les que en els darrers temps hem pogut posar en marxa les institucions de Lleida. Es tracta d’Essencial, un concert que és molt més que un concert a la Seu Vella, que és molt més que un record a les víctimes de la Covid-19, que és molt més que un acte d’homenatge a totes aquelles persones que s’han mostrat essencials davant l’avenç de la malaltia, que és molt més que un acte de visualització de Lleida com la potència cultural i social que és i que ha sabut mantenir l’embat malgrat les renúncies que ha comportat amb els diversos confinaments que hem patit.\nEssencial és l’aposta de la Diputació de Lleida, a través de l’Institut d’Estudis Ilerdencs conjuntament amb la Paeria i la Generalitat, per la cultura com a eina indispensable que ens mostra −a nosaltres mateixos, a Catalunya i el món− com una societat forta, que sap trobar en les seves essències l’esforç col·lectiu per a no perdre la seva identitat en moments tant difícils com els que estem vivint.\nEn essència, és un concert que es celebra a les 18 hores d’avui diumenge, a porta tancada, a la nau central de la Seu Vella, protagonitzat per l’Orquestra Simfònica Julià Carbonell de les Terres de Lleida i Ars Mèdica, la única orquestra de cambra conformada íntegrament per metges impulsada pel Col·legi de Metges de Barcelona. I si bé el concert es celebrarà sense públic, les seves notes i el ressò de la nau central de la Seu Vella que li conferiran un caràcter molt especial, arribaran a tothom gràcies a la implicació còmplice de la pràctica totalitat dels mitjans de comunicació de Lleida, que el retransmetran a les seves audiències en una altra mostra fins ara inèdita de col·laboració que ens fa forts, molt forts, com a societat.\nAmb un acurat repertori seleccionat pel director Alfons Reverté, la Seu Vella avui ens parlarà de dol i absència, ocupant aquest trist silenci que ens ha deixat la pèrdua d’éssers estimats. Però també ressonaran notes de fortitud, en un homenatge a tots els col·lectius que s’esmercen dia a dia en evitar l’extensió de la pandèmia i aquells que estan patint les conseqüències econòmiques amb voluntat de resistència. I els músics professionals −vestits de negre respectuós− i els metges músics −que vestiran amb orgull la bata blanca que els dignifica− ens demostraran també que encara existeix un bri d’esperança.\nVoldríem, a més, que se sentís un cant de gratitud. Primer de tot, cap als col·lectius que han donat una passa endavant quan la societat l’hi ha demanat i no han dubtat a fer-la, malgrat totes les incerteses que, de fet, encara tenim sobre l’afectació veritable de la Covid-19. I gratitud, també, per a tots els col·lectius econòmics i socials que són víctimes de les conseqüències de la malaltia i els reiterats confinaments que han aturat activitats econòmiques essencials per a la nostra societat.\nDes de l’inici de la pandèmia, des de l’IEI hem fet una decidida aposta per apaivagar al màxim l’impacte que l’aturada de l’activitat social ha imposat al sector cultural, segurament una de les baules més febles de la cadena nefasta de restriccions amb la qual hem intentat aturar l’expansió de la malaltia. En ple confinament vam contractar artistes locals per a fer concerts confinats, hem readaptat el programa d’ajuts per facilitar els ajuntaments que no aturessin la contractació d’accions culturals locals i hem impulsat la participació d’artistes i companyies arreu del territori lleidatà, com son les companyies de teatre de família, disciplina en la qual Lleida és una potència.\nAmb Essencial, volem tornar a donar el missatge que la cultura és essencial per a Lleida i que, per aquest motiu, ens apleguem al seu voltant les institucions de la nostra demarcació. Perquè Lleida és capaç, ara com ara, d’unir esforços quan rep un sotrac tant inesperat com devastador. I no només les institucions, que crec que mai havíem treballat tant plegades com en aquests mesos, si no també els diferents col·lectius econòmics i socials, com ho demostra la col·laboració dels mitjans de comunicació.\nEntre la molta simbologia que aplega Essencial no vull passar per alt que l’IEI l’impulsa en la seva doble condició d’institució cultural que fomenta les arts i el coneixement a tota la nostra demarcació, i, també, per tenir la seva seu principal en el que fou Hospital de Santa Maria. Un espai de cures per a les persones que ara manté cura per la cultura de la nostra societat. La societat lleidatana que se sent identificada en l’ombra del campanar de la Seu Vella i que es projectarà més enllà dels murs aixecats per una raça gegantina acoblant a les notes musicades el ressò de la seva imponent nau central. Aquest so, el de músics professionals i metges músics, ha de fer arribar a tot el país l’esperit lleidatà de resiliència, de fermesa i d’unitat d’acció davant la malaltia.\nVicepresidenta de l’Institut d’Estudis Ilerdencs\nArticle anteriorEl Parc Màgic d’Almenar obre les portes per mostrar un món de fantasia\nArticle següentRecta final de les obres de restauració del Castell Formós de Balaguer\nPOLÍTIQUES D’ALTA VOLADA


Aurah Ruiz en un plató de televisió | GTRES\nEl futbolista ha finalitzat la seva etapa a París\nper Carlos Medina 04/12/2020 19:45h | Actualitzat a 2020-12-04 21:55h\nAhir a 'La Casa Fuerte' es va viure un moment realment històric a la televisió perquè Aurah Ruiz va rebre la trucada d'algú que mai esperava. La 'influencer' està participant en el 'reality' després d'haver entrat fa una setmana. Allà dins, ja ha tingut les seves primeres disputes. Abans del seu ingrés al 'reality' va parlar de Jesé, l'ex del Reial Madrid està en el centre de totes les crítiques.\nEn primer lloc, el canari hauria estat deslleial a Aurah, amb la qual va tornar pel bé del seu fill Nyan. Tots dos van confessar que el millor era tornar pel petit, però realment es van donar una segona oportunitat perquè es va recuperar l'amor. Després d'una festa una mica estranya, Aurah Ruiz va veure com Jesé li havia estat deslleial, o almenys això és el que va deixar entreveure.\nAhir sorprenentment el futbolista va entrar en directe a 'La Casa Fuerte' mitjançant una trucada telefònica. Aquest moviment va deixar totalment impactada a Aurah Ruiz, ja que per primera vegada el futbolista havia intervingut en televisió. La 'influencer' va valorar molt positivament aquest gest de Jesé. El canari, una mica tímid, va animar-la per guanyar el concurs, i va afirmar que fora estava tot bé i que l'estava esperant. Aquesta va ser sens dubte la sorpresa de la nit.\nEl mateix Jessè va reconèixer que «sóc el primer futbolista en la història que fa això». Doncs sembla que aquesta jugada li ha sortit molt bé pel que fa a Aurah, però no en l'àmbit professional. Fa molts mesos que el PSG, el seu actual equip, està completament fart del futbolista. El club parisenc no li troba destí i se l'ha de quedar temporada rere temporada, ja que Jesé també ha fracassat en les repetides cessions que ha tingut.\nJesé a l'atur\nEl seu fitxatge va ser molt sonat, ja que en aquell temps Jesé prometia molt. No obstant això, en el PSG ha naufragat, on cap equip on ha estat cedit ha quedat satisfet. Ni el Stoke City, ni el Betis, ni Las Palmas, ni l'Sporting de Portugal. Així doncs, ara el jugador ha rebut una mala notícia i és que la seva etapa a París ha finalitzat. De fet, el canari ja fa dies que està fora de França i apartat del seu equip. 'Le Parisien' avança aquest divendres que «el PSG i el futbolista canari estan ultimant un acord que provocarà l'alliberament del davanter».\nJesé tenia contracte amb el PSG fins al 2021, però el club està fart de pagar-li la seva gran fitxa, ja que tot just disputa minuts amb el primer equip. A part del seu baix rendiment esportiu, el club francès estaria fart de la seva vida privada. La seva aparició a 'La Casa Fuerte' hauria suposat el colofó definitiu per rescindir el milionari contracte de Jessè Rodríguez. En el seu moment el futbolista canari prometia molt, però per culpa d'una lesió la seva carrera va anar en orris.\nA partir d'aquí les seves males decisions respecte a la seva vida privada han sigut el motiu de la seva caiguda definitiva. Malgrat les seves aparicions en programes de cor, el PSG rescindirà al futbolista per motius únicament esportius, segons ha relatat 'Le Parisien'. En el seu dia, el PSG va pagar 25 milions d'euros al Reial Madrid per Jesé Rodríguez. Per al canari el seu moviment a París va suposar un gran pas en la seva carrera i en la seva butxaca, a causa que el seu contracte era un dels millors del club, amb un sou de 420.000 euros mensuals.\nL'afició del PSG estava molt cansada que Jesé cobrés tant per no jugar. El futbolista ja sabia que no comptava en els plans de l'entrenador ni de la directiva. Ara haurà de buscar acomodament en un altre club. Sembla que ell vol assentar-se definitivament a Espanya pel bé del seu fill Nyan i Aurah.\nAnar a portada Última hora Cor Última hora Atur Última hora Influencers Última hora Telecinco\nAntonio David Flores i el pitjor moment de la seva vida: «Anava sol a l'ambulància»


© Moment de la jornada celebrada ahir a Balaguer.\nEls actes de celebració del desè aniversari del Parc Astronòmic del Montsec (PAM) van acabar ahir amb una jornada a Balaguer sobre ciència i astroturisme que va reunir una quinzena d’experts, entre els quals l’investigador i astrofísic de la Universitat Queen Mary de Londres Guillem Anglada, descobridor de Pròxima B, el planeta potencialment habitable més proper a la Terra, que va ressaltar la importància que tenen les instal·lacions científiques de petita o mitjana mida. “Treballen en el territori, properes a la gent. Pots fer ciència i treballar a Lleida, al Parc Astronòmic Montsec, per exemple i, per què no?, més endavant anar a la Nasa. Aquest hauria de ser el rol dels petits museus o instal·lacions científiques locals: el de donar suport a la formació d’estudiants”, va assegurar Anglada, el qual Nature va citar entre els deu científics més influents del 2016. Sobre això, Salvador Ribas, director científic del PAM, va explicar que cada any col·laboren amb una desena d’estudiants de Batxillerat per al seu treball final sobre astronomia.\nL’objectiu de la jornada, que es va celebrar al consell comarcal de la Noguera, és apostar per l’ecoturisme com una modalitat turística que permet observar i conèixer la naturalesa d’una forma respectuosa.


El recital de piano de Paul Lewis inaugura la temporada d’Ibercamera - Revista Musical Catalana\nEl recital de piano de Paul Lewis inaugura la temporada d’Ibercamera\nEl pianista Paul Lewis. © Jack Liebeck\nEl pianista anglès Paul Lewis és l’encarregat d’inaugurar la 29a temporada d’Ibercamera que comença el dimecres 3 d’octubre al Palau de la Música Catalana (20.30 h). Paul Lewis (Liverpool, 1972), que és considerat el relleu natural d’Alfred Brendel i reconegut internacionalment com un dels pianistes més importants de la seva generació, visita Barcelona per quarta vegada i hi interpretarà les Sonates en Do major, D. 958; en La major, D, 959, i en Si bemoll major, D. 960 de Franz Schubert –les que va escriure abans de morir–, un programa que porta en gira, fins a final d’any, per diferents països d’Europa, els Estats Units i el Canadà. Lewis ha dedicat els últims anys a especialitzar-se en aquest compositor, tocant totes les seves obres i enregistrant-les com abans havia fet amb les 32 sonates de Beethoven.\nEl seu historial artístic està farcit de premis –com el Premi a l’Instrumentista de l’Any de la Royal Philharmonic; Diapason d’Or de l’Any a França; dos premis Edison successius a Holanda; 25è Premi Internacional de l’Accademia Musicale Chigiana de Siena, i tres premis Gramophone, incloent-hi el premi al disc de l’any del 2008, etc.– i diversos reconeixements internacionals per la seva discografia.\nDurant l’estiu de 2010 Paul Lewis es va convertir en el primer pianista de la història dels Proms de la BBC a tocar tots els Concerts per a piano de Beethoven en una sola temporada. Ha actuat a les principals sales de concerts d’arreu del món, amb les orquestres i batutes més prestigioses, i també és convidat habitual de molts dels festivals més prestigiosos del món. Entre els anys 2005 i 2007 va interpretar el cicle complet de les sonates de Beethoven en escenaris de tot Europa i l’Amèrica del Nord, amb gran èxit de crítica. Els seus enregistraments d’aquest cicle per a Harmonia Mundi també han estat elogiats unànimement arreu del món.\nDurant l’any 2011 Paul Lewis es va embarcar en un projecte de dos anys de durada titulat “Schubert i el piano: 1822-1828”, en què interpreta els treballs de maduresa de Schubert, que abasten obres que van de la Wandererfantasie endavant i que es presenta als escenaris de Londres, Nova York, Chicago, Tòquio, Rotterdam, Florència, i a la Schubertiade de Schwarzenberg. Els seus enregistraments més recents inclouen els tres cicles de lieder de Schubert amb Mark Padmore, i les obres per a piano del mateix Schubert en un CD doble que va sortir al mercat el novembre de 2011.\nPaul Lewis va actuar per primera vegada al cicle Ibercamera el 21 d’abril de 2004, a la segona temporada de cambra, en un concert en què va interpretar obres de Chopin, Busoni, Skriabín i Beethoven. Va tornar a actuar per a Ibercamera l’abril de 2005 i el maig de 2007, en tots dos casos amb concerts dedicats íntegrament a Beethoven.\nPer a més informació: www.ibercamera.com.