LA VELLETA VERDA: Missións apostòliques a l'Amazones\nAvui parlaré d’una gent que es troba fent una missió apostòlica a Requena, Flor de Punga, Bretaña, Jenaro Herrera i Santa Elena. Des d'aquestes parròquies s'estén l'acció apostòlica a multitud de poblats i caserius que apareixen nomenats en la pàgina de cada parròquia. El Vicariat de Requena a la província civil de Ucayali també disposa de tres parròquies-missions que anomenem seguint el curs del riu de sud a nord: Contamana, Orellana i Tierra Blanca.\nLocalització de Requena, al Perú\nEn aquest mapa de Google Maps veiem assenyalada la ciutat de Requena (crec que en lloc equivocat), Flor de Punga, Bretanya i Genaro Herrera (que apareix dues vegades). No apareix Santa Elena. Requena es troba al punt on conflueixen els rius Marañón (Nord) i Ucayali (Sud)\nSi vols arribar al lloc on viuen i desenvolupen la seva tasques d'ajudar els altres hauràs de familiaritzar-te amb aquests rius o amb els seus mitjans de transport, perquè la història tracta d'uns franciscans que van estar a Pego i es van traslladar a viure a la selva amazònica, allà on s'uneixen els rius Marañón i Ucayali, formant el gran Amazones.\nEl vaixell “Granada” pertany al Vicariat Apostòlic de Requena, el qual serveix per a desplaçar gent a Requena, Jenaro Herrera i els pobles del voltant. A Requena s’ajunten el riu Marañón i el Ucayali, donant origen al riu Amazones\nPer viatjar pels rius mes petits, s’utilitza aquesta llanxa, anomenada el deslliçador, que aplega fins a Santa Elena, un poble situat a la vora del riu Tapiche, molt més petit que el Ucayali.\nPer visitar els pobles riu avall de Santa Elena, donades les dificultats, sols es pot anar caminant per la selva. Encara que sempre queda el creuar el riu amb canoes, la qual cosa exigeix un equilibri no sempre fàcil.\nQuan miro al meu ordinador les fotografies de l'Institut de Pego, per moments, em sembla que no ha transcorregut tant de temps. No obstant això, 40 anys és una vida, la de Faustino Zapico Ramos, per exemple, o la teva. Les vostres vides han transcorregut entre aquí i allà. La meva aquí.\nInstitut de Pego, 1972. Zapico posa la ma de visera\nI qui és aquest? Et preguntaràs, de ben segur, i no sé si em recordaràs. Per si de cas, t’enviaré també unes fotografies perquè facis memòria. Em dic Gonçal Vicens Bordes i mai he viscut fora de la Marina Alta, on espero acabar la meva vida plàcidament. No he recorregut rius amazònics, ni he creuat selves més que en la meva imaginació.\nNo acostumo a pensar regularment en els alumnes de l'institut de Pego, no obstant això, sempre he seguit la vostra trajectòria vital. De Santiago Peribañez sé que abandonà la vocació religiosa, o almenys, així m'ho van dir. Però el motiu d'escriure't ha estat perquè estant sopant amb uns amics em van dir que Faustino Zapico Ramos havia mort de càncer de pulmó.\nCrec que vam estar estudiant junts un parell d'any, entre Pego i Oliva, però tan escàs temps va ser suficient perquè sempre m'acordés de vosaltres. En l'adolescència ens fixem molt en l'aspecte físic, i Zapico era el més lleig, però era molt divertit. He llegit que estant malalt terminal va arribar a Pucallpa i, conduint ell mateix el vehicle, va pujar al punt més alt dels Andes, al Cerro de Pasco. Qui sap. Jo estic convençut que intentava albirar a la llunyania la seva estimada terra andorrana, el seu estimat Terol i la seva Burbáguena de joventut.\nTenia la meva edat, una barba canosa i les galtes arrugades, que delataven els estralls que ocasionava el pas del temps. En contemplar la seva imatge em vaig sentir jo envellit, aquí, acompanyat en el si de la família, i amb la cura de la meva dona. En canvi, vosaltres, porteu una vida més pública dedicada al servei dels altres i manteniu relacions socials abundants. Però a mi, estimat Paco, em costa bastant entendre la vostra vocació, tant com reconèixer en les vostres fotos actuals als companys que vaig tenir a l'institut de Pego.\nSé que vosaltres heu portat una vida plena de satisfaccions personals, de sacrifici i amor al proïsme. Jo he respectat i estimat sempre a la meva dona i els meus fills. Amb això em dono per satisfet.\nJa de jovenets, tu i Zapico, vau fer amistat i caminareu molts trossos de la vida junts, per això, al assabentar-te que havia emmalaltit el teu amic, vas decidir anar a Contamana a ajudar i consolar-lo. Segur que va agrair el teu gest de suport.\nDiuen que el P. Faustino va ser un gegant, un fenomen. Va tenir fama d'arquitecte constructor d'esglésies, fins i tot alguns parlen de l'estil arquitectònic Zapico, caracteritzat per unes naus i finestres d'il·luminació acabades amb arcs punxeguts que a mi em recorden el convent franciscà de Pego.\nCapella del Germà Zapico en Contamana\nSé que a tu també t'agraden els mitjans que proporciona Internet per comunicar els teus pensaments als homes del món. Aprofitant aquests recursos t'he pogut trobar i he decidit donar-te el condol per la mort de Zapico, encara que sigui ara.\nM'alegro que estiguis bé de salut i ànims en la teva llavor pastoral.\nEl nou assentament “Faustino Zapico Ramos” de San Juan en Contamana\nEl P. Faustino Zapico exercia la seva missió per un extens territori del riu Ucayali en Contamana, districte de la Província de Ucayali, situada en el Departament de Loreto (Perú). En aquest districte de l'Amazònia peruana habita l'ètnia Pano del grup Shipibo-Conibo autodenominat Joni.\nVivendes típiques de la ètnia Joni, també coneguda como Shipibo-Conibo.\nLi agradava la soledat i era ascètic amb el menjar. De vegades el visitaven els seus amics, generalment germans franciscans, com el Germà Antonio Soriano, que residia a Petra (Mallorca) que anava a passar l'estiu amb ell i ajudar-lo una mica en les tasques de la casa. El Germà Antonio sempre ha estat un bon cuiner. Quan rebia visites els donava les millores estàncies de la missió i ell es retirava a viure en qualsevol petit racó.\nPer les nit el P. Faustino marxava a la chacra per guardar una mica tot allò, doncs era de la seva propietat privada, ja que així ho permeteix el règim dels missioners franciscans... La chacra es un finca agrària, amb ramaderia. Allà tenia el P. Faustino una cabana per dormir. Anava en una petita moto de trial. Quan venien les pluges feia el recorregut a cavall.\nMisión de Contamana\nVa ser fundada cap a l’any 1900 en la ciutat de Contamana, al costat del Ucayali, relativament a prop de Pucallpa. Etimològicament la paraula "Contamana" (d'origen shipibo) significaria "Terra de la palmera". CONTA = palmera, MANA = turó de terra. Conjunt de l’Aldea del Nen "Beat Juníper Serra".\nLa missió és un edifici ampli amb una església que era de fusta i durant l'any 2007 s'ha reedificat amb ciment i maó i ha quedat preciosa. Formen aquesta parròquia uns 90 poblats i caserius que estan al costat del riu Ucayali i petits afluents. La població total supera els 20.000 habitants. En els petits poblats és fàcil trobar gent que no parlen castellà, sinó la llengua pròpia dels sipivos. El pare Faustino Zapico anava a veure’ls a tots unes dues vegades a l’any. Algunes vegades més voltes.\nEsglésia de Sant Francesc de Contamana. L’edifici original era de fusta i recentment es va tornar a aixecar de ciment. A la dreta hi ha l’edifici de la missió.\nEn l’actualitat resideixen i treballen els Germans José Luis Coll, encarregat principalment de la parròquia i el Germà Ramon Cobo Guzmán que s’encarrega del Col·legi d’Educació Especial principalment.\nGermans Ramón Cobo y José Luis Coll\nDes del límit amb el Departament del Ucayali fins als límits amb la parròquia d’Orellana, la missió de Contamana comprèn els districtes de Pare Márquez, capital Tiruntán, d’uns 5.236,28 quilòmetres quadrats i el de Contamana de 9.175,73 quilòmetres quadrats. En Tiruntán va haver missioner durant algun temps: el P. Lorenzo Quintano. A causa del mort del Germà José Palací, missioner a Orellana, d'alguna manera també aquesta missió ha quedat òrfena. Saint Lucia és l’últim poble de la parròquia de Contamana. Comença la d’Orellana. Els nadius Shipibos es concentren en les poblacions de Casiboya i Roaboya.\nEntre els missioners que van adquirir un cert renom, per la seva humanitat, per la seva obra o pel que siga, destaquen els dos amics meus de l’Institut de Pego: P. Faustino Zapico (1989-2009), que va romandre 20 anys a Contamana i Francisco Pérez Hermoso (2009-10) que va arribar a l'estiu de 2009 per treballar en la missió amb el seu amic i company de curs el P. Faustino Zapico. Però malauradament només va poder acompanyar-lo en la seva malaltia a Lima. Per no deixar més temps desatesa la parròquia va viatjar a Contamana i allà va rebre la notícia de la mort del P. Faustino. Va tenir problemes de salut i va haver de tornar a Espanya el novembre de 2010.\nEn una relació succinta destacarem també al P. Valentí Uriarte (1928-67), per la seva força era conegut com el Samsó de la Selva. El P. Severino González(1967-87) aprenia tot sobre medicina. També els actuals missioners PP. José Luis Coll Esteve i Ramon Cobo Guzmán, franciscans de la Província de Sant Josep de València. Es fan càrrec de la missió després de la tornada a Espanya del Germà Francisco Pérez.\nFrancisco Pérez Hermoso\nEl germà Francisco ha passat molts anys del seu ministeri pastoral a Argentina, va viatjar fins a Perú per ajudar al seu amic Faustino Zapico, el qual va romandre un llarg període de temps al hospital franciscà de Los Descalços a Lima. Faustino va estar durant vint anys servint a la missió de Contamana.\nEl P. Faustino Zapico en una visita al colegio de Carcaixent\nDesprés d'atendre durant un temps a Faustino, Francisco marxar a Contamana per fer-se càrrec de la missió. No era aquesta la situació amb la qual es volia trobar, però això és el que Déu li ha donat.\nEl Germà Francisco Pérez Hermoso va estar destinat a les missions del Ucayali al Perú. Prestà els seus serveis a la Missió de Contamana, al costat del riu Ucayali, no lluny de Pucallpa. Va néixer a Burguillo del Cerro (Badajoz) el 7 de setembre de 1953, és franciscà des de l'any 1975. El curs 72-73 va estudiar a l’Institut de Pego i el 82-83 va estar al convent de Pego (Alacant), on feia classes de religió a l'Institut d'Ensenyament Mitjà. Després d'un curs o dos al convent de Cocentaina va marxar a Argentina.\nEl P. Francisco Pérez Hermoso i el bisbe Joan Tomàs Oliver Climent\nEl Germà Joan Tomàs Oliver Climent va néixer a Carcaixent (València) el 22 de setembre de 1951. Va ser ordenat bisbe el 6 de juny de 2004 a Carcaixent (València, Espanya). Actualment es el bisbe de Requena, una extensa regió als marges del Ucayali i Marañón, que s'ajunten, justament a Requena i, a partir d'aquí, rep el nom d'Amazones. Requena és a prop de Iquitos, per on l'Amazones penetra al Brasil. En aquest lloc estigueren com a missioners un grup de valencians i dos amics meus que van estudiar a l’Institu de Pego, un d’ells, el Germà Zapico va morir al 2009.\nEl Germà Faustino Zapico tenia grans terrenys amb pollastres, bestiar boví (amb seixanta animals ...) per donar feina a persones pobres i menjar als alumnes del col·legi franciscà. El P. Faustino va ser professor de l'Institut Pedagògic, el equivalent a Perú de l’Escola de Mestres. Era un jutge de pau i tots acataven el seu criteri: Ajuntament, Delegació d'Educació i Ciència (UGEL) i altres institucions.\nEl Germà Faustino Zapico con el P. Hno Juan José Sáez\nEra impressionant amb el seu poder de mobilitat. Tenia dues furgonetes, dos moto carros, una moto, un tractor, una barca ... Transportava als nens del col·legi en els desplaçaments diaris, portava mercaderies de Lima (imatges, espelmes, llibres, bíblies...). Navegava a plaer pel riu Ucayali. S'entenia molt bé amb el P. Palací, missioner a Orellana. Només ell coneixia els seus secrets.\nEl Germà Faustino el 2006 visita Espanya, descansant una mica i visitant la seva mare, germans i als germans frares.\nJosé Ramón Palací Garrido va néixer a Cocentaina (1931-2010), era fuster i desprès es va fer frare. Es va ordenar sacerdot l'any 1958 i va marxar a Perú. Primer va estar any i mig a Requena i fins al seu final ha estat a Orellana. Des del 1960 fins la seva mort en el desembre de l'any 2010, tota la seva vida, ha estat en la missió d'Orellana, on tot és obra seva.\nJosé Ramón Palací Garrido amb el bisbe Juan Oliver\nUn altre alumne del convent pegolí va ser el P. Vicent Ferrer Beniel, el qual va néixer a Alcúdia de Crespins (1936-2010). Va treballar alguns anys en els col·legis de Pego i Carcaixent.\nP. Vicent Ferrer Beniel\nArribà a Benissa el 1967, la seva presència física era impressionant: un frare franciscà, jove, alt, corpulent, pèl ros i arrissats. Una veu forta, però alhora alegre i divertida. Es desplaçava amb moto per les comarques de la Safor, la Costera, Vall d'Albaida i la Marina Alta reclutant gent jove per al seminari.\nVa instal·lar la seva base al convent de Pego (Alacant), on anaven els alumnes dels cursos més grans de Benissa per acabar el batxillerat a l’Institut de Pego. Ell era educador del seminari Franciscà de Pego i professor de religió a l'Institut on va romandre 6 anys en aquesta tasca. Després va marxar a Perú, on va treballar primer en el Vicariat de Requena. Després va passar al de Sant Ramon, a la província de Junín. Primer va estar en Satipo on va aixecar un gran col·legi i l'església i casa parroquial. Després va passar a Mazamari.\nA Satipo comença la seva tasca pastoral i missionera recorrent els districtes de Coviriali, Llaylla, Pampa Hermosa, Río Negro i Río Tambo entre altres, executant diversos projectes a la Província de Satipo demanant cooperacions econòmiques a nivell internacional.\nSobre la seva arribada a Mazamari, en una entrevista a la revista Hsedperu diu:\n“Está en la alta selva peruana, a 400 km de Lima, a unos 700 m. de altura sobre el nivel del mar. Para llegar ahí hay que atravesar los Andes a unos 4818 m. de altura. Es un pueblecito que cuando llegué era muy pequeño, con unos 200 jóvenes. Había un cuartel de la policía que eran los auténticos dueños de todo aquello. Estos se llamaban "Sinchis" (el que todo lo puede), un cuerpo especializado en la lucha contra la droga, el terrorismo, como el GEO aquí. Ahora se ha ido desarrollando progresivamente: hay 8.000 habitantes y de ellos 5.000 niños”.\nEl P. Vicent Ferrer Beniel en un acte litúrgic\nEl P. Vicent Ferrer Beniel membre de Els Sinchis\nDes de 1983 pertany al cos d’elit de la Policia Nacional del Perú , "Els sinchis" de Mazamari (avui convertits en els lluitadors antinarcòtics més moderns de Sudamerica), on era paracaigudista i Capellán castrense. El nostre P. Joaquin durant la seva permanència amb "Els sinchis" de Mazamari va complir un rigorós entrenament físic.\nParacaigudistes Sinchis peruans\nEn Mazamari, des de 1984, treballa amb població majoritàriament de natius, on destacaven els Quinchoke (Ashaninkas) i Chimanca (Nomatsiguenga). El grup del cap Quinchoke estava assentat en les proximitats de Mazamari (avui dia: Teoria) i el grup el cap Chimanca estava assentat en les proximitats de Sant Martí de Pangoa (ara Sant Ramon de Pangoa). Quan va aplegar a Mazamari, el poble tenia quatre carrers amb una plaça central, al costat de la plaça només hi havia una petita capella de fusta i al costat d'ella, una petita caseta de fusta envoltada de terreny amb abundant vegetació que arribava fins al riu, on es va instal·lar el missioner.\nPoblat i músics de la ètnia Quinchoke (Ashaninkas)\nFesta Nomatsiguenga, Perú\nEntre els anys 1990 i 1995, els diferents grups guerrillers de Sendero Luminoso assentats en aquesta àmplia regió de la selva central van lluitar i van ser atacats per l’exercit. Grans danys van sofrir les poblacions natives i camperoles. Les constants accions bèl·liques dels diversos grups guerrillera en les valls dels rius Pangoa, Sonomoro, Gen i Mantaro i les dures respostes governamentals, començaren a generar grups de refugiats, establint-se alguns campaments a Satipo, Mazamari i Sant Ramon de Pangoa amb una important població majoritàriament de nens en greu situació de risc de vida. En aquestes circumstàncies el P. Ferrer va aconseguir ajuts econòmics per a construir i equipar l'actual hospital de Sant Martí de Pangoa, incloent fins a una ambulància rural.\nHospital de Sant Ramon de Pangoa, del P. Ferrer\nLa Comunitat Nativa de Cubantia de l'ètnia Nomatsiguenga al Districte de Sant Martin de Pangoa, va ser durament castigada per Sendero Luminoso, tal vegada per la seva acceptació dels missioners valencians. El seu poblat va ser destruït, però el P. Ferrer el va reconstruir instal·lant una ramaderia per generar llet i alimentar els nens orfes víctimes de les “subversions narcoterroristas”, en paraules dels franciscans.\nL'any 1991, el poble de Cubantia va ser destruït totalment pels grups armats de Sendero Luminoso "i els nens, dones vídues i alguns homes adults van fugir per refugiar-se al Cerro Fra Martin organitzant per sobreviure com millor van poder fins l'any 1995”. Davant del problema de l'abandonament infantil a la regió de la Selva Alta del Perú (conques dels rius Ene, Perene, Satipo, Tambo i Mazamari), “per les accions sagnants de Sendero Luminoso, el MRTA i els diversos grups narcotraficants” (Les cometes indiquen que son opinions dels Pares Franciscans, les quals no necessàriament comparteix l’autor). El conflicte va causar al país més de 25.000 morts pertanyents a les ètnies Ashaninka, Asheninka i Nomatsiguenga assentades ancestralment a la Selva del Departament de Junín.\nVista aèria de Pangoa en 2005\nCom a conseqüència d’aquesta guerra sorgeix el problema de la manca d'atenció de la infància i els orfes que viuen en qualitat de "recollits" per famílies que en molts casos els utilitzen com a simple mà d'obra gratuïta. Segons les dades estadístiques de l'any 1993 hi havia un total de 6.800 nens orfes registrats en els pobles de l'interior de la Selva de Satipo. Aixó va portar al P. Joaquim Ferrer Beniel a crear l’Aldea del Nen "Beat Juníper Serra" (1995).\nConjunt de l’Aldea del Nen "Beat Juníper Serra"\na d’agost 19, 2012


Lo rogle de Josep M.: 4 de juny, Dia de l'Associacionisme Cultural\nA proposta del conseller de Cultura, el govern de Catalunya ha declarat el 4 de juny Dia de l'Associacionisme Cultural.\nL’associacionisme cultural engloba el conjunt d’entitats jurídiques sense ànim de lucre que duen a terme activitats de promoció i difusió de la cultura en els seus diferents àmbits. També és una escola de civisme, de solidaritat i de catalanitat, alhora que un moviment portador i generador de valors humans, socials i de país. És innegable la importància i la transcendència del moviment associatiu cultural, i la seva valuosa aportació al conjunt de la societat. Per aquest motiu el Govern de la Generalitat impulsa iniciatives que contribueixin al seu reconeixement.\nL’any 2014 es compleix el 150 aniversari del quart Festival Euterpe, organitzat per la Societat Coral Euterpe, sota la direcció general de Josep Anselm Clavé. El dia 4 de juny de l’any 1864, amb la implicació desinteressada de la societat civil, de l’empresa privada i de les administracions locals, la ciutat de Barcelona acollia dos mil cantaires de cinquanta-sis societats corals d’arreu de Catalunya, en el que ha estat considerat com un dels moments de màxima esplendor del moviment coral claverià.\nPer aquest motiu s’ha considerat el dia 4 de juny la data més adequada per celebrar una jornada anual que faci més visible la tasca que fan les entitats culturals en la nostra societat, i per facilitar un major coneixement de les seves activitats i dels equipaments culturals que gestionen.\nAcord de govern 76/2014 de 27 de maig\nPublicat per Josep M. Raduà a 22:47\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, CERE, cultura, Lo Llaüt\nNova Gent 71\nMapa topogràfic d'Ascó 1914\nBarça, Campió de la Lliga ACB 2013/14\nTràiler del documental "Un país normal"\nManifest: "Catalunya want to vote. Humans towers f...\nJo vull ser rei, Els Pets\n14-J: Per un país de tots, decidim escola catalana...


Vashti Bunyan entrevista\nLa cantautora britànica ens parla de 'Heartleap' (2014), el seu tercer àlbum des del 1970, que ha gravat i produït tota sola. Diu que serà l'últim\nEs va estrenar amb 'Some things just stick in your mind', un 'single' signat per Mick Jagger i Keith Richards el 1965. Però no va ser fins que 'Just another diamond day', l'LP de debut, ignorat quan es va publicar el 1970, es va convertir en clàssic de culte i es va reeditar el 2000, que Vashti Bunyan va tornar amb 'Lookaftering' (2005). El següent, 'Heartleap' (2014), diu que serà l'últim. Ens en parla.\nHas tornat a desaparèixer, aquest cop durant 9 anys.\nÉs veritat! S'ha convertit en una mena d'hàbit. Crec que va ser perquè no tenia res de nou. Vaig fer molts concerts amb la meva banda durant els tres anys després de la publicació de 'Lookaftering' (2005). No podia tenir-los tocant el mateix una vegada i una altra, perquè no tenia gaire repertori. Havia d'esperar a tenir alguna cosa nova, però vaig trigar més del que em pensava. Al final vaig decidir que en tenia prou per a un nou àlbum i per a un directe, aquest cop només amb Garreth Dixon. Fa 9 anys que toca amb mi les meves cançons, i serà genial tornar a toca junts, en tinc moltes ganes. Toquem bé junts, perquè és tranquil de la mateixa manera que ho sóc jo. És un intèrpret molt sensible, que no aclapara.\nT'has fet un fart de desmentir que siguis una cantant de folk.\nSí, la meva música no és folk. Al Regne Unit la música folk es considera tradicional, i jo sento que no sóc tradicional. Que segui amb una guitarra, quan toco, no em fa folk. Mai no ho vaig ser, ni als inicis, però se'm va etiquetar com a cantant folk perquè 'Just another diamond day' (1970), el disc que em va donar a conèixer, va sortir en un moment molt pastoral de la meva vida. Però he canviat i he passat pàgina.\nHas enregistrat el teu últim disc, 'Heartleap' (2014), tota sola perquè volies que les cançons fossin exactament com volies que fossin?\nNo tinc cap mena de ressentiment amb els productors amb què he treballat, han estat fantàstics. No és que no m'entenguessin, és que jo mai no vaig aixecar prou la veu per dir què volia, sobretot quan era molt jove. Aquest cop no volia demanar ajuda a ningú, volia fer-ho jo sola per saber de què era capaç i per no poder culpar a ningú, a banda de a mi mateixa (riu). I volia prendre'm tot el temps que em fas falta, no volia les restriccions temporals de l'estudi ni les de ningú més, volia fer-ho al meu ritme.\nSí, crec que sí. El repte va ser aprendre a fer servir un programa musical amb l'ordinador sense que ningú no m'ensenyés. N'haig d'aprendre molt, encara, però vaig dominar els bàsics. Va ser una revelació, per a mi, em vaig sentir molt poderosa, podent fer-ho tota sola. L'altre repte va ser que sóc molt lenta.\nVa ser més gratificant, treballar en aquest disc?\nSí, molt gratificant i molt frustrant, a estones. A casa tothom em sentia cridant i maleïnt, i de tant a tant una explosió de triomf.\nSentint la teva música costa imaginar-te cridant i maleint!\nOh, ho faig, ho faig!\nVa sentir pressió després de l'èxit de 'Lookaftering'?\nI tant! Durant tots els anys en què he estat treballant en aquestes cançons, de tant en tant volia enviar-ho a rodar. 'Just another diamond day' mirava cap endavant i 'Lookaftering' cap enrere, feien una bona parella per deixar al darrere i vaig pensar que potser no ho havia d'espatllar. Vaig dir tot el que volia dir amb 'Lookaftering'. Però de sobte, tot va començar a venir-me una altra vegada, i el repte d'aprendre a fer-ho tota sola em va portar fins al final.\nQuan 'Lookaftering' va sortir em vaig amagar dins del llit durant tres setmanes perquè no sabia com s'hi reaccionaria. Fa molta por, treure una cosa, i no saber què passarà. Amb aquest vaig tornar a patir-ho, terror de veritat d'haver-me equivocat, que fos una merda. Però estic contenta d'haver-ho fet, cosa que no em va passar amb 'Just another diamond day', del qual em vaig penedir. Tenia por que tornés a passar el mateix, que ningú l'entengués, que no fos ben rebut. Però m'alegro d'haver pres la decisió de tornar a exposar-me.\nQuè et va decidir a fer-ho: les cançons et demanaven sortir?\nÉs una bona manera de dir-ho. També hi va tenir a veure la joia de fer música, i el temps que hi havia invertit. Però també vaig estar temptada de llençar-ho tot al fons del mar i que ningú mai no ho sentís. Hagués sigut molt covard. Cal atrevir-se a ser valent per treure coses a fora i ensenyar-les als altres.\nQuè feia més força, les lletres o la música?\nDe vegades hi ha un vers que no em surt de cap de les maneres i de sobte em ve en plena nit i m'haig d'aixecar del llit. Sóc molt lenta i puc passar-me molt de temps treballant en una cançó per sortir-me'n amb la lletra. D'altres em vénen sense cap dificultat. Quan això passa, no sé d'on surt, i tant de bo ho sabés, perquè així ho faria més sovint. No entenc el meu propi procés creatiu. Sovint quan acabo una cançó no sé com la vaig començar.\n'Heartleap', l'última cançó del disc, et va venir de cop, oi?\nAixò mateix. La meva filla va pintar fa cinc anys el cérvol blanc saltant de la portada (la pintura es diu 'Hart's leap') i el tenia a l'ordinador. Me l'estava mirant pensant com n'era de maco i la cançó va aparèixer de sobte. Fins al punt que vaig pensar que potser l'havia escrit fa anys o que l'havia robada, no podia entendre com de sobte hi era. Potser fa temps que rondava, sota la superfície, i de sobte s'havia donat a conèixer. Però és un procés molt estrany que no acabo d'entendre.\nHas dit que podria ser la teva última cançó, i també el teu últim àlbum.\nCrec que és possible que sigui el meu últim disc, perquè com et deia sóc molt lenta. Quan vaig acabar aquella cançó vaig tenir la sensació que podia ser l'última perquè encapsulava tot el que he volgut dir sempre i no sabia si podria fer-ne una altra. Crec que sempre voldré estar involucrada en la música i estic segura que hi haurà altres cançons o peces de música, però no crec que vulgui fer un altre disc. El que faci en el futur no crec que tingui forma d'àlbum. No crec que en faci cap més.\nPer què dius que encapsula tot el que has volgut dir sempre?\nM'agrada mira el cercle de les coses, i aquesta cançó em va semblar que expressava el cicle de la joia de l'amor, del cor trencat, de l'enfonsar-se i tornar-se a aixecar, un cicle de desastre i recuperació. 'Heartleap' expressa que sempre hi ha una oportunitat per a la felicitat. Volia descriure-ho.\nJeff Tweedy, pare modèlic\nEl líder de Wilco ens parla de 'Sukierae', l'àlbum que ha gravat amb el seu fill Spencer, i ens dóna consells de paternitat Si heu vist 'I am trying to break your heart' (2002), el documental sobre Wilco, recordareu l'escena en què el seu líder, Jeff Tweedy, i el seu fill Spencer, aleshores un marrec, juguen al bus que els porta de gira: en el joc l'Spencer fa un ritme picant de mans i son pare ha d'endevinar quina cançó és. Resulta ser 'Heavy metal drummer', himne quasi techno-pop nostàlgic inspirat en els bateries de heavy metal inclòs al 'Yankee Hotel Foxtrot' (2002) dels nord-americans. Dotze anys després, és aquell marrec qui branda les baquetes. Amb Wilco en guaret i els seus membres embolicats en altres projectes, Jeff va decidir-se a fer un disc en solitari, encarregant-se ell mateix de tocar tots els instruments. Però al final del ritme se'n va acabar encarregant l'Spencer -que ja havia tocat la bateria a 'One true vine' (2013), el segon disc que en Jeff va produir a Mavis Staples-, i el disc en solitari es va convertir en el d'un duo. Per rematar l'afer de família, el disc dels Tweedy té una foto de l'Spencer a la portada -de l'època en què jugaven a endevinar cançons amb el ritme-, i un títol, 'Sukierae', que és el sobrenom de la seva mare, la dona d'en Jeff, qui durant la producció del disc es va tractar amb èxit d'un càncer. En Jeff ens parla de tot plegat. Riu sovint: li cau la bava amb son fill. Tweedy, 'Sukierae' Wilco - "Heavy Metal Drummer" (Jeff Tweedy's\nLa cantautora nord-americana ens parla de 'Burn your fire for no witness' Independitzada de Bonnie Prince Billy, qui la va fitxar per a la seva banda, el segon LP de la cantautora nord-americana, 'Burn your fire for no witness', és un dels millors discos del 2014. La teva música sona antiga. Vaig créixer escoltant molta música, però va ser la més antiga la que va quallar. No és que ara sigui fàcil, però abans requeria més esforç fer-ne. M'hauria encantat ser entre el públic en un concert de Nina Simone.¿Costa ser honesta i mantenir la privacitat a les lletres? D'alguna manera totes les meves cançons estan directament relacionades amb la meva vida. Però mencionar un nom o una data em costa. Com dónes sentit a les cançons quan les cantes en viu? Em poso en la pell dels personatges que hi ha en les cançons, i així prenen vida. Ara tens la teva pròpia banda. És estrany recordar-me cantant 'Creator/Destroyer' –del debut 'Strange cacti' (2011)– en un apartament merdós de Chicago. Ara la música és més real, m'envolta, hi estic fins al coll.Què vas aprendre de Bonnie Prince Billy? Jo sempre havia tocat en solitari i amb ell vaig aprendre el sentit d'anar junts. Sense això potser ara no tindria el meu grup. Vaig deixar-lo perquè havia tret un disc i volia tenir el valor de sortir a tocar-lo. Era el moment. Compra entrades També t'agradarà Comet Gain fan la Ronda Comet Gain: "Veig la melancolia com un col·lega que s’ofereix a comprar-me una cervesa” David Feck parla de 'Paperback gho


Espanya venç Noruega i obté el bitllet per a les semifinals - Empordà\nL'equip de Jordi Ribera tornarà a lluitar per les medalles d'un Mundial sis anys després del darrer cop\nefe/ddg. el caire 28.01.2021 | 06:30\nUna acció de l'Espanya-Noruega disputat ahir. khaled elfiqi/efe\nUna acció de l'Espanya-Noruega disputat ahir.\nLa selecció espanyola masculina d'handbol es va classificar anit per a les semifinals del Mundial, on no arribava des de feia sis anys, després d'imposar-se per cinc gols de diferència (31-26) a Noruega. L'equip del sarrianenc Jordi Ribera va dominar gairebé sempre el marcador, signant una excel·lent primera meitat i sostenint el resultat al segon temps gràcies a les intervencions del porter Rodrigo Corrales, contra un rival que va acusar la lesió de la seva estrella, Sander Sagosen.\nPas endavant del conjunt espanyol, que, després de dominar el continent, ara vol tornar a guanyar un Mundial per tercer cop. El primer obstacle serà Dinamarca, actual campiona, i que va eliminar a penals l'equip amfitrió (39-38). De moment, ahir es va desfer de la vigent subcampiona, a la qual va dominar amb claredat durant els primers 30 minuts (21-15) per patir més després. Les vint intervencions de Corrales i les accions d'Álex Dujshebaev van ser decisives per aguantar la reacció rival i collar la victòria.


EcoXarxa d'Osona: Articles d'usuaris de la xarxa\nArticles d'usuaris de la xarxa\nEm complau observar que cada cop hi ha més metges, infermeres i fisioterapeutes que apliquen les teràpies naturals -jo mateix en conec bastants-, cosa que fa uns anys era impensable.\nL'osteopatia, l'acupuntura, les tècniques sinergètiques, el gestaltisme, l'ayurveda, la reflexoteràpia i moltes d'altres són pràctiques cada cop més habituals en els professionals de la salut pública. Finalment s'imposa el sentit comú.\nL'objectiu és la salut, i allà on la medicina convencional troba més els seus límits, especialment en els camps energètic i emocional, és ben lícit que s'utilitzin eines de les medicines tradicionals que vénen avalades per molts segles d'experiència.\nLa salut és un dret que tenim tots i que cal cultivar i cuidar com un dels béns més valuosos de la vida.\nA la consulta que tinc a Vic, hi ve gent de tota la comarca i de totes les edats amb patologies tan diverses com ansietat, nervis, estrès, tristesa, depressions, falta de concentració o bé de caire funcional com insomni, restrenyiment, ventre inflat, retenció de líquids, mal de cap, vertígens, Alzheimer, falta d'energia, esgotament, etc.\nLa majoria de clients queden sorpresos en veure la seva evolució positiva conforme avança el tractament.\nTambé en el camp estructural s'obtenen bons resultats, com en els mals d'esquena, cervicals, lumbàlgies, ciàtiques, problemes del maluc, fibromiàlgies i dolors locals.\nAltres clients vénen només per experimentar el plaer de la relaxació profunda d'un bon tractament.\nQue agraïts són el nostre cos i el nostre ser; quan els escoltem una mica i els dediquem un mínim de temps i d'atenció, la resposta és, sovint, sorprenent.\nCuidar-se és un dret que facilita gaudir més plenament de la vida i ser més nosaltres mateixos.\nPer a qualsevol consulta i sense cap compromís, estic a la vostra disposició.\nPubli-reportatge del Reclam\nPublicat per Enric a 4:04\nEtiquetes de comentaris: usuaris, xarxa


Premis Extraordinaris de Formació Professional de Grau Superior corresponents al curs 2015-2016 | Departament d'Electricitat i Electrònica\nPremis Extraordinaris de Formació Professional de Grau Superior corresponents al curs 2015-2016\nEl nostre antic alumne Antoni Piris Orfila va rebre el Premi Extraordinari de Formació Professional de Grau Superior de la Família Professional d’Electricitat i Electrònica.\nEl conseller d’Educació i Universitat, Martí March, acompanyat de la directora general de Formació Professional i Formació del Professorat, Maria F. Alorda, i del cap del Departament de Formació Professional i Qualificacions Professionals, Lluc Mas, va presidir el passat 27 d’octubre l’acte de lliurament dels Premis Extraordinaris de Formació Professional de Grau Superior de l’àmbit de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears corresponents al curs 2015-2016. També hi va ser present Maria Antònia Carbonell, cap del Servei de Planificació Participació.\nUn dels objectius d’aquests premis és el de potenciar la formació professional i reconèixer la trajectòria acadèmica i professional de qualitat basada en el treball, la dedicació i l’esforç de l’alumnat. Aquests guardons, sense cap tipus d’incentiu econòmic per als alumnes premiats, es lliuren als qui han demostrat un rendiment brillant en els seus estudis, així com també una major maduresa professional. Els guardonats varen rebre un diploma de reconeixement i un petit obsequi.\nAquesta convocatòria anual, com a opció prèvia a la inscripció per concórrer als Premis Nacionals de Formació Professional de Grau Superior que convoca el Ministeri d’Educació, Cultura i Esport (MECD), representa un incentiu per a tots aquells alumnes que volen confirmar la seva excel·lència en la preparació acadèmica.\nAquesta entrada s'ha publicat en Activitats del Departament el octubre 31, 2017 per admin.\n← Fira d’Ensenyaments Superiors a Ciutadella Tancar la Central d’Es Murterar de Mallorca? →\nActivitats del Departament (31)\nVisites Tècniques (15)\nNewsletter del Departament\nEscriu el teu email per rebre les novetats:


Un memorial necessari\n[Article publicat al Diari Menorca el 21 de març de 2021]\nHem perdut la mirada que veia el món des de la perspectiva dels morts. De manera incansable,\nla seva mirada, mortalment trista, va vessar tendresa i esperança sobre aquesta vida gèlida”\n(Theodor W. Adorno, en ocasió de la mort de Walter Benjamin)\nDimarts dia 17 de març es van col·locar a Maó les darreres Stolpersteine i Pedres de la memòria de les vint-i-vuit que s’han instal·lat a partir de dia 5 d’aquest mes a Ciutadella, Es Mercadal, Alaior, Es Migjorn Gran, Maó i Es Castell.\nCom segurament el lector ja sap, aquest és un projecte ideat i realitzat a partir de 1993 per l’artista alemany Gunter Demnig. Les «pedres per tropissar» —açò és el que significa Stolpersteine— són uns blocs de formigó amb una placa de llautó que duu una inscripció gravada, que es col·loquen davant les cases on van viure les víctimes del nazisme als camps de concentració i extermini. A dia d’avui, ja són més de 75.000 les pedres col·locades arreu del món, constituint així el monument descentralitzat més gran del planeta.\nA Menorca ja hi havia un precedent, que és de justícia reconèixer: va ser la iniciativa pionera de CGT, que l’any 2018 va encarregar a Gunter Demnig les tres primeres Stolpersteine, que van ser col·locades als carrers de Ciutadella pel propi artista.\nLes vint Stolpersteine recorden víctimes directes del nazisme, i les vuit «Pedres de la memòria» recorden víctimes del franquisme. El règim de Franco va ser germà i col·laborador del nazisme. En aquesta història, és alguna cosa més que anecdòtic que el pare de Gunter Demnig vagi ser pilot de la Legió Còndor, l’esquadra aèria alemanya que va bombardejar la població civil de Guernica el capvespre del dilluns 26 d’abril de 1937, en ple dia de mercat, causant més de dos-cents morts. De fet, el projecte Stolpersteine ha estat per a Gunter Demnig un camí de redempció i reconciliació amb la memòria de son pare.\nPer açò s’han col·locat a Menorca vuit «Pedres de la memòria» amb la placa d’acer —el color les distingeix de les Stolpersteine, de llautó daurat— en memòria de vuit menorquins innocents assassinats el 1939 després d’uns judicis-farsa sense cap garantia que, setanta-cinc anys després de la seva mort, encara no havien rebut mai cap gest públic de recordança.\nEn aquesta ocasió, Demnig no ha pogut venir a Menorca a causa de les restriccions de viatges per la pandèmia. Si hagués pogut venir, hauria col·locat ell mateix les llambordes, com fa arreu. L’alternativa per la seva absència, però, no ha pogut ser més encertada: les pedres han estat col·locades per familiars de les víctimes, fent-se protagonistes d’aquest memorial senzill, però d’una càrrega emocional i històrica molt grans.\nAl costat d’aquests familiars hem viscut uns dies realment intensos. Alguns familiars van conèixer les víctimes directament. Altres només els han conegut a través de fotografies, documents, i la memòria familiar. En molts casos, les famílies van ignorar durant anys, fins i tot dècades, el destí terrible que van córrer els seus parents. I impressiona que la repressió franquista encara pesi en el cor de molts familiars, que recorden amb un dolor ben viu que durant moltíssims d’anys els relats esgarrifosos de la història dels seus parents van ser silenciats pel règim, i amagats pels familiars per la por a patir represàlies.\nLes víctimes del nazisme i del franquisme a Espanya ho van ser doblement: per la repressió, el càstig i en la majoria de casos la mort violenta que van sofrir les pròpies víctimes, i per l’estigmatització i menyspreu que van seguir patint els seus familiars durant anys o dècades.\nAquests dies hem conegut casos que encongeixen el cor, com el d’una dona de Maó que va quedar viuda —li van assassinar el marit—, amb tres criatures, i que després d’haver estat desnonada de la casa on vivia llogada va veure com l’exèrcit pretenia endur-se els tres fills per internar-los per la força a una acadèmia militar, on serien sotmesos a la pertinent «reeducació» per part del règim. Van tenir la sort que un metge maonès es va arriscar personalment signant un certificat que deia que aquells al·lotets no tenien la salut mínima necessària per incorporar-se a files. Açò els va salvar.\nNomés és un dels molts relats colpidors que hem escoltat. El denominador comú de tots és la por cerval dels familiars durant tots els anys de règim franquista, la injustícia d’haver hagut d’esperar set o vuit dècades per veure dignificada la memòria dels seus parents. Mentre que a tot Europa des de 1945 els memorials democràtics per les víctimes del nazisme i el feixisme són un motiu d’identificació i orgull de tota la societat, sense distinció de colors polítics, la trista realitat d’Espanya és que ni tan sols el final del franquisme i l’inici de l’etapa democràtica va comportar la reparació de la memòria dels vençuts. Aquesta desigualtat respecte a les altres víctimes dels anys de la Segona República i la Guerra Civil, que sí van ser identificades i reconegudes, requereix una priorització dels actes memorials que ningú hauria de qüestionar. Sobretot quan són el primer acte de reparació que les famílies han pogut tenir.\nEncara ens queda molt de camí a fer per poder tractar amb normalitat la història del segle XX, i per completar el camí de la reconciliació. La generació actual tenim el deure de fer les passes que els nostres antecessors, fins ahir mateix, no van tenir el coratge d’emprendre. Segur que alguna vegada ens equivocarem, però la pitjor decisió seria mantenir un oblit vergonyant i injustificable.


David Font anuncia que optarà a un tercer mandat a l'alcaldia de Gironella - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDavid Font anuncia que optarà a un tercer mandat a l'alcaldia de Gironella\nEl polític diu que «segueixo tenint somnis i idees» per acabar el que està pendent i fer nous projectes\nd.c. 10.08.2018 | 23:09\nDavid Font al consistori gironellenc ARXIU/D.C.\nDavid Font Simon (Gironella, 1980) aspirarà a un tercer mandat com a alcalde de Gironella. El jove polític berguedà ho va fer públic ahir a través del seu blog i de les xarxes socials. Es presentarà al procés de primàries que el PDeCAT obrirà el setembre per ser alcaldable de nou.\nL'alcalde de Gironella i president del Consell Comarcal del Berguedà assegura que «si la gent del Partit Demòcrata em fa confiança en el procés de primàries que s'obrirà el setembre, em tornaré a presentar per encapçalar un equip que segueixi treballant cada dia de l'any per fer de Gironella la vila que tots desitgem». Els motius que l'han fet decidir són les ganes d'acabar el que hi ha començat i d'impulsar nous projectes: «segueixo i seguim tenint somnis i projectes per resoldre allò que encara no hem estat capaços de fer. Perquè la llista de projectes de futur segueix sent més llarga que la de projectes aconseguits. Perquè em sento amb les forces i l'energia per afrontar un nou mandat que no només serà intens en el vessant local sinó també en el nacional. I perquè els projectes han de començar i acabar, però al nostre encara li queda una llarga vida».\nDavid Font diu que «intentaré convèncer els associats del partit que em facin novament confiança, conjuntament amb un equip de persones, per acabar aquesta transformació de Gironella que en els últims anys ja hem traçat i demostrat. Tenim clar quin projecte volem per a Gironella, i el defensaré per continuar-lo fent realitat a partir del 2019».\nEn el seu escrit David Font reflexiona sobre la feina que s'ha dut a terme en els seus mandats. «Cadascú pot valorar els canvis que Gironella ha tingut en els dar-rers anys i en pot fer el seu balanç. Jo, personalment, estic molt satisfet de la feina feta en molts camps: hem endreçat econòmicament l'Ajuntament, hem estat capaços de donar sortida a necessitats del dia a dia i també a projectes de gran abast per a tota la població, i hem prioritzat acompanyar i donar oportunitats als qui més han patit i estan patint les conseqüències de la crisi. Sí, estic i estem orgullosos de la feina feta», afirma. Font assegura que la seva ha estat una decisió madurada.\nUna dècada de gestió local\nTot i la seva joventut, David Font ja acumula una dècada d'experiència en la gestió local. Font va accedir a l'alcaldia gironellenca el 15 de juny del 2010 per complir el pacte entre ERC i CiU, que van governar en coalició el mandat 2007-2011 i preveia que els republicans tinguessin l'alcaldia tres anys i els convergents el darrer any. CiU va triar David Font per a l'alcaldia després que la que havia estat cap de llista, Mercè Font, hi hagués de renunciar.\nDesprés d'estar a l'alcaldia el darrer any del mandat 2007-2011, David Font va encapçalar per primer cop la candidatura de CiU a Gironella als comicis del 2011. Va obtenir majoria absoluta i va fer realitat un dels seus somnis polítics, «poder ser alcalde del meu municipi, on he viscut tota la vida», segons va declarar aleshores en una entrevista a Regió7. Va tornar a liderar la llista de CiU el 2015 i va aconseguir de nou majoria absoluta.\nDavid Font Simon (Gironella, 1980) és llicenciat en Administració i Direcció d'Empreses, Comptabilitat i Finances (1998-2002). Es empleat de banca en excedència. Havia estat director de banca d'empreses a La Caixa. Va cursar el programa Vicens Vives sobre Lideratge i Compromís Social a ESADE.\nÉs president del Consell Comarcal i de l'Agència de Desenvolupament del Berguedà des del juliol del 2015, ens en el qual ja havia ocupat la conselleria d'Hisenda el mandat 2011-2015. Ha estat president comarcal de CDC i del PDeCAT a la Catalunya Central. Forma part de la nova direcció nacional de la formació.


Les Chachas sense Fronteres visiten l'AgroMaó! | GOB Menorca\nEn aquest espectacle, les Chachas ens conviden a reflexionar sobre els valors socials, laborals, econòmics, personals i espirituals, i com els estam vivint en aquesta era d'estrès general. Amb el bon humor que les caracteritza, ens faran passar una bona estona i, a la vegada, qüestionar-nos, què ens està passant?\nPrecisament, en aquesta de vida d'estrès general sovint es dóna poca importància al què menjam o d'on provenen els productes que compram. Doncs bé, hem de saber, que amb la nostra elecció com a consumidors donam suport a un model agrari o a un altre.\nAl mercat AgroMaó trobareu pagesos i pageses de Menorca, que fan una gestió agrària respectuosa amb el medi, afavorint la fauna i la flora de l'illa i configurant el paisatge que ens envolta. Són els pagesos/es que han signat un acord de custòdia agrària amb el GOB, per afavorir la conservació dels valors naturals amb la seva gestió. Comprant els seus productes, ajudam a fer viable una activitat econòmica local i que, a la vegada, té beneficis ambientals que retornen a la societat.\nAquesta activitat s'emmarca dins el projecte de custòdia agrària “Cultivant Sinergies” cofinançat pel Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient i el FEADER, i amb la col·laboració de l'Ajuntament de Maó.


17 octubre, 2018 – Unió de Cooperatives de Treball Associat de les Illes Balears\n17 octubre, 2018uctaibActivitats, Formació, Notícies, Sin categoría\nAvui, la nostra tècnica Catibel de la Fuente ha estat una hora parlant sobre el món cooperatiu a les nostres Illes a l’emissora Radio Calvia FM. Ha parlat àmpliament de: La Llei de microcooperatives Les línies d’ajut que hi ha a la Conselleria de Treball, Indústria i Comerç per fomentar la nostra fórmula empresarial. Sobre...\nLa UCTAIB present a la Mostra d’emprenedors de Manacor\n17 octubre, 2018uctaibSin categoría\nLa UCTAIB , com ja vos havíem anunciat va estar present amb una taula informativa a la I Mostra d’emprenedors de Manacor el passat dia 5 d’octubre de 2018. La nostra tècnica, Raquel Ferragut va donar informació i assessorament a totes les persones que es varen atracar a la mostra. Vos facilitam algunes fotografies d’aquesta...\nLa cooperativa Si de Campanet us convida a Pau Gispert swing trio, divendres dia 19 d’octubre de 2018.\n17 octubre, 2018uctaibActualitat, Notícies, Promoció, Sin categoría\nNo us perdeu aquesta nova activitat que organitza la Cooperativa Si de Campanet el divendres 19 d’octubre de les 17 hores a les 19,30 a l’oratori de Sant Miquel. Gaudiu de música, entorn i solidaritat amb l’actuació de Pau Gispert swing trio Us hi esperam !!!!!!!!!!!\nPosta en marxa del XVIII Congrés d’UECOE a Cantàbria\nAhir horabaixa es va posar en marxa el XVIII Congrés d’UECOE, que es celebrarà a Cantàbria des d’avui fins el divendres dia 19 d’octubre. Ahir horabaixa es va fer la recepció de congressistes i, com acte inaugural es es va realitzar l’espectacle ” Escenas montañescas ” i una degustació de productes típics de Cantàbria. També...


Aquest 2020 serà (o potser hauria estat) la 40a temporada de 9. El 1981 es van recuperar els 9 pisos i es va encetar l’era denominada Segona Època d’Or, després de l’anterior període gloriós de la història dels castells, en la segona meitat del segle XIX. Una etapa de creixement quantitatiu i qualitatiu sense precedents que ha arribat fins als nostres dies. Els castells de 9 van arribar per quedar-se, com a mínim, fins a la relativa normalitat del curs passat. Un període en què el país vivia la transició a la democràcia, les crisis econòmiques i de reafirmació de l’autogovern. Aquest és un repàs, any rere any, de la 2a Època d'Or dels castells (1981-2020).\n2000: una Vella de 10\n19 novembre 202040 anys de 9\nL’any 2000 va ser molt competit. Quatre colles van fer castells prèmium –de la màxima categoria– i la Colla Vella es va reivindicar al Concurs amb el castell de 10 que els hi va donar el títol. Per la seva banda, la Joves va completar els seus primers gamma extra. La darrera temporada del segle …\nEl 1999, l’any següent a l’estrena dels deu pisos, no va tenir castell de 10, però es van recuperar dos castells mítics: el 2de8 sense folre i el 3de8 aixecat per sota. Es va passar de l’assoliment del castells de massa, a l’aposta per la recerca dels castells més tècnics. Aquell any es descarregar el …\n1998: els primers castells de 10 i el 4 net\n4 novembre 202040 anys de 9\nEl 1998 sempre figurarà com l’any dels primers castells de 10 de la història castellera. Castellers de Vilafranca i Minyons de Terrassa van fer un pas de gegant i van assolir l’alçada més alta possible amb el 3de10fm. També va ser l’any del primer castell sense folre, el 4de9sf dels malves, i dels primers castells …


L’església Sant Joan d’Arties acull l’exposició “Humaraus. Emprentes der abitat” d’Anna Llimós | Conselh Generau d’Aran\nDissabte, 16th Octubre 2021\nL’església Sant Joan d’Arties acull l’exposició “Humaraus. Emprentes der abitat” d’Anna Llimós\nDesembre 10, 2014 Nuria Sanjuan Noticiari, Slider-ca\nFins al 3 de gener del 2015, l’església de Sant Joan d’Arties acollirà l’exposició d’Anna Llimós, “Humaraus. Emprentes der abitat”\nDes de l’any 2007 al 2011, Anna Llimós, estudia Belles arts en la Universitat de Barcelona i posteriorment cursa el Màster en Formació del Professorat en l’especialitat de Dibuix.\nL’any 2013 obté una beca gràcies a les ajudes “Jove Creació d’Arts Plàstiques” que ofereix la Fundació Felícia Fuster i també l’accèssit en la 10ena edició del “Premi Climent Muncunill i Roca”. L’any 2014 l’Ajuntament de Sabadell li va concedir una residència artística en la Nau Estruch dins de la convocatòria Sabadell Obert, destinada a artistes visuals locals.\nActualment, Anna Llimós, complementa la producció artística amb els estudis de Màster en Humanitats: art, literatura i cultura contemporània en la Universitat Oberta de Catalunya.\nLa vinculació amb la Val d’Aran era admiració per la seva arquitectura tradicional la porta per desenvolupar el projecte: Humaraus. Emprentes der abitat.\nEn aquesta exposició, centra el seu ull en les golfes de les cases araneses i tracta la manera com es tornen, amb els anys, en un arxiu històric que recull els diferents moments per les què ha passat la família que hi viu. Els objectes que havien format part de la vida corrent -cadires, armaris, tocadors, lliteres…- els trobem avui oblidats en els racons on poc a poc es fonen amb l’entorn, desapareixent per moments.\nDesprés de fotografiar diferents golfes, treballa digitalment les estampes deixant en blanc l’espai que havien ocupat els objectes. Posteriorment imprimeix amb tècnica glicé i intervé en cada una de les estampes amb grafit, representant gràficament l’espai on es trobava l’objecte en alguns punts i, en d’altres, deixant en blanc fragment on tindria d’aparèixer.\nEn paraules de Jèp de Montoya, cap Cultura i Patrimoni d’Aran “Anna Llimós, en la seva joventut, ens trasllada als moments del Renaixement en tot plasmar el seu humanisme i coneixement en els camps de l’art, de la literatura, del dibuix i de les noves tecnologies”.


El Casal d’Estiu passa a dependre del Consell Esportiu i el preu per setmana és de 40 euros — Ajuntament d'Olèrdola\n20:35 del 21 de gener de 2022\nEl Casal d’Estiu passa a dependre del Consell Esportiu i el preu per setmana és de 40 euros\nEl Casal d’Estiu passa a dependre del Consell Esportiu i el preu per setmana és de 40 euros Es suprimeix el transport i el preu no inclou les excursions.Les inscripcions es poden fer fins dijous. http://www.olerdola.cat/news/el-casal-d2019estiu-passa-a-dependre-del-consell-esportiu-i-el-preu-per-setmana-es-de-40-euros-sense-incloure-transport-ni-excursions http://www.olerdola.cat/news/el-casal-d2019estiu-passa-a-dependre-del-consell-esportiu-i-el-preu-per-setmana-es-de-40-euros-sense-incloure-transport-ni-excursions/@@download/image/ReunióCasalOK.JPG\nEs suprimeix el transport i el preu no inclou les excursions.Les inscripcions es poden fer fins dijous.\nDivendres es va fer una nova reunió informativa\nEl Casal d’Estiu d’Olèrdola varia el seu model de gestió per a adaptar els seus preus a les demandes plantejades per les famílies. El Consell Esportiu, que fins ara tenia només cedida la gestió, passa a assumir ara la totalitat de l’organització. Per aquest 2013, això ha significat establir uns nous preus, diferenciant l’import que s’ha de satisfer per cada setmana d’inscripció i el que caldrà pagar per les sortides i excursions. Així, el preu per setmana serà de 40 euros, mentre que les excursions caldrà pagar-les a banda. Per oferir aquest preu un factor clau ha estat la decisió de suprimir el servei d’autocar des dels nuclis d’Olèrdola fins a la seu enguany del Casal d’Estiu, l’escola Rossend Montané de Sant Pere Molanta.\nEl canvi de model i els nous preus es van exposar aquest passat divendres a la tarda al Centre Cívic Gatzara de Sant Pere Molanta, en la que era la tercera reunió informativa convocada aquests darrers dies dedicada als continguts del Casal d’Estiu d’Olèrdola.\nEn les dues primeres reunions, bona part de les famílies assistents van expressar el seu descontent pels preus. Des de l’Ajuntament s’ha buscat una solució més econòmica per tal de poder donar aquest servei al municipi a uns preus més competitius. Arantxa Torres, regidora de Joventut de l’Ajuntament d’Olèrdola, considerava que els assistents en aquesta reunió de divendres van estar molt receptius al canvi d’organització del Casal. Torres explicava que s’havien escoltat els arguments i les necessitats de les famílies perquè “estem al servei del municipi”.(àudio)\nArantxa Torres afegia que caldrà avaluar la supressió del transport per a valorar si es pot introduir en properes edicions del Casal d’Estiu.(àudio)\nMireia Martí, directora del Casal d’Estiu, posa l’accent en què es mantenen monitors i els mateixos criteris . Per això els infants no notaran aquest canvi de model, que fa que ara el Casal d’Estiu passi a dependre del Consell Esportiu.(àudio)\nMartí recordava que aquest model és el que utilitzen en els altres municipis de la comarca a l’hora d’organitzar Casals d’Estiu.\nPer aquest 2013, es mantenen els mateixos horaris anunciats, amb el Casal en funcionament les quatre setmanes complertes de juliol, de dilluns a divendres, de 9 del matí a dues de la tarda. S’utilitzarà la piscina municipal de Sant Cugat Sesgarrigues i hi haurà servei d’acollida i de menjador.\nDes del Consell Esportiu es confia que, malgrat les molèsties ocasionades pels canvis sobrevinguts, la xifra d’inscrits no es ressentirà especialment.(àudio)\nResponent a aquests nous criteris d’organització, s’ha ampliat el període d’inscripcions al Casal d’Estiu d’Olèrdola per aquest 2013. Així, les inscripcions es podran fer des d’aquest dilluns i fins dijous, de 6 de la tarda a 9 del vespre, a la seu de l’Ajuntament.\nEscolta les entrevistes a Arantxa Torres i Mireia Martí, realitzades per Canal 20-Ràdio Olèrdola, clicant aquí


Inici 〉 Mini Campers\nDescobreix el concepte MINI CAMPER. Les campers mes petites de Cargoling amb el millor equipament camper possible: pràctic, fàcil i còmode. Viu una GRAN experiència amb una camper MINI.\nLloga una Mini Camper\nDescobreix el concepte MINI CAMPER. Les campers mes petites de Cargoling amb el millor equipament camper possible.\nConsum mig: 5.1litres/100 km\nTenda de campanya x 3


Desmantellar les instal·lacions i restituir els propietaris afectats: els reptes pendents d'Alcanar amb el Castor | Aguaita.cat\nDesmantellar les instal·lacions i restituir els propietaris afectats: els reptes pendents d'Alcanar amb el Castor\nper Redacció , Alcanar, 20 de maig de 2019 a les 16:28 |\nAparentment sentenciat de forma definitiva pel govern espanyol, el projecte Castor encara planteja importants reptes al poble d'Alcanar, el municipi català que més directament ha patit el fiasco del magatzem de gas submarí. Tot i que no serà un tema fonamental en el debat electoral de les pròximes municipals, els partits es posicionen novament al costat de la Plataforma Ciutadana en Defensa del Sénia assumint l'exigència d'un segellament i desmantellament definitiu, així com de la plena restitució dels propietaris agrícoles locals afectats pels gasoductes: de fet, el que connecta la planta terrestre amb la xarxa general està declarat il·legal pel Tribunal Suprem. Tot i això, els pagesos continuen sense poder gaudir de l'usdefruit de les seves terres i temen que el desmantellament d'esta canonada els malmeti, de nou, les finques.\n"Volem que es torni a cadascú el que és seu: l'usdefruit de la terra. Sí que és cert que aquí la gent no acostuma a vendre, però si algú ho vol fer i hi ha un usdefruit el preu que obtindria mai serà com si la finca estigués neta. I ja que es va fallar en contra de l'empresa amb el gasoducte hem d'aconseguir que les finques estiguin netes per a tota la gent d'Alcanar", reclama el portaveu de la Plataforma, Evelio Monfort.\nEn total, són prop de 170 les finques afectades pels gasoductes terrestres del Castor, al llarg de més de 20 quilòmetres entre la costa i la xarxa general que uneix Paterna i Tivissa. Tot i que els terrenys es troben principalment dins del terme veí de Vinaròs –l'empresa promotora va evitar en tot moment trepitjar territori català per evitar la legislació ambiental més estricta que la valenciana-, la gran majoria dels propietaris són veïns d'Alcanar.\nEn el moment que es va declarar d'utilitat pública el projecte i es van executar les obres, van haver de patir una ocupació temporal d'una franja de 14 metres d'ample. Un cop ja construït, van haver de respectar una servitud de set metres, en la qual tenen prohibit plantar qualsevol arbre i només poden aprofitar-la per conrear verdures o vivers. Unes restriccions que encara continuen, aparentment, vigents malgrat les resolucions judicials en contra dels promotors i del mateix govern espanyol.\nAnys després de la seua construcció i, fins i tot abans de la renúncia de l'empresa de Florentino Pérez al projecte, la justícia espanyola ja va declara com a il·legals les principals infraestructures terrestres del projecte Castor. Primer va ser l'Audiència Nacional, l'abril del passat 2013, que va declarar nul el tram d'11,6 quilòmetres de gasoducte que connecta la planta terrestre del projecte Castor amb la xarxa general, a l'altura d'Ulldecona, arran la denúncia d'un dels propietaris.\nA diferència del gasoducte de vuit quilòmetres entre la planta terrestre i la costa, que va superar l'estudi d'impacte ambiental, l'empresa promotora, Escal UGS, i Enagás van intentar fragmentar indegudament el projecte per evitar que fos escrutat ambientalment. L'actual ministra per la Transició Ecològica, Teresa Ribera, llavors secretària d'Estat pel Canvi Climàtic, va beneir aquest plantejament i va emetre una resolució eximint les dos empreses del tràmit.\nEl setembre de 2015, el Tribunal Suprem va ratificar la decisió de l'Audiència Nacional declarant il·legal el gasoducte. Nou mesos abans, a principis del mateix any, el jutjat número 2 del Contenciós Administratiu de Castelló anul·lava també la llicència d'obres per a la planta terrestre sol·licitada i atorgada durant els dies festius de Nadal de 2009. Segons la sentència, la instal·lació és incompatible amb el plantejament urbanístic: es va instal·lar en uns terrenys rurals, quan hauria d'haver estat situada en una zona industrial.\nAccés a la planta terrestre del Castor. Foto: Jordi Marsal/ ACN\nEstes sentències judicials, de facto, incapacitaven legalment i tècnicament qualsevol possible posada en marxa del magatzem de gas submarí. És il·legal la canonada que ha de portar el gas de la xarxa general a la planta terrestres, que urbanísticament també està fora de la llei. "El gasoducte fins al mar ja no val per a res", resumeix Monfort. Però, malgrat els revessos als tribunals l'anunci del govern espanyol sobre el desmantellament del Castor, els propietaris dels terrenys afectats no poden encara dormir tranquils i es veuen condicionats pels drets de servitud que encara els imposen les canonades.\nFins i tot, just en el moment que ja s'havia formalitzat la renúncia d'Escal UGS al projecte, a finals de 2014, la mateixa promotora trametia cartes als propietaris afectats advertint-los que no podien plantar en la zona de servitud i que, en cas contrari, els denunciaria davant de la subdelegació del govern espanyol a Castelló. Des de llavors, segons el portaveu de la Plataforma, cap notícia al respecte. És per això que l'entitat, coneguda la presumible intenció del govern espanyol de clausurar definitivament i desmantellar el projecte, s'ha posat en marxa per recuperar els seus drets.\nFa unes setmanes, amb la col·laboració de l'Ajuntament d'Alcanar, va convocar una reunió amb propietaris per començar a treballar. De moment, pocs s'han interessat activament. Monfort, però, avisa que en el cas que s'executi la sentència que declara il·legal el gasoducte d'interconnexió, i es procedís a un desmantellament de la canonada, les conseqüències serien, de nou, nefastes per als pagesos: l'entrada de les màquines a les finques podria obligar a arrencar, de nou, els arbres replantats en la zona d'ocupació temporal que es va habilitar per a les obres i, possiblement, podria provocar destrosses en les vies d'accés, interrupcions del regadiu o, en funció de l'època, també impedir la collita. "Volem que se'ns torni l'usdefruit però sense tocar el que hi ha a sota i permetre que cadascú sigui amo de la seva finca, propietari total i ningú hi pugui entrar per mirar que hi ha a sota", conclou.\nLa zona de servitud no conreada del gasoducte de connexió del projecte Castor amb la xarxa al terme de Vinaròs. Foto: ACN/ Jordi Marsal\nL'actual govern municipal d'ERC es continua mostrant disposat a col·laborar en esta línia amb la Plataforma del Sénia. La candidatura republicana, que encapçala l'actual alcalde, Joan Roig, ja ha inclòs al seu programa un epígraf específic mostrant esta voluntat a l'hora d'exigir el desmantellament de les instal·lacions i la restitució de l'usdefruit dels propietaris agrícoles expropiats. "Durant molts anys els pagesos no han pogut produir en aquest tram de finca. Això és un greuge comparatiu i s'ha de solucionar", ha explicat l'alcaldable republicà a l'ACN, tot mostrant la seua sorpresa davant la possibilitat, plantejada pel govern espanyol, de desenterrar la canonada, fet que podria convertir-se en una nova font de problemes.\nEl consistori s'encarrega de recollir la informació dels propietaris per poder posar en marxa els tràmits de reclamació. "Sobretot, volem que ens donin un calendari amb les accions de desmantellament. Ens interessa molt per saber el temps de resposta. A partir d'aquí, donarem forma a les reclamacions. L'administració estarà al costat i esperem que la resta de partits polítics municipals també ho facin", ha afegit Roig.\nDes de Junts per Alcanar, l'alcaldable Ivan Romeu recull el guant. "S'ha de donar resposta a tota aquesta gent. Tot i no tenir competència directa, l'Ajuntament s'ha de posar a disposició amb la Plataforma i també estar al costat dels veïns i veïnes", subratlla. Demana que, estant al govern o des de l'oposició, cal tenir en compte totes les forces representades al consistori i posar a disposició tota la informació . Esta, creu, és la base que ha de permetre buscar solucions davant les administracions, "sigui el Ministeri o la via europea" així com aconseguir "indemnitzacions més que justificades" per als propietaris expropiats i també els veïns afectats pels moviments sísmics. "Això s'ha quedat a l'aire i no s'ha resolt", lamenta.\nDe moment, ni el futur dels gasoductes ni de les instal·lacions, tant terrestres com marines, sembla del tot clar davant l'opacitat i passivitat mostrades pel govern espanyol socialista. Si bé la ministra Ribera va anunciar la clausura definitiva, el desmantellament continua sense disposar de cap calendari ni projecte. Un fet que preocupa a la Plataforma i també als partits polítics municipals. "Ens van dir que el segell provisional dels pous duraria com a molt quatre anys. Ja anem cap al cinquè: qualsevol dia pot rebentar un d'aquests segells i fer-ho costaria molts diners, va dir la ministra. Com s'hauria de fer bé? Fent el segellat definitiu. Un cop això estigui fet, la planta marina és un perill i s'ha de treure", argumenta Monfort.\nPlanta terrestre del Castor. Foto: ACN\nRoig recorda que, a més de demanar un calendari, van convidar a la ministra Ribera a visitar Alcanar per conèixer de prop el problema i plantejar solucions als veïns. De moment, el silenci és l'única resposta. "Fem una crida a qualsevol partit que governi en el futur que tingui en compte que el segellament caduca. Ens preocupa molt: hem patit més de 500 terratrèmols, hi ha milers de milions llençats a les escombraries i s'ha de donar una solució definitiva. Per a nosaltres és el desmantellament, però el primer pas és ocupar-se del segellat", indica el candidat republicà.\n"Això s'ha quedat a l'aire i ningú ho ha resolt. El PSOE ens dona ara esta solució quan ells mateixos el van autoritzar, amb fons del Banc Europeu d'Inversions, quan podien triar entre dos projectes: el corredor del mediterrani o el Castor, que només ens ha portat maldecaps i problemes", ha raonat per la seua banda, Romeu, que ha lloat també la tasca de la Plataforma del Sénia en la lluita contra este fiasco.\nDe moment, el cost del projecte Castor continua incrementant a mesura que passa el temps. A l'espera que els tribunals acabin decidint qui, finalment, s'ha de fer càrrec del despropòsit, la broma ascendeix ja a més de 3.300 milions d'euros. "Hi ha experts que diuen que una plataforma marina sempre és rendible si la té una empresa. Bé, ho tindrà el govern: que no ho enviï per a ferralla. Servirà, potser, per treure gas al mar del Nord o Nigèria. Que busquin algú i l'aprofiti i no ho perdin tot. La planta marina, que sempre serà un perill estant dins del mar, quan ja desaparegui, la planta terrestre no té motiu de ser", tanca Monfort.\nPolítica, ERC Alcanar, Alcanar, JuntsxAlcanar, eleccions municipals, Plataforma Ciutadadana en Defensa de les Terres del Sénia, Castor\nla matraca del gefe i coixo manteca\nPer the Mhosk el 20 de maig de 2019 a les 22:33\nla futura republik catalonia mos salvara de totas las malatias


051020_WorldHabitatDay2020 – Fundació Privada Foment de l’Habitatge Social\nYou are here:Pàgina inicial-051020_WorldHabitatDay2020\n051020_WorldHabitatDay2020\tRosa de Castro\t2020-10-05T12:10:10+00:00\nAmb el lema “quedat a casa” s’imperava a tothom a no sortir per tal de frenar l’avanç de la pandèmia. Ha estat en aquest moment quan ens hem adonat que no tothom podia acomplir amb aquesta premissa.\nLes Nacions Unides, van designar el 1r dilluns d’octubre per reflexionar sobre els pobles i ciutats i, el dret bàsic a un habitatge digne, enguany amb el tema: Habitatge per a tothom – un futur urbà millor.\nEn el 30è aniversari de la Fundació F. Habitatge Social, la nostra entitat vol recordar que hi ha molta gent, a prop i arreu del món, que no pot fer efectiu aquest dret, que en aquest temps no disposa d’un refugi en condicions i, malauradament els informes, a més, ens indiquen que en el cas de la pandèmia actual, com en d’altres, el problema colpeja més els més vulnerables i els que més dificultats econòmiques tenen.\nDes de la nostra entitat, enguany però, hem vist un raig de llum amb dos fets històrics:\nLa presentació per part de l’Alcaldessa Ada Colau del Decàleg pel Dret a l’Habitatge , al qual la Fundació s’ha adherit com a Fundació i com a entitat integrada dins la Federació COHABITAC\nL’aprovació de la Llei 11/2020 de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes d’arrendament d’habitatge i de modificació de la Llei 18/2007, de la Llei 24/2015 i de la Llei 4/2016, relatives a la protecció del dret a l’habitatge.\nAquests dos fets són sens dubte per a totes les entitats que lluiten pel Dret a l’Habitatge, accions necessàries que acosten una mica més a les persones al dret fonamental, i des de la Fundació instem a autoritats, entitats, persones, pobles i ciutats a continuar lluitant ara més que mai, en favor d’un l’habitatge digne per a tothom.


Vallformosa recapta 19.800€ al 5è Sopar Solidari per la lluita contra el càncer » AMPERT\nUnes 290 persones van assistir el passat divendres 12 de juliol al 5è Sopar Solidari que Vallformosa va organitzar al celler que té a Vilobí del Penedès per recaptar fons per la lluita contra el càncer.\nEl Sopar Solidari per la lluita contra el càncer és una iniciativa del celler Vallformosa que el divendres 12 de juliol va arribar a la seva cinquena edició i que va recaptar 19.800 euros, dels quals el 80% aniran destinats a l’ICO i el 20% a l’associació penedesenca Ampert.\nLa presidenta de Vallformosa, Queta Domènech, agraeix “a les empreses, entitats, particulars i treballadors per l’esforç que han dedicat en aquest sopar i que l’han convertit en tot un èxit solidari”. També destaca “el caràcter solidari de la Societat catalana, que participa activament en actes solidaris com el sopar de Vallformosa, la Marató de TV3 o els centenars de sopars i actes solidaris que s’organitzen arreu de Catalunya”. Segons Queta Domènech, “som una societat responsable que ens preocupem per aquelles persones que ho estan passant malament, ja sigui per una malaltia o per problemes econòmics. El respecte, el compromís i la responsabilitat entre les persones són valors corporatius de Vallformosa. Per tant, dins el nostre dia a dia, de totes les nostres accions, sempre tenim en compte aquests valors”.\nEl 5è Sopar Solidari de Vallformosa el va presidir el Conseller de Salut de la Generalitat de Catalunya, Boi Ruiz. Durant els seus parlaments va destacar la importància d’iniciatives privades com aquestes per finançar projectes solidaris.\nDocument: Crònica del 5è Sopar solidari Vallformosa (268.71 kb)


Taller d'esmorzar saludable a 3r d'ESO - Escola el Cim Vilanova\nA 3r de la ESO vam començar les activitats de la Setmana Cultural amb un esmorzar saludable. El taller, ofert dins de les activitats de PAE, pretén conscienciar els adolescents de la importància que té esmorzar bé, és a dir, fer un àpat complet, amb tots els grups d’aliments necessaris i força carbohidrats d’absorció lenta per tenir energia durant tot el matí. Això entre els adolescents és especialment important, ja que ara és el moment quan es formen certs hàbits de salut que ens acompanyaran la resta de les nostres vides.\nEl taller va ser pràctic, molt pràctic. La dietista que va venir ens va donar a cadascú els ingredients per fer-nos un bon entrepà: pa integral, tomàquets, enciam, gall d’indi, tonyina i oli d’oliva, i vam acabar esmorzant tots junts a l’aula.


Tot a punt per la 6a Fira d'Economia Solidària de Catalunya - Jornal.cat\nEl proper cap de setmana se celebrarà al recinte de l'antiga fàbrica Fabra i Coats\nDimecres, 18 d'octubre de 2017 | 09:00 h\nLa #FESC s'ha convertit ja en un certamen de referència anual en l'àmbit de l'economia alternativa i les divereses emprenedories que genera aquest sector. Aquesta fira vol ser el marc per als projectes més innovadors en l'economia social i solidària i posar en contacte els agents socials per a futures cooperacions.\nEl cap de setmana del 21 i 22 d’octubre se celebra al recinte de l’antiga fabrica Fabra i Coats la Fira d’Economia Solidària de Catalunya, la FESC 2017.\nLa sisena edició de la #FESC girarà a l'entorn de quatre grans eixos des d'on pensar en l'economia alternativa: la comunitat, el treball procomú, la relació amb les diverses institucions i tot el que pugui sorgir de les relacions i projectes amb l'administració pública.\nDins de la programació i, per segon any consecutiu, també es presentaran diverses iniciatives que aborden la tecnologia i la informàtica des de criteris d’economia solidària s’han organitzat en un espai propi en el marc de la FESC: la TecnoFESC! que agruparà estands d'empreses d'aquest àmbit i organitzarà activitats divulgatives. Iniciativa coordinada per SETEM Catalunya, i organitzada per col·lectius Adab1ts, Andròmines, Guifi.net, eXo, Pangea i Jamgo. També hi participen altres entitats i empreses del món de la tecnologia i la informàtica: Collectic (antigament ElTeb), Free Knowledge Institut, Som Connexió, eReuse, The Things Network, Fem Procomuns, CoopDevs, Katuma, Col·lectivaT, Som Mobilitat.\nPodeu trobar més informació de tota la programació prevista al web http://fesc.xes.cat i seguint l’etiqueta #FESC2017 a les xarxes socials.


La morositat pública | Colgeocat\nDes de l’any 2008, a Espanya han desaparegut 450.000 empreses. La meitat d’elles a causa de la morositat de l’Administració Pública.\nEl retard en el pagament dels serveis, que en alguns casos arriba als 500 dies, per part de l’Administració Pública, especialment Ajuntaments i Generalitat (incloent-hi empreses públiques), està portant a les petites empreses i especialment als autònoms a situacions greus d’insolvència i, en el pitjor dels casos, al tancament del negoci.\nColgeocat, coneixedor d’aquesta situació i conscient que aquesta problemàtica afecta molt directament el nostre col·lectiu, vol dur a terme, conjuntament i amb el reforç i assessorament de plataformes i associacions que ja treballen en aquest sentit, les accions oportunes per posar de manifest i treballar en la línia més adequada per fer front a la morositat pública.\nPer aquest motiu, demanem a tots aquells col·legiats que així ho vulguin, ens feu arribar els vostres casos particulars, per tal de recopilar el màxim d’informació possible i treballar en la tramitació de queixes davant l’Administració Pública.\nPublicat el 8 de juliol del 2011


Els clàssics catalans al club de lectura\nAquest vespre el club de lectura Pepe Nuñez de la Biblioteca Pública Maria Barbal de Tremp ha reprès les trobades després de les festes de nadal i ho ha fet amb la tertúlia de la darrera obra que ha llegit, Mirall trencat de Mercè Rodoreda.\nAquesta tertúlia ha estat dinamitzada per Anna Maluquer. Segons Maluquer, després de La mort i la primavera, Mirall trencat va ser una de les novel•les més difícils d'acabar per a l'escriptora. És una obra que enganxa ràpidament al lector i que té moments durs de la realitat dels personatges. També s’ha tractat sobre els aspectes literaris i argumentals de l'obra, paral•lelament a la biografia de l'autora. Rodoreda és molt present a cadascuna de les seves obres, la qual cosa facilita anar desgranant la biografia a partir de la novel•la.\nEl Servei de Biblioteques i Espais Escrits. Xarxa del Patrimoni Literari Català posen en marxa, per 3r any consecutiu, el projecte Clàssics catalans al vostre club de lectura que té per objectiu difondre el patrimoni literari català i fer més presents els clàssics literaris catalans en l'agenda d'activitats de les biblioteques públiques i els seus clubs de lectura.


Forcall ja compta amb QRs de recreacions històriques | DiaDia\nInici Els Ports Vilafranca Forcall ja compta amb QRs de recreacions històriques\nForcall ja compta amb QRs de recreacions històriques\nEls vídeos formen part del projecte “Camí de Conquesta”\nLes plaques dels codis s’han instal·lat als edificis de l’Ajuntament, l’Oficina de Turisme, el forn medieval i l’església de Forcall\nEls veïns i visitants de Forcall ja poden gaudir d’uns vídeos de recreacions històriques situats a diversos edificis significatius del municipi. Es tracta d’unes plaques amb un codi QR que mitjançant una aplicació mòbil anomenada “Camí de Conquesta”, permeten conéixer paisatges, gents, història i costums del lloc on es troben.\nLa iniciativa és obra del Pla de Competitivitat Turística impulsat per la Mancomunitat Comarcal Els Ports, que ha estat treballant en un producte turístic: el Camí de Conquesta, un projecte que s’inspira en la base històrica dels orígens dels pobles dels Ports, element diferenciador d’on naix l’autenticitat de la comarca. Del projecte naix un sender circular, el GR-331, que transcorre pels principals camins que unien els diferents nuclis urbans de la comarca, travessant valls, rius i muntanyes i recorrent importants elements com ermites, jaciments arqueològics, reserves naturals o arbres monumentals.\nEl projecte del sender es completa amb el desenvolupament de l’aplicació “Camí de Conquesta”, que realitza un recorregut cultural i històric pels llocs on transcorre la ruta. L’APP permet a les persones que arriben als pobles gaudir del patrimoni existent mitjançant explicacions de la història d’alguns indrets i visitant virtualment llocs d’interés.\nA Forcall, el rodatge dels vídeos d’aquesta APP turística va tenir lloc a finals d’octubre de la mà de la productora Adarve Producciones amb veïns del poble com a figurants. Les plaques amb els pertanyents QR de Forcall ja es poden trobar als edificis de l’Ajuntament, l’Oficina de Turisme, l’antic forn medieval i l’església de la Mare de Déu de l’Assumpció.


El pilot Enric Martí participa al Dakar amb la marca Ara Lleida\nper Redacció - Fotografia: Diputació de Lleida dijous, 19 de desembre 2013 - 00:00h\nEl pilot Enric Martí participa al Dakar amb la marca Ara Lleida| Redacció - Fotografia: Diputació de Lleida\nEl president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé, ha rebut i ha donat molts ànims al pilot de Sudanell que participarà al Dakar 2014 amb la imatge corporativa d’Ara Lleida. "Els darrers anys les comarques lleidatanes han tingut presència al Dakar gràcies a pilots lleidatans que han participat en aquesta cursa referent de la dificultat i el sacrifici", ha indicat Reñé.\nAquesta serà la primera vegada que el pilot de Sudanell participa al Dakar i ho farà amb una moto de la marca catalana Gas Gas i l’equip d'assistència català JVO Racing de Barcelona.\nMartí ha explicat que ha comptat amb molt suport i ha destacat els consells i recomanacions de dos pilots lleidatans que també han participat al Dakar en anys anteriors, com són el Jordi Esteve i el David Serra. El pilot lleidatà assegura que no té por, només respecte, i molta il·lusió per participar en aquesta prova tan complicada. Ara que ha aconseguit ser un dels participants, el seu objectiu és poder acabar el Dakar.\nEl pilot ha participat en el Rally de Túnez-Líbia l’any 2008 on va acabar en vintena posició d’entre les 89 motos que hi van participar, també ha competit aquest 2013 al Meorzuga Rally acabant en la posició 22ena d’entre 82 participants.\nTot a punt al pavelló Barris Nord per acollir el Màster Nacional de Tennis\nEl Lleida Esportiu queda eliminat de la Copa del Rei pel Real Betis Balompié


SEGUI VORA EL FOC - eBook - Laie\nUna novel·la que es llegeix com una road movie mental: Lynch sodomitzant Pla. Un trip tripat que segueix un degenerat mig autista que viu d?enregistrar la mort dels altres i somia conills de peluix rosa assassins. Jair Domínguez ens presenta el seu text més irreverent i al·lucinat, i aviat és dit. Vingui, no s?esveri, segui vora el foc que li explicaré una història. Una d?un jove amb passió per les filmacions snuff, ínfules d?escriptor maleït i amics que no en tindrien prou amb totes les putes de Tailàndia; óssos bipolars i porcs que han de morir; esquiadors mutilats convertits en llimacs, adolescents que mullen les calces i una cinta de vídeo que és la Cinta i la veritable obsessió: nenes assassinades amb holograma de Satanàs al fons. Una història plena de paraules d?amor, senzilles i tendres; una novel·la sobre la vida, la mort i tota la resta. Vingui, segui vora el foc.«La Cinta, l?horrible gravació que destrueix la ment d?aquell que la visiona, és finalment seva. L?acció es trasllada a l?habitació amb el sofà i la manta de patchwork. En David s?hi asseu i col·loca la Cinta en un reproductor de vídeo. La pantalla negra del televisor dóna pas a un pla general d?una enorme sala i unes escales de marbre polit. De la penombra surt una figura, un home alt que s?acosta lentament a la càmera. En David sent un calfred.»


EL LECTOR INVISIBLE – Club de Lectura – AMPA de l'Escola Pla de l'Ametller\nEL LECTOR INVISIBLE – Club de Lectura\nA les nou del vespre del passat divendres 27 de gener, els del club de lectura ens vam trobar al menjador de l’escola per comentar els llibres que ens havia regalat el “lector invisible”.\nQui és el “lector invisible”?\nVindria a ser com l’amic invisible però només es regalen llibres. És una activitat que es fa per Nadal dins del Club de Lectura de l’AMPA.\nHi ha un club de lectura a l’AMPA?\nI tant! Té nou anys d’existència! El club de lectura va néixer de la passió que uns quants pares de l’AMPA tenen per la lectura.\nI com funciona? Qui hi pot participar?\nNormalment es tria un llibre, una novel·la, se’n demanen uns quants exemplars a la biblioteca, es reparteixen i es fixa un divendres al cap d’un mes per comentar-lo.\nEls divendres al vespre ens reunim al menjador de l’escola. Solem portar cadascú alguna cosa per menjar o beure. Ajuntem unes quantes taules i en fem una de gran, al voltant de la qual ens asseiem i, entre mos i glop, parlem del llibre que hem llegit, i també d’altres llibres i d’altres coses.\nTriem llibres variats, posem l’accent en els d’autors locals que convidem a venir, els martiritzem a preguntes i no els deixem menjar res. Novel·les contemporànies anunciades a les llibreries, clàssics…pocs, d’acció, d’intriga, de sentiments, de passió, de guerra, de pau, de sucre, de pebre. La varietat ens enriqueix, això sí que ho hem après, ens eixample el pensament.\nNingú està obligat a llegir-lo tot, ni res si vol. Pot espiar-ne el final, saltar-se pàgines o llegir-lo al revés. El lector és lliure. Pot afirmar que li ha agradat o que gens. Totes les opinions hi tenen cabuda. No cal ser savi il·luminat, ni ser artista inspirat. No passem llista. A vegades som més i a vegades menys. Últimament rondem la quinzena de lectors. N’hi ha d’habituals, n’hi ha d’esporàdics.\nEl Club de Lectura fa nou anys i no es mor, la passió lectora el fa reviure trobada rere trobada. El que passa és que després de tant de temps, els fills d’aquells pares s’han fet grans i han abandonat l’escola, diguem que ens hem quedat orfes d’alumnes. Estem esperant a portar els nets a l’escola?\nSi a més de treballar, llegeixes. Si a més de ser mare, o pare, llegeixes. Si apagues la tele per llegir. No ho dubtis, truca’ns, contacta’ns, parla amb la Conce o amb algú de l’AMPA, vine a provar-ho!\nMESTRA – S.Hilton\nLA MATERNITAT D’ELNA – Assumpta Montella\nLA FABULOSA HISTÒRIA D’EN HENRRY N. B BROWN\nLES NOIES – Emma Cline\nLA MALEDICCIÓ DELS PALMISANO – Rafel Nadal\nL’AQUARI – David Vann


La germana de l'agressor de Berga demana disculpes a la parella agredida\nLa parella agraeix moltíssim la carta i entén la lluita que tenen amb el seu germà, però defensen que va ser un atac homòfob i diuen que hi va haver més d'un agressor\nRedacció 16 Mar 2017 - 23.31\nLa germana adreça una carta a l'Andy i al Jorge\nLa família de l'agressor de la parella de Berga fa front comú en suport als nois. Si aquest dimecres era la mare qui parlava amb TV3 per explicar la "lluita" amb el trastorn de conducta greu del seu fill, aquest dijous és la germana qui adreça una carta a l'Andy i al Jorge.\nLa parella agraeix la carta i està a favor de la lluita que tenen amb el seu fill i germà, perquè ells no han triat que el seu fill tingui un trastorn o es comporti de manera agressiva. Diuen, però, que els fets són els fets, i que els va donar un cop de puny després de fer-se un petó, i això és homofòbia. També defensen que hi ha més d'un agressor.\nCarta a l'Andy i al Jorge\n"Entenc que no us vingui de gust tenir contacte amb mi, però sóc incapaç de quedar-me en silenci, perquè necessito fer-vos arribar tota la meva solidaritat i afecte. La meva i la dels meus pares." Així comença la carta on lamenta els fets darrera els quals, explica, hi ha un trastorn de conducta greu de l'agressor.\nLa germana agraeix les mostres de suport que han rebut els nois i condemna qualsevol acte de violència i creu que en casos d'homofòbia hi ha d'haver una actuació contundent.\n"Us demanaria perdó les vegades que fes falta si això pogués curar les ferides que us hem ocasionat. Sé, però, que potser no serviria de molt a hores d'ara i que les ferides més difícils no són les que s'ensenyen, sinó les que s'arrosseguen per dins. I també sé que aquestes són, moltes vegades, insalvables. Ho sé perquè d'aquestes, els meus pares i jo, en tenim moltes, també. I ell. Encara que sembli impossible, ell també n'està ple."\nExplica que "no vol exculpar el mal que els ha fet el seu germà, ni volem convertir-nos en víctimes. " I que lamentablement va ser per un petó entre els dos però podria haver estat per qualsevol altre motiu, com altres vegades ha passat. Assegura que no és la primera vegada que fa mal a algú.\n"Perquè, per desgràcia, si en comptes d'estar-vos fent un petó haguéssiu sigut massa alts, massa baixos, massa rossos, o, simplement els haguéssiu mirat malament, segurament també hauria passat."\nL'infern d'un trastorn\n"Estic segura -diu- que els motius que el van empènyer a fer-vos mal no tenen a veure amb la persona a qui estimeu, sinó que tenen a veure amb el seu propi infern i el que ens ha tocat viure també a nosaltres: l'infern d'un trastorn que se'ns escapa de les mans."\n"El primer que vaig fer -explica la germana- quan em vaig assabentar de tot plegat va ser enfadar-me amb ell i girar-li l'esquena."\n"La meva mare, però, em va fer aquesta reflexió que m'agradaria compartir: si ni jo mateixa, que visc diàriament el seu patiment i el dels meus pares, no sóc capaç d'entendre que té un trastorn i que necessita ajuda, no ho entendrà ningú. I per això us escric aquesta carta."\nLa carta acaba amb les disculpes de la germana i la seva solidaritat cap a la parella. I explica que l'odi del seu germà que els ha fet tant de mal també els ha fet mal a ella i la seva família i a ell mateix.\n"Això és només la punta de l'iceberg d'una batalla que ja fa molt de temps que dura, perquè som incapaços de trobar-hi solució."\nLa parella agraeix la carta, però no excusa els fets\nLa parella va rebre la carta dilluns, por després de fer-se pública l'agressió. Ara, el presumpte agressor està en llibertat provisional amb una ordre d'allunyament de la parella. Els fets són els fets diuen, i expliquen que els va agredir després de fer-se un petó, "no estem parlant de si hem de qüestionar si va ser homòfob o no. En el moment que fas una agressió verbal i física, et converteixes en homòfob".\nLa parella continua mantenint que hi va haver més implicats:\n"Està claríssim que hi ha més d'un agressor, i han de pagar tots per aquesta agressió. No és només el que la causa i per què la causa, sinó tots els que s'hi fiquen. És violència gratuïta, i això no es pot permetre."\nEls psiquiatres volen que els trastorns de conducta greus rebin tractament obligatori\nLa germana de l'agressor de dos nois homosexuals a Berga els escriu una carta\nLa carta de la germana de l'agressor de la parella de Berga


Amics de la Casa del Miracle | Pàgina 5\nParaula & Silenci, Universitat de Barcelona\n6 jul. 2019 Amics de la Casa del Miracle\tDeixa un comentari\nDes de la publicació d’Incerta glòria, la novel·la de Joan Sales no ha deixat de desvetllar perplexitats. Esbrinar-ne els enigmes forma part de la responsabilitat lectora de qui s’hi immersa, entendre el viatge que proposa Sales, i descabdellar les reflexions morals que s’hi sostenen. El passat mes d’abril un grup d’alumnes i docents dels Estudis de Filologia Catalana de la Universitat de Barcelona van organitzar un seminari amb la determinació d’endinsar-nos en aquesta novel·la, i la literatura del jo, que vam celebrar al Santuari del Miracle(Solsona). Jana Lüscher, Genís Jordi, Helena Ordeig i Laia Puig n’han fet aquesta crònica, que ha sortir publicada aquí.\nVam desenvolupar un programa de pràctiques de lectura, escriptura i debat literari, que vam voler amb una mirada nova. L’enteníem com un exercici de contemplació i d’introspecció, enteníem la lectura i l’escriptura talment com una pràctica meditativa. El seminari unia, doncs, literatura i pràctica meditativa en una associació significativa, una línia pedagògica que estem desenvolupant des de FilCat.UB (Aula de Literatura i Meditació) (vegeu a Núvol “La paraula que ens construeix”). Continua la lectura de Terra de temps incert →


El què i el com de les eleccions primàries del Partit Socialista francès\nEls comicis d'aquest diumenge desperten una expectació pròpia d'unes eleccions presidencials i el Partit Socialista Francès procura que cap pregunta quedi sense resposta\nAra Barcelona Actualitzada el 08/10/2011 21:43\nEl Partit Socialista francès ha dedicat temps i diners a esvair qualsevol malentès al voltant de les eleccions primàries que celebra aquest diumenge. Una pàgina d'Internet, una campanya publicitària als diaris i 6 milions de còpies d'un llibret informatiu pretenen deixar clares les instruccions per aquests comicis que han despertat un interès propi d'unes eleccions presidencials.\nEn aquest punt rau la principal novetat dels comicis: pot votar qualsevol persona major de 18 anys sense necessitat de ser militant del partit. L'únic requisit és signar un manifest d'adhesió a les idees d'esquerra i pagar un euro.\nCom es vota i a on?\nA França hi ha uns 10.000 punts electorals per cobrir el prop d'un milió de participants que s'esperen. Al seu país podran acudir a algun dels col·legis electorals, locals i gimnasos habilitats per l'ocasió. Els que viuen a l'estranger poden votar per carta o a les oficines de vot instal·lades als consolats dels seus països.\nCom es desenvolupa el vot?\nAquest diumenge serà l'únic dia de votació si algun dels candidats supera el 50% dels vots. Els sondejos, però, indiquen que això és poc probable, així que es podria celebrar una segona volta el proper diumenge, 16 d'octubre.


Gel Xampú Eucaliptus - Bellsolá - 250 ml\n> Cosmètica Natural>Cura Capil·lar>Xampú Natural>Gel Xampú Eucaliptus - Bellsolá - 250 ml\nAcció estimulant amb peculiar i persistent aroma.\nGel Xampú Eucaliptus\nQuè és el Gel Xampú Eucaliptus?\nEl gel-xampú de Eucaliptus Bellsolà està elaborat amb una barreja equilibrada d'extracte soluble d'eucaliptus, essència pura d'eucaliptus, saponines vegetals i glicerines puríssimes.\nL'eucaliptus és un arbre les fulles contenen, entre altres principis actius: eucaliptol, cineol, tanins i resines.\nSobre la pell i el cabell l'extracte soluble de les fulles d'eucaliptus té una acció estimulant que, unida a la seva peculiar i persistent aroma, li confereix una acció desodorant, higiene i suavitat.\nAquest gel-xampú pot usar-se diàriament, ja que el seu pH al voltant de 5.5 respecta el mantell àcid de la pell i les mucoses.\nIgual que tots els gel-xampú de la línia Bellsolà no conté agents irritants ni colorants.\nAqua, Glycerin, Sodium Laureth Sulfate, Tea-Laurylsulfate, Cocamide Dea, Eucaliptus globulus, Propylene Glicol, farnesol, Citric Acid, Mentha Piperita, Saponaria Officinalis, Limonè.\nCom es fa servir el Gel Xampú Eucaliptus?\nPosar una petita quantitat al palmell de la mà i fregar amb la pell.


L’Ajuntament d’Onda inicia la campanya contra el mosquit tigre i actua contra les larves\nL’equip de govern combat l’aparició de possibles plagues a través d’un protocol específic municipal amb el que ja s’han detectat nou focus i actuat sobre ells\nL’alcalde d’Onda, Ximo Huguet, ha anunciat aquest matí que l’Ajuntament ha activat una campanya municipal específica contra el mosquit tigre per prevenir l’aparició de plagues. Durant les últimes dues setmanes s’han realitzat diverses batudes per identificar en el municipi possibles focus de proliferació de mosquit com són estanys d’aigua, basses de reg o zones d’estancament d’aigua de pluja.\nHuguet ha explicat que d’aquests llocs s’han pres mostres per identificar les diferents espècies de larva d’insecte que prolifera en cada lloc. “En una primera fase, l’empresa de fumigació ha identificat a l’Aedes albopictus, més conegut com mosquit tigre, en nou punts de mostreig en què ja estem actuant”, ha destacat Huguet. El barri del Castillo, el barranc de Ratils, una bassa pròxima al camp de La Cossa, una séquia amb aigua retinguda propera a la plaça 8 de març, una bassa a l’Escola Taller o una zona de la piscina municipal descoberta, són alguns dels focus detectats pels tècnics especialitzats en el tractament de plagues. En aquests punts s’ha realitzat un tractament larvicida mitjançant productes biològics respectuosos amb el medi ambient i s’ha aplicat un tractament adulticida també en diferents fàbriques abandonades, on es troben depòsits d’aigua estacada, i en tots els embornals del nucli urbà on l’Ajuntament té accés. En aquest sentit, Huguet ha informat que el mosquit tigre deposita els seus ous en xicotets punts d’aigua estancada que, per regla general, solen estar en propietats privades i, per tant, “l’Ajuntament no pot controlar els tractaments”. Per aquest motiu ha advertit als onders que, “en la lluita contra el mosquit tigre, la implicació de la ciutadania és imprescindible”.\nPer a l’equip de govern és prioritari adoptar les mesures necessàries per garantir l’absència de mosquits amb l’arribada del bon temps i, “encara que no podem evitar l’aparició de mosquits, estem actuant perquè no es tornen a repetir els episodis de l’any passat”. Amb aquest objectiu, l’Ajuntament continuarà atacant d’arrel als mosquits en el municipi a l’espera de posar en marxa un pla elaborat per la Diputació de Castelló, amb la qual el consistori treballa des de fa mesos.\netiquetado con mosquitos, Onda, prevención, Ximo Huguet Lecha


Arriba la 4a edició del projecte Un Estiu per Créixer – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nArriba la 4a edició del projecte Un Estiu per Créixer La principal novetat serà que els joves participants hauran d’idear i posar en pràctica una idea de millora al centre o entitat on participin\nDesprés de tres edicions amb un gran èxit de participació i de valoració, el Consell Insular de Menorca, a través del Departament de Cultura, Educació, Joventut i Esports, engega la 4a edició del projecte Un Estiu per Créixer.\nLes tres edicions passades han permès consolidar aquest projecte d’oci educatiu adreçat a joves d’entre 14 i 17 anys, que s’inspira en la metodologia de l’aprenentatge servei i pretén oferir una opció de lleure educatiu durant les vacances d’estiu.\nEls adolescents tindran una experiència de participació activa en un entorn d’aprenentatge no formal, oferint un servei a una entitat, associació, empresa… del seu municipi, amb l’objectiu de proposar i emprendre una millora per als seus vesins, usuaris, clients.\nL’edició del 2022 presenta algunes novetats, com l’assumpció de tota la coordinació (insular i local) per part del Consell Insular de Menorca, i també canvis pel que fa a l’enfocament i metodologia que guiarà la participació dels joves en el projecte.\nLa principal novetat serà que els joves participants hauran d’idear i posar en pràctica una idea de millora al centre o entitat on participin que repercuteixi de manera positiva i directa en els usuaris o clients del centre. A més, s’augmenten les places a tots els municipis, amb un màxim de 390 places ofertes.\nLa quarta edició del projecte Un Estiu per Créixer es posarà en marxa amb el procés d’inscripció, que es durà a terme del 13 al 23 de maig a través d’un formulari en línia al web d’Injove (www.injovemenorca.com).\nEl Departament de Cultura, Educació, Joventut i Esports recorda que els joves poden dirigir-se als punts d’informació juvenil del seu municipi, on seran informats i assessorats i els podran ajudar a fer la inscripció.\nArticle anterior L’Ajuntament de Ciutadella reforma el Consell de Ciutat i l’obre a la participació de la ciutadania no associada\nSegüent article Plec de lectura número 50! dedicat a l’erudit Gabriel Julià i Seguí


Quatre ferits en un espectacular xoc frontal en un dels revolts del port d’Envalira - Altaveu\nEls conductors de dos vehicles francesos i dos passatgers d’un d’ells han resultat ferits, en principi de poca consideració, arran d’un espectacular xoc pràcticament frontal que hi ha hagut en un dels revolts del port d’Envalira, molt a prop del cap. Els danys materials serien força importants i el sinistre ha obligat a tenir la carretera més d’una hora i mitja tallada per retirar els cotxes implicats i, sobretot, per netejar la calçada, on ha vessat força oli i carburant.\nEncara que caldrà estudiar les causes exactes de la topada, el que és clar és que en el moment de produir-se el xoc una intensa boira cobria el cap del port. En concret, l’avís de l’aparatós accident, que alertava d’un sinistre en principi de molta gravetat, s’ha donat poc després de les 3 de la tarda. La topada ha tingut lloc al quilòmetre 27,7 de la carretera general 2, en un dels revolts pronunciats i de cert perill que hi ha a la zona.\nS’hi han vist implicats dos turisme matriculats a l’Estat francès: un Renault Scenic i un Opel Astra. La conductora i dos passatgers del Renault -dues dones de 36 i 61 anys, respectivament, i un menor, tot tres no residents-, i el conductor de l’Opel -home de 41 anys, tampoc resident-, han resultat ferits i han hagut de ser traslladat al centre hospitalari per a la seva revisió. En principi no presentaven lesions greus. La més problemàtica, una possible fractura en un turmell.