ORDRE EMC/155/2017, de 12 de juliol, per la qual s'aprova la refosa dels annexos de la Llei 16/2015, del 21 de juliol, de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica (DOGC núm. 6920, de 24.7.2015), amb les modificacions de la Llei 5/2017, del 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni (DOGC núm. 7340, de 30.3.2017). - DOGC. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya - Legislació - VLEX 687056025\nAtès que els articles 238 i 239 de la Llei 5/2017, del 28 de març, de mesures fiscals, administratives, financeres i del sector públic i de creació i regulació dels impostos sobre grans establiments comercials, sobre estades en establiments turístics, sobre elements radiotòxics, sobre begudes ensucrades envasades i sobre emissions de diòxid de carboni, han modificat determinats apartats dels annexos I i II de la Llei 16/2015, de 21 de juliol, de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica;\nVist que per facilitar la comprensió dels annexos esmentats, la disposició final tercera de la Llei 5/2017, del 28 de març, autoritza el conseller competent en matèria d'empresa perquè aprovi per mitjà d'una ordre la refosa de l'annex I i l'annex II de la Llei 16/2015, del 21 de juliol, de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica;\nAprovar la refosa dels annexos de la Llei 16/2015, del 21 de juliol, de simplificació de l'activitat administrativa de l'Administració de la Generalitat i dels governs locals de Catalunya i d'impuls de l'activitat econòmica, que figura a continuació:\nActivitats sotmeses a règim de declaració responsable\nLa classificació següent s'aplica a totes les activitats descrites sempre que es facin en un establiment. Per tant, resten exemptes de presentar la declaració responsable les activitats professionals, científiques i tècniques (grup M) i les activitats administratives i serveis auxiliars (epígrafs 821, 822, 823 i 829 del grup N) que es desenvolupen a l'habitatge particular.\nClassificació Descripció Declaració responsable Observacions\n13 Vivers i conreus de plantes ornamentals\n130 Vivers i conreus de plantes ornamentals Si la superfície construïda ≤ 120 m2. S'exclouen les empreses que es dediquen a la producció, la protecció i el tractament de material vegetal i les empreses que es dediquen a la neteja de cereals de fecundació autògama i de lleguminoses per a dedicar-los a la sembra.\n411 Promoció immobiliària Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n412 Construcció d'edificis Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n421 Construcció de carreteres, vies fèrries, ponts i túnels Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n422 Construcció de xarxes Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n429 Construcció d'altres obres d'enginyeria civil Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n431 Preparació d'obres Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n432 Instal·lacions d'edificis i obres Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n433 Acabament d'edificis Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\n439 Altres activitats especialitzades construcció Sense magatzem de materials. Si disposen d'oficines, s'aplica DR si la superfície construïda del local ≤ 500 m2.\nG Comerç a l'engròs i al detall\n45 Venda i reparació de vehicles de motor i motocicletes Només s'hi poden considerar els establiments comercials pròpiament, i no els d'ús industrial, als quals és aplicable el RSCIEI.\n451 Venda de vehicles de motor Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n453 Venda de recanvis i accessoris de vehicles de motor Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n454 Venda, manteniment i reparació de motocicletes i dels seus recanvis i accessoris Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2. S'exclou el manteniment i la reparació ja regulat per la Llei 20/2009.\n46 Comerç a l'engròs i intermediaris, excepte vehicles de motor Només s'hi poden considerar els establiments comercials pròpiament, i no els d'ús industrial, als quals és aplicable el RSCIEI. A aquest efecte, els comerços a l'engròs que cal considerar establiments industrials són els que superen els 3 milions de MJ de càrrega de foc o bé aquells on no és possible l'autoabastament personal, per a superar l'alçada d'emmagatzematge que ho possibilita.\n461 Intermediaris comerç Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n463 Comerç a l'engròs d'aliments, begudes i tabac Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2. Se n'exclou el comerç a l'engròs de productes d'origen animal.\n464 Comerç a l'engròs d'articles d'ús domèstic Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n465 Comerç a l'engròs d'equips per a les TIC Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n466 Comerç a l'engròs d'altra maquinària i equips Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n467 Altres tipus de comerç a l'engròs especialitzat Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n469 Comerç a l'engròs no especialitzat Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n471 Comerç al detall en establiments no especialitzats Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n472 Comerç al detall d'aliments, begudes i tabac Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n474 Comerç al detall d'equips per a les TIC Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n475 Comerç al detall d'altres articles d'ús domèstic Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n476 Comerç al detall d'articles culturals i recreatius Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n477 Comerç al detall d'altres articles en establiments Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n479 Comerç al detall fora d'establiments Si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n494 Transport de mercaderies per carretera i mudances Si s'aplica a empreses de transport o transportistes professionals amb un màxim de 2 vehicles i sense magatzem regulador.\n531 Activitats postals nacionals Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n532 Altres activitats postals i de correus Si es consideren establiments comercials, si la superfície construïda ≤ 120 m2.\n552 Allotjaments turístics i altres de curta durada Aplicable als establiments de turisme rural i als habitatges d'ús turístic, i, en general, a tota modalitat d'allotjament turístic que es pugui dur a terme en edificis o establiments amb ús característic residencial d'habitatge. La cèdula d'habitabilitat equival al certificat tècnic justificatiu en els termes que estableix l'article 13.1.a.\n562 Provisió de menjars preparats Si la superfície construïda ≤ 120 m2. També han de complir les condicions següents: – No disposar de cuina o obrador, ni tenir espai per a la consumició. – S'ha de tractar d'un comerç de venda de menjars preparats i no d'un establiment de preparació i/o consumició de menjars.\nJ Informació i comunicacions Se n'han d'excloure les activitats considerades industrials: es limita a les administratives i professionals.\n581 Edició de llibres i periòdics, i altres activitats d'edició Si la superfície construïda ≤ 120 m2. Se n'exclouen les impremtes, que estan incloses a l'epígraf 181, i per tant, no els és aplicable.\n582 Edició de programes informàtics Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n59 Cinema i vídeo; enregistrament de so\n591 Activitats de cinema, vídeo i programes de televisió Si la superfície construïda ≤ 500 m 2.\n592 Activitats d'enregistrament de so i edició musical Si la superfície construïda ≤ 500 m2. Si es fan enregistraments en directe, s'inclou en les activitats d'espectacles (CCAE 900).\n620 Serveis de tecnologies de la informació Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n631 Processament de dades i hostatge; portals web Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n639 Altres serveis d'informació Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n681 Compravenda de béns immobiliaris per compte propi Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n682 Lloguer de béns immobiliaris per compte propi Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n683 Activitats immobiliàries per compte d'altri Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n691 Activitats jurídiques Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n692 Activitats comptables, auditoria i assessoria fiscal Si la superfície construïda ≤ 500 m2.\n70 Activitats de seus centrals i consultoria empresarial\nOrden HAC/5/2010, de 15 de febrero de 2010, por la que se establecen las bases reguladoras y se convoca la concesión de subvenciones a asociaciones de comerciantes y sus federaciones para el desarrollo y ejecución de los Planes de Dinamización Comercial Local\nRESOLUCIÓN de 22 de noviembre de 2001, de convocatoria de proceso selectivo, mediante promoción interna, para cubrir 266 plazas de la categoría de agente rural de primera del cuerpo de agentes rurales de la Generalidad de Cataluña (núm. de registro de convocatoria 01/01).


Estadístiques amb GSAK\nTema: Estadístiques amb GSAK\n06/09/2015, 10:35 #1\nLes estadístiques de geocaching.com son força pobres però hi ha eines per millorar-les.\nFins ara feia servir les de project-gc.com i ara he estat provant les de\ngsak.net on hi pots remenar molt i hi ha moltes macros preparades per fer molta cosa.\nDe fet la generació d'estadístiques és una molt petita part del que el pot fer amb GSAK (Geocaching Swiss Army Knife) ... ja n'anirem parlant\nL'última edició per Ramon; 22/02/2016 a les 19:16.\n06/09/2015, 11:45 #2\nA veure Peret , 2 comentaris...primer...després de 21 dies de prova és de pago?...segon...no està per sistemes operatius avançats i ordinadors de veritat com els Mac???\n06/09/2015, 13:46 #3\nPeretpintor! si el que volies era fotrens a la cara el nº de catxés trobats..... dons molt be!\n06/09/2015, 14:01 #4\nSi, te'l deixen provar 21 dies i després et putejen amb anuncis i coses quan engegues el programa, és el que diuen ja que encara em queden 20 dies per provar-lo.\nNo, només és per "Haserfroch" (aka Güindou$)\nNo, no, lo important no és la quantitat sinó la qualitat\nMiquel, a veure si et deixes veure algun dia i anem a caçar quatre GC's.\n30/09/2015, 21:34 #5\nJa han passat els 21 dies de gràcia i al engegar el programa m'avisa de que si vull el puc comprar però li dic que no i s'engega perfectament.\nAl importar els GPX dels trobats triga una estona, has d'executar un parell de macros per que els col·loqui al seu lloc (sobretot als mapes) però amb poc més de 1800 trobats tampoc és exasperant\n22/02/2016, 19:15 #6\nCada dia m'agrada més aquest programa i al final l'he comprat.\nA mi quan una eina m'agrada i veig que en treure profit, la compro, els desenvolupadors s'ho mereixem.\nA part de les estadístiques més guapes que és el que m'interessava al principi, faig servir el programa per descarregar els arxius de waypoints de Geocaching.com en diferents bases de dades i aplicar-ho filtres, buscar, imprimir llistats, mostrar-los en mapes actius, crear els arxius gpx, ... no he fet cap més "query" des de la web.\nUn altre dia que tingui més temps ja posaré alguns exemples de lo que permet.\nL'última edició per Ramon; 26/07/2016 a les 15:27.\n23/07/2016, 18:02 #7\nJejeje, doncs si, ja hem arribat als 3.000\nAl final hi ha la llista\nAvui hem estat per la serra Cavallera: Sant Amand, Santa Maria de Vidabona, ... i hem aprofitat per completar un chanllenge dels geocatxés solitaris, els que hi va molt poca gent a buscar-los o que fa molt temps que no hi ha anat ningú.\nEl de Vidabona feia gairebé dos anys que ningú el trobava.\nLa prova que cal per poder loguejar:\n« Travelbug amb les centres d'un difunt | Geo-Art »\nEL fus horari és UTC +1. L'hora actual és: 10:02.


Èxit de 'Relats Solidaris' - ADDMIRA | 360º Agency Since 2001\nÈxit de ‘Relats Solidaris’\nBy Andrés Soto21/02/2017No Comments\nLa edició apadrinada per Luis Suárez ha recaptat 54.710 euros en favor de l’Associació Catalana de Trastorns Metabòlics per a l’estudi de la PKU\nDivendres passat 17 de febrer es va realitzar a l’Auditori del Banc Sabadell la clausura d’una nova edició de ‘Relats Solidaris’. A l’acte es va realitzar el lliurament del xec per valor de 54.710 euros a Alfredo Lustigmann, president de l’Associació per la PKU per continuar amb la recerca d’aquesta malaltia poc usual.\nLuis Suárez, el padrí d’aquesta 12ª edició, va explicar que per a ell “és un privilegi que s’hagi conegut la PKU. Avui la gent que no ho sabia coneix el sofriment de moltes persones”. A més, va instar a “no oblidar el tema”, i va assegurar que “cal seguir treballant per tractar de curar malalties”.\nEl davanter uruguaià, qüestionat pel seu vessant humà, es va mostrar proper a aquest tipus de causes i a la Candela, la nena a la qual va dedicar un gol la temporada passada. “Un sempre intentar estar a l’ordre pel que es pugui. I més havent-hi nens pel mig. Són aquests moments en els quals els veus gaudir, quan estan així de contents, la qual cosa a nosaltres ens arriba”, va explicar un emocionat Suárez.\nA més, durant la jornada festiva es van lliurar unes botes i una samarreta signada pel charrúa a Álex Dalí, de la Fundació Damm, guanyadors de la subhasta solidària per aquest paquet solidari. L’altre gran moment de l’acte es va viure en el lliurament del quadre del trident de Joan Vizcarra a Mario García, president de Speed Pack Europa, que van realitzar la licitació més alta per l’obra signada per Messi, Neymar i el propi Suárez.\nEn 2017, ‘Relats Solidaris’ arriba a la seva 13ª edició i tindrà un padrí d’excepció: Marc Márquez, tricampió del Món de MotoGP. Els beneficis del llibre aniran destinats a la Associació Esclats, una associació pro persones amb paràlisi cerebral.\nPer descomptat, des d’Addmira recolzem el projecte i vam estar presents en l’acte per mostrar el nostre compromís amb aquesta iniciativa solidària.\n#addmira360 #addmiraboys #relatssolidaris #totsamblapku #pku #\nA post shared by Addmira (@addmira360) on Feb 17, 2017 at 5:16am PST\nPrevious PostRecuperació davant desastres\nNext PostLa importància del contingut en la comunicació


El Sexenni de Morella, declarat Manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial\nD'ençà del 1678 s'ha celebrat cada sis anys de forma pràcticament ininterrompuda\nEl consell de ministres espanyol ha aprovat la declaració com a Manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial del Sexenni de Morella (Els Ports), que data del segle XVII i se celebra ‘gairebé ininterrompudament’ de llavors ençà cada sis anys.\nEl Sexenni va sorgir com una mostra d’agraïment dels morellans a la Verge de Vallivana per la desaparició de la pesta que va assolar la població en 1672. D’ençà del 1678 s’ha celebrat cada sis anys de forma pràcticament ininterrompuda i ja estava declarada com a festa d’interès turístic nacional.\nAquesta festa suposa la pervivència d’un ritu aglutinador de la societat, englobant a tots, revivint el vot que es va realitzar al segle XVII, per sobre de creences, canvis polítics i socials. Es caracteritza per la massiva col·laboració, cooperació i contribució dels veïns, incloent-hi els que es troben en altres llocs de la geografia. En la preparació i organització del festeig són presents tant els poders tradicionals com actuals de la vila (religiós i civil).\nUn dels aspectes més destacats és la participació de tots els veïns de Morella, que consideren aquesta festivitat com un patrimoni comú, per sobre d’altres festes, conservant a través dels segles totes les singularitats que la caracteritzen. És una festa representativa d’una sèrie de tradicions que transcendeixen el merament local.


PAe - Nova versió de l'informe servici diagnòstic\nNova versió de l'informe servici diagnòstic\nS'ha desplegat una nova versió del servici de diagnòstic a partir dels canvis suggerits pels membres de la comunitat a través del fòrum de col·laboració.\nS'ha dut a terme una remodelació dels informes que emet l'Observatori d'Accessibilitat Web, tant dels oficials en les iteracions, com dels quals remet el servici de diagnòstic en línia.\nLa informació reflectida no varia substancialment però sí la forma en la qual es presenta dins del document. Destaquen, entre altres canvis, la inclusió de noves taules que permetran reduir la grandària de l'informe mantenint la mateixa informació però presentada de forma agregada, l'extracció de la metodologia com a annex de l'informe, etc.\nTots estos canvis han sigut possibles gràcies a l'activa participació dels membres de la Comunitat d'Accessibilitat , als quals ens agradaria agrair des d'ací i animar a seguir compartint els seus coneixements i aportacions, imprescindibles per a millorar el servici i que tots els membres de la comunitat s'acaben beneficiant d'ell.\ncal recordar que estos dies s'està realitzant la iteració oficial programada per a finals d'agost i els resultats del qual començaran a distribuir-se a partir de setembre. Els informes obtinguts ja incorporaran estes noves millores.


NÚRIA FERRAGUTCASAS Washington 24/07/2016 00:00\n651x366 Hillary Clinton presentant el seu company en el ticket presidencial, el senador de Virgínia, Tim Kaine, en un míting a Miami, Florida, un estat que serà clau per guanyar la presidència. / RHONA WISE / EFE Hillary Clinton presentant el seu company en el ticket presidencial, el senador de Virgínia, Tim Kaine, en un míting a Miami, Florida, un estat que serà clau per guanyar la presidència. / RHONA WISE / EFE\nHillary Clinton ha decidit anar a cop segur amb l’elecció de Tim Kaine, senador de Virgínia, com el seu candidat a vicepresident dels Estats Units. Kaine és un polític moderat amb experiència que redueix la possibilitat d’un fiasco polític com el de Sarah Palin, la número dos del candidat republicà a la presidència del 2008, John McCain. I, a més, la pot ajudar a guanyar el seu estat, un dels que són clau per arribar a la Casa Blanca.


Notícies: de maig 2021\nnou! En cas que hagin passat més de 2-3 mesos des de que van aprovar, feu un imprès de duplicat (mod.03 indiqueu a "altres qüestions" el nom i núm. d'autoescola) i ho tramitarem el més aviat possible. per futurs que faci més de 2-3 mesos que han aprovat seguiu aquest procediment, gràcies.\nPer fer peticions de provisionals que no surten o carnets que no arriben, ens han dit la JPTT que s'haurà d'aportar:\n- El Estat del permís\n- La Direcció correcta\n- El Nom i Cognom de l'alumne anotada\n- El Nom i Nº de l'Autoescola\n(és a dir una captura de la web on miren com està el seu permís amb l'adreça correcta, nom i cognom anotada al paper o al text de l'email)\nweb Estat del Permís: https://sedeapl.dgt.gob.es/WEB_EST_PERSEO/\nTingueu-ho en compte per a futures peticions de provisionals.\n⚠ Per temes de confidencialitat i seguretat de les dades dels vostres alumnes, demanem que intenteu seguir aquests protocols, i no adjunteu documentació personal amb foto (tipu DNIs, carnet de conduir, certificat metge, etc) als emails d'incidències, si no es estrictament necessari o us la demanem expressament.\n‼ Qui tingui tràmits pendents per fer (que encara no hagin entrat al registre del SCT) ho haureu de fer via telemàtica.\n🔵 Aquests emails aniràn ÚNICAMENT a president@aaetgn.com\n🔵 Sempre que sigui possible, els documents adjunts en .PDF o . JPG\n🔵 Indicar SEMPRE: "T 0XXX i Nom de l'Autoescola" a tots els docs/emails\nAssumpte: T 00XX Nom autoescola - AUES/REC/CIR/TRA/ANU/ETC - descripció curta/dni/dia examen o deixar-ho buit.\nText de l'email: Dades del/s alumne/s (nom i cognoms, DNI, Permís, incidència en qüestió)\nTRA: 1 única fulla Model de TRA_ (enllaç) de l'alumne (amb taxa introduïda).\nCIR/SOL: Documents .ods i la incidència/error que us dona el REC. + Justificant d'enviament\nMOD. 03: (enllaç) (Qüestions vàries) - A l'apartat "Altres qüestions" ficar SEMPRE: "T 0XXX i Nom de l'Autoescola" i després el tràmit que es demana.


Lectures al jardí: d’abril 2013\nEl proppassat dia 17 vam celebrar a la Biblioteca Bonnemaison la nostra sessió de Lectures al Jardí. Avançant-nos gairebé una setmana a Sant Jordi, els nostres autors Pep Gómez Arbona, Ale Oseguera i Bettina Ruiz Spohr van llegir un fragment de les novel·les en les que estan treballant en aquests moments: La força del anhels, Pasaporte extranjero i El aprendiz de amante.\nDesprés de les lectures va arribar el moment del debat, que com ja va sent costum va comptar amb nombroses intervencions i va saber a poc.\nEls assistents es van interessar pel procés de documentació de la novel·la, quelcom especialment important en l'obra de Pep Gómez Arbona, que situa l'acció de La força dels anhels a la Menorca del segle IX a.C. Segons l'autor la distància és un aliat, doncs el desconeixement d'aquella època fa que la imaginació pugui construir més lliurement. No obstant això, el coneixement del territori que descriu (en Pep és menorquí), així com alguns elements històrics que ha pogut documentar, com el caràcter de la religiositat o de l'arquitectura menorquina d'aquella època, ajuden a situar històricament la novel·la. Un recurs d'escriptor: la utilització de dos registres lingüístics diferenciats, un català culturitzant que fa servir el personatge del "Mestre" fenici i un altre més dialèctic, per la parla dels illencs. Un recurs interessant, però només a l'abast d'aquells escriptors que dominen la llengua amb la soltesa i solvència que va demostrar en Pep a la lectura.\nUn dels assistents va preguntar a la Bettina el perquè del seu títol El aprendiz de amante. L'aprenent d'amant... de la vida, en una novel·la que descriu un viatge -interior- d'iniciació del protagonista que, com tantes persones, en un moment de la seva existència haurà d'optar per seguir transitant el camí marcat o canviar la seva sort malgrat les incerteses.\nUn clàssic als debats de Lectures al Jardí és la curiositat dels futurs lectors pel procés de planificació de les novel·les. En aquests sessions els assistents tenen l'oportunitat de conèixer de primera mà com "es cuina" una obra literària i l'aprofiten. L'Ale Oseguera va començar pel personatge femení de la seva novel·la, va imaginar una història i només desprès va construir la bastida de l'obra, l'escaleta preceptiva per a no perdre's entre els paperets de colors (un per personatge) en els que apuntava elements de la novel·la segons se li anaven ocorrent i amb els que va arribar a empaperar la seva habitació. Inclús ens va portar una mostra i ens el va ensenyar, aquí els teniu:\nPer en Pep Gómez Arbona el més complicat, al contrari que per la Bettina, és la idea principal. Un cop pensada i desenvolupada la història arriba el moment del muntatge, és a dir, d'organitzar els capítols per a que la història flueixi de manera creativa i mantingui cert suspens que "enganxi" al lector. La construcció de l'escaleta, el "mal" necessari per de tot novel·lista, és un moment del que Pep no en té masses bons records.\nCom entre el públic també hi ha molts novel·listes o futurs novel·listes, sorgeixen qüestions referents a com "vendre" la novel·la en el enrevessat món de l'edició. Com definir una obra per a que sigui accessible al públic? L'Ale reconeix que a ella, com escriptora, li cal un referent del món editorial que conegui les claus d'aquest mercat i que sàpiga dirigir la seva obra al seu potencial públic. Creu que la classificació de gèneres és important i que en el cas de la seva novel·la hauria d'adreçar-se al segment de lectors interessats en el thriller psicològic. La Bettina Ruiz Spohr defineix la seva obra com una novel·la irònica i en Pep Gómez Arbona considera que trobarà als seus lectors entre els interessats per la novel·la històrica.\nAquesta pregunta porta a una altra de les que tot escriptor es planteja en un moment o un altre de la seva feina: per a qui escriuen? Bettina creu escriure per a un lector espontani, el que visita regularment una llibreria sense idees preconcebudes i que es deixa seduir per la lectura ràpida d'unes poques linies. La seva experiència com a contista ha estat essencial per a saber enganxar a aquest lector espontani que decideix en funció del començament d'una obra. L'Ale, degut a la temàtica de la seva novel·la, creu que pot interessar a un públic jove interessat a l'actualitat, doncs conté elements molt centrals a l'agenda pública actual, com els moviments antisistema. En Pep sap que la llengua que fa servir a la seva novel·la no és fàcil, per això creu que el seu lector potencial és un públic exigent, que està disposat a fer un esforç per apropar-se a una història.\nNo hi ha temps per a més. El vi i els aperitius esperen als assistents per a seguir la xerrada, ara ja més íntima, entre autors i futurs lectors de les seves novel·les. Fins la propera lectura!\nPublicat per Rosa Mena a 13:25 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Ale Oseguera, autors de novel·la, Bettina Ruiz, escriptors de Barcelona, lectures al jardi, Menorca, Mèxic, nove·la en construcció, novel·listes a Barcelona, Pep Gómez Arbona, promoció a escriptors\nTambé participaran a la nostra sessió del dia 17 d'abril Bettina Ruiz Spohr.\nA la Bettina li agrada considerar-se ciutadana del món, i no ens estranya si tenim en compte que porta viatjant des de que no aixecava un pam del terra, ha viscut a un munt de països i va créixer en un ambient bilingüe (la mare de la Bettina és alemanya i el seu pare espanyol). Professionalment s'ha dedicat a l'organització de viatges d'incentius, presentacions de productes, convencions, etc. Al 2007 es va prendre un temps per a tornar a estudiar i emprendre un projecte empresarial. A les seves estones lliures es dedica a l'escriptura, una activitat a la que cada cop està més abocada. Si voleu seguir a la Bettina i els seus nous projectes podeu fer-ho a través del seu blog Los cuentos de Blixen, el seu compte de Facebook o el compte de Goteo en el que està desenvolupant el seu projecte literari co-funding.\nLa Bettina ens llegirà un fragment de la seva novel·la El aprendiz de amante. Aquí teniu un petit resum: Osmán és un jove venedor de te que viu en un món segur i feliç entre els deu carrers que configuren la Medina d'una ciutat de l'Orient Mitjà. La seva vida consisteix en un anar i venir diari de servir te als turistes i venedors del basar, els passejos amb la seva promesa, les pregaries a la mesquita i la construcció de la seva futura casa, fins que diversos encontres misteriosos amb desconeguts trenquen la predicibilitat de la seva vida i el condueixen a prendre decisions trencadores per a un jove àrab que comença la seva rebel·lió personal contra una societat tradicional i plena de prejudicis.\nAmb aquest post acabem la presentació dels tres autors de la propera sessió de Lectures al Jardí. Oi que són interessants les seves històries? Doncs més encara ho serà la lectura i el debat posterior. Us esperem a la sala d'actes de la Biblioteca Bonnemaison el dimecres 17 d'abril a les 19h. Allà ens veurem!\nPublicat per Rosa Mena a 7:39 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: autors de novel·la, Bettina Ruiz, Biblioteca Bonnemaison, escriptors de Barcelona, Karen Blixen, Lectures al jardí, nove·la en construcció, novel·listes a Barcelona, obra inacabada, promoció a escriptors\nPublicat per Rosa Mena a 8:05 0 comentaris\nCom us vam comentar al nostre darrer post, al llarg d’aquesta setmana us anirem presentant un per un els tres autors que llegiran el dimecres 17 d’abril (sala d’actes de la Biblioteca Bonnemaison). Avui dilluns us volem presentar al Pep Gómez Narbona.\nPep Gómez Narbona és un menorquí que, malgrat haver estudiat biologia, té com a vocació l’escriptura, de manera que va fer l’itinerari de novel·la a l’Escola d’Escriptura de l’Ateneu de Barcelona. En Pep ha publicat contes a la revista literària del País Valencià La Lluna en un Cove (un dels seus contes va ser finalista al premi Ictineu). També ha guanyat el I Premi de Narrativa Històrica del Casal d’Història de Mataró (2009), ha estat dos cops finalista del Concurs literari Vila de Gràcia (2011 i 2012) i ha obtingut el segon premi de l’Illa de Menorca de Narrativa del 2011. També és col·laborador habitual a la revista cultural de Menorca S’Ull de Sol on, amb periodicitat mensual, escriu articles de contingut divers. El podeu seguir a través del seu Facebook i del blog literari Forners i altres històries.\nL'acció de La força dels anhels es desenvolupa en el tombant dels segles X i IX a.C. en una illa de la Mediterrània occidental (suposadament, la actual Menorca). Un sacerdot fenici amb aspiracions messiàniques és enviat a l'exili per les autoritats del Temple. Quan el vaixell costeja el nord d'una illa, és engolit per una tempesta i es produeix un naufragi. L'exiliat, mig mort, és recollit per dos nois illencs, dos germans, en Primer i la Palònia, que l'anomenaran El Mestre. Aquest dos nois són especials, diferents de la societat que els envolta, endarrerida fins i tot dins dels paràmetres de la resta de l'illa. El més important, però, és que ambdós germans tenen uns anhels vitals que donen sentit a la seva existència més enllà del rebuig social que pateixen. La relació entre els tres personatges, la interacció amb la societat que els envolta i el viatge que afrontaran per complir aquests anhels conformen el cos de la narració.\nPublicat per Rosa Mena a 14:14 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: autors de novel·la, Biblioteca Bonnemaison, Lectures al jardí, lletres, Menorca, nove·la en construcció, novel·listes a Barcelona, obra inacabada, Pep Gómez Arbona, promoció a escriptors, Sant Jordi\nSi fa poc vam sentir el famós habemus papam, nosaltres ja podem dir que tenim els noms dels autors que llegiran a la propera sessió de Lectures al Jardí el dimecres 17 d'abril a la Biblioteca Bonnemaison. Habemus poetae!\nAvui només us fem un petit tast. En el decurs de la setmana vinent us anirem explicant una mica més qui són i què llegiran.\nPep Gómez Argona llegirà un fragment de La força dels anhels\nAle Oseguera llegirà un fragment de Pasaporte extranjero\nBettina Ruiz Spohr llegirà un fragment de El aprendiz de amante\na dalt Ale Oseguera, a baix Pep Gómez i Bettina Ruiz\nSi voleu més informació sobre aquests autors, seguiu les nostres entrades de la setmana vinent.\nI recordeu: 17 d'abril a la sala d'actes de la Biblioteca Bonnemaison, nova sessió de Lectures al Jardí!\nPublicat per Rosa Mena a 22:15 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: autors de novel·la, Biblioteca Bonnemaison, escriptors de Barcelona, Lectures al jardí, nove·la en construcció, obra inacabada, promoció a escriptors, Sant Jordi


Balanç de les incidències més destacades del cap de setmana del 20 al 22 d'abril\nquery_builder 22 abril 2012 20:00\nFins a les 20.00 h d’aquest diumenge, no hi ha hagut cap accident mortal a les carreteres i autopistes catalanes\nEl Servei Català de Trànsit (SCT) informa que la xarxa viària interurbana catalana no ha registrat cap accident mortal des de les 15.00 h del divendres 20 fins a les 20.00 h d’avui diumenge 22 d’abril.\nQuant a problemes de trànsit, en general la situació ha estat tranquil·la al llarg del cap de setmana i no hi ha hagut retencions importants. No obstant això, destaquem les següents afectacions viàries:\n- C-32: calçada tallada a Cunit en sentit Barcelona per un accident amb dos vehicles implicats. Provoca 1 km de congestió;\n- Ronda Litoral o B-10: 1 carril tallat a Can Tunis en sentit llobregat per un accident, amb 5 km de cua des de la Barceloneta fins a Can Tunis;\n- N-340: 1 km de retenció al Vendrell i 1 km a Bellvei en sentit Barcelona;\n- GI-531: calçada tallada a Sant Martí de Llémena en tots dos sentits per un autocar incendiat sense ferits;\n- N-II: pas alternatiu a Pont de Molins per un camió accidentat sense ferits i cua a Caldes d’Estrac en tots dos sentits a causa d’un camió avariat;\n- N-II: 1 carril tallat a Montgat en sentit Mataró per un encalç entre tres turismes sense ferits, amb 1 km de retenció;\n- C-31: 1 carril tallat a Badalona en sentit Barcelona per una col·lisió entre tres turismes sense ferits. Provoca 1 km de lentitud i aturades;\n- C-58: 2 carrils tallats a Ripollet en sentit Sabadell per un accident, amb 5 km de retenció en sentit nord i 3 km en sentit sud;\n- C-32: 2 carrils tallats a Gavà en sentit Barcelona per una col·lisió entre dos vehicles, amb mig quilòmetre de cua;\n- C-26: pas alternatiu a la Sentiu de Sió per una sortida de via d’una furgoneta amb 2 persones ferides de gravetat;\nA banda d’això, dissabte també es van registrar problemes als accessos a la ciutat de Barcelona amb motiu del partit que el Reial Madrid i el Barça van disputar al vespre al Camp Nou. En concret, a les següents vies:\n- B-20: 2 km de cua entre Santa Coloma de Gramenet i el Nus de la Trinitat i 3 km d’intensitat entre el Nus de la Trinitat i Valldaura sentit Barcelona;\n- B-23: 2 km de lentitud i aturades entre Esplugues i l’Avinguda Diagonal d’entrada a Barcelona;\n- C-58: calçada tallada a Montcada i Reixac en sentit Barcelona per una col·lisió entre dos turismes, amb 5 km de retenció;\n- C-58: calçada tallada a Terrassa en sentit Manresa per un encalç entre dos turismes i una motocicleta, amb 1km i mig de lentitud i aturades;\n- N-II: 1 carril tallat al Masnou en sentit Mataró per un motocicleta accidentada amb 1 ferit lleu. Provoca mig quilòmetre de cua;\n- Ronda de Dalt o B-20: tallada a la Via Júlia en sentit llobregat i a la Vall d’Hebron en sentit besòs per una manifestació.\nNota en pdf. Balanç de les incidències més destacades del cap de setmana del 20 al 22 d'abril


La mort del cervell de l'estafa dels taps de vidre farà ampliar la querella a d'altres implicats com Vall Banc - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa mort del cervell de l'estafa dels taps de vidre farà ampliar la querella a d'altres implicats com Vall Banc\nA 'Rick' Langelaan, holandès establert al Principat des de feia alguna mica més d’un lustre, se l’acusa d’haver-se apropiat de 16 milions d’euros de diversos inversors andorrans\n05/03/2020 (13:00 CET)\nLes accions legals que fins ara hi havia engegades a la Batllia contra Pieter Henderikus Langelaan pel cas de la suposada estafa dels taps de vidre, que va entrampar mitja dotzena d'inversors andorrans entre els quals van aportar setze milions d'euros, s'ampliaran a altres implicats en l'afer, com poden ser Vall Banc i alguns intermediaris del país que haurien contribuït a la recerca de capital. La sobtada mort de Langelaan fa que s'extingeixi la responsabilitat vers ell i si els querellants volen recuperar alguna part del dipòsit fet hauran d'actuar de forma més àmplia del que ho havien volgut fer fins ara.\nEl principal acusat de l'estafa, conegut amb el sobrenom de Rick, va morir aquest dimecres a la tarda al servei d'urgències de l'hospital després que hi fos traslladat pels equips d'emergència (SUM) activats arran que l'home sofrís una aturada cardíaca al seu domicili, en una luxosa urbanització escaldenca. L’home, de 65 anys i resident al Principat des de feia una mica més d’un lustre, estava sent investigat per la Batllia després que com a mínim un dels inversors andorrans que van invertir en el projecte suposadament innovador dels taps de vidre es querellés contra ell acusant-lo d’haver-lo estafat. De fet, presumptament s’hauria quedat els prop de 16 milions que haurien aportat mitja dotzena d’empresaris del Principat.\nL’home, de 65 anys, s’hauria trobat indisposat aquest dimecres, i tot i que se'l va traslladar d'urgència a l'hospital no se'l va poder revifar; el funeral serà aquest dimecres a Escaldes a les 15.30 hores\nLangelaan ja havia prestat declaració en una causa que ara, des del punt de vista penal i almenys en relació amb el difunt, quedarà arxivada com s'ha dit. Fins ara, almenys que hagi transcendit, la batlle instructora del cas, ara de baixa mèdica i, per tant, amb la investigació aturada, no havia adoptat mesures cautelars com algunes de les sol·licitades pel querellant, com ara la detenció provisional de Rick o l’embargament dels seus comptes. Langelaan, suposadament, ja havia protagonitzat un cas similar, el d’una presumpta estafa piramidal, al seu país. De fet, se sospita que presumiblement amb part dels diners que havia aconseguit dels empresaris andorrans hauria intentat tapar els forats que tenia a Holanda, ja que algunes de les persones allí estafades li havien demanat comptes en diverses ocasions.\nL’home s’hauria trobat indisposat aquest dimecres al seu domicili del Principat i el SUM l’hauria traslladat d’urgència a l’hospital, on no se li va poder fer res per salvar-li la vida. Les fonts consultades han assegurat que durant aquest dijous se li ha fet una autòpsia clínica per esvair dubtes davant la mort sobtada -hauria quedat clar que és va deure a la falla cardíaca- i han explicat que la família -com a mínim tenia parella a Andorra- hauria mostrat la seva intenció de procedir, quan s’autoritzi, a la incineració del fèretre amb les restes de l’home, que es passava moltes temporades a Austràlia. Aquest divendres a les 15.30 se celebrarà a l'església de Sant Pere Màrtir una missa funeral en memòria i record del difunt, que sovint passejava per les avingudes del Principat amb luxosos vehicles.\nLa defunció de l'home hauria fet modificar l'estratègia legal del querellant -altres dels suposats perjudicats haurien declinat fer accions per la 'vergonya' d'haver hagut de reconèixer que se'ls va aixecar la camisa, una situació que algunes persones i entitats ja van advertir-, però hores d'ara ja estaria clar i decidit que s'ampliarà el camp d'acció. Vall Banc, per exemple, havia injectat capital via préstec i amb l'aval d'una societat estrangera que ja havia estat declarada en fallida quan es va aprovar l'operació creditícia. De fet, en tot l'entramat hi apareixen diverses societats que poden arribar a crear confusió. Les fonts consultades han assegurat que la demanda de responsabilitats civils i penals s'estendran a tots els presumptes implicats i responsables.


El sol que no crema: de maig 2014\nREFLEXIONS PER VOTAR. O NO\nPreferiria no votar partits en què els seus caps i candidats, quan fan mítings i assemblees, es posen a aplaudir-se els uns als altres, rítmicament, mecànicament, com si estiguessin la mar de contents de conèixer-se.\nPreferiria no votar partits que t'envien a casa sobres amb propaganda i amb la papereta que s'introdueix a les urnes. Ho trobo una falta de respecte, i una despesa inútil de diners públics i de paper (si, a sobre, els que t'ho envien es declaren ecologistes, n'hi ha per llogar-hi cadires).\nPreferiria no votar partits que, el dia abans de les votacions (allò que, absurdament, en diuen la "jornada de reflexió"), cedeixen davant determinats mitjans de comunicació i permeten que els seus caps de llista posin en fotografies "artístiques" i plenes de profunds simbolismes que l'endemà ocuparan la primera plana de l'edició dominical dels diaris. Aquestes fotos només satisfan la vanitat dels directors dels diaris o dels potentats que en són propietaris.\nPreferiria no votar partits que parlen d'implementar, de polítiques transversals, de liderar, de ser competitius, del dret a decidir, d'els i les, de la sostenibilitat i de la governança. Si tinguessin la menor idea de retòrica, no s'omplirien la boca de paraules buides.\nPreferiria no votar? No. Encara no.\nPublicat per XD a 8:59\nPERIODISME MOTIVAT I FULGURANT\nVaig començar aquest blog, en què sobretot vull parlar de literatura, comentant algunes lectures de premsa. No m’ha agradat mai definir-me, crec que és difícil definir-se un mateix, gairebé ho trobo una arrogància. L’altre dia vaig anar a la presentació d’un llibre de poemes i em va deixar bocabadat la tranquil·litat amb què la presentadora –autora, sí, d’alguns reculls poètics– parlava de “nosaltres els poetes”. Hi va haver un moment que semblava que ens incloïa a tots els presents (i no érem quatre gats). Segur que exagero, però de vegades potser val més pecar d’exagerat.\nEm puc descriure, això sí, d’una manera molt bàsica, com a lector. I, al marge dels llibres, la lectura de diaris em resulta una activitat primordial, constant, inesquivable. Per això no puc resistir-me a comentar les perplexitats que sovint em genera la premsa escrita (que abans acabava embolicant l’entrepà i es perdia després al cubell de les escombraries, mentre que ara queda inmortalizada virtualment a l’espai digital). Aquesta setmana m’he fet un fart de riure amb unes quantes peces memorables, trobades tant en la premsa d’aquí com en la d’allà, i en què aprecio que la capacitat de fer el ridícul es reparteix, en parts proporcionals, entre els mateixos periodistes i els polítics i altres castes dels quals ens transmeten els missatges.\nLa primera la vaig trobar a El Punt/Avui, que no es va tallar gens en aquest sensacional titular: “Tres universitats catalanes, entre les 150 millors del món”. Si aquest és el nivell d’exigència del “nou Estat”, arribarem lluny. Imagino un futur en què, posem per cas, la sanitat catalana es trobarà entre les dues-centes millors del món. Boi Ruiz seria l’home més feliç del món.\nEn una línia similar de grandeur nostrada, l’exconseller Joan M. Tresserras (”comunicòleg”, whatever it means) tanca un article a l’Ara sobre les bondats del sobiranisme i les limitacions de l’“espanyolisme polític i mediàtic” amb dues frases que són per caure d’esquena i no tornar a aixecar-se: “Recorda [es refereix al procés sobiranista] l’acumulació de girs i trencaments que van acompanyar l’adveniment de la modernitat burgesa. Però aquesta vegada, a Catalunya, l’impuls refundador i renovador ja pertany a uns altres sectors socials”. Pumba! La utopia comunista va fracassar, però l’Ítaca nostrada deixarà bocabadat l’univers, pel que es veu.\nTercera. Aquí el motiu del riure és exclusivament imputable als eminents rectors de la cosa pública. Titula El País: “Cataluña pide datos fiscales a los ciudadanos para su Hacienda propia”. I el subtítol explica: “La Generalitat invita a los contribuyentes a darle una copia del IRPF”. Amb accions de govern (per dir-ne alguna cosa) d’aquesta mena, el que em sorprèn és que a Madrid tinguin tanta por del procés independentista i tremolin com si demà passat ja haguéssim de tocar el dos d’Espanya. “Si us plau, deixi’m la declaració d’Hisenda, que anirem muntant la Hisenda catalana”. Sembla un acudit del Polònia.\nUna perla sensacional a la pàgina 15 d’El Mundo: “La Audiencia desimputa a la mujer de González [el president del govern autonòmic de Madrid] por falta de motivación”. És veritat: sovint tenim la sensació, per no dir la sospita, que alguns jutges estan poc motivats per investigar la corrupció política, encara que no és això el que volia dir el periodista que ha redactat el titular.\nI, per acabar, no m’ha fet ben bé riure, sinó que més aviat m’ha deixat perplex pel que no sé si qualificar de barra o d’inconsciència, o totes dues coses plegades, l’article de Jordi Gràcia a El País titulat “Una bomba de relojería”. Després de referir-se al cas d’Itziar González Virós, que va intentar canviar el sistema des de dins, entrant com a regidora a l’ajuntament de Barcelona, i va acabar fastiguejada de l’experiència, a més d’amenaçada de mort, Jordi Gràcia diu, des de la seva còmoda seguretat de catedràtic universitari, que això dels moviments alternatius i assemblearis –l’associacionisme, vaja– "contribuye al deterioro y el descrédito de las instituciones para resolver los problemas más agudos del ciudadano" i que el millor que poden fer és entrar en els partits polítics i sanejar-los. És a dir, més o menys el que va fer Itziar González i que els seus companys temporals del PSC es van encarregar d’impedir-li, indicant-li clarament on era la porta de sortida. Fer política des dels moviments ciutadans, des d’alternatives democràtiques, no vol dir demostrar la inutilitat de l’Estat, com sosté Gràcia, sinó més aviat questionar les notòries mancances d’aquest Estat. Basta veure el desenvolupament de l’actual campanya per a les eleccions europees per adonar-se de la sideral distancia entre els partits polítics i la gent. Clarivident i sempre atent a les últimes novetats, Gràcia es despenja avui amb un article a plana sencera lloant el "fulgurante" Ortega y Gasset. Són ganes.\nPublicat per XD a 8:26\nEls llibres d'estil solen (o solien) retreure un ús impropi de l'imperfet d'indicatiu per referir-se a accions del passat esdevingudes en un moment concret i finit i que, per tant, en bona lògica, demanen que es faci servir el pretèrit perfet. És una pràctica freqüent en la premsa, com quan llegim: "Pedro remuntava el partit amb un gol en temps afegit" o "El banquer declarava a la sortida dels jutjats que no tenia diners a Suïssa". Tenia la impressió que aquest era un hàbit de les últimes dècades i sobretot periodístic, però algunes lectures recents m'han fet veure que la cosa no és pas d'ahir. Joan Oller, a la novel·la La barca d'Isis, de 1933, escriu per exemple això: "Quan a l'hora de sopar Soter no volgué res per a menjar, i només demanava aigua amb bolado, Pepet observava: –I, si se'ns posa malat, com ho farem?", on de Pepet no es pot dir sinó que "va observar".\nTambé Aurora Bertrana incorre sovint en aquest imperfet anòmal a les seves Memòries (sobretot en el segon volum, que em sembla que no va arribar a corregir i que es va publicar el 1975, l'any següent de la mort de l'escriptora). D'exemples n'hi ha molts: quan explica com descobreix Saint-Éxupery i es posa a llegir-ne tots els llibres, anota: "A partir d'aquell estiu, l'aviador-escriptor-pensador esdevenia un amic fidel". Un cas encara més flagrant el trobem quan es refereix a unes gestions burocràtiques a Ginebra, després d'haver marxat de Barcelona cap a la fi de la guerra civil: "Hi vaig anar [a l'Hôtel de Ville]. Explicava al funcionari encarregat dels permisos de residència el mateix que ja havia dit a l'inspector". La indefinició, la manca de concreció que comporta aquest ús de l'imperfet i que perjudica considerablement la qualitat de la prosa, es percep en una dolorosa confessió personal de Bertrana referida al seu impresentable marit: "La carta de monsieur Choffat m'ofuscava pel to de «perdonador magnànim» que l'home mostrava envers mi". La contundència de em va ofuscar es perd amb aquest imperfet difús .\nCuriosament, tot el que em repèl i m'angunieja d'aquest mal ús de l'imperfet em fascina, en canvi, en un modisme verbal infantil que és semblant però no equiparable. Sovint amb aquella ànsia de joc que fins i tot els arriba a fer quequejar, els nens fan (i han fet sempre) servir l'imperfet en repartir els papers del joc i en explicar-ne les accions: "I-i-i-i llavors jo era el capità de la nau, i-i-i-i venies tu amb el supercoet i-i-i-i xocàvem i pumba!" Per què no fan servir el present? Misteri. Jo ja jugava així, i ho segueixen fent els meus fills, i els seus amics, i els escolto, entre sorprès i divertit, preguntant-me d'on ve aquesta manera de parlar, que en el seu cas sí que trobo ben natural. Suposo que el que implica és que, malgrat les accions concretes a què es refereixen, accions que estan realizant en aquell mateix moment, el que domina en la ment infantil és la multiplicitat de possibilitats que s'obren en el joc, i el fet que la durada de les accions en aquell temps elàstic i durador de la infància –un temps en què, per exemple, un mes d'agost té una intensitat i una consistència denses i inoblidables com un llarg prometatge–no té res a veure amb la nostra fugissera noció temporal d'adults.\nPublicat per XD a 8:40\nEtiquetes de comentaris: Bertrana (Aurora), Jardí d'infància, Literatura catalana contemporània\nEl meu fill, de sis anys, ha anat aquesta setmana a la biblioteca municipal amb l’escola. És una visita que fan cada any, amb molt bon criteri, per donar a conèixer aquests equipaments i per fomentar l’hàbit de la lectura. Nosaltres ja hi anem sovint i a ell no li ve de nou ni hi descobreix res, però m’està bé aquesta iniciativa escolar, la trobo excel·lent i oportuna.\nI em diu ell, després de la visita:\n—Saps què no es pot fer a la biblioteca?\n—Què no s’hi pot fer?\n—No s’hi pot menjar.\n—Ah, és clar.\n—I saps què no s’hi pot fer, tampoc?\n—No s’hi pot cridar.\n—I saps què més tampoc s’hi pot fer?\n—Encara més? —començo a arrufar el nas.\n—Escoltar música. Bé, si ho fas amb l’MP3, sí, perquè no molestes ningú.\n—No pots llegir a sota la taula.\n—Home, és clar, però em fa l’efecte que no se li deu acudir a gaire gent això de posar-se a llegir a sota d’una taula. Però, escolta, us han explicat alguna cosa que sí que es pugui fer a la biblioteca? —remato la ja una mica inversemblant conversa.\nLes biblioteques municipals són un dels serveis públics que, en general, funcionen més bé en aquest país, almenys a la província de Barcelona. Però a vegades et fas creus dels criteris pedagògics que tenen algunes persones amb responsabilitats educatives. El nen va venir de la biblioteca amb un full amb recomanacions i propostes educatives sobre la biblioteca, tot molt positiu, sí, però no deixa de sobtar-me que el que li hagués quedat més a la memòria era el catàleg de prohibicions.\nEtiquetes de comentaris: Jardí d'infància\nLlegeixo a La Vanguardia d'avui que la Universitat de Barcelona suprimeix el grau de Filologia Romànica, aquell que es va estrenar el curs 1983-1984, com vaig recordar a la nota anterior, i del qual represento el 50% de la primera lleva, que es va llicenciar el juny de 1985. No cal fer gaire drama ni plorera. El pla Bolonya, l’escassa matriculació d’estudiants (en el mon capellanesc en dirien “la falta de vocacions”), una societat “competitiva” que no atorga valor a aquest tipus de coneixement suposadament poc pràctic, intel·lectual, generalista, que es diu que no té una utilitat aplicable en l’actual món laboral, tot plegat ha rematat aquests estudis. Fa temps que diversos professors m'han comentat que la Facultat de Filologia s'assembla cada cop més a una simple escola d'idiomes. Però, fet i fet, dubto que aquesta reorientació doni resposta tampoc a "allò que la societat del segle XXI demanda" i que es veu que no és precisament la filologia romànica: l’analfabetisme funcional és cada cop més notori. Quan es llança per enèsima vegada el suat crit de “força, Barça” o “força” el que sigui, ja gairebé mai no hi posen la coma, deu resultar extravagant i tot reclamar-la. I a Tito Vilanova l’han enterrat amb el lema redundant “Per sempre etern”, com si una cosa eterna no fos per sempre, o viceversa. La llengua, això que es veu que ens defineix tant, cada vegada interessa menys, i grapejar-la maldestrament no es considera que sigui una indignitat. Sóc, en definitiva, un membre d’una espècie que avança ràpidament cap a la seva extinció. Molt adequadament, La Vanguardia il·lustra la notícia amb una fotografia del sant patró i mestre absolut dels estudis romànics a la Universitat de Barcelona, Martí de Riquer. Una preciosa fotografia al Pati de Lletres, segurament de la fi dels anys cinquanta o dels seixanta. Una fotografia antiga. Com els llicenciats en Romàniques (que ens vam divertir tant).\nPublicat per XD a 8:24\nEtiquetes de comentaris: Comentari de textos, Riquer


Villena.so: de gener 2015\nCROSSING - Parem el temps\nAquest és un grup format un 15 d’abril del 2011 fent versions en un concert al Cotton Club del Castell de Peralada. Després d'aquesta primera posada en escena ja no varen saber fer marxa enrere i el caliu i les bones vibracions que sentien per dins en cada actuació, van fer replantejar tot. Així doncs, maquinant l'estratègia de crear i treure a la llum (youtube) un videoclip amb música pròpia cada mes, han aconseguit un contracte discogràfic.\nPassat mig any d'aquesta frenètica, esbojarrada, però efectiva idea, es troben dins de "Música Global ideant" i construint el 1r CD que sortirà a principis del 2015.\nNo he pogut trobar més informació d’aquest grupo ja que és molt nou. Agrairia molt que si teniu més informació sobre aquest grup me la deixeu en els comentaris per a posar-la aqui.\nLa cançó de la que vaig a parlar-vos va seu el seu primer single anomenat "Parem el temps”, que je té més de 120.000 reproduccions a youtube, ha estat sel·leccionat entre les millors cançons en català de l'estiu 2014 per diverses revistes i diaris musicals. Aquest tema, d'estil fresc i juvenil ens inicia al camí que volen seguir, que no és cap altre que el d'oferir la seua música a tothom.\nPAREM EL TEMPS:\nHe escollit aquesta cançó perquè m'agrada molt el ritme que te i em pareix que el videoclip està molt be ja que representa completament aquesta cançó, complir els teus somnis i ser feliç.\nMaría Wollstonecraft :)\nPublicat per Unknown a 14:19 5 comentaris:\nLAX'N BUSTO - No és massa tard\nLax'n'Busto és un grup musical de pop-rock en català. El grup es va formar el 1986 a Vendrell, Tarragona.\nEl grup està compost per Jimmy Piñol Mercader (bateria i cors), Jesús Rovira Costas (baix i cors), Pemi Rovirosa Morgades (guitarra i cors), Cristian Gómez Montenegro (guitarra) i Eduard Font Pi (teclat). El cantant és Salva Racero Alberch des de 2006. Abans del 20 d'octubre d'aquest any Pemi Fortuny Soler era cantant i també guitarrista.\nEls Lax'n Busto es formen l'any 1986 al Vendrell. A principis del 87 varen començar a fer actuacions en directe, més de 50 aquell any, decidint enregistrar una primera maqueta amb sis temes i posteriorment una segona amb set cançons. El primer lloc aconseguit al concurs "Rockacció 88", els permet de gravar la cara A d'un LP recopilatori juntament amb altres grups. El 1989 editen el seu primer disc, fan un concurs per triar la portada i comencen la gira del Vas de punt?...o què!.\nL'èxit del LP els permet fitxar per la discogràfica Discmedi. Durant l'any 1990 les actuacions del grup van en augment, acompanyant a grups com Rosendo, La Guardia, etc... El 1991 editen el segon LP Lax'nBusto i graven el vídeo de la cançó "Miami Beach". Per aquest disc, l'any 2006 obtenen un disc d'or (+ de 40.000 copies venudes). El 1992 van començar amb la reedició del LP Vas a punt?...o què. Són guardonats amb el 5è Èxits d'Or Català i enregistren un mini CD‐maxisingle titulat Inhurted.\nEn concret, aquesta cançò nomenada “No es massa tard” pertany al seu album “relax” que es va traure al mercat en 2007.\nAquersta cançò, com moltes d'aquest blog, pertany a la banda sonora de la serie que va emetre Antena 3 “Polseres Vermelles”. Es una de les cançons principals de la segona temporada d'aquesta serie.\nA mi personalment, aquesta cançò m'agrada molt, perque es trista peero transmet molts sentiments al mateix temps. Es une de les cançons mes reproduïdes en el meu reproductor y per això he decidit elegir-la y publicar-la.\nNO ES MASSA TARD:\nCansat, cansat de fer-me mal,\nque no sé allibera’m,\nque se que no és per a mi però no puc evitar.\nCansat d´aquesta soledat,\ndel pas del temps,\nque fa caure en l´òblit\nallò que va ser etern.\nCansat de veure-ho clar però no saber escapar.\nNo és massa tard per tot allò que és important\nEstic tan cansat …però he de tornar a començar.\nI quan s´aturarà aquest mal\nque crema i crema tant?\nque no deixi record\nd´aquells moments tan bons.\nCansat que d´aquells núvols només quedi fum.\n(per a mi, com ser feliç).\nNomés vull oblidar i trencar, no recordar mai\nmés per viure en pau.\nCansat d´haver callat, d´estar emprenyat, de\nser fugaç, de ser real…, per què\nno puc existir així.\nNo puc, no és per a mi, tan humà, despullat,\nque no puc existir, no vull pas fer-ho així.\nCansat d´haver somiat…\nI quan podré somriure?\nQuan tornaré a viure?\nQuin va ser el pecat\nper sentir aquest desig\nque no té cap sentit,\nper viure sense viure tanta soledat?\nJennyfer Torres David 1º Batx Ciencies Socials.\nPublicat per Unknown a 16:49 6 comentaris:\nObrint Pas és un grup de música valenciana procedent de València que va començar a tocar l’any 1993. Els components del grup són Xavi Sarrià(guitarra i veu), Albert Venavent(trompeta), Jaume Guerra(baix), Robert Fernandez(guitarra), Miquel Ramos(teclat, Ximo Tomas(bateria), Marcos Úbeda(trombó), Miquel Gironés(veu, percusió, dolçaina i gralla), Xabi Arakama(trikitixa), Jaume Figueres i David Ferri(so), Antonio Tormo(il•luminació), Abel Soler i Sergi Martínez(backliner). Els estils que interpreten són rock, ska i punk i la seua música es caracteritza per introduir instruments tradicionals valencians com la dolçaina. A més, amb les seues cançons reivindiquen la cultura valenciana i la defensa del valencià, així com les tradicions dels pobles. Els treballs que han fet es recopil.len en els seus discs: Recuperant el somni (1995), La revolta de l’ànima (1997), Obrint Pas (2000), Terra (2002), La Flama (2004), En Moviment (2005), Benvingut al Paradís (2007) i Coratge (2011). Aquests treballs han sigut interpetats per aquest grup en gran festivals i tours de música com el Internacionalista Tour, que els va portar a Noruega, Regne Unit i Argentina entre altres països, Viña Rock i Fuji Rock. Aquest grup el varem conèixer al nostre institut gràcies a un lipdub que es va fer amb la cançó Benvingut al Paradís i ens va agradar molt.\nAquesta cançó en concret, Si tanque els ulls, pertany a l’últim disc Coratge i tracta sobre tots els recordes que venen a la ment sobre els temps passats, en aquest cas les festes del poble i la diversió amb el rest de gent amb pocs recursos. La cançó varem conèixer-la buscant més treballs d’aquest grup després de l’experiència a l’institut i ens fa recordar els moments amb les nostres amistats sobre tot a l’estiu al poble o en les Falles. Si no voleu desapegar-vos dels bons records passats tanqueu els ulls i escolteu aquesta cançó.\naquelles nits d’estiu quan no teniem res\nLes festes d’un poble on vam arribar,\nun sopar a la fresca amb un got a la mà,\nels nervis a la panxa abans de començar.\nla innocencia a la cara, els somnis als pulmons.\nsaltar de l’escenari, tocar amb els dits el cel\nsentir-nos com un núvol dins un mar d’estels\nSi tanque els ulls ( x2)\nsentir-nos com un núvol dins un mar d’estels.\nSi tanque els ulls recordo tot el què he estimat\ni escolto com el cor em torna a bategar.\nL’alegria senzilla i l’emoció compartida\npel demà que encara hem de guanyar\nSi tanque els ulls (x2)\nSi tanque els ulls recordo tot el que vam fer\naquelles nits d’estiu quan no teniem res,\nEl soroll de la festa retronant-me al cor\nbaixant amb les comparses pel carrer major\nles vergonyes perdudes entre els carrerons.\nUns llençols suats davant d’algun portal,\nel sabor a mistela, els meus llavis cremant,\ntot de robes trencades entre quatre mars..¿? ( niputa!)\nUnes escales fosques d’un pis que es van deixar\nun país de cases blanques arrassant la mar.\n-Informació general del grup\nAdrián Forés i Víctor Esteban 1BatxC\nPublicat per Unknown a 9:58 9 comentaris:\nAtzembla és una nova banda de músics que s'estrena amb el disc «El teu viatge», i combina estils com l'ska, el punk i el rock. El que destaca és que en algunes cançons estan presents instruments com la dolçaina, que és típica de València. Les cançons són crítiques amb la societat, defensen allò que creuen, com la cultura, i també intenten expressar els seus sentiments.\nEls nostres camins ens separen,\nel temps de marxar ja ha arribat,\ntan sols vull donar-te les gràcies\ni dir-te que ens veurem aviat.\nI totes eixes aventures,\ntot allò que vam viure tornarà\ni junts tornarem a somriure,\ncom si el temps mai no haguera passat.\nRecorde tantes alegries,\nconverses que ens van atrapar,\nsomnis llunyans i utopies\no simples somriures a un bar.\nHistòries que amb el temps es fan fortes,\nregals que no es poden comprar,\ni que a la memòria ressonen,\ntan forts que ningú els pot esborrar.\nPerò ara és massa prompte per a desitjar-nos sort.\nAmic, que aquesta nit encara és nostra,\ni aprofitem el temps, que ens queda un últim record\nque crear, per gravar-se'l al cor\nEls anys guardaran les promeses,\nnomés ells saben si es compliran,\no si vindran noves sorpreses,\nque ens apropen als somnis llunyans.\nI si els nostres camins ja no es creuen,\nel record mantindrà l'amistat,\ni si mai ja no ens tornem a veure,\naquesta cançó ens farà recordar.\npublicat per Monse Dolz\nPublicat per Unknown a 2:04 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Atzembla, Punk, Rock, Rock-punk\nLA GOSSA SORDA - Respira\nLa gossa sorda és un grup valencià. Els estils que solen interpretar en les seues cançons són el rock, el punk, el reggae i l'ska. Les cançons són directes i fàcils d'entendre i quasi totes critiquen el sistema.\nAquesta cançó tracta especialment de les hipoteques tan grans que ens fan pagar per a enriquir als polítics. També de quan als pobles no es fa cas de les votacions o no es conta amb l'opinió de les persones sinó que els que tenen poder i diners són els que manen.\nHe tornat a vagar desficiós\npels carrers del meu poble\npaisatge de grues i pols\nem van ofegant les hores.\nLa vida passa com una processó\namb regust d'immobiliària,\ncacics i llepons\nEl que el poble vota va a missa,\ncolumna de ciris obedient i submisa.\nSeguint a la santa patronal\ncamina segura la gent normal.\nI senyors amb maletins que compren terres\ni venen solucions de futur per quatre perres,\nd'ajuntaments obedients i cambrers somrients\ni un grapat de policies armats fins a les dents\nSaps com s'accelera el cor.\nI encendrem cada racó.\nHe tornat a vagar orgullós\npels carrers del meu poble,\nresposta i color, ja van despertant les hores.\nQue la sang correga encesa pel teu cos.\nI la paraula no ens queda buida\naquesta nit de foc\nen bacanal col•lectiva.\nImmigrants que sobreviuen com poden\ni grans emprenedors que quan poden els roben,\ni besen l'estampeta mentre es peguen colps al pit.\nPagant tres euros l'hora que fàcil fer-se ric.\nParle i opine no ho puc evitar,\ntota la ràbia que puc aportar\nla consciència intacta\nben agarrat, ben agarrat,\njo tinc el mànec\nmolt ben agarrat,\nque tu no pots imaginar!\nI si la roda roda\ni tu formes part de la cosa\npot canviar d'un gir el tema\ni aprendràs a tragar terra.\ni aprendràs a llepar sorra\nvivim com podem\nsomiant amb la lluna\nesclaus d'un nou temps\npistoles de fusta\nHe decidit triar aquesta cançó perquè és un tema molt actual i, a més, està passant ara en els pobles, inclús en les ciutats. També l'he escollida perquè té molt de ritme. Us recomane que sentiu cançons d'aquest grup (La gossa sorda), sobretot si esteu contra el sistema.\nPlublicat per Monse Dolz\nOBRINT PAS - La cultura de la por\nObrint Pas és una banda de música de la ciutat de València. La seva música és una barreja de punk rock, ska i rock amb melodies i instruments tradicionals, notablement la dolçaina. Líricament tracten temes diversos, encara que prenen denúncia social prominència, solidaritat entre els pobles i la defensa de la identitat cultural i lingüística del valencià defensant la seva unitat amb el català. També van tracten els temes antifeixista i anti-racista.\nObrint Pas es va formar l'any 1993, quan un grup d'amics va establir contacte de l'Institut de secundària Benlliure de Valencia. El 1994, van gravar la seva primera maqueta que va participar en la fase final del III Tirant de rock. Durant els últims anys, la banda participa en diversos festivals i concursos que contribueixen a consolidar la seva música.\nEl primer disc va arribar a 1997 sota el nom de “La revolta de l' ànima” (compost per cinc parts). Després va vindre “Obrint Pas” (2000), el primer disc amb la discogràfica “Propaganda pel Fet”. La consolidació del grup arribat amb “Terra” (2003), una obra on proven sort amb nous estils. Més tard van gravar “La flama” (2004), amb que es projectarà a altres països. El seu següent treball va ser en directe “El moviment” en (2005) enregistrat al concert que es va celebrar a Valencia, amb motiu del 25 d'abril en homenatge a Ovidi Montllor deu anys després de la seva mort. Feia diverses setmanes a la llista dels 20 millors registres a Espanya de venda.\nEn 2006 es realitza una gira internacional de Tour 2006 que va conduir-los per diversos països d'Europa i Amèrica del Sud com del Regne Unit, Noruega, República Txeca i Argentina.\nLes marques de gira internacionalista va marcar un punt d'inflexió a la banda, que va ser en l’abril de 2007, i més tard, va eixir la cançó “Benvingut al paradís”.\nA novembre de 2008, el blog del grup va anunciar la notícia de que eixiria primer llibre de ficció escrit per Xavi Sarrià titulat Històries de Paradis i publicat per l'editorial Bromera. Un llibre que té vint històries que es produeixen simultàniament en diferents parts del planeta.\nEl 24 d'octubre de 2010, a la ciutat de Vich, la música de Obrint Pas va ser utilitzada per tractar d'aconseguir un rècord mundial amb el lipdub amb més participants de la història. Va ser realitzat amb 5,771 persones. Van utilitzar la cançó “La flama”, una cançó de 2004. El desembre de 2010 va donar la seva primera gira al Japó que va tenir una gran resposta del públic en aquest país. El 18 d'abril de 2011 va publicar el seu nou àlbum/llibre "Coratge" (Propaganda pel fet). Després de quatre anys sense publicar cap disc, el grup publica aquest àlbum/llibre de 15 cançons i 90 pàgines de textos escrits que reflexionen sobre les cançons. A l’obra literària s’inclouen col•laboradors que inclouen a Eduardo Galeano, Raul Zelik, Angela Jackson, Pascual Serrano, Santiago Alba Rico, David Segarra, Feliu Ventura, David Fernández, Laia Altarriba, etc. El disc "Coratge" va anar directament al dotzè lloc de la llista dels més venuts de discos de tota Espanya. El juliol de 2011 van tornar al Japó per actuar al Fuji Rock, el festival musical més important del país asiàtic. Poc després, el seu disc "Coratge" també va ser llançat en edició especial al Japó. El 21 de març de 2013, Obrint Pas anuncia una aturada indefinida després que acabe la gira sobre el 2014. Durant 2014 es durà a terme quatre concerts acústics a Barcelona, Palma de Mallorca i Valencia que s'editaran en un disc.\njutges amb destrals\ntop models amb pals\npolítics amb moto serres\nque que corren cap a tu\npels enemics que ens persegueixen\ni ens amaguem a les runes\nde les nostres habitacions\nperò en la guerra on lluitem\nnomés ens queda una cruïlla:\nviure com esclaus\no perdre la por\ni seguir endavant!\nrates amb gomina\ncarcellers amb bòtox\npsicòpates de Disney\nultres de John Wayne\nRita de Godzilla\nfans del Ku Kux Klan\nque t'apunten a tu\nLa cançò la hem elegit perque és el nostre grup que canta en valencià preferit, i tambè perque parla d'un tema que nosaltres tambè parlem a vegades; la societat actual.\nLa cançò pertany a l'àlbum "Coratge" que va eixir al 2011 (que per cert pareix que és l'últim àlbum del grup).\nLa lletra parla de la nostra societat actual, de com vivim nosaltres a Espanya, que hi ha una gran diferència entre els rics i els pobres al nostre país; la classe mitja ja gairebé no existix, de que mentre que uns menjen luxosament altres no tenen ni que portar-se a la boca.\nGent com els politics viuen dels fons publics, tertulians que viuen de difamar i parlar de la vida personal d'una persona i arruïnar-li la vida sense pietat.\nSalutacions a tots i esperem que us hagi agradat.\nJosé Goldman i Nadir Davidson.\nPublicat per Unknown a 14:58 4 comentaris:


ACN Barcelona.-El director del Servei Català de la Salut, Adrià Comella, ha advertit aquest dimecres que les properes 12 o 15 setmanes són segurament “les de més risc” de la […]\nACN Barcelona.-El director del Servei Català de la Salut, Adrià Comella, ha advertit aquest dimecres que les properes 12 o 15 setmanes són segurament “les de més risc” de la pandèmia del coronavirus, per l’arribada del fred i perquè encara no s’ha començat a vacunar, i l’administració del vaccí serà progressiva. “Encara no hem viscut un hivern amb la covid-19 sense vacuna o amb un nombre suficient de vacunats per garantir la immunitat de grup”, ha fet notar. Comella ha demanat no “engegar a rodar” el “llarg recorregut en la gestió de la pandèmia” fet fins ara i ha alertat que causaria “frustració” entre ciutadans i professionals sanitaris. El director del CatSalut espera veure “la llum al final del túnel” després d’aquests tres o quatre mesos.\nComella ha destacat que amb l’arribada de l’hivern es fa més vida en espais tancats i amb més dificultats de ventilació i per això ha demanat ser conscients del risc de rebrots o d’una tercera onada en les properes setmanes. Sobre com pot afectar l’activitat social del pont de la Puríssima en l’evolució de la pandèmia i si pot comportar un increment de contagis, ha recordat que es veurà d’aquí a uns deu dies aproximadament, ja que aquest és el patró que segueix el coronavirus.


Terapia i Canvi a Sabadell: 2018\nQUAN PARLAR ES CONVERTEIX EN EL NOSTRE PARANY\nHi ha una creença generalitzada de que hem de parlar i expressar contínuament els nostres problemes i sentiments originats pels mateixos.\nQuan en consulta preguntem al pacient què fa per alleujar o intentar solucionar els seus problemes, una de les més repetides és aquesta:\n"Parlo de tot el que em preocupa amb totes les persones que tinc confiança, i ho faig perquè ho necessito, perquè així em sento millor, i a priori podríem dir que la persona té raó".\nQuan parla se sent millor; però no perquè fer-ho l'ajudarà a solucionar el problema; sinó perquè algú l'escolta i això ja és un consol. El que passa és que parlar contínuament es converteix en el nostre propi parany.\nTerapeuta.- Escolta, i pensa bé la resposta. Quan estàs parlant de què et preocupa o et fa patir, et sents igual, millor o pitjor que quan no parles del tema?\nPacient.- Tal vegada em sento millor! Perquè sento que algú s'interessa pels meus problemes ...\nTer.- I quan estàs parlant del que et fa patir, encara que sigui amb algú que s’interessa pels teus problemes et sents bé?\nPac.- Ah, no. Em poso trist, o em dóna ràbia, o em frustro!\nTer.- Llavors diries que parlar t’ajuda o al recordar-ho et fa sentir pitjor?\nPac.- Bé, vist així, em trobo pitjor, però a la vegada m'agrada que algú m’escolti.\nTer.- Avancem una mica més. Quan ja t'has esplaiat, quan fa una estona que has parlat dels teus problemes, et sents igual, millor o pitjor?\nPac.- Bé, pitjor perquè torno a recordar i reviure allò que em preocupa.\nTer.- Així si segueixes donant voltes a allò què et preocupa, significa que parlar t'ajuda a solucionar els problemes o els augmenta perquè li dones més temps i energia?\nPac.- Bé, no sé què dir! vist així crec que els empitjoro perquè li dono molta energia i molt de temps.\nTer.- Quan parles, et queixes o t’expresses, és sobre situacions del dia o sobre situacions cròniques que arrossegues sense trobar solució?\nPac.- Bé, majoritàriament parlo sobre coses que arrossego perquè el que he fet no m’ha funcionat, i això em posa trist i em genera molta preocupació i frustració i altres emocions que de vegades no sé identificar.\nTer.- Així doncs, tenint en compte les teves pròpies respostes, creus que parlar com has vingut fent fins ara, t’és útil i t’ajuda o el problema persisteix?\nPac.- No. La veritat és que m’ajuda molt poc, perquè ho arrossego i penso que sempre serà igual.\nLa conclusió a la qual el pacient arriba de forma invariable és que parlar, en aquests casos crònics, el que s’aconsegueix és fer més gran el problema, degut a que l'intent de solució ha de passar per deixar de fer el que no funciona i buscar altres formes d’afrontar-ho.\nEl diàleg que acabem de llegir és un clàssic dins de la recerca de solucions a problemes crònics que utilitzen moltes persones. I vull fer la distinció entre la cronicitat i l'agudesa. Un tema es tornarà crònic quan hem intentat solucionar-lo a través d'aquestes xerrades amb els nostres familiars o amics, però sense solució.\nEl tema agut és diferent. En un fet ocorregut el mateix dia o en un molt curt període de temps. En aquest cas és bo comentar-ho, sol•licitar consell o simplement desfogar-nos. Ja que ens ajudarà a sentir-nos millor; però atenció. Es tornarà crònic si després de tres a cinc vegades segueix sense fer-nos sentir millor o sense trobar solució.\nAquí veiem que en principi la persona té la creença que parlar l'ajuda a solucionar els problemes, però recordem que el motiu que el porta a la consulta és que malgrat tenir persones de la seva confiança amb les quals parla, es desfoga i a les que demana consell, tot i així encara ha de buscar ajuda externa.\nVegem-ho d'una altra forma. Parlem en primera persona:\n"Cada dia tinc la necessitat de parlar perquè no puc suportar com funciona la meva vida: família, treball, salut, o expectatives. Com em sento frustrat, necessito treure aquesta frustració o tristesa. En principi la o les persones m’escolten amb interès i desitjos d'ajudar-me. M’aconsellen d'acord a les seves creences, coneixements i percepcions -que no són les meves- i normalment no funcionen, amb el que segueixo amb la meva queixa diària. Quan les persones m'han escoltat un parell de setmanes seguides i jo segueixo amb el meus temes, es troben cansades i impotents perquè, malgrat el seu interès, malgrat les seves ganes d'ajudar-me, veuen que no ho aconsegueixen. Llavors, puc començar a veure en els seus ulls aquesta impotència i aquest cansament que puc interpretar com: "Ja s’han cansat de mi!"; "Ja no senten el mateix per mi!" o "el meu problema és tan greu que no té solució!". D'aquesta forma encara em sento pitjor perquè als problemes que tinc, ara afegeixo el sentiment de culpa per no haver fet el que em demanaven per ajudar-me; bé perquè no ho he sabut fer, perquè no ho he entès o per qualsevol altre motiu.\nDe cara a l'exterior em converteixo en una persona victimista i rondinaire a la que miren amb pena i a la que eviten si poden. De cara mi mateix encara augmenta la meva tragèdia perquè afegeixo la culpa i el sentiment de rebuig a l'estat en què em trobo.\nSi és la meva parella la meva confident, la relació es refreda perquè se sent impotent i cansat d'intentar ajudar-me, i intenta evitar parlar del tema, no per falta d’amor o interès, sinó simplement perquè ho supera, amb el que em puc sentir abandonat per creure que ha deixat d'interessar-se per mi i la meva situació.\nSi són amics també intentaran evitar-me per la mateixa raó, i també hi haurà la falsa interpretació sobre la seva manca de suport o afecte.\nEn el cas de persones que no som amics sinó només coneguts, podrem observar que s'allunyen sense més".\nI arribats en aquest punt em vénen algunes preguntes:\nHeu conegut a alguna persona que va de víctima per la vida?\nSi és així, Quina estratègia heu fet servir en aquestes situacions?\nApropar-vos o allunyar-vos de la persona?\nAfavorir que una vegada més expliqui les seves penes, o intentar fer-li creure que no són importants?\nMitjançant la Teràpia Breu Estratègica, portem a la persona a que ella mateixa s'adoni que la recerca de la solució en la que ella actua, és allò que augmenta el problema, i d’aquesta forma s’adona de diverses coses molt útils per tenir en compte:\nPrimera. Que parlar contínuament dels problemes que l'afecten, el resultat és que es la situació empitjora.\nSegona. Que dóna una imatge realment patètica perquè la coneixen no per les seves fortaleses, sinó per les seves febleses.\nTercera. Perquè aquesta forma d'actuar provoca posar més distancia entre les persones que l’escolten com també treure importància a allò que per ella la té.\nQuarta. Sentir-se tractada com una persona fràgil i feble en la qual no es pot confiar perquè el seu patró de conducte és el victimisme. "Persones que sofreixen per tot". Tant si la situació depèn d'elles, com si no poden fer res.\nEl fet de descobrir aquests patrons de comportament ja és un pas molt important, perquè enfoca la persona en la recerca d'altres formes d'ajudar-se a si mateixa.\nAmb Teràpia Breu Estratègica, aquests pacients en el decurs de dos o tres mesos donen un canvi totalment positiu en les seves vides, fent seves les estratègies que els empoderen i els fan sentir mestres de les seves vides.\nUna pregunta interessant per veure on som, seria en aquesta direcció:\n-Soc capaç de deixar el passat en el passat i el futur en el futur, o envaeixen el meu ARA sense la meva voluntat? o el que seria l'equivalent: quan parlo ho faig sobre qüestions que depenen de mi ARA?\nPublicat per Jeroni a 12:23 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: parlar, problemes, sentiments, solucions, TBE, terapia breu estratègica\nDEL DIA 1 D'AGOST AL 31 D'AGOST ESTIC DE VACANCES\nPublicat per Doctor TIC a 12:38 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 2018, estiu, vacances\nEn quina situació m'identifico?\nAvui pensant en la nova estació de la natura. La primavera, em venia al cap una expressió en anglès: “To declutter” que més o menys estaria en la línia de deixar anar tot allò que ja no necessitem i donar-ho, o desfernos-en per fer espai a noves coses, objectes o fins i tot projectes en la nostra vida.\nEsta totalment comprovat de mil formes diferents que les persones ens aferrem de forma bastant obsessiva tant a coses materials com a persones, idees i/o projectes innecessaris o sense sortida.\nAixò està totalment relacionat amb “l’aferrament” o "attachment". No poder deixar anar res que estigui o hagi passat per les nostres mans o per la nostra vida. Arribaríem i arribem a no deixar anar ni a les persones que no volen estar el nostre costat.\nEs el cas de les parelles que han deixat d’estimar-se o que un dels dos ja no estima i no vol seguir vivim amb la parella.\nDe families que ni s'entenen ni s'estimen, però que no es volen deixar anar per por o per esperit de possessió malaltissa.\nTots coneixem casos del que acabo de dir, o potser tu que estàs llegint aquestes línies et sentis identificat amb el que estic dient.\nUna de les màximes o dites més coneguda o més escoltada del budisme es: Hem d'arribar a la conquesta de "la desafecció i el desaferrament”. No sentir-nos lligats a res per no ser o esdevenir esclaus de res.\nEn diferents línies filosòfiques, el treball personal principal consisteix a arribar al punt de que res no ens posseeixi: ni persones, ni objectes ni idees.\nD'aquesta forma arribaríem a la llibertat total com a essers humans. Res ni ningú no ens faria sentir malament quan no ho tenim, ja que la antiga necessitat externa, l’haurien vençut amb la nostra plenitud interna.\nEn teràpia veiem molt sovint els problemes que aquesta necessitat provoca en les persones: Passant de ser essers lliures a esclaus. Incapaços de desenganxar-se d’una persona tòxica o una parella maltractadora. Incapaços de deixar una feina per aspirar a d’altres més apassionants i engrescadores. Incapaços de desprendre’s d’objectes fins al punt de viure envoltats de coses inútils que no deixen lloc perquè arribin de noves. Incapaços de deixar enrere i transcendir les idees limitants que engarjolen la ment en un perpetu i castrador bucle.\nL’altra part negativa d’estar enganxat és la inseguretat i la por que provoca a la persona adonar-se que no pot prescindir de res o de persones concretes, perquè el sol fet de pensar-hi li provoca un estat d’angoixa que desencadena en sentiments i pensaments desestabilitzants.\nL’objectiu d’escriure aquestes línies és perquè ens puguem preguntar si amb la nostra conducta ens sentim essers lliures o esclaus d’una o un altra forma.\nEns podria ajudar contestar aquestes preguntes.\nTinc lligams dels que no sigui capaç de desprendrem quan vull?\nEls puc identificar?\nQuant de temps i energia em prenen?\nEn soc conscient de la limitació que suposen per a mi?\nEls he intentat deixar sense èxit, o quin grau d’èxit he tingut?\nQuines emocions generen en mi la incapacitat de desfer-me’n?\nI acabem amb la pregunta més important.\nCom canviaria la meva vida sense aquests lligams?\nPuc quantificar tots els avantatges de sentir-me lliure?\nI acaba fent una llista de tots els beneficis que obtindries amb aquest canvi en la teva forma de viure.\nPublicat per Jeroni a 18:09 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: aferrament, budisme, desafecció, llibertat, maltractament, persones tòxiques, primavera\nUs preguntareu que com és que faig aquesta reflexió quan ja segur que més d’un està involucrat en l’objectiu o objectius que hagi triat. Hi ha dues raons. La primera, m’ha estat impossible i la segona és que encara podeu fer una revisió més profunda i podeu veure si aquests objectius estan realment ben triats. Perquè sinó, no passa res. L’any acaba de començar, i només hauràs dedicat uns quants dies; per tant si no està ben triat, la frustració serà mínima.\nSegur que tu com moltes persones ja has planificat diverses coses a fer en aquest nou any. Proposit: Motivar-nos a fer aquests canvis que tant desitgem. Aquests objectius desitjats i llargament esperats.\nObjectius com podrien ser:\nApuntar-nos a un gimnàs o a la pràctica d'algun ball per fer salut.\nDeixar alguna addicció com podria ser el tabac, els dolços o altres llaminadures que ens esclavitzen i ens fan sentir-nos malament.\nApuntar-nos a aquest curs d'anglès que se'ns resisteix.\nApuntar-nos a grups per a conèixer gent i fer noves amistats.\nAtrevir-nos i buscar un/a amant: "alguna cosa que ens enamori i ens brindi l'oportunitat de renéixer a un món de passió i diversió motivadora".\nTants i tants objectius com frustracions sumen tots aquells que ja hem intentat conquistar i se'ns han escapat de les mans; o millor dit, s'han esvaït com s'esvaeix qualsevol propòsit que no està ben fonamentat i que realment no saben si ho volem.\nPer això, deixo aquí algunes reflexions que serveixin per pensar detingudament abans de llançar-nos alegrement en el compromís poc estudiat i mal planificat de qualsevol objectiu que per molt que ho desitgem, no ens porti un cop més a la desfeta emocional i la frustració que suposaria el seu abandó sense haver-ho aconseguit.\nPensem prèviament en els objectius que ja en anys anteriors vam decidir dur a terme i què va passar amb ells. Quants d'aquests vam aconseguir? Quants es van quedar al camí?\nAnalitzem sincerament els casos en què varen fracassar, ja que darrere d'un fracàs sempre ve una infravaloració i minva d'auto confiança i per tant de seguretat en nosaltres mateixos.\nVegem aquest punt important.\nEra el nostre objectiu o era l'objectiu que algun familiar o una altra persona desitjava per a nosaltres?\nHo desitjàvem realment amb totes les nostres forces, amb un clar propòsit, amb clara convicció?\nVàrem mesurar els pros i els contres per saber si teníem possibilitats reals d'assolir-los?\nVàrem pensar prèviament com canviaria la nostra vida, o forma d'estar en el nostre entorn si ho aconseguíem?\nI podria seguir fent més preguntes fins arribar a la certesa que aquest o aquests objectius que ens plantegem són possibles, sostenibles i reals, perquè tenim la força, els mitjans, la motivació i l'autèntic desig d'aconseguir-los.\nSi la nostra reflexió va en aquesta línia segurament serem molt mesurats en la planificació d'objectius, però seguint aquestes pautes la garantia d'aconseguir-los serà molt més elevada.\nBona reflexió i bona elecció per al 2018.\nPublicat per Jeroni a 16:38 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: frustació, Objectius, propòsits, reflexió


Marc de Portbou de dia – Els marcs de la Costa Brava\nUbicació de tots els marcs\n29 Juny 2013 14 Juliol 2017 Francesc Pruneda\nMarc de Portbou de dia\nUn dels marcs que em faltava, en una ubicació fàcil però amb un grau de dificultat extra. A qui se li acudeix posar un marc marró davant unes roques marrons?\nGràcies a les indicacions via email de Joan Gubert, 1er Tinent d’Alcalde i Regidor de Cultura de l’Ajuntament de Portbou, va ser fàcil trobar-lo. Està just al final de la platja, orientat cap a l’esglèsia.\n“La badia té unes proporcions harmòniques i dóna\nidentitat absoluta al poble; la platja és recollida i\nl’aigua sempre és espectacularment neta. El que\natreu de Portbou és l’aire de vida bona, calmada,\nel pas pausat de les hores que s’hi respira.“\nMaria Mercè Roca i Perich.\nPublicat per Francesc Pruneda\nProfessor, astrònom i fotògraf amateur, instructor de fitness, amant de l'Empordà, la ciència a l'abast de tothom, el bon menjar i el bon vi. astroemporda.net\tMostra totes les entrades de Francesc Pruneda\nPrevious Marc de Palamós de nit\nNext Marc de Colera de dia\nMarc de Colera de dia – Els marcs de la Costa Brava ha dit:\n19 Març 2018 a les 15:35\n[…] del de Portbou, el de Colera és el marc situat més al nord. També és un dels que més sorprèn, i per diversos […]\naltres marcs Begur Blanes Cadaqués Calella de Palafrugell Calonge Castelló d'Empúries Colera Cotlliure L'Escala l'Estartit Llançà Lloret de Mar Mont-ras Palamós Pals Platja d'Aro Portbou Port de la Selva Santa Cristina d'Aro Sant Antoni de Calonge Sant Feliu de Guíxols Torroella de Montgrí Tossa de Mar\nMarc de l’Estartit d… en Marc de l’Estartit de ni…\nMarc de l’Estartit d… en Marc de l’Estartit de di…\nMarc de l’Esca… en Marc de l’Escala de dia\nMarc de Colera de di… en Marc de Colera de dia\nMarc de Colera de di… en Marc de Portbou de dia


Raffel Pages Rubí: 7 errors de tenyir-te el cabell a casa\nEt tenyeixes el cabell a casa? Doncs no et pots perdre aquest post. Et donem les claus per a lluir un color perfecte.\nTenyir el cabell a casa no és massa difícil, però per a tenir èxit has de ser organitzada i respectar cada pas. Si no ho fas, pots cometre errors que faran que el color del teu cabell no es vegi maco.\nQuins són els errors més comuns?\n#1 Escollir malament el color\nPassar del castany a un ros a casa és impossible. La regla per tenyir-se a casa és passar a dos tons més clars o més foscos del teu cabell, per a obtenir un color natural i evitar que sigui artificial. Si vols fer un canvi més radical, és recomanable anar a la perruqueria.\n#2 No fer cas a les instruccions\nCreure que ho saps tot de la coloració i no mirar les instruccions pot portar-te al caos. Cada producte de coloració té unes característiques diferents i el pas a pas varia.\n#3 No fer ús de l'equip adequat\nTenyir-te el cabell fa que canviïs de look al moment, però has d'aconseguir el millor resultat. És recomanable que abans de començar tinguis tot el material necessari per poder aplicar la coloració de la forma adequada.\n#4 Posar la coloració amb el cabell net\nEls olis naturals produïts pel teu cabell són essencials per aconseguir la millor coloració. És important no rentar el cabell abans de l'aplicació de la coloració, sinó fer-ho amb el cabell brut.\n#5 Començar amb un color permanent\nQuan proves un color nou és ideal fer-ho amb un tint semipermanent, que marxi amb les rentades, per veure si t'agrada o no i si t'afavoreix.\n#6 No demanar ajuda\nDemanar ajuda no vol dir que no et puguis tenyir sola. Arribar a totes les zones del teu cap és difícil, i tenir una mica de guia et garantirà que l'aplicació de la coloració arriba a tot arreu.\n#7 Comprar una sola caixa de coloració.\nLa quantitat de cabell varia molt en funció de cada persona, i la llargària també influeix en la quantitat de tint que gastaràs. Garantir-ne un bon resultat a vegades implica un major cost, però tindràs el producte suficient per a una correcta aplicació.\nSi necessites més consells o garantir els millors resultats ens trobaràs a la nostra perruqueria de Rubí, Raffel Pages Rubí.\nBLACK FRIDAY amb super descomptes!


El ple de l'Ajuntament aprova la privatització del servei d'aigües\n21 novembre 2019 20:55\nEl PP acusa de falta de transparència l'equip de govern\nPep Roig | 17 octubre 1998\nLa gestió del servei municipal d'aigües passarà a ser gestionat per una empresa privada després que el ple municipal, amb els vots en contra del Partit Popular, aprovàs la proposta presentada per l'equip de govern.\nSegons Bartomeu Vallori, que en la sessió plenària va ser el portaveu del PP, en aquest cas «ha estat una demostració més que l'equip de govern amaga les coses. Això de la privatització de l'aigua ho hem sabut abans pels diaris que per l'Ajuntament, i això és una vergonya. Fa dos anys que demanam informació, però no l'hem rebuda fins que dia 8 d'octubre ens donaren el dossier. Evidentment, no hi ha hagut temps a bastament per estudiar-lo».\nVallori fa referència a l'escrit presentat pel comitè d'empresa, que diu que en els dos darrers anys hi ha hagut beneficis de 56 i 26 milions. «Si és així no veiem per què és necessari privatitzar el servei».\nUn altre punt conflictiu va ser la proposta de comprar un solar en el nucli urbà del Port de Pollença que serà destinat a aparcament públic. El ple aprovà obrir un termini de presentació d'ofertes, però ja és quasi segur que el lloc serà l'únic disponible que queda a la zona més cèntrica, el qual té una dimensió de 3.600 metres quadrats, que permetrà fer-hi unes 140 places d'estacionament. Aquest solar té un preu de venda de 210 milions de pessetes.\nEl grup municipal del PP també hi votà en contra, però presentà la proposta alternativa de fer els aparcaments públics en la zona del futur poliesportiu, «ja que és possible, sense fer massa canvis, destinar terreny per a 150 llocs d'estacionament, la qual cosa és més que la proposta actual i el cost seria molt baix. Això permetria destinar la resta dels doblers a pagar altres serveis, com aigua potable, canalització d'aigües brutes, que tanta falta fa en el Moll».\nEl ple aprovà el plec de condicions per a les obres d'ampliació del cementeri.


'El petit príncep' 'El petit príncep' | Raval Cultural\nDel 07/12/2017 al 07/01/2018\nÀngel Llàcer, Manu Guix i La Perla 29 tornen a la Sala Barts amb aquest espectacle que explica el conte universal de Saint-Exupéry.\nUn nen que vol entendre el que s’amaga dins seu recorre diversos planetes des de l’asteroide B-612 fins a la Terra. Una rosa, un geògraf, un fanaler, un rei i una guineu l’acompanyaran al ritme d’una sèrie de cançons per fer-li conèixer el valor de l’amor i l’amistat.\nEspectacles. Aquest espectacle musical torna a Barcelona per quarta temporada consecutiva.\nAquest Nadal torna la màgia al teatre BARTS: El Petit Príncep torna a Barcelona per quarta temporada, després de 300 funcions i més de 150.000 espectadors. Grans i petits podreu gaudir d'aquest musical sorprenent que ens acosta al conte universal de Saint-Exupéry.\nEdat recomenada: a partir de 4 anys. Els menors de 2 anys no paguen entrada (no ocupen seient). Els menors de 16 anys hauran d'anar acompanyats per un tutor legal.\nDijous a les 18:30h Entrada general de: 18 €\n(fins al 31 d'agost).\nDivendres, dissabte i diumenge a les 12:00h i a les 16:30h i a les 19:00h


Fèlix Riera - El rodeig i els seus límits culturals - Hänsel* i Gretel*\nArticle publicat originalment a Política i prosa.\nSi observem els testimonis que ens van deixar els homes primitius a la cova de Lascaux observarem, com adverteix l’escriptor Georges Bataille en el seu assaig Lascaux o el naixement de l’art, que la relació del caçador amb la presa era semblant al joc de la seducció. A través de la saviesa dels Yugaguri, l’autor observa que «si el ren no li agrada al caçador, el caçador no serà capaç de matar-lo». Des de l’antiguitat, l’home s’ha expressat amb embuts per a actuar i definir la seva condició humana. El rodeig implica avançar de forma indirecta i, de vegades, ens porta a desviar-nos del camí que semblava més ràpid; ens alerta que hem d’eludir una primera topada per a poder estar en condicions de guanyar una contesa. El rodeig és un dels pilars de la nostra cultura.\nLa Bíblia és el llibre dels rodeigs. De manera indirecta, a través de faules i relats, ens permet entendre la relació de Déu amb la humanitat. Les grans obres literàries, com Guerra i Pau de Tolstoi, A la recerca del temps perdut de Marcel Proust, Ulisses de James Joyce o Cent anys de solitud de Gabriel García Márquez ens mostren el món i la veritat envoltant les qüestions que finalment emergeixen amb tota la seva potència. Són obres de caçadors que avancen sobre les seves preses i que, després de seduir-les, ballar al voltant d’elles, insinuen un acostament per ràpidament allunyar-se’n, confondre-les i atrapar-les. Fins i tot la literatura anglesa, tan procliu a la claredat i a ser més directa que, per exemple, la francesa, es construeix a través de rodeigs, ja sigui en poesia com en prosa. Així ho demostren Chesterton, Lewis o Milton, que en el seu Paradís Perdut ens mostra les voltes que va haver de fer el diable per a seduir Adam i Eva. La política necessita el rodeig per a generar beneficis, com va ser l’estratègia utilitzada per Kennedy per enfrontar-se a la crisi dels míssils a Cuba, en decidir fer rodeig per evitar la Tercera Guerra Mundial, bloquejant l’entrada dels vaixells soviètics a Cuba. Fins i tot Danton i Robespierre, abans d’acabar davant la guillotina, van donar centenars de marrades, aproximacions, per a evitar el seu definitiu divorci polític. Nicolas Poussin pintava amb rodeigs el seu món sensible a través de mites. Odilon Redon pintava gerros com un rodeig per mostrar la bellesa atrapada en les seves flors. La dansa, el teatre, o el circ sempre són un procés d’aproximació extrema i allunyament extrem del que volen mostrar per intensificar la realitat. L’home està construït per generar estratègies de rodeig, sense les quals no seria capaç d’enfrontar-se a la complexitat canviant del món.\nCal envoltar la veritat per revelar-la relatant un conte o una faula. És necessari envoltar l’experiència de la mort amb la religió que ofereix el consol del miracle, que és el rodeig més bell construït per l’ésser humà per a canviar la seva relació amb el possible. El rodeig és també necessari per estimar a algú, per a no ofendre’l, per a enganyar-lo, per a motivar-lo, fins i tot per a entendre’l millor. Tot el que fem ho realitzem fent un rodeig; fins i tot quan anem directes cap a una cosa, analitzem la manera de prendre un altre camí per a no equivocar-nos. El cantant Georges Brassens, en ser preguntat si creia en Déu, va respondre que l’únic que tenia clar és que faria el camí més llarg per anar a la seva cerca, no fos cas que no existís.\nLa justícia, la política, l’art, les relacions socials i l’educació no serien el que són sense el rodeig com a centre de gravetat de tota acció humana. Ningú és capaç d’expressar-se sense embuts. Fins i tot l’anomenada bogeria és un rodeig per a sostenir-se en la vida o per no quedar encegats per ella. El rodeig s’expressa en la cerimònia i en el ritu. La comunicació és un rodeig per a mostrar i amagar una informació, gràcies a la càmera. Fins i tot l’erotisme és una forma de la qual ens hem dotat per a derrotar la pornografia, que només mostra sense embuts la carn i les seves imperfeccions. La retòrica que utilitzem per a mostrar els nostres arguments és un rodeig. El circumloqui és l’aire cultural que respirem, un rodeig del que pot expressar-se de forma més breu i directa. Ser educats i amables és la manera de ser cauts per no revelar, en moltes ocasions, el que pensem i que pot ferir. Tots donem rodeigs abans de donar una mala notícia, però també quan som creditors de la fortuna. Ens agrada que ens sedueixin, com en el rodeig màgic de l’obra teatral Cyrano de Bergerac d’Edmond Rostand, que es val de la paraula per no mostrar la seva lletjor a la dona estimada. El rodeig és un dels pilars de la cultura. Sense ell, el món seria més cruel i més dur; per això els homes que van habitar les fredes coves de Lascaux van pintar en les seves parets als seus bells cavalls per a mostrar el seu costat sobrenatural, com un rodeig per a expressar que no estem sols.\nFèlix Riera, co-director de Hänsel* i Gretel*


Què cobreix una assegurança de responsabilitat civil professional? - El blog de la ingeniería\nCada vegada som més conscients que vivim en una societat que cada vegada està més tecnificada, més complexa. Els nivells de seguretat augmenten així com les responsabilitats en certs sectors professionals. Tot això obliga a una adaptació per part de les assegurances i una posada al dia de les cobertures perquè responguin a aquestes necessitats que exigeix tant la societat com l’administració.\nA més com sabem les possibilitats i la consciència de reclamació estan a l’ordre del dia ia l’abast de tothom.\nEn primer lloc definirem en què consisteix la responsabilitat civil professional. En termes generals és la que correspon a una persona pels danys causats a un tercer com a conseqüència d’una acció o d’una omissió culposa o negligent derivat de la prestació d’un servei propi de l’exercici de la seva activitat professional (art. 1.902 C.C.).\n¿Què ha de cobrir una assegurança de responsabilitat civil professional?\nLa cobertura de l’assegurança cobreix la responsabilitat civil de l’assegurat en raó de:\n– Negligència o omissió professional.\n– Actes Professionals Incorrectes.\nL’asseguradora ha de garantir el pagament de les indemnitzacions en què l’assegurat pugui resultar civilment responsable, d’acord amb la llei, per danys corporals i materials, així com pels perjudicis que de l’anterior es derivin.\nHa d’incloure també pels danys patrimonials primaris ocasionats involuntàriament a tercers com a conseqüència d’actes negligents, errors o omissions professionals que es derivin de l’exercici de la professió, tal com ho reguli la llei i les altres disposicions legals posteriors, com també per la jurisprudència establerta per aquest efecte.\nA més l’asseguradora ampliarà la cobertura a les despeses de defensa i constitució de fiances en causes penals, quan la responsabilitat civil estigui emparada per la pòlissa.\nPer tant les principals cobertures d’una assegurança de responsabilitat civil han d’incloure:\n– Danys Patrimonials primaris\n– Danys Personals derivats d’un error professional\n– Danys Materials derivats d’un error professional\n– Perjudicis Conseqüencials\n– Despeses de Defensa i Fiances\nA més podem tenir cobertures addicionals de l’assegurança com:\n– Inhabilitació professional fins a 18.000 € aproximadament.\n– Deshonestedat d’empleats fins al sublímit establert a les condicions particulars.\n– Protecció de dades per sancions lleus.\n– Alliberament de despeses.\nLa Mútua dels Enginyers ajuda al col•lectiu dels enginyers a protegir-se i complir les normatives per cobrir-la responsabilitat en què puguin incórrer pels danys materials, corporals i patrimonials, així com els perjudicis consegüents, que ocasionin involuntàriament a tercers amb motius d’actes de negligència, errors o omissions professionals, en la seva qualitat d’enginyers.\nPrevAnteriorCongressos d’enginyeria el 2015\nSegüentEl poder del Big DataNext