Àtoms i lletres: de juliol 2014\nPublicat per Sergi a 10:00 12 comentaris:\nArriba l'estiu i les teles posen el pilot automàtic per marxar de vacances. En general, triomfen els programes que en Monegal qualificaria d'escuma televisiva (tipus Grand Prix o La Partida de TV3) amb reposicions de sèries antigues.\nAlgunes cadenes, no sé si per mandra extrema o per tradició, fins i tot decideixen que les sèries reposades siguin les mateixes cada any. Per exemple, a TVE tornen a fer Verano Azul* i a TV3, Plats Bruts.\nEls plats bruts de la meva cuina també fan reposicions periòdiques. Font.\nVal a dir que altres canals fan ús de la reposició durant tot l'any. Així, el senyor Lara continua amortitzant capítols dels Simpsons. No només a Antena3, on porten un parell de dècades emetent un i altre cop els mateixos capítols sinó també a NEOX que és un canal especialitzat en reposicions.\nTambé hi ha qui inclou les etapes del Tour de França en les reposicions estiuenques. Potser els més experts poden distingir si els capítols són nous o repetits però la majoria dels espectadors es queden hipnotitzats pel moviment de la serp multicolor i cauen rodons al sofà, gaudint més de la migdiada que no pas de l'emoció de la cursa.\nA la cançó "El boomerang", els Manel fan referència al Tour de França. Certament, un boomerang és un símbol d'allò que torna, com les reposicions. Font.\nHi ha espectadors del Tour que fins i tot han adquirit l'habilitat de despertar-se quan s'ha acabat l'etapa, just per veure el moment gloriós en què el guanyador de l'etapa puja al podi i rep petons de les hostesses. Diria, tot i que no ho puc assegurar, que són els mateixos que dormen al tren i es desperten just quan arriben a la seva parada.\nVistos els bons resultats de les reposicions, tant en audiència com, sobretot, en el ràtio audiència/esforç, he decidit incorporar aquesta bonica tradició a aquest blog. Així doncs, durant aquest estiu podreu llegir alguns dels relats que he escrit. Amb el temps he perdut el compte de quins estan publicats i a on, així que no descarto que n'hi hagi algun d'inèdit.\nAquests relats quedaran enquadrats en la secció Relats d'estiu, tot i que és possible que la temàtica dels relats no sigui pas estiuenca. Només vol dir que s'han reposat durant aquesta campanya de reposicions d'estiu.\n* Spoiler: al final, Chanquete mor.\nRecentment he observat que en les diferents pol·lèmiques opina tant gent externa al conflicte com gent que hi està directament involucrada.\nAra està molt de moda el conflicte Israel-Palestina però els diaris i les xarxes socials també van plenes de procés català i encara s'arrossega algun eco d'Ucraïna, a més dels clàssics Veneçuela i Cuba.\nTots aquests conflictes han aconseguit que molta gent es posicioni en un dels dos bàndols. Hi ha altres conflictes que semblen tenir menys èxit mediàtic perquè no produeix tal divisió d'opinions.\nMalauradament aquest posicionament condiciona molt la nostra oportunitat d'entendre el conflicte. Igual que, abans de produir-se un penal dubtós, estem condicionats per ser seguidors d'un o altre equip.\nEs dóna així la patadoxa que potser els més indicats per arbitrar un conflicte serien els qui mai han sentit interès per aquest conflicte. No obstant això, la ment humana és tan mandrosa que també aquí faria de les seves: construiria paral·lelismes entre amb un conflicte que coneix i on sí ha pres partit. Per exemple, un unionista espanyol donaria suport als unionistes canadencs i britànics, enfront als quebequesos i escocesos. I un independentista català faria el contrari.\nAixí doncs, podríem preguntar-nos qui té una visió més clara d'un conflicte: el que hi està directament involucrat, el que el segueix des de fa temps o el qui se'l mira des de lluny. Des de quina distància es té la millor visió?\nPublicat per Sergi a 22:52 11 comentaris:\nRebuscant els àtoms de la TPE n'he trobat a faltar un que parli de l'estupidesa. N'hi ha molts que parlen de la maldat. És difícil trobar històries on no hi hagi personatges una mica malparits. Però trobo que la ficció no ens adverteix prou del perill de l'estupidesa.\nL'estúpid, a diferència del malvat, no rep cap benefici a canvi de perjudicar els altres. I això, sovint, el fa més perillós encara. Si heu vist pelis del Tarantino, haureu vist alguna escena on un personatge en una situació límit (apuntat per una arma, normalment), fa uns raonaments totalment lògics amb els que convenç el seu adversari que la millor opció no és matar-lo. Això pot funcionar si l'adversari és malvat perquè el malvat busca i sap trobar el seu propi benefici. Però l'estúpid premerà el gallet perquè sovint es mou per la premissa que el mal dels altres és el seu benefici.\nUna acció estúpida és la que genera danys als altres i cap guany a un mateix. L'estupidesa suprema fins i tot causa perjudicis a un mateix. Imatge extreta d'aquest blog, que desenvolupa la teoria de l'estupidesa.\nHi ha una pel·lícula antiga, que es diu Aeropuerto, on el conflicte no el provoca un malvat sinó un estúpid. L'estúpid en qüestió es diu Guerrero i (atenció SPOILERS) vol fer esclatar l'avió per tal que la seva dona cobri l'assegurança de vida després que ell s'arruïnés. Algú podia objectar que aquest podria ser considerat un acte de generositat envers la dona o que en Guerrero obtindria un guany de la seva acció però ell s'encarrega d'esvair els dubtes sobre la seva estupidesa quan descobreixen el seu pla (i li deixen clar que la seva dona no cobrarà l'assegurança) i ell es tanca al lavabo i fa esclatar la bomba. Finalment, l'avió aconsegueix aterrar després de moltes dificultats i tothom sobreviu excepte l'estúpid d'en Guerrero.\nPodríem pensar que el terrorista és el personatge estúpid per excel·lència però costa trobar casos en els que no tingui una motivació malvada. Quasi sempre hi ha un botí pel mig perquè sinó el públic no acaba de comprar la història.\nPotser un personatge estúpid que abunda és el comandament mitjà que insisteix a fer les coses seguint els protocols i normatives que l'heroi s'ha de saltar per poder guanyar. "Deixi de molestar el senador, agent x o l'hauré d'expulsar del cos de policia de Los Angeles". "Aquí té la placa, sergent" diu l'agent i llavors se'n va a perseguir el senador pel seu compte, tot i que en algun moment necessitarà l'ajuda d'un excompany, que es juga la carrera perquè confia en ell.\nNo sé si a vosaltres se us acudeixen més casos de personatges profundament estúpids (que facin el mal sense obtenir res de bo a canvi) però a mi em semblen pocs. I potser aquesta la raó per la qual identifiquem com a perillosos els malvats però menystenim el mal que poden fer els estúpids. Hollywood no ens ha preparat prou per témer-los.\nPublicat per Sergi a 10:00 17 comentaris:\nEstic llegint un llibre que vaig triar una mica a l'atzar aquest Sant Jordi. En un moment de la història, el llibre esmenta una característica molt peculiar d'un personatge: la seva memòria dura només 80 minuts. Passat aquest temps, oblida tot el que ha passat en els darrers 80 minuts i la seva memòria torna a arrencar des del moment que va tenir l'accident que li va causar aquest síndrome.\nUs sona? Us refresco la memòria: el personatge porta un abric amb tot de notes de coses que ha de recordar. Una d'elles diu "la teva memòria dura només 80 minuts" però la majoria van sobre un tema que l'obsessiona.\nBé, si no us sona és que potser no heu vist Memento, una pel·lícula de la que ja hem parlat en aquest blog, que fins i tot va arribar a convocar el Premi Memento.\nÉs cert que la primera sensació que m'enduc com a lector amb aquests déja vu és una mica de decepció. No és el mateix veure una idea original per primer cop que veure-la per segon o tercer cop. Sovint es diu que ja està tot inventat i que no és tan important el que es diu i en canvi les formes poden marcar la diferència.\nPerò el culte als pioners, als guanyadors, als primers en arribar és evident. No tothom sap qui són Buzz Aldrin, Alfred Russel Wallace o Tenzing Norgay, tot i que van fer pràcticament el mateix que Neil Armstrong, Charles Darwin i Edmund Hillary.\nAquesta foto immortalitza un dels moments més gloriosos de la vida de Buzz Aldrin. Però la majoria de la gent l'ampliarà per veure, reflectida en el seu casc, la imatge de Neil Armstrong, el primer home en trepitjar la lluna.\nNorgay i Hillary van arribar junts al cim de l'Everest. És difícil entendre que un tingui més mèrit que l'altre. I Aldrin i Armstrong també van aterrar junts a la Lluna. El cas de Wallace i Darwin és una mica diferent ja que van recórrer camins paral·lels per separat. De tota manera, també es diu que si Darwin no hagués tingut constància que Wallace havia arribat a conclusions semblants a les seves no s'hauria atrevit a publicar la seva revolucionària teoria sobre l'evolució de les espècies.\nEn algunes cultures, el segon és considerat el primer dels perdedors però, com a mínim és qui ha fet més perquè el primer donés tot el duia dins. Font.\nEn altres casos, és cert que els segons només han recorregut els camins que havien obert els pioners. Però si els segons van seguits dels tercers i els quarts, aquests camins es consoliden. Després del primer llibre que parlava de viatges en el temps se'n van escriure molts d'altres, fins a crear un subgènere. I després de Norgay, molta gent va seguir escalant l'Everest, per la mateixa raó que va pujar en Hillary: perquè era allà.\nHi ha qui opina que és molt trist que després del dotzè home que va trepitjar la lluna, ningú hi hagi tornat. I que seria terrible que ningú hi tornés. Un darrere l'altre, aquests homes van morint i un dia no en quedarà cap de viu. Llavors, quan alcem la mirada al cel, pensarem que un dia la humanitat va ser prou audaç per arribar a la lluna però serà una glòria passada d'un temps que no tornarà.\nI aquesta és la importància dels segons. Un fet puntual, per molt espectacular que sigui, deixa de ser important si no té continuïtat. De què serveix obrir un camí si no hi passa ningú després?


El perfil matemàtic està de moda en les empreses | ADEIT\nEL PERFIL MATEMÀTIC ESTÀ DE MODA EN LES EMPRESES\n«L’essència de les matemàtiques no és fer les coses simples complicades, sinó fer les coses complicades simples», segons el professor Stanley Gudder del departament de Matemàtiques i Ciència Computacional de la Universitat de Denver.\nFrancisco Martínez, del Servei d’Estadística de l’Ajuntament de València, va insistir que necessiten estudiants amb capacitat d’aprendre de forma autònoma i que comprenguen que la implicació del perfil matemàtic varia en les diferents etapes del treball.\nAquesta capacitat de simplificar les coses més complicades és el punt en comú de tots els perfils professionals que divendres passat es van presentar en la Facultat de Ciències Matemàtiques de la Universitat de València en el marc de la jornada promoguda per ADEIT sota el títol ‘ADEIT en el teu centre’. En ella van participar, a més del degà del centre, diferents empreses i entitats que compten amb persones llicenciades en matemàtiques en les seues plantilles.\nMés enllà de la docència, existeixen molts perfils professionals que poden desenvolupar les persones graduades en matemàtiques. «El perfil matemàtic està de moda», va assenyalar en aquest sentit el degà de la Facultat de Ciències Matemàtiques, Juan Monterde, qui va qualificar als qui estudien Matemàtiques com a «persones versàtils i amb gran capacitat per treballar amb abstracció». Entre els camps professionals, va apuntar al treball amb models de gestió i programació o en l’àmbit de l’estadística, entre uns altres.\nFrancisco Martínez, del Servei d’Estadística de l’Ajuntament de València, va enumerar les diferents funcions que es realitzen en el seu departament com la participació en les accions estadístiques i el disseny d’estudis de mostreig així com de la xarxa municipal de participació ciutadana. D’aquesta manera, Martínez va insistir que necessiten estudiants que coneguen els programes estadístics, que sàpiguen treballar en equip, amb capacitat d’aprendre de forma autònoma i que comprenguin que la implicació del perfil matemàtic varia en les diferents etapes del treball.\nRafael Beneyto, de Caixa Ontinyent, va explicar l’alumnat aprendrà a identificar riscos i a utilitzar eines per litigar-los amb sistemes de gestió, eines amb funcions i algorismes\nRafael Beneyto, de Caixa Ontinyent, va oferir pràctiques en el departament de Riscos de l’única caixa d’estalvis valenciana que existeix actualment. Durant les pràctiques, l’alumnat aprendrà a identificar riscos, així com a utilitzar eines per litigar-los a través de sistemes de gestió, eines amb funcions i algorismes. «Per això, necessitem a persones que sàpiguen adaptar-se a l’organització, amb coneixements i domini de l’estadística i que sàpiguen mantenir la confidencialitat», va assenyalar Beneyto.\nVanesa Cárcel, d’Auren Consultoria, va destacar que cada vegada està més demandat el perfil del matemàtic. «Nosaltres busquem estudiants interessats al món de l’empresa. El sector de la consultoria no és repetitiu, sinó que cada dia tractes una realitat diferent, la qual cosa aporta molta riquesa personal ja que has de bregar amb tot tipus de problemàtiques», va explicar Cárcel.\nVanesa Cárcel, d’Auren Consultoria, va assenyalar que busquen estudiants interessats en el món de l’empresa ja que el sector de la consultoria cada dia es una realitat diferent fet que aporta molta riquesa personal\nD’altra banda, Celestino Alcocer, d’Iberdrola, va explicar que la informació mai s’havia tingut de manera «tan precisa» com ara, per la qual cosa el Grau en Matemàtiques «està servint per canviar el paradigma de les empreses», va assenyalar.\nAquestes són algunes de les empreses que, el passat any, van acollir als 112 estudiants que van realitzar pràctiques curriculars i extracurriculars, mitjançant les quals l’alumnat va poder descobrir que hi ha altres perfils de treball a més del de la docència.\nFinalment, Antonio Aracil, el director gerent de la Fundació ADEIT, va assenyalar que entendre la lectura com les matemàtiques «són els dos pilars d’un país». Per això, ADEIT «sempre estarà al vostre costat perquè estigueu més prop del mercat de treball i de la formació contínua», va finalitzar.\nNotícia publicada: 30/04/2018


Joan Larreu - La vaca cega desconfiada\n02-04-2019 (1102 lectures) Categoria: Biografies\nRetrat de Joan Larreu, escrivint un pla per capturar la ciutat de Montevideo\n25 de maig de 1810 - 6 d'abril de 1811\nServint amb Manuel Alberti , Miguel de Azcuénaga , Manuel Belgrano , Joan José Castelli , Domingo Matheu\n24 de juny de 1782\n20 de juny de 1847 (64 anys)\nVirregat del Riu de la Plata\nLegió de voluntaris catalans\nInvasions britàniques al Riu de la Plata\nJoan Larreu (24 de juny de 1782 - 20 de juny de 1847) va ser un home de negocis i polític Català a Buenos Aires a principis del segle XIX. Va dirigir una unitat militar durant la segona invasió britànica del Riu de la Plata i va treballar al Cabildo de Buenos Aires . Va prendre part en la desafortunada Motí de Álzaga . Larreu i Domingo Matheu van ser els únics membres Catalàs de la Primera Junta , el primer govern nacional d' Argentina .\nVa recolzar al secretari Mariano Moreno dins de la Junta i va ser traslladat a la llunyana ciutat de Sant Joan quan els morenistes van ser retirats del govern. Va tornar com a diputat de Còrdova en l' assemblea constituent de l' Assemblea de l'Any XIII , promovent moltes resolucions. Juntament amb Carlos María de Alvear , va organitzar l'estratègia per a la caiguda de la fortalesa realista de Montevideo , una amenaça per a Buenos Aires durant la Guerra de la Independència argentina . Malgrat la victòria, va enfrontar conflictes polítics amb l'almirall William Brown i una crisi econòmica, i va ser exiliat del país.\nEs va traslladar a Bordeus , França, però va tornar a Buenos Aires quan el seu exili va ser elevat per la llei Oblivion . Va servir com a cònsol durant un temps, però el seu negoci va decaure i es va suïcidar el 20 de juny de 1847. Va ser l'últim membre supervivent de la Primera Junta.\nPrimers anys de vida i Viceroyalty\nJoan Larreu va néixer el 24 de juny de 1782 a la ciutat de Mataró , Catalunya . El seu pare era Martín Ramón de Larreu, responsable de les operacions duaneres a Mataró, i la seva mare era Tomasa Espeso. Va estudiar matemàtiques i navegació i va centrar la seva educació cap a una carrera en el comerç. El seu pare va morir el 1793, per la qual cosa Larreu es va convertir en el patriarca de la família. Es van traslladar a Buenos Aires , on va establir un magatzem de vins, cuirs i sucre. Va negociar amb el Perú , l' Alt Perú , el Paraguai , el Xile i el Brasil colonial. El 1806 era un empresari molt respectat i un síndic del Reial Consolat . Va promoure el paper dels diputats de Buenos Aires a la cort de Madrid, per millorar la representació del virregnat brasiler i reduir els privilegis dels comerciants peninsulars . \nBuenos Aires i altres ciutats properes es van enfrontar a les invasions britàniques del Riu de la Plata en 1806 i 1807. En absència de reforços procedents d’Espanya, el virreiSantiago de Liniers va arreglar que tots els de Buenos Aires capaços de portar armes s'unissin a la resistència contra el segon. invasió. Larreu va establir la Legió de voluntaris catalans amb Jaime Nadal i Guarda, Jaime Lavallol i José Olaguer Reynals. Larreu va ser nomenat capità d'aquesta unitat militar. La defensa va tenir èxit i els britànics van ser expulsats del virregnat. \nEl negoci de Larreu va prosperar i el 1808 el Cabildo de Buenos Aires el va nomenar per supervisar una patrulla naval per suprimir els enviaments de contraban. Això li va donar l’oportunitat d’utilitzar les seves habilitats nàutiques. També va participar en les reunions secretes de patriotes que van promoure el canvi polític i es va unir al motí d'Aldzaga , que va intentar destituir el virrei Liniers i substituir-lo per una Junta . El motí va fracassar, però els patriotes van continuar conspirant, i el 1810 la Revolució de Maig va aconseguir deposar el nou virrei. Larreu no va participar en les discussions del cabildo obert , però va ser nomenat membre de la Primera Junta. \nLitografia dels membres de la Primera Junta\nEl prestigi de Larreu com a empresari influent va impulsar el seu nomenament com a membre de la Primera Junta . Tanmateix, com amb els altres membres, les raons precises de la seva inclusió no són clares. La pertinença de la Junta ha estat considerada un equilibri entre els Carlotistes i els Alzaguists . Larreu va renunciar al seu salari de la seva posició de membre de la Junta i va organitzar els recursos per a la pròxima guerra d'independència . Juntament amb Manuel de Sarratea, va redactar un nou codi que regulava els negocis a l'Argentina, i va assegurar també l'exili de l'antic vice-rei Baltasar Hidalgo de Cisneros subornant al capità del vaixell que el va portar, el Dart , per evitar arribar fins a les Illes Canàries. al costat més allunyat de l'Atlàntic. Va recolzar l'execució de Liniers després de la derrota de la seva contrarevolució i va recolzar al secretari Mariano Moreno contra el president Cornelio Saavedra . Larreu va votar a favor de la incorporació de diputats d'altres ciutats a la Junta, encara que anteriorment havia indicat la seva oposició a la proposta. Saavedra pretenia que aquest canvi reduís la influència de Moreno a la Junta. \nLa proposta va prevaler, i la Primera Junta es va convertir en la Junta Grande incorporant els nous diputats. La renúncia i la mort de Mariano Moreno no va reduir els conflictes entre morenistes i saavedristes. Es va produir una rebel·lió per part del saavedisme, els dies 5 i 6 d'abril de 1811, amb l'objectiu de renunciar a tots els morenistes, entre ells Larreu.  Larreu va ser acusada de formar part de les faccions i arriscar-se a la seguretat pública, i va ser deposada. Preso presoner, va ser traslladat a la propera ciutat de Luján , i després a la llunyana Sant Joan . \nTorna a la política\nReunió de l' Assemblea de l'Any XIII . Litografia de l'època.\nLarreu va reprendre les activitats empresarials a San Juan, evitant la política fins al 1812. La Revolució del 8 d'octubre de 1812 va tornar als morenistes al poder, per la qual cosa Larreu podria tornar a Buenos Aires. Va tornar com a diputat de Còrdova a l' Assemblea de l' Assemblea Constituent de l'any XIII . \nA l'assemblea, Larreu va promoure una llei duanera que tributa a la majoria de les importacions, però va fer excepcions per a màquines, eines científiques, llibres, armes i subministraments militars. Va organitzar una menta local i el subministrament de l' Exèrcit del Nord . La presidència de l'assemblea va girar, i Larreu va presidir el 30 d'abril a l'1 de juny de 1813. Durant aquest temps, l'Assemblea va prohibir la tortura i va derogar tots els títols nobles i va optar també per l' himne nacional argentí . \nLarreu va servir breument al Segon Triunvirat , substituint a José Julián Pérez com a ministre de finances, fins que l'Assemblea va substituir el Triumvirat amb el Director Suprem , una oficina que posava els poders del cap d'Estat en mans d'una sola persona. Gervasio Antonio de Posadas va ser triat com el primer director suprem. Posadas estava preocupada per Montevideo , una ciutat propera que havia estat sota control realista des del començament de la guerra, i una amenaça constant per a Buenos Aires. Carlos María de Alvear va complementar el setge existent de Montevideo amb un bloqueig naval, en el qual l'experiència de Larreu era fonamental. Alvear va desenvolupar l'estratègia militar i Larreu es va ocupar dels aspectes financers. Larreu va redactar un informe sobre la naturalesa, els costos i la fortalesa de la marina proposada i els capitans i mariners que es requerien i planejaven negociar amb el nord-americà William White. Larreu també va designar l’almirall irlandès William Brown per liderar l’atac. Les forces realistes a Montevideo van ser derrotades finalment al juny de 1814.  \nLarreu no va sortir bé amb Brown, que li va culpar de desacords i escassetat de subministraments, i fins i tot de descontentament entre els mariners. Buenos Aires no tenia una tradició naval i, per tant, la majoria de les persones que participaven en la campanya naval eren estrangers. Com a resultat, el seu compromís amb la guerra sovint era limitat. Després de la captura de Montevideo, Larreu va ordenar a Brown que es referís directament al ministre de la guerra i no es correspongués amb ell mateix. No obstant això, els desacords van continuar. A causa de la crisi econòmica causada per la guerra, Larreu va vendre les naus capturades, va desmantellar l’armada i va vendre els propis vaixells del govern, però els mariners es van queixar que no havien rebut els seus salaris, la seva recompensa per la victòria militar ni el seu percentatge. venda de les naus capturades. Larreu i White van ser culpats per això. Larreu va renunciar a finals d'any, després de signar una ordre per a la creació d'un regiment d'infanteria i de cavalleria per a l' Exèrcit dels Andes . Larreu va culpar a White de la disputa no resolta sobre els salaris dels mariners, declarant que havia organitzat que White organitzés el pagament dels salaris. Alvear va dimitir el 1815 després del motí d' Álvarez Thomas i es va jutjar tots els membres de la seva administració. Larreu va ser acusada d’abús de poder, frau administratiu i robatori de la tresoreria nacional. Totes les seves propietats van ser confiscades i es va exiliar.  \nExili i torna a\nDesprés de l'exili, Larreu es va traslladar a Bordeus a França i va fer negocis amb alguns dels seus antics companys. Va continuar la correspondència amb Bernardino Rivadavia i el 1818 es va traslladar a Montevideo, sota control brasiler en aquell moment, i va reforçar els seus contactes a Buenos Aires. Finalment, va poder tornar a Buenos Aires el 1822 a causa de la llei de l' oblit . \nUna vegada que va tornar a Buenos Aires, Larreu va evitar activitats polítiques i es va concentrar en activitats empresarials. Va establir un servei de correu entre Buenos Aires i Le Havre (França), però l’aventura va fracassar. Després va treballar en la ramaderia , tant a Buenos Aires com a Montevideo. Va ser nomenat cònsol de les Províncies Unides pel governador Manuel Dorrego i es va traslladar a Bordeus per reforçar el comerç amb França. \nVa renunciar com a cònsol el 1830, poc després de la primera designació de Joan Manuel de Rosas com a governador, i va tornar a l'empresa privada. El seu negoci va començar a fallar, i va viure diversos moments a Montevideo, Colònia del Sacramento i Bordeus, abans de tornar de nou a Buenos Aires. Es va suïcidar el 20 de juny de 1847. Va ser l'últim membre supervivent de la Primera Junta. \n^ a b Nacional ..., p. 263\n^ Nacional ..., pàg. 264\n^ National ..., pàgines 264–265\n^ Galasso, pàg. 113\n^ Galasso, pàg. 128\n^ a b Nacional ..., p. 265\n^ National ..., pp. 265-266\n^ National ..., pàgines 266-267\n, Ratto, pàgines 33–73\n^ National ..., pàgines 267-269\n, Ratto, pàgines 75–93\n^ a b Nacional ..., p. 269\n^ National ..., pàgines 269–270\nLuna, Félix (2003). La independència argentina i americana (en Català). Buenos Aires: Planeta. ISBN 950-49-1110-2 .\nRatto, Héctor (1999). Historia del Almirant Brown . Buenos Aires: Institut de publicacions navals. ISBN 950-9016-49-7 .\nWikimedia Commons té mitjans relacionats amb Joan Larreu .\nBiografia a El Historiador (en Català)


Com a part de la seva estratègia a llarg termini per convertir-se en una de les majors institucions educatives privades de renom internacional, reconeguda per la seva innovació, eficiència i resultats, la xarxa educativa LCI Education va anunciar ahir que dos dels seus 23 campus es traslladaran a moderns espais d'alta tecnologia.\nLCI Barcelona ha adquirit un nou emplaçament d'alta tecnologia. LCI ha comprat un terreny entre els carrers Àlaba i Sancho de Ávila, prop del Museu del Disseny de Barcelona, d'estudis creatius i d'altres institucions de prestigi. Aquesta zona de Barcelona és considerada com el districte de la innovació, la creativitat, el disseny i la tecnologia. Més de 1500 empreses i start-ups vinculades als mitjans de comunicació, les TIC, l'energia, la transformació digital, el disseny i la recerca científica es concentren en aquesta part de la ciutat, oferint als nostres estudiants grans oportunitats de futur després de la seva graduació.\nAquest edifici d'última generació estarà acabat a finals de 2023 i a punt per ser utilitzat a la sessió d'hivern de 2024. El campus, situat al cor de Barcelona, s'especialitzarà en disseny, arts audiovisuals i gestió d'indústries creatives, i atraurà uns 2000 alumnes cada any a aquesta ciutat tan especial.\nLaSalle College Vancouver també es traslladarà a un nou centre educatiu, construït expressament, que posa la tecnologia, l'aprenentatge actiu i el compromís social en primer pla. Aquest innovador espai s'inaugurarà a l'estiu de 2023.\nL'edifici, de set plantes, combinarà l'arquitectura, la tecnologia i l'art per crear un entorn d'aprenentatge centrat en el futur. El nou emplaçament serà un dels millors entorns educatius d'Amèrica del Nord i compta amb la certificació Fitwel i Rick Hansen Gold, la qual cosa el converteix en un campus "health first". Es disposarà d'espais per a l'activitat física i la meditació, les opcions de menjar saludable seran la norma i els terrenys seran accessibles per a persones amb diferents capacitats. Aquest espai d'última generació també albergarà cuines pensades per desenvolupar l'art culinari, una sala de videojocs i fins i tot un teatre suspès que servirà com a entorn polivalent.\nAquests campus, que oferiran una experiència única, serviran perquè els estudiants perfeccionin les seves habilitats i es graduïn preparats per trobar feina, i proporcionaran als col·legues de LCI un espai de treball bonic i innovador.


Hamas culpa Egipte de la mort de cinc palestins en un túnel de contraban\nCreuament d'acusacions entre Gaza i Egipte. El motiu: els túnels subterranis que serveixen per burlar l'aïllament de Gaza i per on s'introdueixen al territori mercaderies i armes. Cinc treballadors dels túnels, d'entre 18 i 22 anys, han mort i cinc més han quedat intoxicats per un suposat gas verinós. El govern de Hamas assenyala directament Egipte, que nega les acusacions.\n29/04/2010 - 20.11 Actualitzat 29/04/2010 - 21.08\nUn palestí en un dels centenars de túnels entre Gaza i Egipte. (Foto: Reuters)\nAquest incident ha tingut lloc en un moment en què Israel i els Estats Units han incrementat la pressió sobre Egipte perquè actuï més contundentment contra el contraban.\nEl govern hebreu és molt actiu en aquest sentit. En les últimes setmanes ha tancat diverses entrades a túnels subterranis al Sinaí. També ha requisat béns que havien d'entrar a Gaza, entre els quals càrregues explosives que es van fer detonar.\nFonts dels cossos de seguretat egipcis consultades per l'agència EFE han negat qualsevol implicació en el suposat enverinament i la mort dels cinc treballadors palestins. Aquestes fonts acusen el govern de Hamas de voler "distreure l'opinió pública internacional" i asseguren que des de fa un mes no han destruït cap túnel dels que uneixen els dos costats de la frontera. Aquesta versió, però, no ha estat ratificada per cap veu oficial del govern d'Egipte.\nLa cadena àrab Al-Jazeera afirma, sense citar cap font, que la policia egípcia hauria amenaçat dies enrere amb destruir el túnel si no es deixava d'utilitzar.\nArran del bloqueig israelià, iniciat el 2007, els palestins de Gaza han construït centenars de túnels al llarg dels nou quilòmetres de frontera amb Egipte, que s'han convertit en una de les principals fonts de subministrament de productes de consum i també d'armes. Organitzacions de defensa dels drets humans han calculat que en els últims dos anys més de 140 palestins han mort en aquestes precàries instal·lacions.


Plaça del Duc de Medinaceli - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Plaça del duc de Medinaceli)\n41° 22′ 42″ N, 2° 10′ 45″ E / 41.378203°N,2.179273°E / 41.378203; 2.179273Coord.: 41° 22′ 42″ N, 2° 10′ 45″ E / 41.378203°N,2.179273°E / 41.378203; 2.179273\nLa Plaça del Duc de Medinaceli (popularment: Plaça de Medinaceli) està situada al Barri Gòtic, Districte de Ciutat Vella, de Barcelona (Espanya). Situada entre el Passeig de Colom i el Carrer de la Mercè, en un terreny anteriorment part del Convent de Sant Francesc, primer convent franciscà del segle XIII enderrocat el 1836.\nLa plaça es va crear després de la desaparició de les antigues muralles de la ciutat i del convent al segle xix.\nLa plaça deu el seu nom, segons unes fonts, al noble del segle xvi Luis de la Cerda i de la Vega, Comte i Duc de Medinaceli, Cogolludo i Arcos de Jalón, descendent dels Montcada, família que el segle xiii va regalar el terreny als franciscans, o segons unes altres, al seu descendent Luis Joaquín Fernández de Córdoba y Benavides, XIV Duc de Medinaceli, qui va cedir uns terrenys addicionals per eixamplar l'antiga plaça de Sant Francesc.\nDurant la Guerra Civil Espanyola (1936-1939) va portar temporalment el nom de Plaça de Manuel Azaña, en honor del que durant aquests anys va ser president de la Segona República Espanyola. Després de la contesa, la dictadura franquista va recuperar la denominació original, catalanitzada amb l'arribada de la democràcia.\nPalmeres de plaça de Medinacel·li.\nEs tracta d'una plaça de planta rectangular, definida en tres dels seus costats per edificis d'altura similar i oberta en el costat mar al Passeig de Colom, que antany va ser la Muralla de Mar. A part del citat passeig, desemboquen a la plaça el carrers de la Mercè, Nou de Sant Francesc, Anselm Clavé -anteriorment Dormitori de Sant Francesc- i la seva perllongació, el carrer Ample.\nEl centre de la plaça és un espai enjardinat, també quadrangular, en el qual predominen les palmeres. Presideix la plaça el Monument a Galceran Marquet, columna de ferro colat que s'aixeca sobre un estany circular de pedra.\nEn el seu conjunt, la plaça està catalogada com "Bé d'Interès Urbanístic", tot i que alguns edificis i el propi monument a Marquet, tenen la consideració de "Bé Cultural d'Interès Local".\nL'actual plaça ocupa part de l'històric Convent de Sant Francesc, també conegut popularment com dels Framenors (Orde de Frares Menors). Era un gran monestir, construït el 1276, que s'estenia des de la plaça fins la Rambla. Comprenent per tant més del que és la plaça actual, s'obria a una petita esplanada enfront del convent, que era coneguda com a plaça de Sant Francesc o Plaça dels Frares Menors a partir del segle xvi.\nEl convent va ser objecte de desamortització, sent derrocat el1837. La propietat del solar va ser reivindicada pel Duc de Medinaceli, com a hereu dels Montcada, que havien cedit els terrenys per a la construcció del convent. En compensació, el Baró de Meer, capità general de Catalunya, va instar al Duc a cedir per a ús públic una part dels terrenys per ampliar l'esplanada, resultant la plaça que porta el nom "genèric" del Duc de Medinaceli.\nLa plaça va ser urbanitzada entre 1844 i 1849 per Francesc Daniel Molina, que va dissenyar l'actual espai rectangular, delimitat en aquells dies en el seu costat mar per la muralla. El monument central, projectat per Molina, no es va poder inaugurar fins al 1851. Entre 1878 i 1881 es va derrocar la Muralla de Mar, quedant la plaça oberta al flamant Passeig de Colom i a través d'ell al moll de la fusta i al port.\nDes de 2006 la línia 120 del Bus de Barri, que circula pels carrers Ample i Josep Anselm Clavé, té parada a la plaça.\n↑ B Nomenclàtor[Enllaç no actiu]\nCirici, Alexandre. Barcelona pam a pam. Teide, 1992. ISBN 8430781870.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Plaça del Duc de Medinaceli\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Plaça_del_Duc_de_Medinaceli&oldid=27241617»


Wasabi Cardedeu – El NAS de Cardedeu\nPosted By: El Nas de Cardedeu Maig 30, 2013\nI Wasabi de Cardedeu\nL’original concurs de música organitzat per Asmuca el va guanyar Exit\nL’Associació de Músics de Cardedeu (Asmuca) va organitzar Wasabi, el primer concurs de música en que els grups interessats havien d’enviar el seu link de youtube d’un dels temes del seu últim treball, ja sigui directe o videoclip, a asmuca@gmail.com. Hi havia de temps fins el 12 de maig.\nEls grups finalistes seleccionats es van pujar al mur de facebook de l’ esdeveniment l’endemà i que aconseguís més “m’agrada” abans del dia 18 de maig guanyava el concurs. El premi consisteix en una gravació a Wasabi Estudis de Cardedeu, a triar entre directe de 4 temes o 1 tema en sessió de jornada complerta.\nGomes, The Cabin, Goodtime, El Tercer Semestre, Projecte 34 i Exit van estar els finalistes i finalment va ser Exit les guanyadores amb una versió de la coneguda Scarborough fair.\nBe the first to comment on "Wasabi Cardedeu"


Bagà aplegarà més sortides i arribades que mai a l’Ultra Pirineu 2021 | Entre rivals – Esports\nEl corredor Jordi Gamito, creuant la línia d'arribada a Bagà en una Ultra Pirineu passada. ALEIX CAMPRUBÍ\n18 març 2021 20:31\nSacsejada al reguitzell de proves de l’Ultra Pirineu 2021. L’organització ha fusionat la Trail Pirineu de 56km i la Sky Pirineu de 36km per estrenar la Marató Pirineu de 42km, amb sortida i arribada a Bagà. També hi ha canvis a la Mitja de 20km, que es trasllada a Bagà i canvia de data: de dissabte a diumenge. La prova gran de l’edició, la Salomon Ultra Pirineu de 100km, continuarà tenint inici i final a Bagà, i la Nit Pirineu seguirà a La Molina. Totes les proves es disputaran entre l’1 i el 3 d’octubre d’aquest any, si la pandèmia ho permet.\nL’organització explica en un comunicat que ha dissenyat una Salomon Ultra Pirineu “més adaptable a l’actual situació sanitària, més segura, però també pensada de cara als anys post-pandèmia”. A la vegada, els organitzadors també destaquen que la d’aquest 2021 serà una Ultra Pirineu “més sostenible” i que oferirà “una millor experiència a tots els participants, amb uns recorreguts millorats”.\nLa prova reina i la nova Marató, dins la Spartan Trail World Championship\nLa prova gran, de 100km, es manté a dissabte i amb el recorregut clàssic, però s’hi apliquen dues modificacions: els primers sis quilòmetres fins al Paller de Dalt ara es recorreran per pista forestal per evitar aglomeracions i permetre avançaments mantenint la distància; i els últims dos quilòmetres fins a meta passaran per la Via del Nicolau per evitar la carretera de Gisclareny.\nA banda, com a novetat d’aquest 2021, la Salomon Ultra Pirineu entra a formar part de la categoria “Trail Ultra” de la Spartan Trail World Campionship com una de les curses que dona la màxima puntuació als primers classificats i amb 13.800$ en premis en metàl·lic.\nPel que fa a la fusió de la Trail Pirineu i la Sky Pirineu per convertir-se en la Salomon Marató Pirineu, el recorregut serà el mateix que l’antiga Sky fins a Vents del Cadí. A partir d’allà, s’hi incorpora un nou tram d’ascens fins a la collada de Turbians, abans de tornar cap a Bagà.\nLa nova Marató també entra a formar part de la Spartan Trail World Championship, però en aquest cas en categoria “Trail Run” i amb premis en metàl·lic d’11.200$.\nLa Mitja es trasllada de Bellver a Bagà\nLa Salomon Mitja Pirineu de 20km és la modalitat que pateix més canvis. D’entrada, la data: passa de dissabte a diumenge. A banda, també es trasllada de Bellver a Bagà, però manté els seus 20km. La diferència és que aquesta vegada augmenta el desnivell fins als 1.250m positius acumulats. El recorregut serà idèntic al primer tram de l’Ultra Pirineu de 100km fins al refugi de Rebost. Des d’allà s’iniciarà un descens cap a Gréixer pel camí de Cavalls del Vent, per enllaçar amb l’últim tram de la prova reina abans d’arribar a Bagà.\nEls inscrits a la Mitja que ho desitgin podran participar a la vertical, La Molina Nit Pirineu kv, amb un descompte de 10 euros en la inscripció. La prova vertical mantindrà el seu format i recorregut, igual que la Pirineu XS, que tampoc canvia.\nAixí doncs, el programa de curses queda així:\n1-Oct. (19:30h) LA MOLINA NIT PIRINEU kv (La Molina)\n2 Oct. (5:30h) SALOMON ULTRA PIRINEU 100k (Bagà)\n2 Oct. (9:00h) SALOMON MARATÓ PIRINEU 42k (Bagà)\n3 Oct. (9:30h) SALOMON MITJA PIRINEU 20k (Bagà)\n3 Oct. (10:00h) PIRINEU XS cursa infantil (Bagà)\nAmb la centralització de les curses a Bagà, l’organització se sent “més preparada per adaptar-se a les mesures Covid que les autoritats sanitàries indiquin. Amb tot, confien que els pronòstics es compleixin i que, de cara a l’octubre, la situació sigui millor a l’actual.\nEls recorreguts i el reglament ja estan disponibles al web de l’esdeveniment. A més, l’organització s’ha posat en contacte amb els inscrits a l’edició del 2020 -que va quedar suspesa- a través del correu electrònic. En el mail, detallen com afecten els canvis a la cursa on estan inscrits i les opcions que tenen per participar-hi o no.\nEl proper 6 d’abril l’organització reobrirà inscripcions a les curses que encara tinguin places disponibles.


Nintendo presenta demà el relleu de la consola Wii\nE3, LA FIRA DE VIDEOJOCS MÉS GRAN\nÀ.G.M. Barcelona. Actualitzada el 06/06/2011 00:00\nLa Wii ha estat la consola més venuda de la seva generació, però ara li arriba el relleu. Nintendo presentarà demà la seva aposta per als pròxims anys, en el marc de l'E3, la fira més important del món pel que fa a videojocs, que se celebra a Los Angeles fins al dijous. Sota l'enigmàtic nom de Project Café, alguns analistes ja han començat a desvelar pistes de per on poden anar les coses. Algunes novetats apuntades: disc dur a la mateixa consola i la possibilitat de fer servir jocs de la Wii i GameCube a la mateixa màquina.\nSony, per la seva part, posa proa cap a la seva nova consola portàtil, la NGP (que té el nom oficial de Vita). Però alguns analistes especulen amb la possibilitat de veure un tast del que podria ser la PlayStation 4, cosa que serviria a la companyia japonesa per desviar l'atenció mediàtica que ha patit recentment per culpa dels forats en seguretat.\nL'E3 també és un aparador per als jocs més importants de la temporada. Halo, Assasins Creed Revelations, Modern Warfare 3, Uncharted 3 i Gears of War 3 són alguns dels títols més esperats (i que tenen en comú ser nous lliuraments de sagues d'èxit).


Qué menjar a Cuba? Descobreix la gastronomia cubana - Giramon Viatges\nSi viatges a Cuba, en un moment tan transcendental de la seva historia com aquest, després de la mort de Fidel Castro, hauràs de pensar què visitar, on dormir i què menjar. I en això últim ens volem centrar avui. Coneixes la gastronomia cubana? A menjar!\n1 8 plats imprescindibles que has de menjar a Cuba\n2 Gatronomia cubana amb Giramon Viatges\n8 plats imprescindibles que has de menjar a Cuba\nLa cuina cubana enamora a tots aquells qui tenen l’oportunitat de degustar-la. T’exposem 8 plats que no pots passar per alt!\nRopa Vieja, el plat més popular de Cuba\nRopa Vieja: no pots marxar de Cuba sense haver tastat el seu plat típic.\nArròs amb pollastre: un dels altres plats tradicionals cubans és un plat senzill, amb un arròs similar al de la paella. El seu to groc l’aconsegueixen amb Achiote Petróleo.\nFesols negres: conegut popularment com Moros i Cristians, els fesols s’acompanyen amb arròs blanc.\nSandwich cubà: el secret? La carn de porc.\nVaca fregida: conté ceba, all, llimona, sal, dors i té una textura cruixent, s’assimila a la Roba vella.\nCongrí: aquesta recepta cubana a base d’arròs es barreja amb fesols negres i es creu que es d’origen africà.\nPicada a la Criolla: aquest plat tradicional conté molts ingredients espanyols com la carn de dors, porc, pernil, ceba, pebrot, all, panses, olives, comins, llorer i d’altres, acompanyat d’arròs i plàtan fregit.\nYuca amb Mojo: ideal pels vegetarians. Senzill: yuca i amb la salsa Mojo, típica canaria.\nGatronomia cubana amb Giramon Viatges\nT’ha entrat la gana? No ens extranya! Els plats típics de Cuba estan deliciosos i se’ns fa la boca aigua. Senzills, gustosos i diferents al que estem acostumats. Com en som coneixedors, volem portar-te a Cuba amb nosaltres! Vols conèixer l’Havana i Varadero? Vine amb nosaltres i gaudeix de les teves millors vacances i de la gastronomia cubana amb Giramon Viatges, la teva agència de viatges del Maresme. Recorda que tenim seu a Badalona i Mataró i t’organitzem el viatge!\ngastronomia, vacances, viatjar


L'Ajuntament de Figueres es contradiu i ara nega que torni l'ajut a Las Vegas - Diari de Girona\nL'Ajuntament de Figueres es contradiu i ara nega que torni l'ajut a Las Vegas\nEl consistori havia donat de baixa una subvenció de 25.000 euros als cinemes per no estar «justificada»\nL'Ajuntament de Figueres ara es contradiu i, en un comunicat emès ahir, anuncia que no recuperarà la subvenció de 25.000 euros per al cinema Las Vegas. Tot i que inicialment van explicar que «s'estudiarien solucions jurídiques» per recuperar aquesta subvenció, ahir es detallava que el consistori no té incidència sobre la gestió o activitat de les sales.\nEls treballadors van tornar a denunciar aquesta setmana que no cobraven i l'alcaldessa Agnès Lladó i el propietari del cinema, Ventura Pons, es van reunir dimarts. Precisament el mateix dimarts les sales van haver de tancar per falta de personal. Fonts municipals també havien assegurat, un cop celebrada la reunió, que a més d'aquestes «solucions jurídiques» també s'estudiaria la possibilitat d'atendre els treballadors a través de l'àrea de Promoció Econòmica si aquests ho sol·licitaven.\nEl darrer ple municipal va aprovar una modificació de crèdit en què es donava de baixa la partida de 25.000 euros perquè, tal com va explicar el regidor de Cultura, Alfons Martínez, no sabien quin era «l'objecte» de l'ajut ni tenia justificació.\nDes de l'Ajuntament ara asseguren que es confia en què l'empresa «pugui trobar solucions jurídiques i econòmiques per a la continuïtat de la seva activitat i evitar que els treballadors es puguin veure afectats». Les històriques sales van ser recuperades l'abril del 2018 pel cineasta Ventura Pons amb una inversió d'1,7 milions d'euros. L'Ajuntament hi va participar amb 350.000 ?.


Publicado 08/02/2020 16:37CET\nServei d'emergències en dispositius - PIXABAY\nQuan una persona es troba en un incendi, un accident de cotxe o una inundació, els telèfons mòbils ens permeten contactar ràpidament amb els equips d'emergència.\nEls telèfons intel·ligents són "l'eina més fàcil i ràpida per donar avisos d'emergència quan ens trobem en situacions de perill", segons ha indicat Librephonía.com en un comunicat remès a Europa Press.\nNo obstant això, aquestes funcions que ens permeten avisar els equips d'emergència no es configuren de la mateixa manera a tots els 'smartphones'.\nEls usuaris amb dispositius de la companyia sudcoreana Samsung han de prémer tres vegades el botó d'encendre per enviar un missatge SOS, però abans han d'activar aquesta funció.\nPer a això, els usuaris han d'obrir el panell de 'Configuració' i seleccionar 'Opcions avançades'. Un cop dins hauran de prémer 'Enviar missatges SOS' i després afegir un destinatari de confiança.\nQuant als telèfons de la marca Xiaomi amb el sistema operatiu MIUI 10 o superior, aquesta funció pot activar-se en la secció 'Configuració', on l'usuari ha de seleccionar 'SOS d'emergència'.\nD'aquesta manera, els usuaris podran activar el missatge SOS prement cinc vegades el botó d'encendre. A més, la marca xinesa permet seleccionar fins a tres contactes d'emergència.\nEls que comptin amb dispositius de la companyia xinesa Huawei amb el sistema operatiu EMUI 9.0 o superior també poden activar la funció prement cinc vegades el botó d'encendre.\nPer configurar-ho, l'usuari ha d'entrar a l'apartat 'Configuració', on trobaran la secció de 'Seguretat i privadesa'. Després hauran de seleccionar 'Emergència SOS', triar els contactes d'emergència i marcar la casella 'També enviar missatges SOS'.\nEls usuaris d'iPhone han de fer servir l'aplicació 'Salut' d'Apple per triar els seus contactes d'emergència. Dins d'aquesta 'app' hauran de seleccionar l'apartat 'Dades mèdiques' i després prémer 'Editar' per accedir a 'Contactes d'emergència'.\nUn cop dins els usuaris hauran de seleccionar el símbol '+' per seleccionar els contactes als quals s'enviaran els avisos d'emergència.\nEn el cas dels iPhone 7 o anteriors, l'usuari pot prémer el botó lateral o cinc vegades el botó per pujar el volum. També haurà de passar el dit cap a la dreta quan aparegui el missatge "Emergència SOS".\nAquells usuaris els telèfons dels quals no comptin amb aquestes funcions podran fer servir altres aplicacions, com AlertCops. Aquesta 'app' està desenvolupada pel Ministeri de l'Interior i permet fer una trucada o escriure per un xat a les autoritats. Així mateix, es poden enviar fotografies, vídeos i la ubicació.


Clàssics a la romana.: 01/02/11 - 01/03/11\nNosaltres hem fet un treball sobre Afrodita, Àrtemis, Demèter i Dionís, i ara us deixem amb el prezzi del nostre treball.\nAquí trobareu la informació més important sobre aquests déus.\nEduard De Ferrater\nPublicat per Eduard de Ferrater 22 comentaris:\nCos de cabra, cap de lleó i cua de serp.\nLa Quimera és un animal que té el cap de lleó, cos de cabra i cola de serp. També se la va descriure amb tres caps, el de lleó, un de cabra al llom i finalment un de drac a la cua. La quimera és filla de Tifó i Equidna. Era un monstre molt temible que principalment aterroritzava la ciutat de Lacia. El seu origen es troba a les regions d'Àsia Menor. Amisodares, rei de Caria, la va criar com si fos la seva mascota i va fer de Pàtara el seu lloc. Això va fer que es guanyés l' enemistad amb els pobles veïns perquè semblava que la quimera no estava molt domesticada i atacava els ramats dels altres i a vegades altres persones.\nEl més aterrador de la Quimera era que, a part de que era molt ràpida, escupía foc per la boca, el qual feia molt difícil de vèncer. Llavors Iobates, rei de Lacia, va demanar a Belerofont que matés a la Quimera però ho va fer amb doble intenció.Una va ser que matés a la quimera i l'altre era desfer-se d'ell perquè havia intentat abusar de la seva filla. A Belerofont li havian parlat molt d'un caball que es deia Pegàs i van dir que era molt bó i que per derrotar a la quimera primer de tot havia de domar-lo.\nBelerofont ho va aconseguir, va domar a Pegàs i a partir d'aquí van anar volant per tot arreu fins que van robar a la quimera. Belerofont va ser molt llest i tenia una llança de la qual li va posar plom a la punta. Quan la quimera anava a escupir foc per la boca, Belerofont li va llençar la llança a dins la boca i el foc va desfer el plom i li va cremar tot el ventre a la criatura, provocant-li la mort. La criatura va ser derrotada i tots van tingué la pau.\nCos de cabra, cap de lleó i cua de drac\nPer si voleu trobar més informació aquí us deixo unes diapositives:\nPublicat per fran 19 comentaris:\nJacint era un jove i amic íntim del déu Apol·lo. Era un heroi fill de de Clio i Piero, rei de Macedònia.\nApol·lo i ell s'estimaven molt i passaven llargues hores junts jugant o practicant el tir amb arc. El déu Apol·lo va ser qui va ensenyar-li moltes habilitats com l'arc o la música.\nUn dia estaven fent pràctiques de llançament de disc, i desafortunadament, Apol·lo va ferir al seu amic Jacint donant-li amb el disc al cap. El déu Apol·lo es posà pàl·lid i va anar ràpidament a recollir el seu amic abans que caigués a terra. No va poder-hi fer res per evitar que morís, llavors els va convertir en una flor semblant a un lliri, i que porta el nom de Jacint.\nLa mort de Jacint, Jean Broc\nHi ha un altre mite de Jacint que diu que el déu del vent Cèfir, va ser el responsable de la mort d'aquests. Diuen que va fer desviar el disc perquè li tenia enveja a Jacint, que s'estimava molt a Jacint però només tenia ulls per Apol·lo. I el seu final és igual que l'altre mite, que Apol·lo va convertir a Jacint en una flor.\nGràcies a ell es commemora un dels principals festivals espartans. Aquest festival durava tres dies, un dia de dol per la seva mort i els dos últims per celebrar el seu renaixement.\nPublicat per Maria Rodriguez 18 comentaris:\nEl dia 18 d'aquest mes va sortir a les notícies que la torre del pretori de Tarraco serà la primera on s'aplicarà la tècnica de la fotogrametria.\nSegons va dir l'alcalde del patrimoni Rosa Rosell i la directora de l'Institut Català d'Arqueologia clàssica, Isabel Rodà, a partir del mes que ve les restes arquitectòniques que es conserven en l'antiga Tarraco romana es sotmetrà a un procés de documentació que permetrà tenir-ne una informació més exacte i fiable a través de reproduccions en tres dimencions. Tot i que aquesta documentació s'anirà fent per parts i no té una data límit\nFoto de la Torre del petrori\nLa història d'aquesta torre va començar a l'any 73 d.C en l'època de l'emperador Vespasià, es va construir un fòrum provincial a la part alta de la ciutat. el seu punt de vista era dirigir la provincia economicament i politicament.\nAquest fòrum s'articulava en dues terrasses, a causa del desnivell del terreny. A la part superior es va situar el recinte de culte imperial, i a l'inferior la plaça de representació, i uns anys més tard es va fer el circ en una tercera terrassa.\nEn la plaça de representació era on és gestionava tota la província, espais com per ex: Tabularium (arxiu de l'estat), l'arca (caixa de l'estat).\nAquí us deixo aquest power point que ens parla sobre la història de Tarraco i els seus monuments entre ells trobem el Fòrum de la torre de petriori.\nPublicat per abigail 11 comentaris:\nPublicat per Judith 23 comentaris:\nL'any 218 aC les tropes romanes varen arribar a Catalunya, i les tropes de Gneu Corneli Escipió tenien dominades tota la costa dels Pirineus fins al riu Ebre, i per mantenir-ne el control, es van establir en una població Iber, anomenada Kesse, que li varen donar el nom de Tàrraco. Durant els 12 anys següents, aquesta ciutat va passar de ser una petita població a la vora del mar, a una gran base militar.\nL'any 19 aC, quan la conquesta d'Hispània havia acabat, l'emperador Octavi August va anomenar Tàrraco capital de la província Tarraconensis.\na) La pedrera del Mèdol: Al voltant de Tàrraco hi havien diverses pedreres, d'on se n'extreien pedres per poder construir les muralles, els edificis, etc. La més destacada era la pedrera del Mèdol, a uns 15 km al nord de Tarragona. A les parets de la pedrera, s'hi pot veure perfectament les marques de l'extracció de blocs de pedra que es feia. Una "peça" que ajuda a conèixer la gran magnitud del treball que s'hi duia a terme, és el gran monòlit: una agulla de pedra de 16m d'alçada, que l'anaven tallant a mesura que s'anava fent l'excavació.\nL'agulla de pedrera del Mèdol\nb) L'Aqüeducte de les Ferreres: També és anomenat Pont del Diable, només és una petita part de l'aqüeducte que duia l'aigua del riu Francolí a Tàrraco. La conducció de l'aigua s'inicia al riu Francolí, i segueix baixant fins arribar al barranc dels Arcs, que es travessa pel Pont del Diable. L'aqüeducte té uns 200m de llargada i arriba als 26 d'alçada. La part de dalt té 25 arcs i la inferior 11, tots ells són de mig punt. És monuments nacional des de 1905, i es creu que va ser construït a l'època d'August.\nc) Les Muralles: consten d'un sòcol de dues fileres de pedres. Es tracta d'una muralla alta i sòlida, d'una amplada mitjana de 6m i 12m d'alçada. La muralla original era més baixa i tenia cinc torres. Aquesta última data del segle I aC i no hi varen fer torres. La torre Minerva, una de les cinc torres, es va desplomar al 1811, però de seguida es va tornar a refer. Al sòcol hi ha 5 caps humans esculpits, que simbolitzen la protecció del recinte. Més amunt hi trobem empotrat un relleu dedicat a la deessa Minerva, encara que una part està ensorrada, s'hi pot llegir la inscripció següent: M. VIBIO MENRVA (Manius Vibi, a Minerva).\nLes Muralles de Tàrraco.\nd) El Fòrum provincial i el Temple d'August:\nA finals del segle I dC Tàrraco es converteix en una ciutat amb dos fòrums, el de la ciutat (que ja exisitia), i un de nou, destinat a ser el centre religiós i administratiu de la província de tarraconensis.\ne) Fòrum de la colònia:\nEs trobava a la part baixa de la ciutat, al costat del port. Era anomenat fòrum de la colònia o de la ciutat. Era l'espai més popular de la ciutat, consistia en una gran plaça rectangular, on hi havia els principals edificis religiosos i civils. A una banda hi havia el temple, que inicialment estava dedicat a la Tríada Capitolina i després al culte imperial. A l'esquerre del temple hi havia la basílica, on s'impartia la justícia i es reunien les autoritats de la ciutat.\nf) El Circ:\nVa ser construït entre el 81 i el 96 dC. Té 325m de llarg i 115 d'ample. Però cap a l'any 500 dC sembla que va deixar de ser un lloc important per a la ciuta, estava abandonat i degradat. A l'època medieval, l'àrea del circ, l'anomenàven "el corral", i es va aprofitar l'espai malmès del circ per fer-hi edificis. I aquest fet, ha fet que les restes es mantinguin en molt bon estat.\nEstà situat a l'est de la ciutat i fora del recinte enmurallat. A causa de les males condicions en què s'ha conservat, no s'ha pogut saber les dades de dimensions ni de capacitat. Però si les de l'arena, que són 61.5 x 38m i unes construccions subterrànies, anomenades les fossae i que servien per complementar els espectacles que es duien a terme a la superfície.\nA l'extrem occidental, s'ha trobat una pintura mural, on hi havia representada la deessa Nèmesi (protectora del gladiadors i caçadors), i això demostra que hi havia una petita capella, on els gladiadors podien anar a fer les seves oracions.\nL'arena estava separada de les grades per mitjà d'un pòdium, un mur de 3.25 m d'alçada, que era una defensa pels espectadors de les feres, i possiblitava una perfecta visió des d'un lloc alt.\nLa cave, es a dir la graderia, estava dividida en 3 sectors diferents (maeniana), que separava els espectadors segons la classe social a la que pertanyien.\nh) La torre dels Escipions:\nAl nord-oest, trobem la torre, que es tracta d'un monument funerari. Consta de tres parts: un podi inferior, un cos decorat amb dues figures en relleu dle déu funerari Attis, una última part molt degradada, on hi devien anar els retrats dels que hi eren enterrats. Està datat al s.IaC. I no se sap exactament qui hi ha enterrat, però s'hi va relacionar els germans Escipió, morts a la península en una batalla.\nLa torre dels germans Escipió\ni) La Vil·la dels Munts:\nEs troba a uns 11 km al nord-est de Tàrraco. No se sap exactament el moment de la seva fundació, però es creu que ja funcionava a la primera meitat del segle IdC. Al segle III aC, va ser destruïda per una part, però no la van abandonar fins al segle VII. Aquesta Vil·la tenia 3 conjunts termals, un no tenia frigidarium el segon no ha estat excavat, i el tercer estava complet.\nAquests són els edificis o monuments romans de Tarragona, i podeu ampliar la informació en aquest web.\nPodeu fer una visita virtual:\nPublicat per Mireia Cutura 19 comentaris:\nOvidi va escriure diferents obres, d'entre elles, Les Metamorfosis on explica diferents mites de la cultura clàssica mesclats amb algun personatge històric com per exemple, Juli Cèsar. Dins de l'obra Les Metamorfosis, en el llibre hi ha el mite d'Orfeu i Eurídice.\nOrfeu i Eurídice eren dos enamorats, però un dia en la boda de Eurídice l'intentaren raptar i s'escapa corrents, en la persecució, Eurídice trepitja una serp la qual la mossega i li provoca una ferida mortal. Orfeu, fill d'Apol·lo, que tocava la lira que li va regalar aquest, va decidir anar a buscar a la seva amada al Hades, primer tocant la lira i convencent a Creont perquè el portés a l'altre banda de la Llacuna Estígia, el barquer embadalit per la música hi va accedir. Després va dormir a Cèrber, també amb el so de la lira.\nI finalment es va presentar davant del déu Hades i va suplicar-li que li tornés la seva estimada, Hades, embadalit també per la música d'Orfeu va accedir però amb una condició; Orfeu tindria que portar de retorn a Eurídice però fins que no estigués fora de l'inframón no podia mirar-la, Orfeu va accedir, però quan estava a punt de travessar l'última porta de l'infern no es va poder resistir i la mirà.\nEurídice s'en va anar per a sempre.\nCal dir que hi ha una altra versió que defensa que Eurídice anava caminant pel camp quan, de cop, va trepitjar una serp i que no estava fugint perquè la volien segrestar.\nCom a curiositat puc dir que, Orfeu i Eurídice és també una òpera dividida en tres actes i composada per Christoph Willibald Gluck, la qual explica el mite clàssic.\nIl·lustració en la partitura de l'òpera Orfeu i Eurídice, París 1774\nPodeu mirar com varen representar aquest mite uns alumnes de primer de batxillerat del curs passat, de l'institut de Lliçà d'Amunt:\nPublicat per Ivan 10 comentaris:\nL'altra dia vaig trobar una informació que em va semblar curiosa. Un ballet d'Espàrtac.\nEspàrtac és un ballet de quatre actes que es va estrenar ae 1956 a Leningrad i que està basat en la vida d'aquest esclau. La coreografia era de Nicolai Volkov i la música d'Aram Kachaturian, compositor rus.\nUn lluita de gladiadors\nCom ja sabeu Espàrtac era un gladiador que es va revolucionar i va causar greus problemes als romans. Per mala sort, Espàrtac va ser vençut i els esclaus van seguir essent esclaus.\nDoncs bé, ara explicaré què pasa en cada un dels actes:\nPrimer acte: Espàrtac, moribund i crucificat, recorda els principals moments de la seva vida: la seva esclavitud, alçament i fuga després de l'assasinat del seu amic i company, l'Africà.\nSegon acte: Espàrtac i el seu exèrcit ataca la ciutat. El capità romà Crasoestà celebrant una orgia quan es veu atacat d'improvist per l'exèrcit de rebels comandat per Espàrtac, que obliga als romans a fugir.\nTercer acte: l'exèrcit d'Espàrtac sembla que guanya la batalla però les tropes romanes es recuperen i donen una gran pallisa als esclaus. Espàrtac, que ja es veu perdut, s'acomiada de la seva dona Flàvia abans que ella aconsegueixi escapar-se.\nQuart acte: tornem al començament del ballet. Es veu la Via Appia plena de creus i també es veu Flàvia dolorida per la mort del seu estimat marit, plora per la llibertat un altre cop perduda.\nA continuació us deixo un vídeo del ballet on surten dos gladiadors lluitant, espero que us agradi:\nPublicat per Aina 18 comentaris:\nLes pluges torrencials que hi ha hagut a Israel, han donat al descobert una estàtua de l'època romana. És una estàtua que sorprèn perquè li falta el cap i una mà, és de marbre blanc i diuen que és la deessa Afrodita (deessa de l'amor). Aquesta va caure des d'una altura de 10 metres en ensorrar-se un penya-segat. El que em sorprèn és que l'estàtua , tot i haver caigut, estigui en perfectes condicions.\nAquestes pluges a Israel han provocat molts danys en aquests últims mesos i sobretot en zones arqueològiques, però cal dir que també han donat lloc al descobriment de nous tresors, com el descobriment de l'estàtua de la deesa Afrodita. És una estàtua d'una dona vestida amb un toga i unes sandàlies, aquesta va estar soterrada durant anys fins que fa un parell de dies va ser descoberta en un penya-segat d'una ciutat anomenada Ashkelon, situada a 73 km al sud-est de Jerusalem.\nSegons expliquen els historiadors aquesta estàtua te entre 1650 i 1800 anys d'antiguitat i mesura 1,2 metres, és una escultura molt curiosa perquè li falta el cap.\nEstàtua trobada a Israel\nL'arqueòleg Yigal Israeli, que treballa en el departament d'Autoritat d'Antiguitats d'Israel a Ashkelon afirma que l'estàtua es trobava a l'entrada principal d'una antiga casa de banys romans, a més a més diu que juntament amb l'estàtua es van trobar seccions de sòl de mosaics de colors, però aquests desgraciadament van ser destrossats per els danys que havien provocat les pluges. Yigal Israel també afirma que l'estàtua va caure des d'una altura de 10 metres però això no va ser el motiu perquè perdés el cap, sinó que fins i tot declara que en l'època romana ja li faltava.\nEl que més m'ha sorprès és que qui ha descobert aquesta estàtua va ser un vianant, que va avisar les autoritats.\nAquí us deixo alguns vídeos sobre les pluges torrencials que va patir Israel i un altre vídeo que parla sobre l'estàtua que ha estat descoberta:\nCliqueu aquí per veure el vídeo de la notícia sobre el descobriment de l'estàtua romana a Israel.\nPublicat per Judith 13 comentaris:\nUn dia mirant la televisió... Vaig tornar a trobar una cançó relacionada amb el món clàssic. Van posar-ne un trosset a TV3 i buscant, vaig descobrir que es diu El viatge a Ítaca de Lluís Llach.\nItaca és una illa de Grècia, situada a les illes Jòniques. Va ser el lloc on va néixer Odisseu i és famosa pels fets narrats als poemes d'Homer i a l'Odissea. Quan Ulisses va matar al minotaure, i en ntentar tornar cap aquesta illa, els déus van fer mil i una estratègies per no deixar-lo tornar. Mentrestant, Penèlope l'esperava allà, teixint i desteixint.\nLa lletra del poema parla del viatge d'Ulisses, dels seus intents per tornar, però en realitat fa una metàfora, explica l'idealitzat camí de la vida. Tothom hauria de seguir aquest exemple. És un poema per agafar forces per la vida i molta gent coincideix que funciona per seguir endavant.\nÉs un poema d'un escriptor grec anomenat Kavafis. Lluís Llach el va traduir i va composar els acords musicals.\nEl viatge a Ítaca - Lluís Llach\nA més, com sempre, els nostres amics del Polònia s'han encarregat de fer-ne una versió un pèl peculiar de la cançó i de la història amb Lluís Llach:\nQuina interpretació faríeu de la lletra del poema de Kavafis?\nPublicat per Anna Solà 13 comentaris:\nGod of War ("Déu de la guerra") és un videojoc d'acció i aventures desenvolupat per SCEA i distribuit per Sony Computer Entertainment.\nEl joc narra les aventures de Kratos, un general espartà al servei dels déus grecs. La trama del joc gira entorn de la hybris de Kratos en revelar-se contra els déus i el seu propi destí i Nèmesi a la qual es veu sotmès, estan així en la constant relació amb la literatura clàssica. Tot i això el cas de la hybris de Kratos no només és castigada sinó que li suposa una victòria i un destí millor del que ell mateix va preveure. Kratos és el destructor dels déus.\nPublicat per Albert 14 comentaris:\nSeguint amb les proves que va haver de realitzar Hèrcules, la tercera va ser la del Cérvol Cerenita. L'heroi havia de capturar viu aquest cérvol consagrat per Àrtemis, la deessa de la cacera. Aquesta havia intentat capturar cinc cérvols pel seu carro i Cerenita era l'única que havia aconseguit fugir.\nÀrtemis i el cérvol en una estàtua del Louvre de París\nHèrcules havia de portar el cérvol a Micenas i lliurar-lo a Euriseu.\nI ens podem preguntar... tenia alguna cosa d'especial? Doncs sí, resulta que l'animal tenia les banyes d'or i les peülles de bronze, que li permetien córrer molt ràpid.\nFinalment, després de perseguir-lo durant molt de temps i cansar-lao quan l'animal va parar a beure aigua, va ser l'ocasió del nostre heroi per capturar-lo viu i portar-lo a Euriseu.\nEspero que us hagi agradat la història.\nPANEM ET CIRCENSES és una locució llatina projectiva, es defineix com la pràctica d'un govern per mantenir content el poble romà , és dir aquesta locució significa "pa i circ" ve a dir que mentre a la gent del poble li donen el que vol, menjar i diversió, no és revoltarà contra el govern per tots els problemes que tenen, com ara la crisi.\nJuli Cèsar manava regalar blat i entrades de circ als més pobres que venien a ser unes dues-centes-mil persones del poble.\nAquesta fase va ser inventada pel poeta romà Juvenal.\nHa estat reconeguda per molt llocs del món i s'ha traduït en diferents idiomes:\nCatalà : "pa i circ "\nAnglès: " bread and circuses\nItalià "pane e circo "\nAlemany: "Brot und Spiele"\nFrancès: "Du pain et des jeux"\nPortuguès:" Pão e circo"\nGallec : "Pan e circo"\nLuxemburg: "Brout a Spiller"\nFinès: "Leipää ja sirkushuveja"\nAquí us deixo un vídeo sobre la pel·licula "Gladiador" on es veu reflectida la locució panem et circenses a les grades del colisseu romà, en plena actuació dels gladiadors\nPublicat per Sandra Solé 12 comentaris:\nEls romans, consideraven l'aigua com un bé essencial per ells i les seves ciutats. Per això van fer una obra pública que permetia transportar l'aigua des de les fonts d'on provenia fins a les ciutats.\nEls aqüeductes consistien en un canal cobert, fet per pedra, per on passava l'aigua gràcies a una lleugera pendent. Aquest canal podia estar per sobre del terra o soterrat. Quan arribava a la cuitat, s'enlairava i es veia el que nosaltres tenim com a concepte d'aqüeducte.\nUn exemple d'aqüeducte podria ser el aqüeducte dels Miracles de Mèrida. De construcció del segle XVI. És un dels més coneguts, té més de deu quilòmetres de construcció, per tal d'aprofitar la trajectòria provenen de l'aigua del pantà de Prosèrpina, ja que la cuitat es troba a uns 5 km de distància. Es diu aqüeducte dels Miracles ja que els ciutadans pensaven que era tot un miracle que després de guerres i tant temps no s'hagués destruït.\nAqüeducte dels Miracles de Mèrida\nUn altre exemple podria ser l'aqüeducte de les Ferreres de Tarragona. Duia aigua del riu Francolí cap a l'antiga ciutat de Tarraco. És un dels aqüeductes més monumentals i el més important de Catalunya. No es coneix la data exacte en que es va construir, però els investigadors pensen que es molt probable que el comencessin a fer en el segle I dC, en l'època de l'emperador August. Aquest aqüeducte es va utilitzar fins a l'edat Mitjana. Va ser restaurat al segle X i més tard al segle XVIII.\nAqüeducte de les Ferreres a Tarragona\nPublicat per Meri 8 comentaris:\nEls orígens d'aquesta deessa no són gaire clars, però segons la llegenda més coneguda, Venus va néixer de l'escuma del mar quan Saturn va tallar els genitals del seu pare Urà i els va llançar el mar.\nEl naixement d'aquesta deessa ha estat interpretat per força pintors, però l'obra més coneguda és El naixament de Venus de Sandro Botticelli.\nEl naixament de Venus, Sandro Botticelli\ncomposició del quadre\nBotticelli immortalitza el moment de l'arribada d'aquesta deessa a l'illa de Xipre, consagrada al seu culte, empesa pel Zèfir i per la brisa Aura, que estan entrellaçats en una bona abraçada. Venus apareix en el centre de la composició dins d'una gran petxina.\nEls seus llargs cabells rossos cobreixen les seves parts més íntimes mentre que amb el braç dret intenta tapar-se el pit. A l'altre costat hi ha un altre de les Hores, les deesses de les estacions. És la Primavera, porta la capa adornada amb motius florals i llença roses a Venus.\nUs sonen aquests personatges? creieu que representen bé el mite?\nPublicat per Nadine 8 comentaris:\nPublicat per Àngel Enrich 7 comentaris:\nCuatro emetrà molt aviat la nova sèrie, Spartacus ambientada en l'antiga Roma.\nEspartac, segons fonts de l'antiga Roma, va ser un gladiador rebel que va dirigir la rebelió més important contra la república romana, va ser coneguda com la III Guerra Sevil o Guerra d'esclaus .\nLa sèrie ens mostra la vida d'Espartac des de la seva captura a mans romanes, el seu pas per la escola de gladiadors , fins la rebelió i la fugida juntament amb els seus companys gladiadors.\nLa sèrie no només ens mostra la vida d'Espartacus , sinó també la connivència entre els gladiadors i el tracte que reben.\nUs deixo una petita introducció d'aquesta sèrie\nPublicat per Sandra Solé 7 comentaris:\nPublicat per sandra 19 comentaris:\nFa poc que han tret un llibre, es titula: Aretes de Esparta.\nAquest llibre tacta sobre la história d'Esparta, precisament en el any 432 a.C.\nLa protagonista és una dona gran, que es diu Aretes. Aquest explicarà la seva vida, i farà referència a la forma de viure, de pensar dels espartans. Però també explicarà diferents batalles com la dels perses que van ser expulsats de Grècia.\nPel que fa Esparta, pertenyia a l'antiga Grècia, concretament situada a la península de Poloponès a la vora del riu Eurotes.\nAquesta ciutat tenia un exèrcit immens, i va ser molt important després de la batalla de les Termòpiles. Tot i que va ser derrotat per l'exèrcit d'hoplites.\nImatge dels Espartans més el mapa\nI si voleu llegir el primer capítol d'aquest llibre, cliqueu aquí.\nPel que fa a l'autor, Lluís Prats, no només ha escrit aquest llibre, sino que també va escriure'n un que es titula: Veni, Vidi, Vici. un títol amb locució llatina que va fer servir el general i cònsul romà, Juli Cèsar, que vol dir : he vingut, he vist i he vençut.\nPodeu mirar aquesta presentació per saber més sobre Esparta:\nSegurament a molts de vosaltres us agrada el teatre, i d'aquí a pocs dies teniu l'ocasió de veure la representació El fil del mite al Caixa Fòrum de Barcelona!\nAquí us deixo més informació sobre l'acte que es farà del 14 al 18 de febrer:\nNivell: per a alumnes de cicle mitjà, superior i primer cicle d'ESO.\nHorari: de dilluns a divendres a les 10.30 h.Duració: 1h.\nAforament: fins a cobrir aforament màxim.Preu: 18€/grup (màxim 30 alumnes).\nUna escena d'El fil del mite\nEls que han participat a aquest acte són: Antonio Alvar amb la selecció de mites i l'adaptació del textos clàssics; Jordi Prat i Coll dramatúrgia, guió, direcció i adaptació dels textos; Ricard Part i Coll amb el disseny de l'escenografia i vestuari, Mario Mas amb la música (guitarra); Fiona Rycroft, Mireia Piferrer i Marc Pociello són els intèrprets.\nDurant la representació ens ensenyaràn 3 mites, aquests són:\nDèdal i Ícar:\nTambé hi han participat la nostra professora de clàssiques: Montse Dalmau i Iolanda Traver (professora de llengua i literatura catalana) i si voleu veure els dossiers educatius que van realitzar són a l'enllaç del principi.\nPublicat per Mireia Cutura 10 comentaris:


La família de l'home mort a Pontevedra justifica el seu comportament per un trastorn bipolar\nLa viuda matisa que la víctima "no va agredir cap agent" de la Guàrdia Civil, sinó que simplement es va viure una situació de "tensió"\n27/08/2015 - 13.53 Actualitzat 27/08/2015 - 17.19\nEl domicili de la parella, al municipi de Ponteareas (EFE)\nLa viuda de l'exbateria de Los Piratas, mort aquest dimecres a conseqüència d'un tret disparat per un agent de la Guàrdia Civil a Ponteareas, a la província de Pontevedra, ha dit que el músic "mai va ser un maltractador" i ha justificat el seu comportament violent per un trastorn bipolar que patia des de feia anys.\nEn un comunicat publicat al seu perfil de Facebook, Andrea M., afirma que la víctima, Javier F.F., "era la persona més carinyosa del món" i que "estimava amb tot el seu cor" a la seva família. Explica que l'home "era una víctima" d'un trastorn psiquiàtric que "estava perfectament controlat des de fa deu anys, fins que el seu psiquiatre va tenir la brillant idea de retirar-li tot el tractament".\nPel que fa a la intervenció de la Guàrdia Civil, la dona matisa que la víctima "no va agredir cap agent", sinó que simplement "hi va haver tensió". A més, indica que va ser víctima "d'una mala pràctica que va desencadenar aquest terrible final".\nTambé l'antic teclista i guitarrista de Los Piratas, Paco Serén, ha lamentat que "el que es podia solucionar amb una pastilla, es va solucionar amb una bala" i ha recordat la víctima com algú que "estava sempre somrient" i "una de les millors persones" que ha conegut.\nEl jutjat i la Guàrdia Civil obren investigació\nLa subdelegació del govern espanyol va informar de la mort de Javier F.F. a través d'una nota de premsa, que assenyalava que els fets s'havien produït en el marc d'una intervenció de la Guàrdia Civil per un presumpte cas de violència de gènere. Segons la seva versió, els agents es van desplaçar al domicili de la parella, alertats d'una possible agressió d'un home a la seva dona, en presència d'un nadó. Els veïns de la zona havien avisat que un home "molt nerviós i agressiu" s'havia tancat a casa seva amb el nadó i prèviament "havia agredit la seva parella a la via pública".\nTant el jutjat d'instrucció número 2 de Ponteareas com la Guàrdia Civil han obert una investigació per saber les circumstàncies d'aquesta intervenció.


Huawei Watch GT 2: Anàlisi de el nou SmartWatch d'Huawei | actualitat gadget\nAnàlisi de l'Huawei Watch GT 2: El SmartWatch amb més autonomia\nEder Esteban | | opinions, Smartwatch\nFa un parell de setmanes que es presentaven els Huawei Mate 30 de manera oficial. En aquest esdeveniment de presentació la marca xinesa ens deixava amb altres novetats, com la presentació el seu nou SmartWatch. Es tracta del Huawei Watch GT 2, Que es llança després de l'èxit de la primera generació, les vendes han superat els 10 milions d'unitats a tot el món ja.\nJa hem pogut provar aquest nou rellotge de la marca xinesa, en tots aquests dies. Ho hem pogut provar i analitzar. En la seva presentació, s'anunciava aquest Huawei Watch GT 2 com un rellotge versàtil, amb una enorme autonomia i que ho anàvem a poder utilitzar a l'hora de fer esport i en el nostre dia a dia també.\n2 Disseny i materials\n3 Còmode i lleuger\n4 Sincronització de l'Huawei Watch GT 2 amb el telèfon\n5 Pantalla i interfície\n7 Somni i estrès\n8 Trucades i missatges\n10 Autonomia: la funció clau en l'Huawei Watch GT 2\nEn primer lloc us deixem amb les especificacions més destacades d'aquest rellotge de la marca xinesa. De manera que us pugueu fer ja amb una idea clara del que aquest Huawei Watch GT 2 ens deixa a nivell tècnic. Un rellotge que manté un disseny similar a l'anterior, tot i que arriba a el mateix temps amb millores.\nPantalla AMOLED de 1,39 polzades de grandària (454 x 454 punts)\nCaixa de 42 o 46 mm\nSistema operatiu LiteOS\nKirin A1 com processador\nEmmagatzematge de fins a 500 cançons\nFins a dos setmanes d'autonomia\nSensors: Giroscopi, magnetòmetre, baròmetre, llum ambiental, acceleròmetre, freqüència cardíaca\nDimensions: 45.9 x 45.9 x 10.7 mil·límetres\nCompatible amb Android 4.4 o posteriors i iOS 9.0 o posteriors\nEl model que nosaltres analitzem en aquest cas és el més gran, el de 46 mm de diàmetre.\nEl Huawei Watch GT 2 es presenta com un rellotge versàtil. Això és una cosa que queda clar amb el disseny de la mateixa, amb dues corones, que fan que sigui més similar a el disseny d'un rellotge normal, el que permet un ús molt còmode de la mateixa, tant a l'hora de fer esport com per poder portar- a la feina. A més, el rellotge ens permet usar corretges intercanviables, la qual cosa fa que sigui més versàtil encara. La manera de canviar les corretges és senzilla, ja que en totes elles ens trobem amb un mecanisme, que ens permet extreure-les i posar unes noves. És el mateix mecanisme que veiem en altres SmartWatch, a més d'en marques de rellotges convencionals.\nAquest model en la seva versió clàssica, que és el que hem provat, ve amb una corretja de cuir marró (Pebble Brown) i una esportiva de goma en color negre. La polsera marró és molt elegant, clàssica ia més és molt còmoda. El que fa que sigui un plaer portar aquest Huawei Watch GT 2 a la polsera en tot moment.\nLa corretja de goma s'ha pensat per ser usada a l'hora de fer esport. És un estil més esportiu, a més de ser un material més resistent. Per això, sobretot si es fa servir a l'hora de nedar (el rellotge permet aquesta opció), és més convenient utilitzar la corretja de goma, que resisteix millor en aquest tipus de situacions. També és més còmoda en cas de suar o si plou i es mulla, el que permetrà un ús molt més còmode d'aquest rellotge en tot moment.\nEl que tingui diverses corretges fa que puguem utilitzar aquest Huawei Watch GT 2 en tota mena de situacions. Així que compleix bé pel que fa a versatilitat. A més, la qualitat dels materials emprats en el propi rellotge i en les corretges ha quedat més que clara, per la qual cosa s'ha fet una bona feina en aquest camp per part de fabricant xinès.\nUn dels aspectes que més m'ha sorprès, per bé, en aquest SmartWatch és que és molt lleuger. Amb corretja pesa uns 60 o 70 grams, en funció de la corretja. Per això, es fa molt lleuger a l'hora d'usar, hi ha vegades en què fins i tot t'oblides que tens el rellotge ja, el que és essencial en aquest cas, ja que significa que tens una llibertat de moviment notable en aquest sentit. Podràs usar-lo per tant amb comoditat fent esport o en el teu dia a dia.\nFins i tot a l'hora de dormir podem usar el rellotge sense que hagi de ser incòmode per a això. Tot i que depèn de les preferències de cadascú, jo personalment estic acostumat a dormir sense rellotge, de manera que a el principi es em va fer estrany anar-me'n a dormir amb aquest Huawei Watch GT 2 lloc, però si tens el rellotge posat quan dorms, no hauries de tenir massa problemes en aquest sentit. A més, no li passarà res mentre dorms, quant a cops o esgarrapades, de manera que això facilita el que es vagi a utilitzar el rellotge a l'hora de dormir.\nLes corretges s'ajusten en tot moment a la mida del teu canell, podrem ajustar-les, de manera que usem el rellotge amb més comoditat. En aquest sentit, l'important és triar la mida correcta d'esfera. Jo tinc el canell una mica fina, de manera que el model de 46 mm es fa alguna cosa gran en aquest cas, encara que no he tingut problemes d'ús, però és bo comprovar quina mida dels dos que té aquest Huawei Watch GT 2 s'ajusta millor al teu canell. Si bé una esfera una mica més gran fa que l'ús de l'rellotge sigui molt còmode, sobretot quan s'ha de fer servir la pantalla tàctil en el mateix.\nSincronització de l'Huawei Watch GT 2 amb el telèfon\nPer poder sincronitzar el rellotge amb el nostre smartphone, hem de fer ús de l'Bluetooth en els dos dispositius, que serà el que permeti que es vagin a connectar en primer lloc, mentre que hem de descarregar també una aplicació al telèfon, que és l'app de Salut de Huawei. Des d'aquesta app tindrem accés a moltes funcions i dades que es vagin recollint en el rellotge, com les distàncies, recorreguts o les dades de son i estrès.\nPer tant, un cop s'ha realitzat la connexió amb Bluetooth i tenim aquesta aplicació instal·lada al telèfon, podrem tenir i als dos dispositius sincronitzats amb total normalitat. Si vols descarregar l'app d'Huawei Salut (Huawei Health), podràs fer-ho en aquest enllaç:\nDesenvolupador: Servei d'Internet de Huawei\nPantalla i interfície\nLa pantalla de l'rellotge és un dels seus punts forts. La marca xinesa s'empra en aquesta ocasió una pantalla AMOLED tàctil de 1,39 polzades de grandària. Es tracta d'una pantalla de qualitat, que ens ofereix a més un major contrast i uns millors colors que els de la primera generació d'aquest rellotge de la marca xinesa. És una pantalla que podrem llegir perfectament fins i tot quan el sol li estigui donant directament, el que és important, a més de ser còmode. Ideal per tant per utilitzar en exteriors i interiors.\nPel que fa a interfície, l'Huawei Watch GT 2 ens deixa amb una interfície molt fàcil d'utilitzar. En total hi ha 13 esferes diferents que podem usar en el mateix, amb força varietat en aquest sentit, per a un ús realment personalitzat de l'rellotge en tot moment. Si vols canviar l'esfera només cal prémer a la pantalla uns segons i sortirà llavors el llistat complet d'elles. Només hem d'anar passant d'una a una altra fins a trobar la que volem fer servir en el rellotge. Premem llavors en ella i es mostrarà aquesta esfera en el rellotge.\nPel que fa a l'ús de l'rellotge, és molt còmode. Podem accedir a diverses funcions en l'Huawei Watch GT 2 fent swipe cap als costats, de manera que això de per si ja és fàcil d'utilitzar. Mentre que podem entrar en el menú complet fent clic al botó superior. Allà ens vam trobar amb totes les opcions que ens dóna el rellotge, de manera que podem buscar l'apartat que vulguem i entrar en el mateix. És molt fluid el poder moure'ns entre els diversos menús i funcions en el rellotge. Les opcions que ens trobem al menú principal en el rellotge són algunes com Exercici, Freqüència cardíaca, Registres d'activitat, Somni, Estrès, Contactes, Registre de trucades, Música, Missatges o Alarma, entre d'altres. Pel que tenim moltes funcions, que podrem anar fent servir en tot moment.\nSi llisquem la pantalla cap avall, com quan al telèfon fem aquest gest, tenim accés als ajustos ràpids. Aquí ens trobem amb diverses opcions, com la funció pantalla sempre activa, la manera no molestar, ajustaments, alarma o trobar el meu telèfon. Funcions que es fan servir amb freqüència ia les que accedir d'una forma més ràpida en aquest cas amb un simple gest.\nEl Huawei Watch GT 2 està pensat perquè puguem fer esport. Per això, té la capacitat de registrar fins a 15 activitats diferents, de manera que els nostres entrenaments quedin registrats en tot moment amb aquest rellotge. Dins l'apartat d'exercici en el propi SmartWatch ens trobem amb les activitats per a les quals el podem fer servir, que són:\nCórrer amb guia\nCaminar a l'aire lliure\nCaminar en interiors\nUtilitza bicicleta fixa\nNedar en interiors\nNedar en exteriors\nCórrer en interiors\nCórrer per senders\nQuan anem a realitzar alguna d'aquestes activitats, Hem de activar-la en aquest apartat, de manera que el rellotge vagi a registrar la nostra activitat d'aquesta manera en tot moment. A més, com aquest Huawei Watch GT 2 compta amb GPS, anem a poder veure perfectament el recorregut que hem realitzat quan el fèiem servir en aquest temps. Veurem dades com la distància disponibles gràcies a aquesta funció. Les dades que dóna en aquest cas són sempre molt precisos, els he comparat amb una altra app al telèfon (Google Fit) i les diferències eren mínimes, pel que compleixen bé en aquest sentit quan les hem de fer servir.\nMentre fem aquestes activitats, el rellotge va a registrar tot el que fem (passos, distància, temps, velocitat). Tots les activitats que hem realitzat es queden guardades en l'apartat de registre d'exercici, On podem veure totes aquestes dades a l'respecte d'elles. Així tenim control sobre aquestes activitats en cas de vulguem veure-les de nou. També en l'app Huawei Salut es podran veure totes elles amb normalitat.\nFossil Sport SmartWatch, una alternativa real amb Wear US [ANÀLISI]\nSomni i estrès\nAquest rellotge té la funció de mesurament de son disponible. Gràcies a aquesta podrem veure la quantitat d'hores que hem dormit, a més de mostrar-se en tot moment en l'app de Huawei Salut la informació sobre les fases de son. De manera que tenim control sobre el son, amb una puntuació sobre la qualitat de la son. Es mostra a més un històric, comparant les dades amb altres dies, per poder veure com evoluciona en aquest sentit.\nEl Huawei Watch GT 2 també ens permet monitoritzar la freqüència cardíaca. Ens va donar una idea aproximada de l'ritme de cor en tot moment. A més, té una funció que ens va a informar si durant 10 minuts la nostra freqüència és o massa elevada o massa baix. Això serveix també per al mesurament de l'estrès, que és una altra funció que tenim disponible al rellotge. Ens ajudarà a mesurar el nivell d'estrès que tenim.\nDues funcions molt importants en aquest Huawei Watch GT 2, que a més el diferencien d'altres rellotges en el seu segment de preus, són les trucades i missatges. Podem respondre o rebutjar trucades que obtinguem al telèfon des del rellotge en tot moment. Perquè això sigui possible, el rellotge ha d'estar vinculat mitjançant Bluetooth al nostre telèfon, i la distància entre els dos dispositius no pot superar els 150 metres.\nEn el rellotge se'ns permet tenir una agenda de 10 contactes, De manera que podem triar aquelles persones amb les que tinguem més contacte. La qualitat de les trucades és més que acceptable, així que és una bona opció en cas d'una emergència o una trucada que no vagi a ser massa llarga. Per als missatges és el mateix, els podrem llegir a la pantalla de l'rellotge en tot moment sense problemes.\nEn la presentació oficial de l'Huawei Watch GT 2 es va voler destacar aquesta possibilitat. El rellotge ens va a donar la possibilitat d'escoltar música des del mateix, gràcies al fet que té un altaveu integrat. A més, arriba amb un emmagatzematge que ens permet tenir fins a 500 cançons diferents en el mateix. Ideal si volem escoltar música quan fem esport amb el rellotge.\nSi volem tenir aquestes cançons, haurem de descarregar-les llavors en format MP3 i després ficar-les en el rellotge. Encara tenim també la possibilitat de canviar la configuració en el mateix, de manera que anem a poder escoltar música d'aplicacions com Spotify des del telèfon. És una opció que segurament hagi de ser més còmoda per als usuaris.\nAutonomia: la funció clau en l'Huawei Watch GT 2\nJa en la seva presentació es va dir de forma clara. El Huawei Watch GT 2 anava a destacar per la seva autonomia, En gran part gràcies a la introducció d'un nou processador en el mateix, que ens donaria un millor rendiment, a més d'una major durada de la bateria en el mateix. Això és una cosa que compleix amb escreix.\nLa marca anunciava que la durada de la bateria podia arribar als 14 dies sense problemes, tot i que dependria de l'ús. Això és una cosa que es pot confirmar, ja que he pogut veure com fins i tot amb un ús bastant freqüent, configurant exercici, escoltant música, consultant notificacions, etc, m'ha durat uns 11 dies sense cap problema. Des del moment que vaig obtenir el rellotge ho he fet servir cada dia, alguns amb més intensitat altres amb menys, però amb un ús freqüent.\nCom és lògic, dependrà de l'ús de cada usuari en aquest sentit, Sobretot si fem servir funcions com la pantalla sempre activa, que redueix de forma notable l'autonomia de la mateixa. Un ús moderat de la mateixa permetrà que l'autonomia d'aquest Huawei Watch GT 2 s'estengui sense problemes fins a les dues setmanes, així que és un aspecte molt important i que sens dubte fa que aquest rellotge de la marca xinesa destaqui sobre competidors en el mercat.\nNo hi ha hagut mentides per tant en que l'autonomia podia arribar a les dues setmanes. Si estaves buscant un SmartWatch que et vagi a donar una bona autonomia en tot moment, l'Huawei Watch GT 2 es presenta com una de les opcions més completes en aquest sentit. Com és habitual, arriba amb el seu propi carregador a la caixa i el cable també, perquè el puguem connectar en tot moment.\nEl Huawei Watch GT 2 es presenta com un SmartWatch d'allò més complet. Un disseny modern, versàtil i molt lleuger, que fa que l'ús de la mateixa sigui molt còmode en tot tipus de situacions, tant quan fem esport com a l'hora de portar-lo en el dia a dia. A més, a l'haver corretges intercanviables podem adaptar l'ús de la mateixa a aquestes situacions de manera molt simple.\nEns permetrà usar-lo quan hem de fer exercici, i pot mesurar la nostra activitat d'una forma precisa. A més de tenir funcions addicionals que fan que sigui de tant interès, com les trucades, música o el control de la son. Pel que compleix molt bé en aquest sentit. No podem oblidar tampoc la enorme bateria i gran autonomia que ens dóna aquest rellotge, de fins a dues setmanes. Fa que sigui un model molt interessant.\nSens dubte, per només 239 euros de preu, L'Huawei Watch GT 2 es presenta com una de les millors opcions en el camp dels rellotges intel·ligents en l'actualitat. Compleix amb el que els usuaris busquen en aquest sentit a nivell de funcions, disseny i té un preu que és molt accessible per a la majoria. Una compra de la qual no et vas a penedir.\nHuawei Watch GT2 -...Comprar Huawei Watch GT 2 "/]\nRuta completa cap a l'article: actualitat gadget » Gadgets » Smartwatch » Anàlisi de l'Huawei Watch GT 2: El SmartWatch amb més autonomia


Goigs a lloança de Sant Marc Evangelista. Venerat a l'ermita de la Foia de Cabassers (El Priorat) bisbat de Tortosa. La seva festa: 25 d'abril · Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus\nBarcelona : Altés, S. L., 1973\nCol.l.,Torrell de Reus (594)\n“Goigs a lloança de Sant Marc Evangelista. Venerat a l'ermita de la Foia de Cabassers (El Priorat) bisbat de Tortosa. La seva festa: 25 d'abril,” Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus, consulta 23 gener de 2022, https://bd.centrelectura.cat/items/show/22732.


Com fer una estratègia de continguts per a B2B | Blog Limbic\nEls continguts són una de les estratègies més efectives per a B2B, fins i tot més que per a empreses B2C. La principal raó és que els processos de compra a B2B solen ser més lents, i les decisions es prenen en funció de criteris racionals. Per tant, es fa més recerca i anàlisi de la informació, ja que no són compres emocionals ni impulsives. En aquests casos es necessita contingut més especialitzat, amb un to professional, a voltes tècnic, i clarament enfocat a beneficis.\nQuan una empresa B2B ens diu que els continguts que han estat fent fins al moment no funcionen o no han donat els resultats esperats, el més probable és que sigui un problema de falta d’estratègia.\n1. Comencem per principi: Què és el màrqueting de continguts?\nDe forma molt resumida, consisteix a crear, publicar i compartir continguts útils per al nostre públic d’interès.\nUn dels principals avantatges del màrqueting de continguts és que, si ho fem bé, genera més confiança que la publicitat, ens dona visibilitat i influeix positivament en el procés de decisió de compra dels nostres clients.\nPerò, perquè funcioni, és essencial que ser útil, no només interessant. Hi ha continguts de caire sensacionalista que poden atreure molt tràfic, però que no faran que ens comprin o contractin. Per tant, el contingut ha de respondre dubtes o preguntes de l’usuari.\nÉs també molt important que no sigui contingut massa comercial ni orientat a vendre o parlar dels nostres productes o serveis. La venda al blog genera desconfiança. Allò que volen o necessiten els clients ha de passar per davant del discurs corporatiu o de marca.\n2. Molt important! Definim els objectius\nHem de definir què volem aconseguir amb els continguts i com encaixen amb la resta de l’estratègia de màrqueting i objectius globals de l’empresa. A partir d’aquí, podem fer continguts que responguin a diferents objectius d’acord amb el procés de decisió del nostre usuari:\n3. Per a qui escrivim? Els buyer persona\nEls buyer persona són representacions fictícies dels nostres usuaris o compradors ideals, fetes a partir d’una recerca d’informació exhaustiva, dades i estudis, i entrevistes qualitatives. Ens ajuden a saber què els interessa, en quin to hem d’escriure, sobre quins temes…\nAquest podria ser un buyer persona si ens estem plantejant fer un blog de viatges, per exemple per a una agència que organitza viatges exòtics.\n4. Què tenim? L’auditoria de continguts\nUn cop tenim clars els objectius i per a qui volem fer continguts, és molt recomanable fer una auditoria per saber què tenim ja i podem aprofitar, o ens pot donar idees per a nous temes. No tot el contingut ha de ser sempre original, ens podem inspirar en el que ja tenim fet o actualitzar-lo. També podem fer una relació de quins temes es tracten al web, què pregunten els clients, i fer una repassada als continguts offline que hagi pogut fer l’empresa fins al moment.\nAmb això, ja sabem per on hem de començar, i podem extreure una llista prèvia de temes interessants.\n5. Som-hi! La redacció del contingut\nAquest punt sol ser el més delicat. La primera recomanació, i la que més afectarà al resultat, és que la redacció ha de ser professional. No és suficient que «se’ns doni bé» escriure o ens agradi llegir. Cal saber adaptar el missatge, estructura i contingut a allò que vol el nostre usuari. Algunes recomanacions més:\nUtilitzeu sempre que pugueu l’storytelling (sí, també a B2B). Ajuda a connectar amb els usuaris.\nUn cop redactats i publicats, optimitzeu els continguts per a SEO.\n(La redacció de continguts per a blog ocuparia un post sencer, un ebook o fins i tot un llibre. En un altre moment us explicaré com és un procés d’escriptura.)\n6. Arribem als usuaris: la difusió del contingut\nQuan tenim els continguts publicats, no podem esperar que els usuaris s’assabentin perquè sí i vinguin al nostre blog a llegir-los. Els hem de difondre per fer que arribin a qui volem.\nEl primer és triar els canals de difusió: on és la nostra audiència?, quins canals prefereix?, quin cost té la difusió en determinats canals o mitjans?, farem social o també ads?…\nDesprés, definirem un calendari editorial on recollirem quin tipus de contingut farem (articles, infografies, ebooks, vídeos…), amb quina freqüència, per quin canals o mitjans els difondrem, i la data i hora de publicació.\n7. Mesurem, corregim, hi tornem\nAra només ens falta saber si tota la feina que hem fet està funcionant o no. Per a això, cal definir les mètriques i els KPI que mesuraran cada objectiu, i analitzar si aquests s’estan assolint o no.\nPer exemple, si l’objectiu és aconseguir tráfic al web, pot ser interessant saber el nombre d’usuaris nous mensuals o la taxa de rebot. En aquest post us expliquem com saber si el nostre blog està funcionant.\nA partir d’aquí, revisem les nostres accions i corregim les que no estiguin funcionant.\nI com amb tot, el més important és començar i millorar constantment!\nFonts: Eva Sanagustín, Marketing de Contenidos; Limbic


Crist de 200.000 braços – Lleonard Muntaner Editor\n«El testimoniatge de Crist de 200.000 braços és més aviat introspectiu, d’impressions elaborades, és més psicològic que sociològic. El trauma de la derrota, l’esfondrament d’un món ple de vida i d’il·lusions que coincidia amb la joventut dels protagonistes, hi és interioritzat. De fet, la realitat era massa terrible per no ser novel·lada, tot convidava a la desesperació.» (Del pròleg de Francesc Vallverdú)\n«Les grans obres no deixen d’interrogar-nos contínuament. Ens interroguen en el seu passat sobre el seu passat i ens interroguen en el present sobre el nostre present. Una obra com Crist de 200.000 braços sempre més ens interrogarà, a cada moment, a cada lloc, onsevulla, sobre el valor de la llibertat. És una de les seves qualitats més altes.» (De l’epíleg de Lluís Solà)\nCrist de 200.000 braços quantity\nPròleg de Francesc Vallverdú. Epíleg de Lluís Solà\nDeBiaix / 1


El principal repte per a l'apropiació i normalització de les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC) a la nostra escola és aconseguir la seva invisibilitat, és a dir, la impregnació de les activitats d'ensenyament aprenentatge amb la tecnologia de forma habitual i quotidiana.\nLa principal finalitat de la competència digital és, més que acumular i processar informació, aprendre a transformar la informació en coneixement; és per això que el principal objectiu del centre és la normalització del treball de les tecnologies de la informació i la comunicació i les tecnologies per a l´aprenentatge i coneixement (TAC).\nEntenem com a normalització d´aquesta tasca, el treball diari amb les eines TIC per part de mestres i alumnes, i la normalització TAC com la incorporació dels recursos informàtics al treball diari dels nostres currículums.\nLes tecnologies de la informació i la comunicació (TIC) ofereixen múltiples recursos per a l’acció didàctica i per a l’aprenentatge de l’alumnat, i esdevenen un element de motivació, de dinamització, d’innovació i de millora en els processos d’ensenyament i d’aprenentatge.\nUtilitzem també les TIC per ajudar al desenvolupament de les competències bàsiques establertes en els currículums vigents, en especial de la competència comunicativa lingüística i audiovisual i la del tractament de la comunicació i competència digital.