RUN + BTT: de maig 2013\nLes Preses - Salt\nFeia uns quants anys que no feia la Tramun en bici, sempre per una tema o altre no podia. Fa dos anys uns quants la vam fer corrents i vaig al.lucinar dels corriols que s'anaven incorporant. Aquest any tenia els astres en línia i a última hora m'hi vaig inscriure. Com a senglar que sóc una cursa senglanera a Girona no s'hi pot fallar.\n-Ei, Eduard, vas fer algo diumenge?\n-70 km en bici, de Les Preses a Salt.\n-Quant vares trigar?\n-Quasi 6 hores\n-Collons! Si que estàs cardat! És tot carril bici i pica avall!!\n-És molt llarg d'explicar\nMira que n'estem de malalts poguent fer 50 km per carril bici, en fem 70 km i sense un putu planer, poguent tardar 2 hores en tardem 6 hores....l'espècia humana és així!!!\nSom-hi!!!! Sortida des de Les Preses, una mica de carretera per començar a pujar a Xenacs, uns quants km per estirar el grup i per escalfar les cames. Mira que és estrany, tot i la meva al-lèrgia a l'asfalt, m'ha anat molt bé, hem fet un grup els del club, Dani, Berna, Jaume, Joan i jo, tots junts semblava que féssim tàctica d'equip.\nUn cop a dalt, comença La Tramun de veritat, comencen els corriols eterns, trialeres, passeres, lloses, pedres.... BANZAAAAAAIIIIIIIIIIIII. Estic espitat, excitat, il.lusionat...és l'edat!!! Cada cop més d'aquestes curses les vull disfrutar al màxim i ho faig, ja no tinc aquella pressió d'intentar fer el millor lloc, tot i que segueixo sent competitiu. Això et fa veure les curses d'una altra manera. Evidentment m'agrada quedar com més endavant millor, però culmipixu si quedo 15 o 25 o 35.\nPrimer corriol fins a Coll de Bas, amb algun sustu, però cap problema, encara hi ha algun ciclista de nerviós...PAS...PAS...PAS... collons!!! tan fàcil que és dir: Em deixes passar si us plau o Atenció que passo per l'esquerra (per la dreta no, que ja tenim els del PP). Després d'aquí pujadeta cabroneta i torne-mi amb corriol cap a travessar la carretera de Sant Iscle.\nEnfilem direcció el Volcà del Traiter (no confondre amb en Marc Trayter, jejeje), no hi arribem i girem en direcció cap a Les Medes (no confondre amb les Illes Medes, jejeje...festival del humor...). És una zona que sempre m'ha agradat, suposo que deu ser per les vegades que hi he vingut.\nUn cop a Les Medes, baixada impressionant d'uns 5 km fins a Sant Aniol. Aquest corriol m'ha fet ballar la padrina. La traçada estava superclara, doncs jo, sempre per fora. Vinga Eduard concentrat!!! Posa't a la traçada bona...futut burru, tornem-hi, quin desastre. No sé que carai m'ha passat. Potser ha sigut el forat al quadre de la bici? potser ha sigut les lletres de Club Ciclista Cassà al maillot? el forat a les sabates? el llimac que he aixafat sense voler? el cop de cap a un tronc? que m'estic pixant?....va, cabories!!!\nA Sant Aniol parada i fonda. Menjo...bec...menjo...bec...bec...i torno a menjar i bec. Enfilo a la bici i...POR TUTATIS...que bé que m'ho estic passant. M'atrapa en Dani, i anem junts un ratet. Jo suposo que després de la baixada desastrosa que he fet deuria estar un pel cuit i li dic:\n-Dani, tira que jo afluixo una mica\n-No home, enganxat.\n-Va Eduard, ens necessitem mútuament (Conversa mode homosexual)\n-Val, doncs en poso jo al davant i tu al darrera...jajajajajaja\nHem anat junts, ara ell davant ara jo. Un cop a Dalt del Coll del Portell, en no sé quin tram del corriol, se m'enganxa la roda del davant i surto disparat "tal com un fletxa del seu arc", per sort me pogut abraçar a un arbre, gràcies, i no ha passat res. Pujo a la bici i a la búsqueda i recerca d'en Dani, jejeje. L'atrapo, passem la carretera de Les Encies, un petit planer i ara sí baixada agradable fins al famós Hostal del Fang.\nOn faig l'avituallament juntament amb en Dani, però ostres el tiu menja una merda i se'n va ràpid. Jo amb el donut a la boca, a perseguir-lo. Quilvaparir. És que sóm competitius fins a la mèdula!!! Ens posem un dorsal i maricón l'últim....\nEs fot a ploure. Aigua=fang, Molta aigua=Molt fang. I a més fang asquerosillu, d'aquell que s'enganxa la roda...però deixeu-m'ho dir...és més divertit!!!.\nAnem cap a la zona del Bruguer, plou molt, a diferencia d'altres anys ens desviàvem cap a PuigDalí i Roca Ballera, l'any passat i aquest ens fan passar cap a La Barroca i Santa Lena. És un terreny diferent al primer tram, però m'ho segueixo passant igual de bé. Arriba la puta pujada (perdoneu) de les pedres, on ho he passat malament, aquí sí que he donat el 120%. Costava molt traccionar la roda de darrera, constanment patinava. Tot moll i les pedres tant llises...és lu que té.\nDirecció a passar el cingle de Sant Roc...aaggggghhhh....com he disfrutat aquesta zona, he hagut de posar peu a terra un parell de cops, perquè ufff, no ho veia clar. Fa molts km que vaig sol i això m'emprenya, vulguis o no, sempre baixes una mica el ritme. Ja estem cap al km 50 km, en queden 10 de na fent amb un corriol i la resta planer.\nL'últim corriol estava fet un fàstic, el corriol era una riera, la roda patinava, ja comences ha estar cansat, puaff, m'ha anat fatal, i a més he tornat a caure, me enganxat amb unes bardisses, que m'han fet un tall a la ferida de la cuixa. M'ha entrat un mal rotllo quemecagoentoloquesemenea. En aquells moments per sort m'ha passat un ciclista i l'intent de seguir-lo m'ha fet espavilar. Espavilar només un poc, perquè ha estat arribar al planer, que he fet una desconnexió i he posat el piloto automático a ritme verano azul.\nTot i aquest ritme, jejeje, en tenia un parell a davant que m'han ajudat a accelerar-lo, però quan he volgut atrapar-los no m'ha estat possible. En aquest planer final, rebaixant la concentració en la cursa, i començant a pensar altres coses, m'ha vingut aquell sentiment friki de: que bé m'ho estic passant, vull que no s'acabi i l'altre de: que bé que s'acaba, necessito un dutxa. Per majoria unàmine meva ha guanyat el vull que no s'acabi....i... si un cop a Bescanó...fem mitja volta i tornem a fer La Tramun al revés!!!! Al.lucinant!!! Jo m'hi apuntaria.\nFidel i organitzadors de La Tramun...ja teniu una proposta: Sortir de Salt anar fins a Les Preses i tornar...us estalviareu els autobusos i els camions per les bicis. jajajaja.\nArribo a meta molt, i molt satisfet, durant el recorregut molts cops he estat xiulant i cantant/taralalajant, crec que no he estat l'únic. Pel meu nivell crec he fet un bon temps 5h 45' si hi trec totes les excuses, hagués pogut rebaixar-ho en 15', però aquestes excuses les té tothom: caure, fang, massa rato a l'avituallament...M'he trobat molt millor a partir de l'Hostal del Fang, i m'he quedat amb la sensació de voler-ne més. Podria dir que avui ha estat un dia que he tingut una magnífica Píndola de Felicitat.\nL'organització....cada cop ho foten més bé, es nota que es una cursa feta per ciclistes que s'estimen el BTT de veritat, el de sempre. Tot molt bé els avituallaments perfectes, el recorregut extraordinari...un 11!!!!\nVa, una crítica...la recollida de dorsals. Els que van anar el dissabte a buscar-lo, el diumenge vam haver de tornar a fer cua per agafar el xip.\nEp, els macarrons en botifarra perfectes\nRes, que m'ho he passat de collons!!!!\nAra si em perdoneu vaig a dutxar-me que encara tinc fang a les orelles i al forat del cul!!!!!!jajajajajaja\nM'espera Terra de Maquis.\nEtiquetes de comentaris: BTT, tramunbike\nFeia temps que volia fer la Tracks del Diable. La zona per on passa sempre m’ha agradat, i fer-ho en dos dies era un bon repte. Així que m’esperàven 96km el primer dia i 122 km el segons, el desnivell, pufffff…..3000+3000. Casi res amb un ras ras està fet.\nUna de les coses bones del “feisbuc” es que pots estar en contacte amb altres ciclistes amics, coneguts i saludats...un d’aquests és l’Alex, que també va fer la Transpyr i desde llavors estem en contacte. Ell em va comentar que ho volien fer, i jo que sóc un tiu fácil…m’hi vaig apuntar de seguida.\nPos re…el dijous passat com un clau estaba a Torelló a 2/4 de vuit. En Jordi de SherpaTours, l’organitzador d’aquestes rutes, ens fa una mica de briefing dels dos dies…ejem…al cap de cinc minuts ja m’havia perdut .\nDia 1: Torelló - Vidrà 96 km 2.970 D+\nVa som-hi, l’Alex, el seu company Oscar i jo, pugem sobre les bicis i a fotre-li que ens queden unes quantes hores… 8??? 9??? 10???? Que al.lucinant és pensar que estaràs tot el dia pedalant!!!.\nPassem a prop de Sant Pere de Torelló, anem a travessar el riu, i ens acollonim. Baixa molta aigua, i tot just portem uns kms…ens hem de mullar els peus?, doncs No! Sabates i mitjons fora i a passar, que l’aigua està molt fresca. Aquí menció especial per l’Alex, que va voler ensenyar-nos que sap nadar, i va fer unos largos de picina, jajajajaja. ..va caure i va quedar xop com un ànec!!. Llàstima que al caure es va fer mal al dit de la mà. Collons comencem bé.\nPer mi, ara bé el millor tram de tota la ruta, anem agafant corriol rera corriol, de pujada, de baixa, planer…impressionant i així fins a L'Esquirol, passem per la famosa Foradada. Arribem a Cantonigrós i fem parada i Fonda, mai més ben dit, entrem a Can Colom, ens ho havien recomenat de l'organització. La senyora molt amable va començar a treure embotits i formatge...haviem de fer un tastet, i vam sortit tips com uns porcs!!!! Impressionant la senyora no parava de xerrar i de tallar embotit, i vinga nosaltres na li fotent, fins i tot vam fer servir el porró de vi. Si ens haguèssin fet control antidòping, donem positiu segur!!!.\nFins a Tavertet també tram impressionant igual que el tram fins a Rupit.\nAbans d’arribar a Rupit… averia mecánica de l’Alex, collons noi avui has trepitjat merda!!!. Per sort falta poc per arribar al poble. Truquem a en Jordi, l’organitzador, i li diem que necesitem una roda 29”…i ens l’ha portada…ens hem esperat quasi dues hores, però hem pogut seguir la ruta. Molt bé per l’organitzador!!! Portem 50 km. Hem aprofitat per menjar i veure rodejats de guiris francesos.\nDe Rupit baixem cap a Sant Joan de Fàbregues, per resseguir el penyasegat, passem pel Salt de Sallent, mentre’s pedalem l’Agullola que ens vigila i el Far que ens il.lumina de molt a prop.\nDeixem el penyasegat i anem cap a l’interior direcció a La Davesa, quan ens comença a ploure. Per sort només a estat uns kms/15 minuts. El tram següent és el mateix que vaig fer per la ruta de Volcanolimits, amb molts de corriols de pujada, alguns força tècnics, que t’exprimeixen més del 100% i que arriben fins al Puig de la Bastida.\nDurant la pujada he picat contra una pedra, i m’he enviat el dit petit del peu a pendre pel cul. Heu pedalat totalment marejats i que tot et doni voltes, sense caure? Doncs ho vaig aconseguir! És una tècnica nova, com la dels borratxos, que són els únics capaços de percebre el moviment giratori de La Terra...jejejeje.\nPassem molt de tros per la Serra de Cabrera, un cop a dalt comencem a baixar, que ja toca, passem a prop de Sant Andreu de la Vola, tornem a fer un corriol dels bons, fins arribar al Castell.\nAra bé lo bo, “la subida de la muerte”, res un repetxonet de casi 5km, i algún tram del 23%. Realment es fa bé, però clar, ja portem 80 kms a les cames i es noten. De tant en tant anem divisant el Santuari de Bellmunt, una magnífica talaia amb vistes a la plana de Vic. Ja comencem a olorar Vidrà, el nostre final d’etapa, baixem un bon ratet i fem una mica de Dragon Khan per arribar al poble. Que ens rep amb una vaca morta al costat del matí, ui,ui,ui mal presagi, a veure si els vilatans ens esperen amb aixades i xerracs estil Matança de Texas.\nPer sort no ha estat així i a la Fonda Serrasolsas ens han atès molt bé. Després d’un bon sopar cap a dormir aviat que el dia següent ens espera una altra bona etapa.\nDia 2: Vidrà-Torelló 122km 2940 D+\nComencem el dia amb boira espesa i amb pluja, puaggg!!!, quina merda, la boira si que em fot, no veure el paisatge m’emprenya. Després d’un planer ens enfilem i fem la pujada més llarga del dia. Això si que és un bon començament, arribem prop del Castell de Milany auns 1.350m d'alçada. Passem per un tram força famós per la gran quantitat de fang que hi ha, i si que n’hi ha si i molt!!!! És un tram que es fa molt lent i és emprenyador.\nEstem en un terreny de molt pedra i comença la baixar…i em fa mal el dit del peu. Després del cop d’ahir una vegada a Vidrà es va inflar molt i estava tot morat, semblava que tenia cangrenat, durant la pujada el notava, però no em molestava, però baixant i amb els cops de les pedres, ufff, he estat a punt de fer un forat a la sabatilla per treure el dit petit i així evitar-me els cops. Per sort no ho he fet, finalment he trobat la manera de posar-me sobre la bici perquè em fés el menys mal possible.\nLa Baixada ens portara fins a Santa Maria de Besora i tot seguit Sant Quirze de Besora, havent passat a cavall de la bici com a mínim 10 vegades la Riera de la Foradada. A Sant Quirze esmorzem...donut + croissant de xocolata, per carregar de sucre.\nTram feixuc, molta pista i anar fent pujadetes, ens ha plogut una mica, el cami està enfangat, passem a propr de Sora i fem baixada per arribar a Alpens, on parem un ratet per esmorzar/dinar que ja toca, però marxem ràpid perquè comença a fer una fred que pela, anem cap a Sanya Eulàlia de Puig-Oriol, passant per la Roqueta.\nDirecció a Perafita, amb parada al Forn Franquesa, molt coneguts per les seves reixes de crema, xocolata, cabell d'àngel....que vam tastar evidentment!!!!\nPortem molts kms que anem per pista, amb algun corriol de tant en tant, pistes amb molts de tobogans. Arribem i passem Sant Boi de Lluçanès, ja "només" ens queden uns 40 km, anem direcció cap a Bajalou, ara només ens queda...baixada...pujada...baixada...planer. Això s'acaba!!!! Ens agafa un "rampell" i després de casi 190 km a les cases, a la pujada ens fotem un "hatxassu", per quedar encara més baldats.\nAra ja més tranquils anem arribant a Torelló, passant per Sant Pere i Sant Vicens, i posant com a punt i final el local de Sherpatours.\nHan estat dos dies fantàstics, de pur MountainBike, amb dos bons companys, l'Alex i l'Oscar, que ens hem entès molt bé. una ruta inmillorable, amb un primer dia estratosfèric. Tot Perfecte. Llàstima dels dits.\nJa m'estic pensant fer la Tracks del Diable non-stop.\nEtiquetes de comentaris: BTT, ruta\nPublicat per cabarrocas3 a 23:40 2 comentaris:\nPublicat per cabarrocas3 a 23:51 2 comentaris:\nPublicat per cabarrocas3 a 23:00 Cap comentari:


2013 0223. CiU i ERC preparen ja un pressupost que se salti el dèficit - Gironès per la independència\n2013 0223. CiU i ERC preparen ja un pressupost que se salti el dèficit\nDÈFICIT, REACCIÓ CATALANA\nCiU i ERC preparen ja un pressupost que se salti el dèficit\nEl Govern veu injust el 0,7% exigit tot i que Brussel·les no hagi donat més temps a l'Estat\nEl conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell CRISTINA CALDERER\n"No ens fem il·lusions: no serà possible". Ho va dir dijous el conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, en referència al límit de dèficit del 0,7% que l'Estat ha fixat aquest any per a les autonomies. En aquell moment la Generalitat donava per fet que ahir Brussel·les flexibilitzaria l'objectiu espanyol i que això revertiria en el català. Un cop constatat que això -almenys fins al maig- no serà així, l'objectiu del 0,7% es manté a l'horitzó. Tanmateix, els negociadors de CiU i ERC en faran cas omís i, amb la previsió cada cop més nítida del xoc de trens, ja preparen uns pressupostos que se saltin aquest límit.\nL'escenari idoni per a l'executiu català és que Madrid accedeixi a revisar el límit de dèficit de manera voluntària abans que Brussel·les mogui fitxa. De fet, la demanda de Mas-Colell d'un dèficit català de l'1,5% (proporcional al pes de les autonomies en el conjunt de la despesa pública) o de l'1,7% (segons els criteris estrictes de la llei d'estabilitat estatal) és independent del fet que Brussel·les modifiqui els objectius de dèficit. Però el Govern dubta que Madrid cedeixi abans d'obtenir més aire d'Europa, i la seva intenció és aprovar el projecte de pressupostos a mitjans d'abril, quan Brussel·les encara no haurà dit si modifica els objectius d'Espanya.\nSi és així, l'única via seria la insubmissió. "El Govern no es veu amb cor de fer un pressupost que seria horrorós; no té sentit", va avisar a Catalunya Ràdio el conseller de la Presidència, Francesc Homs, que va afegir que "un objectiu de dèficit del 0,7% és desafiar la força de la gravetat". Per això, si l'obliguen a fer-ho, l'executiu "s'hi resistirà" i "no ho farà". Efectivament, fonts de la negociació de CiU i ERC confirmen que aquest escenari està quasi descartat. "No podem fer un pressupost amb un dèficit del 0,7%; ni Grècia ha fet retallades d'aquesta magnitud", denuncien. Per això, una de les opcions que prenen més força és directament aprovar uns pressupostos que incompleixin l'exigència espanyola.\nUn dels negociadors optimistes defensa que la vehemència de Mas-Colell de dijous i la indefinició amb el dèficit que regnarà fins al maig dóna "certa llibertat per negociar", sense un límit ferm imposat des de fora, i després defensar l'opció votada pel Parlament. Segons les normes per elaborar els pressupostos publicades ahir pel Govern, el dèficit ha de ser el previst per la llei d'estabilitat catalana, sense cap referència al límit dictat per Hisenda.\nDificultats per accedir al FLA\nDes del Govern confien que la flexibilització espanyola arribi aviat, ja que creuen que tots els indicadors pessimistes fets públics ahir apunten en aquesta línia. Això reduiria la magnitud de la insubmissió catalana. Els comptes del 2011 ja preveien un dèficit superior al permès, però llavors no existia el fons de liquiditat autonòmic (FLA), que exigeix complir el dèficit per accedir-hi.\nEls negociadors creuen que el rescat és una qüestió "política". Si Hisenda el condicionés totalment al 0,7%, però, aquest seria l'únic escenari en què CiU i ERC buscarien fórmules "heterodoxes" per acatar-lo. També estudien altres elements per visualitzar que els pressupostos estan condicionats negativament per l'Estat. Així, hi faran aparèixer d'alguna manera l'impost sobre els dipòsits bancaris -suspès pel Constitucional- o els deutes de Madrid amb la Generalitat.\nEl Parlament se sumarà a la demanda del Govern de més marge financer\nEl ple de la setmana vinent sumarà el Parlament a la demanda de més límit de dèficit per al 2013, en sintonia amb la reivindicació del Govern i la majoria de partits catalans. Ho farà arran d'una moció que defensarà el diputat d'ERC Pere Aragonès, posterior a una interpel·lació de dimecres de la setmana passada que va rebre el suport del conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell. Segons el text que defensarà el republicà, el repartiment actual dels límits de dèficit és "injust", posa "en risc la prestació del nivell mínim exigible dels serveis públics d'educació, sanitat i protecció social, entre d'altres", i contradiu els principis aprovats pel Parlament Europeu.\nAixí, la moció comptarà com a mínim amb els vots de CiU i ERC i instarà el Govern a negociar un límit de dèficit de l'1,7%. Si l'objectiu estatal finalment es flexibilitzés, el català ho hauria de fer també proporcionalment, segons el text.\nDe la mateixa manera, el Parlament denunciarà el recurs contra l'impost a la banca català -amb un cost de 500 milions- i les repercussions dels incompliments de la disposició addicional tercera entre el 2008 i el 2010 -1.689 milions-, l'oblit d'aquesta addicional en els pressupostos del 2013 -661 milions-, la reducció dels ingressos finalistes de l'Estat -469 milions- i el cost per a la Generalitat de l'increment de l'IVA -66 milions-. La moció insta també, per tant, a negociar terminis de pagament d'aquestes quantitats.


EL TEATRE DE LA VIDA. Recull d'articles publicats al DIARI DE GIRONA. .: 11/01/2010 - 12/01/2010\nUna de les preguntes més freqüents que es fan als actors en general és: Què representa l'èxit per a tu? Jo sempre contesto el mateix: L'èxit és com un gustós caramel, que si el desfàs a poc a poc a la boca, pots gaudir intensament del seu sabor i la seva dolçor, però si tens pressa, el mastegues amb neguit i te l'empasses, et pot provocar una mala digestió de conseqüències a vegades imprevisibles.\nPerò també, i suposo que amb els anys, comences a redefinir i redimensionar l'abast d'aquesta paraula i comences a veure una llum clarificadora al final d'aquesta ensucrada persecució ingènua. És evident que la força d'aquesta idea rau en la seva volatilitat i relativitat, però el que et dóna la pista més gran de que t'hi estàs acostant és quan apareix el joc brut. Perquè en el món dels que volem trobar l'equilibri personal sempre hi ha els que et volen desequilibrar. Suposo que com tot en aquesta vida, té els seus mecanismes de compensació, i a més possibilitats de trobar el teu camí, més destructors de somnis apareixen.\nSegurament l'èxit real, doncs, és haver caigut al costat de les forces del bé i no del mal. Saber que pots anar pel carrer amb la cara ben alta, mirar als ulls de la gent, saludar a cada cantonada, participar dels èxits del altres sense que tu et sentis un infeliç; fugir d'una realització personal jugant prepotentment amb les realitzacions dels teus conciutadans; això per a mi ja és el zenit de la realització com a ésser humà. Ha de ser tan trist menjar de l'insult, la mala educació, la falta de respecte al pròxim i de les revenges personals. Finalment t'adones que aquests petits reietons provincians solitaris només saben viure xuclant la sang d'aquells que els recorden els seus fracassos personals i professionals més íntims.\nEl teatre és un món fantàstic i apassionant. Ple de moments indescriptibles i de vivències que et fan sentir únic. També hi ha moments de ràbia i d'impotència però l'endemà t'adones que l'honradesa i la veritat sempre guanyen, i mentre alguns es tanquen als seus laboratoris de rancor; d'altres sortim al carrer a ballar amb els nostres amics i els que ens estimen.\nJo sóc un fan d'Alaska i en aquests moments escolto una lletra que il·lustra perfectament aquest article. Diu: "La envidia es como un puñal, a quien se lo voy a clavar.... Malgasto mi talento destrozando a los demás, propagando mil mentiras, disfrazando la verdad, estoy perdiendo un tiempo que no voy a recobrar, parece que mi vida no da para más. Criticar por criticar". Genial!\nPublicat per Martí Peraferrer a 2:05 Cap comentari:\nLA TIRANIA DELS NOMS. (01-11-2010)\nEn el món del teatre sempre s'ha dit que tenir un nom és important. A mi aquesta frase sempre m'ha creat moltes preguntes perquè no he sabut mai quan és té un nom o es deixa de tenir. Cadascú és propietari d'una denominació personal i intransferible però resulta que després aquest segell familiar heretat ha de passar per un tribunal d'entesos invisible que fa que aquest nom passi a la posteritat o es quedi entre un dels milions i milions de noms i cognoms que passaran per aquesta vida sense pena ni glòria. Perquè la popularitat te la dóna el poble, però el segell de qualitat s'atorga des de les més altes esferes de la intel·lectualitat. I aquí és quan m'agafen sempre les ganes de riure. Perquè al poble no se'l pot enganyar. Encara que alguns el vulguin desprestigiar en el sentit d'afirmar que mai arribaran a destil·lar l'essència de l'art i la cultura, puc afirmar que som molts treballadors de l'escena que només escoltem el senzill ciutadà o ciutadana del carrer, que ha pagat la seva entrada i que és molt més lliure per dictar la seva sentència: planera, alliberat o alliberada de capelletes i amb la tranquil·litat del que no hi té res a perdre o a guanyar. Quan la crítica arriba de les altes esferes de la modernitat aquí ja pots començar a desconfiar, tremolar, inquietar-te, tornar-te escèptic, riure i mai plorar.\nDes de fa molt temps s'ha posat de moda que tot el que arriba de països enllà és la bomba en patinet. En canvi les produccions casolanes són massa ingènues, poc profundes i no vesteixen gaire. Permetin-me un petit conte: hi havia una vegada un actor català que mai no aconseguia col·locar una de les seves propostes teatrals a les programacions de teatres nacionals o festivals de prestigi del seu país. No el volien enlloc perquè feia coses massa "catalanes", massa d'estar per casa. Un dia va presentar una proposta amb el text d'un autor argentí i sota la direcció d'una jove promesa parisenca. S'estrenaria en un festival de Berlín i després faria una petita gira per Venècia, Viena i Madrid. Llavors tots hi van córrer. Tots volien saber de què es tractava aquesta aventura escènica tan "chic". A mesura que entrava als despatxos dels gurus teatrals els feia evident que havien caigut a la trampa dels noms. Aquest actor va continuar sense treballar a casa seva però va ser el paio més feliç de la terra.\nPublicat per Martí Peraferrer a 3:23 Cap comentari:


Montenapoleone Suites Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4 Santa Cecilia Street , Centre, Milà, Itàlia, 20122 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Montenapoleone Suites?\nBarri Centre Centre Centre Porta Venezia Centre Centre\nMés informació sobre Montenapoleone Suites\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Montenapoleone Suites és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Milà. A només 0,5 km del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Montenapoleone Suites, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar, servei de bugaderia, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, penjador de roba, llençols, mirall, televisió al bany per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Montenapoleone Suites és una elecció inteligents per a viatgers a Milà, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (37)Viatger de Negocis (5)Parelles (21)Viatgers en solitari (4)Famílies amb infants petits (3)Famílies amb infants grans (3)Grups (1)\nCameo, Estats Units


Apartment Soklic Bohinjsko Jezero Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSavica 20, Bohinjsko Jezero, Bohinjsko Jezero, Eslovènia, 4264 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Soklic és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bohinjsko Jezero. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Soklic ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, màquina venedora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Apartment Soklic es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Soklic.\nTots els tipus de viatgers (38) Parelles (13) Famílies amb infants petits (14) Famílies amb infants grans (7) Grups (4)


Enfrontaments entre la policia i talibans a Kabul deixen un nombre indeterminat de víctimes\n13 abril 2021 02:48\nLes autoritats indiquen que 30 insurgents que s'han atrinxerat a diferents edificis de la capital i s'han iniciat tirotejos. En un d'ells s'ha detonat un cotxe bomba, produïnt la mort de diversos policies\nReuters | 18 gener 2010\nUn cotxe bomba conduït per un suïcida ha explotat avui en els voltants d'un centre comercial a Kabul, el segon d'aquests edificis atacat per milicians en una operació comando a la capital afganesa, deixant diversos policies i funcionaris de seguretat morts, segons una font local.\nL'atacant feu detonar el vehicle fora del centre comercial Gulbahar, localitzat a prop de l'edifici del Ministeri de Relacions Exteriors, després que oficials de seguretat li disparassin.\n"Va matar diversos membres de la policia i de forces d'intel·ligència", ha dit la font, que demanà no ser identificada.\nEnfrontaments a la capital\nAquestes víctimes s'han d'afegir a tres més que han mort en els tirotejos iniciats a primera hora d'avui a diferents punts del centre de Kabul pròxims a edificis del Govern, segons han informat les forces de seguretat locals, que eleven per sobre dels 30 el nombre d'insurgents implicats en aquests combats.\nUn membre de les forces de seguretat present en aquestes escaramusses, Amir Mohammad, ha explicat que un mínim d'una desena de potencials suïcides s'ha atrinxerat avui en diferents edificis de la capital, entre els quals hi ha centres comercials i bancs. «S'han desplegat més de 200 agents, que estan combatent amb ells», ha explicat.\nPer la seva banda, el portaveu dels talibans, Zaibulá Mujahid, ha informat que 20 milicians, inclosos diversos suïcides, havien ocupat diversos edificis oficials i s'sestaven enfrontant amb les forces locals, que comptarien amb l'ajuda de les forces de l'OTAN, com a mínim als voltants del Banc Central.\nL'atac va tenir lloc coincidint amb la presa de possessió d'alguns membres del nou Executiu del president Hamed Karzai.\nAl caos que es viu a Kabul pels tirotejos s'hi han sumat diverses explosions, l'última de les quals ha tingut lloc prop del Palau Presidencial quan encara no eren les 11.00 hora local (7.30 hora peninsular a Espanya). En primer lloc, les forces de seguretat havien notificat la caiguda de dos projectils i una tercera explosió al voltant d'edificis oficials.\nUn home que estava atrapat en un d'aquests edificis pròxim a la residència del president ha descrit que estava essent una «escena caòtica». «No sabem què fer ni on anar», ha lamentat, en declaracions a Reuters.


Blanes permetrà la instal·lació d'atraccions per la festa major - Diari de Girona\nBlanes permetrà la instal·lació d'atraccions per la festa major\nL'Ajuntament ha arribat a un acord amb els firaires, que s'han compromès a aplicar totes les mesures sanitàries\nddg les 84 atraccions i parades se situaran en un sol espai delimitat per unes tanques, entre l'esplanada del costat del pavelló i l'antic camp de futbol de gespa. també s'habilitarà el camp de terra perquè hi puguin aparcar vehicles. la fira estarà en 04.07.2020 | 23:56\nBlanes permetrà la instal·lació d'atraccions per la festa major Diari de Girona\nL'Ajuntament de Blanes va confirmar ahir que la tradicional fira d'atraccions s'instal·larà al municipi durant la festa major, amb mesures de seguretat per prevenir l'expansió del coronavirus. El consistori ho ha decidit després d'arribar a un acord amb els firaires, que hauran d'aplicar totes les garanties sanitàries que marquen els protocols per impedir la propagació del virus. Així, escapen de la tendència general d'ajornar o suspendre actes a causa de la crisi sanitària, com ha passat amb moltes altres activitats lúdiques.\nEls representants de la fira d'atraccions, per la seva banda, s'han compromès a implementar mesures contra la propagació del coronavirus. Així, reduiran l'aforament en les atraccions per assegurar una distància de més d'un metre i mig entre usuaris, i es delimitaran les zones d'espera i d'accés a les atraccions per garantir la distància de seguretat. També es desinfectaran les atraccions a cada torn, i les fitxes se substituiran per tiquets d'un sol ús, o bé es desinfectaran amb un esterilitzador. Tots els treballadors hauran de dur mascareta quirúrgica, i hi haurà gel hidroalcohòlic a cada taquilla.\nDes de la Fira s'informarà de les mesures per megafonia, a través de senyalització, i hi haurà personal controlant el compliment de les obligacions sanitàries.


Protesta contra les agressions policials i per defensar el dret a la informació - SPC Sindicat de Periodistes de Catalunya - Sindicat de Professionals de la Comunicació\nInici/Notícies/Protesta contra les agressions policials i per defensar el dret a la informació\nMés d’un centenar de persones s’han concentrat aquest matí davant la delegació del govern espanyol a Catalunya per protestar contra el judici al qual s’enfronta el fotoperidista Albert Garcia a qui la Fiscalia li atribueix dos delictes d’atemptat contra agents de l’autoritat i un delicte lleu de lesions, pels quals li demanen divuit mesos de presó, una pena de multa de quaranta dies i una indemnització. L’acció anava més enllà d’aquest cas puntual –d’altra banda d’una gravetat extrema pel risc de presó que comporta per al company– , ja que també s’han denunciat les creixents traves policials que els i les professionals del periodisme pateixen. Aquesta situació, tal com afirmen les entitats convocants de la mobilització, entre les quals hi ha l’SPC, suposa una vulneració del dret a la informació de la ciutadania.\nAcció davant la delegació de govern per denunciar l’assetjament a la premsa. Foto: Cristina Calderer\nDurant la concentració s’ha fet lectura del manifest Amenaça de presó per fotografiar una acció policial en el qual es rebutgen els delictes que s’atribueixen a l’Albert Garcia i es lamenta «la complicitat de la Fiscalia, que ha donat crèdit a unes acusacions policials infundades que només se sostenen pel “principi de veracitat” de les autoritats». El fotoperiodista va ser detingut el 18 d’octubre de 2019 a la plaça Urquinaona de Barcelona mentre cobria per al diari El País la manifestació arran de la sentència del Procés. Les gravacions de la detenció i les proves documentals demostren que les acusacions contra el company són un muntatge policial completament allunyat de la realitat.\nUna de les accions dutes a terme durant la protesta davant la delegació del govern ha sigut instal·lar una gàbia de cartró en la qual un gran nombre de fotoperiodistes ha dipositat les seves armilles i braçals de premsa. L’objectiu era denunciar l’assetjament al qual són sotmesos/es per part dels diferents cossos policials –tot i que en aquest cas l’atac parteix de la Policia Nacional– que pretén empresonar el periodisme la tasca del qual és garantir el dret a la informació de la ciutadania.\nUna delegació de les entitats convocants de la concentració han entregat a la Delegació del Govern un escrit dirigit a la delegada, Teresa Cunillera, al qual s’ha adjuntat una còpia del citat manifest en el qual es demana al ministeri de l’Interior, «que desautoritzi la versió policial dels fets contra el fotoperiodista Albert Garcia, reconeixent que són tota una invenció» i que la Fiscalia retiri totes les accions que se li atribueixen, per ser falses. En segon lloc es reclama «el respecte de les administracions públiques al dret de la ciutadania a rebre una informació veraç, plural i contrastada, especialment en situacions de conflicte».\nConcentració davant la delegació del Govern el 7 d’octubre. Foto: Francesc Melcion\nLes entitats firmants del manifest i que han convocat la concentració d’avui són: Col·legi de Periodistes de Catalunya (CPC), Comitè d’empresa d’El País, Comitè de redacció d’El País, Grup de Periodistes Ramon Barnils (GPRB), Federación de Asociaciones de Informadores Gráficos (FAIG), Federació Europea de Periodistes (FEP), Federació Internacional de Periodistes (FIP), Federació de Sindicats de Periodistes (FeSP), Sindicat de la Imatge–UPIFC, i Sindicat de Periodistes de Catalunya / Sindicat de Professionals de la Comunicació (SPC).\nCoincidint amb el judici a l’Albert Garcia, aquestes organitzacions han convocat una segona concentració davant la seu de la Ciutat de la Justícia per mostrar el suport al company, per exigir la retirada de les acusacions que pesen sobre ell o que, en el seu defecte, sigui absolt davant la falsedat de la versió policial a partir de la qual la Fiscalia ha fet una qualificació equivocada dels fets. Aquesta serà el pròxim dijous 14 d’octubre, a les 9.00 hores del matí, davant la Ciutat de la Justícia.\nSense periodisme lliure no hi ha democràcia!!\nEtiquetes: SPC, Dret a la informació, Fotoperiodisme, Manipulació i censura, Seguretat, Sindicat


Citrat - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn citrat es pot referir ja sia a una base conjugada d'àcid cítric, (C3H5O(COO)33−), o als èsters d'àcid cítric. Un exemple del segon és el trietil citrat.\n1 Altres ions d'àcid cítric\n6 Síntesi d'àcids grassos\n6.1 Paper de la glicòlisi\n7 Exemples de citrats\nAltres ions d'àcid cítricModifica\nCom que l'àcid cítric és un àcid multifuncional, n'existeixen ions intermedis, ió citrat d'hidrogen, HC6H5O72− i ió citrat de dihidrogen, H2C6H5O7−. Aquests també poden formar sal àcida.\nLes sals de citrat d'hidrogen són feblement àcides, mentre que les sals del mateix ió citrat amb un catió inert com l'ió de sodi) són feblement bàsiques.\nCom a àcid feble els citrats es poden usar com un component de solucions tampó, incoen l'usat comunament tampons híbrids SSC 20X. Aquest tampó usa el citrat de sodi i el clorur de sodi per a mantenir un pH neutre. Altres tampons usen una mescla de citrat de sodi i àcid cítric.\nL'àcid cítric pot actuar com un agent lleugerament quelatant, normalment sota la forma de citrat trisòdic pot ser un .anticoagulant, ja que quelata els ions de calci i n'inhibeix la coagulació. Una altra aplicació en forma de citrat de ferro (II) és el de suplement dietètic. Aquí el benefici és la solubilitat com a quelat del d'altra manera majoritàriament insoluble ió de ferro.\nEl citrat és un intermdi en el cicle de Krebs.\nSíntesi d'àcids grassosModifica\nEl citrat també pot ser transportat cap enfora dels mitocondris i dins del citoplasma i aleshores degradar a acetil-CoA per a la síntesi d'àcids grassos.\nPaper de la glicòlisiModifica\nAltes concentracions de citrat citosòlic poden inhibir la fosfofructoquinasa, cd'un dels passos de la glicòlisi.\nExemples de citratsModifica\nForma ionitzada de làcid cítric.\nCitrat de calci o Sal amargant, utilitzada en la conservació i condimentació d'aliments.\nCitrat de potassi, utilitzat com solució tamponadora per a regular el pH.\nCitrat de sildenafil, és el nom del producte Viagra®, entre altres.\nCitrat de sodi, utilitzat com a tampó de pH i anticoagulant de la sang.\nCitrat de coure\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Citrat\n↑ G. Gomori, Preparation of buffers for use in enzyme studies, 1955.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Citrat&oldid=25039149»\nDarrera modificació: 25 set 2020 a les 10:34\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 set 2020 a les 10:34.


Hanting Express Beijing Yongding Road Pequín Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.21 Yongding Road, Haidian District, Beijing, China, Districte Haidian, Pequín, Xina, 100039 - Veure al mapa\nNotable 7,7 (12 comentaris)\nBarri Districte Haidian Shangdi i Parc de Ciència Zhongguancun C Nacional Convencions Xina i Ciutat Olímpicallage Aerorport Internacional Capital i Nova Expo\nHaidian Wuluju Subway Station\nEstació de Metro Wukesong\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hanting Express Beijing Yongding Road està situat idealment a Yuegezhuang; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHanting Express Beijing Yongding Road ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Yuegezhuang, faci de Hanting Express Beijing Yongding Road la vostra llar.


FOTO CLUB amb Andrés Solla / Com i des d’on s’expliquen les històries? /+deFOTO – Can Basté\nFOTO CLUB amb Andrés Solla / Com i des d’on s’expliquen les històries? /+deFOTO\nFOTO CLUB – +deFOTO 2021\nDissabte 18 de desembre, 12 h //Sala Cuina\nCom i des d’on s’expliquen les històries? Parlem de fotografia documental.\nDes de l’Espai Fotogràfic fem noves propostes i una d’elles és: El Foto Club, un espai obert de trobada per a entusiastes de la fotografia. Cada sessió se centrarà en un tema fotogràfic diferent. I l’objectiu serà compartir referents, debatre sobre diferents punts de vista, però sobretot gaudir de la fotografia.\nEn aquesta primera sessió comptarem amb la presència d’Andrés Solla autor de l’exposició guanyadora del premi 16è Fórum Can Basté, per a parlar de foto periodisme i documental. Com es construeixen les notícies o projectes, però sobretot des d’on parlem per explicar-les.\n*Activitat gratuïta amb aforament limitat i reserva prèvia.


Cs Alzira critica la dificultat del nou sistema de pagament de la zona blava – RiberaTV\nAledón: “Les noves màquines, en comptes de simplificar el procés, tenen un sistema farragós i incòmode per als usuaris””\nLa regidora de Ciutadans (Cs) Alzira, Clara Aledón, ha criticat “la dificultat del nou sistema de pagament de la zona blava”. “És massa farragós, és difícil des de traure un tiquet fins a pagar una multa”, ha assegurat.\nSegons Aledón, “abans el tiquet s’imprimia la instant i ara fa falta més temps”. A més, ha denunciat, “el sistema de cobrament és caòtic, s’ha anar a la policia i després a recaptació, sabem d’usuaris que han hagut d’anar diverses vegades per a pagar”.\n“No s’ha pensat en els usuaris, estem molt pitjor que amb el sistema anterior”, ha destacat l’edila de Cs, al mateix temps que ha defensat que “aprofitant que s’han canviat les màquines, s’hauria d’haver simplificat el procés; però s’ha fet tot el contrari ja que abans era més fàcil i còmode”.\nCs Alzira critica la dificultat del nou sistema de pagament de la zona blava added by Ribera Televisió on 23 juny, 2021


Editorial archivos - Arxivers la DaDa\nEditorial 163 – Accés a la informació, un deure i un dret.\nDes de l’AAC ens hem posicionat sempre a favor de tota política d’accés, sobretot d’aquelles que impulsessin l’accés lliure i universal a una informació que, com a pública, ha de ser de fàcil accés, comprensible, reutilitzable, íntegra i original. Un dia com avui no podem sinó esmentar allò que el nostre col·lectiu té com a principi bàsic, facilitar l’accés a la informació i, en conseqüència, vetllar per a la transparència i el bon govern de les administracions públiques i la qualitat estructural dels sistemes de governança.\n#accésinformació #AccessToInfoDay #DIAUI2021 #governançadelesdades #IDUAI2021 #transparència\nEditorial 162 – Ara que tenim 20 anys… la Llei d’Arxius i Gestió de Documents de Catalunya (LAD)\nVam ser capdavanters el 2001, amb una llei que esdevenia un referent nacional i que, al ser-ho, encara avui s’ha mantingut en alguns aspectes inalterable i fiable. Ara, però, ens toca adaptar-la. Els arxius i la gestió documental requereixen d’un nou sacseig. És el moment, és l’hora de la reforma. És hora de tornar a ser capdavanters com a país i apostar per la reforma legislativa que ressituï els arxius com a autèntiques estructures d’estat.\nEditorial 161 – Un sistema per a la governança\nAquesta setmana se celebra arreu del món el Dia Internacional dels Arxius. No us perdeu la gran varietat de propostes que estan programades. Tot aquest ecosistema és el que es mou aquests dies amb intensitat, i ho fa sota la campanya internacional de l’ICA, empoderant els arxius, perquè la importància del coneixement arxivístic no rau en la professió, sinó en la seva capacitat d’erigir-se com a sistema de governança social i organitzativa. Estem vivint un canvi, un canvi que cal percebre i, sobretot, entendre estratègicament. És hora de reformular conceptes i de situar els nodes que connectin les xarxes que completin l’ecosistema. És hora de crear un sistema sòlid de governança.\n#Editorial #Empoweringarchives #SIA2021 #Sistemadegovernança\nEditorial 160 – “El Preu de l’Ambició. Arxius, Govern de la Dada i Confiança Social”\nAquest és el lema triat per al divuitè Congrés d’Arxivística i Gestió de Documents de Catalunya. Pot semblar una mica xocant, però si fem un repàs a les últimes edicions (“Preservació Digital. Accés permanent”, Lleida, 2015; “La gestió documental: el futur (és) ara!”, Reus, 2017; “L’arxiu social: de servei a comunitat”, Sant Feliu de Guíxols, 2019), tant als enunciats com, sobretot, als continguts, veurem que segueix una mateixa línia de debat sobre les potencialitats i l’abast de la nostra disciplina.\nEditorial 157- Apel·lació al diàleg\nEntre els passats dies 21 i 25 d’octubre, l’Associació d’Arxivers-Gestors de Documents de Catalunya va assistir a la Conferència del Consell Internacional d’Arxius celebrada a Adelaide sota el lema “Dissenyar l’Arxiu”. Són diversos els motius que ens impulsaven a no faltar a aquesta cita. D’entrada, les obligacions derivades com a membres del comitè executiu de la Secció d’Associacions Professionals (ICA-SPA), també la presentació d’una ponència sobre el projecte #Cuéntalo que, de fet, va donar títol a la sessió en què s’hi encabí. Però, sobretot, l’AAC hi va ser perquè es tractava d’una Conferència dedicada fonamentalment a repensar la funció i l’estructura dels arxius en el marc de l’actual societat digital.\nEditorial 154- Dissenyar els Arxius de Catalunya del segle XXI\nCom han de ser els arxius del segle XXI? Aquesta és la interpel·lació que ens fa l’ICA aquest any 2019. La funció arxivística té una vocació clarament orientada al futur i dissenyar com ha de ser el futur dels nostres arxius és cosa de tots i totes: professionals, Govern i ciutadania hauran de ser-ne corresponsables.\nEns cal autoritat\nEls arxius han entrat, en aquests primers mesos de l’any, a l’agenda parlamentària catalana, i des de l’AAC-GD s’ha vist la necessitat de fer-los visibles a les més altes autoritats del país, abordant amb elles la situació actual del Pla d’Arxius i Gestió Documental, la situació dels arxius al país i la necessitat d’una voluntat política de dotar-los d’una autoritat i d’un rang que avui no tenen.\nSemblava que no ho hauríem de veure mai en democràcia, però està passant. L’accés a la informació dels arxius s’està posant en risc a partir de decisions que no podem batejar simplement com d’arbitràries, sinó de ideològicament dirigides a la protecció de la seguretat “d’alguns”.


El Barça fitxa André Gomes per 5 temporades RacoBlaugrana.com\nHome Notícies Barça El Barça fitxa André Gomes per 5 temporades\nEl Barça fitxa André Gomes per 5 temporades\nEl Barça ha protagonitzat la sorpresa al mercat d’estiu i André Gomes fitxa pel club blaugrana per 5 temporades. Tal i com anuncien varis mitjans, i avançada per Mundo Deportivo, el club incorporà al mig campista del València, quan tot feia indicar que el seu futur podia ser al Madrid, i veurem que passa amb el que semblava que era la gran prioritat, l’arribada d’un quart davanter per donar descans al trident.\nSegons RAC1, les xifres de l’operació són de 35 milions d’euros fixes més 20 milions en variables, per un total de 55 milions d’euros , en una operació en la que no entra Martí Montoya,tot i les informacions provinents de València i que el lateral si podria acabar a Mestalla. Pel que fa als variables, i segons fonts del club, segons l’emissora si serien reals, i no de fàcil compliment com en d’altres operacions, unes xifres que el club blaugrana no ha confirmat en el comunicat del seu fitxatge.\nAmb l’operació l’import de les operacions del Barça aquest estiu puja fins a 79,2 milions d’euros, per sobre dels 60 milions establerts pel cub més els 13 de les ventes de Bartra i Halilovic, però segons les informacions el club segueix buscant un 9, el que podria suposar alguna sortida d’algun futbolista com Claudio Bravo o Arda, de qui Luis Enrique hauria assegurat la continuïtat en la seva primera roda de premsa.\nPel que fa al futbolista, André Gomes complirà 23 anys el proper 30 de juliol, i arriba al Barça després de dues temporades al València, d’on va arribar procedent del Benfica per 15 milions d’euros, qui cobrarà un 20% de les plusvàlues de la seva venta, i sobretot gràcies al fet que Peter Lim i Jorge Mendes, el seu agent, siguin els propietataris del futbolista en la seva societat Meriton. En el seu primer any, el futbolista va ser titular indiscutible al mig del Camp, jugant 33 partits de Lliga, 31 de titular, i va marcar 4 gols, mentre que l’any passat el seu rendiment fou molt més irregular jugant 30 partits de Lliga, 27 de titular, i va marcar 3 gols.\nInternacional pel seu país, 11 partits i cap gol, en la passada Eurocopa va començar com a titular però va acabar com a suplent actuant en molts partits sortint des de la banqueta, però sense jugar la final que el seu combinat va guanyar a França.\nVÍDEO actuacions d’Andre Gomés la passada temporada\nLectures 3025 vegades per 469 lectors\nandre gomés barça\nPrevious articleOriol Domènech: "És complicat fitxar un davanter pel Barça actual"\nNext articleEl fitxatge sorpresa d'André Gomes pel Barça,protagonista a les portades (22/07)\nLaporta diu que el jutge obligarà el Barça a entregar-li la...\nLaporta ha anunciat aquest matí a Catalunya Ràdio que ahir al vespre va rebre una notificació del jutge que els comunica que ordena a...


El gest coherent de Benet XVI | Catalunya Religió\nPer Jordi López Camps. Dm, 12/02/2013\nLa notícia ha sorprès a tothom. Una dimissió, un renúncia, no esperada. Només dos papes havien dimitit abans de Benet XVI; però el record es perd en el temps. Ara vivim en primera persona un fet insòlit. El gest de Benet XVI ha estat interpretat de maneres molt diverses. Per uns, és el resultat d’una maniobra de la cúria que, duta a l’extrem, ha forçat la renúncia del Papa. Són prou conegudes les dificultats de Ratzinger per controlar la cúria i certs moviments eclesials, i són notòries les maniobres que s’han fet aquesta per neutralitzar les seves decisions. És una interpretació propera a la conspiració i a la intriga. Per altres, el gest de dimitir és, en primer lloc, un acte coherent i de normalitat que honora a qui el pren. Joseph Ratzinger, com ha dit ell mateix, es troba al límit de les seves forces i en consciència considera que no en té les suficients per pilotar per més temps la nau de l’Església catòlica. Per això decideix renunciar.\nEl seu gest és un signe de renovació en l’Església catòlica que la fa més comprensible a la mentalitat moderna. Quan les forces comencen a flaquejar cal donar pas a gent més joves i amb més empenta. Els cardenals del conclau haurien de valorar el gest de Benet XVI com una signe de canvi i obertura a una nova situació per part de la mateixa església. Fou el mateix cardenal Ratzinger qui, pocs dies abans de la mort de Joan Pau II, en el Viacrucis de Setmana Santa, comentà que els problemes de l’Església catòlica no venien de fora, sinó de les traïdories, supèrbies i brutícies presents a l’interior de la institució eclesial. Durant aquests anys, és cert que el papa ha intentat fer net lluitant contra moltes resistències internes.\nEl pontificat de Benet XVI ha estat el rencontre de la fe amb la raó moderna. En un intent d’abandonar antigues confrontacions i obrir un diàleg reconciliat i fecund. Les seves tres encícliques, on s’abordaven les bases de la fe, i els seu compendi sobre Jesús en forma de tres llibres, més les seves profundes catequesis i discursos deixen un llegat intel·lectual extraordinari. La figura de Joseph Ratzinger s’engrandirà a mesura que passi el temps. És cert que per la seva responsabilitat al davant de l’ortodòxia vaticana se l’havia associat a la intransigència més severa; però un cop el cardenal de la fe esdevingué Benet XVI les seves decisions aportaren un nou horitzó a l’Església catòlica. El seu gest darrer, la renúncia, és probablement el seu últim missatge contundent: les responsabilitats eclesials són per servir, no per servir-se de l’església.\nJoseph Ratzinger, en el llibre Llum del món, deixava molt clar que un papa podia dimitir si considera que no tenia les forces físiques, psíquiques i mentals per continuar amb la responsabilitat. És més, afirmava, que tenia el deure de fer-ho. Això és el que ha dit Benet XVI que farà el dia 28 de febrer a les 20 hores. El seu gest aporta un valor a la transformació eclesial de dimensions encara desconegudes. Estableix la pròpia temporalitat en la primacia romana i obre el pas a una nova comprensió dels càrrecs de responsabilitat eclesial. Amb la renúncia del papa s’inicia una etapa en la qual l’eix de l’actitud eclesial a transmetre al món és el testimoniatge de la coherència d’allò que es predica i el que es fa. Aquest és el darrer gran llegat que Joseph Ratzinger, Benet XVI, deixarà a l’Església el proper dia 28 de febrer. A partir d’aquesta data la responsabilitat de continuar en la direcció insinuada la tindran els cardenals electors.\nJoseph Ratzinger, Benet XVI


Aquesta memòria mostra les fites d'aquest camí: l'increment en el nombre d'estudiants i titulacions, la millora dels materials didàctics, l'extensió territorial dels centres de suport, la qualitat dels serveis que s'ofereixen als estudiants, la recerca, el millorament del finançament per recursos propis i la projecció internacional. I encara hi ha un benefici addicional que no es pot quantificar: l'estímul que ha representat la Universitat Oberta de Catalunya en la creació d'una consciència col·lectiva sobre la incidència de les noves tecnologies en la millora de l'ensenyament universitari.\nMemoria del curso 1995-96\nVoler deixar memòria escrita del primer any d'activitat de la Universitat Oberta de Catalunya és un acte de responsabilitat: el de donar comptes als ciutadans del que hem fet amb el pressupost i amb la confiança amb què ens ha distingit el govern de la Generalitat de Catalunya.\nMemòria del curs 1995-1996\nThe Institutional Mandate in practice : quick guide for faculty and researchers\nAquest document respon a la necessitat d'acostar la Política institucional d'Accés Obert de la UOC als professors i investigadors d'aquesta institució. És, doncs, una guia pràctica sobre el Mandat aprovat el 6 d'octubre de 2010. Este documento responde a la necesidad de acercar la Política Institucional de Acceso Abierto de la UOC a los profesores e investigadores de esta institución. Es, pues, una guía práctica sobre el mandato aprobado el 6 de octubre de 2010.\nEl Mandato institucional en la práctica: guía rápida para profesores e investigadores\nAquest document respon a la necessitat d'acostar la Política institucional d'Accés Obert de la UOC als professors i investigadors d¿aquesta institució. És, doncs, una guia pràctica sobre el Mandat aprovat el 6 d'octubre de 2010. Este documento responde a la necesidad de acercar la Política Institucional de Acceso Abierto de la UOC a los profesores e investigadores de esta institución. Es, pues, una guía práctica sobre el mandato aprobado el 6 de octubre de 2010.\nMandat institucional a la pràctica: guia pràctica per a professors i investigadors\nPractical guide to English usage : draft version\nLa guia que us presentem a continuació és fruit de les necessitats lingüístiques que han sorgit a la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) des que es va crear i que el Servei Lingüístic ha estat l'encarregat de satisfer adequadament.\nLa guía lingüística en español es fruto de las necesidades lingüísticas que han surgido en la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) desde que se creó y que el Servicio Lingüístico ha sido el encargado de satisfacer adecuadamente.\nGuia pràctica de català


9 graus Ritcher. Natura devastadora a Japó | DOS 2.0\n← Provoca conversació 2.0 o be VoiceThread\nApunts de topics de març 2011 →\nLes xarxes mòbils Japoneses, sens dubte unes de les més avançades del món, es van col.lapsar durant la tragèdia i de nou les xarxes socials van servir de canal de comunicació global. L’efecte 9 / 11 demostra la vulnerabilitat de les xarxes mòbils davant catàstrofes. Aquest efecte es va contrastar per primera vegada durant els atacs terroristes de l’11 de setembre als Estats Units.\nDe fet la primera notícia del sisme i del posterior tsunami la vaig recollir a la meva timeline de twitter via @ martinvars (Fon). Ja és habitual que twitter sigui el canal de comunicació que abans difon la notícia en aquest tipus de successos. Gairebé durant una setmana quatre dels mes importantats trending topics de twitter estaven relacionats amb aquest succés (# prayforjapan, Fukushima, Japan Earthquake, Miyagi).\nPerò, va fallar la tecnologia en l’avís precoç de tsunami?\nJapó compta amb múltiples tecnologies d’avís d’hora contra tsunamis-terratrèmols que permeten avisar la població. Un article interessant a aquest respecte el podeu trobar a “Com funciona la tecnologia anti terratrèmols del Japó “. En el cas dels tsunamis (vocable d’origen japonès) es fan servir uns dispositius formats per mesuradors de pressió situats en el llit marí, sistema de transmissió acústica de dades (comuniquen els mesuradors de pressió i les boies) i boies connectades per satèl lit a un centre d’alerta (Dart II system). Aquests dispositius van ser creats per NOAA’s Pacific Marine Environmental Laboratory (PMEL).\nFont: The NOAA DART II Description and Disclosure\nEn aquest cas el terratrèmol va ser tan a prop de la costa que no va donar temps a llançar l’alarma (normalment aquest tipus d’avisos donen uns minuts de marge) sorprenent als habitants de les zones que posteriorment van ser devastades per la gran onada.\nPerò, què va passar amb les xarxes socials durant la catàstrofe?\nFont: Web Pro News\nTant Facebook com twitter no van deixar d’emetre informació des del primer moment demostrant la fiabilitat d’aquests canals després de l’apagada de la tecnologia cel lular. En la meva opinió no hi ha res pitjor en aquests moments que la incomunicació. Des twitter es van llançar missatges amb imatges de la tragèdia, per captar fons per a la Creu Roja i altres institucions, localitzacions a GMaps de refugis per a la població, etc\nRefugis posicionats sobre Google Maps\nNo deixo de sorprendre’m en veure com l’onada arrasa tot el que troba en el seu camí.\nVoldria aprofitar aquest post per felicitar a Fon per la seva iniciativa d’obrir la seva xarxa de punts d’accés wifi al Japó mentre duri aquesta crisi. Sens dubte una gran ajuda en les comunicacions dels ciutadans d’aquest país.\nNo voldria acabar aquest post amb un dels trendig topics de twitter # Prayforjapan. Sens dubte necesseiten tota l’ajuda que puguem donar-los\nAquesta entrada s'ha publicat dins de General i etiquetada amb terratrèmol Japó, tsunami japó. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Antològica de Josep Maria Subirachs al Museu de Montserrat | Bonart\nAntològica de Josep Maria Subirachs al Museu de Montserrat\nL’espai d’art Pere Pruna del Museu de Montserrat (MDM) acull una petita mostra antològica amb un conjunt d’escultures de Josep Maria Subirachs, que ofereixen una visió molt representativa de les diverses etapes de l’itinerari creatiu d’aquest artista barceloní, que va morir el proppassat 7 d’abril. Subirachs ha estat un dels escultors catalans contemporanis més emblemàtics. És protagonista d’una trajectòria sòlida i reconeguda internacionalment.\nLa mostra, que es pot veure fins a la tardor en aquesta sala d’exposicions temporals del museu montserratí, conté un petit conjunt de figures femenines que encara respiren les influències noucentistes dels anys quaranta i cinquanta, que tot seguit i de manera gairebé imperceptible desemboquen en un expressionisme més vigorós.\nVe després l’opció decidida envers l’abstracció, i encara les tensions de les pinces i les falques, l’obsessió per la geometria integrada en una concepció metafísica de la realitat, l’encís del món clàssic, de la seva mitologia i les seves formes més depurades que conformen un repertori nou que torna a incloure la figuració i el joc dels volums encaixats dins una sintaxi plena de cites cultes, sovint hermètiques. La mostra, que porta per títol Subirachs escultor, obra selecta, ha comptat amb l’assessorament de Judit Subirachs-Burgaya, filla de l’artista.\nL’obra de Subirachs a Montserrat és força present. En el decurs de la seva vida, l’artista va realitzar diversos treballs per al Monestir benedictí. La primera va ser la Creu de Sant Miquel (1962), seguida de l’efígie de Sant Domènec de Guzmán (1970), el Monument a Ramon Llull (1976), la Capella del Santíssim de la Basílica de Santa Maria (1977), l’estàtua de Sant Jordi (1986) i la imatge de Nostra Senyora de Montserrat (2001), situada a la secció Nigra sum del Museu de Montserrat. L’any 2013 es van incorporar dos relleus de l’any 1985, que es poden veure al peu de la torre abacial del Monestir, i que pertanyen al conjunt més característic de l’univers temàtic de Subirachs. Porten per títol Ariadna i Hermes, per mitjà de les quals l’artista explica el seu concepte de l’home.\nEtiquetes: Josep Maria Subirachs · Museu de Montserrat


Un mort i dos ferits en un atemptat a Melbourne\nL’home, que va apunyalar diverses persones, acaba abatut per la policia || Estat Islàmic reivindica l’autoria de l’atac\nUna persona va morir i dos més van resultar ferides en l’atac perpetrat per un individu amb un ganivet contra diversos transeünts en un cèntric carrer de la ciutat australiana de Melbourne, que la policia va qualificar com un acte “terrorista” i que va ser reivindicat poc després per l’Estat Islàmic (EI). L’atacant, que no va ser identificat però del qual se sap que era conegut per la policia i els serveis de contraterrorisme, va morir mitja hora després d’arribar a l’hospital, a on va ser traslladat després de rebre un tret al pit de la policia quan provava de reduir-lo.\n“Pel que sabem fins ara d’aquest individu, ho estem tractant com un incident terrorista”, va dir en roda de premsa Graham Ashton, cap de la policia de Victòria, estat al sud-est d’Austràlia la capital del qual és Melborune. “És conegut per la policia, bàsicament en relació amb uns familiars seus que són del nostre interès. És algú que en conseqüència és conegut per la policia de Victòria i les autoritats federals d’intel·ligència”, va explicar el responsable policial.\nL’atacant era un somali amb un familiar que va ser detingut l’any passat i imputat per terrorisme\nL’agressor residia en un suburbi al nord-oest de Melbourne i tenia antecedents per delictes relacionats amb drogues, robatoris i conducció de vehicles, va indicar Ashton, que va evitar oferir més dades sobre l’atacant. Segons la cadena SBS, l’individu era un somali amb un familiar que va ser detingut l’any passat i imputat amb càrrecs de terrorisme.\nL’Estat Islàmic va assumir l’autoria de l’atac a través de l’agència Amaq, afí al grup jihadista, i va assegurar que l’autor dels apunyalaments era un dels seus combatents.\nL’atac va tenir lloc a les 16.20 hora local al cèntric carrer Bourke, quan l’assaltant va estacionar un cotxe a l’entrada d’un centre comercial i va sortir amb un ganivet amb què va agredir diversos vianants, un dels quals va morir al mateix lloc. Segons afirma Ashton, un vehicle amb policies va arribar al cap d’un minut i l’agressor va atacar els agents a cops de puny i després va intentar utilitzar un ganivet, moment en què un d’ells li va disparar.


ERC-Viladecans veu tracte desigual en les ajudes a les entitats esportives\nEls republicans demanen millores per als clubs “que han de finançar de la seva butxaca el cost del lloguer d’instal·lacions davant la manca d’oferta d’espais”\nERC a l’Ajuntament de Viladecans ha instat l’equip de govern (PSC+ICV) a buscar fórmules per reconduir “el desordre i el tracte desigual en les ajudes a les entitats esportives de la ciutat detectats després d’haver analitzat el número d’hores que utilitzen les instal·lacions públiques i les subvencions que van rebre per part del consistori durant la temporada 2016-2017”, segons manifesta el grup municipal.\nUn cop analitzades les dades arran de les queixes de diverses entitats esportives, la portaveu d’ERC Viladecans Bàrbara Lligadas assegura que “hi ha marge de millora per un tracte més igualitari entre els clubs esportius de la ciutat, sense perjudicar aquells que actualment tenen més beneficis per nombre de socis o per la seva implantació. No qüestionem que els clubs més grans rebin també més suport municipal. Demanem que s'estudiï la possibilitat d'establir contractes programa amb les entitats esportives”. “Una opció", ha afegit, “que permetria endreçar les relacions entre l’Ajuntament i els clubs esportius, evitant així qualsevol indici de possible discrecionalitat en les subvencions que atorga el govern local i donant més estabilitat pressupostària als beneficiaris.”\nEls republicans demanen millores per als clubs que han de finançar de la seva butxaca el cost del lloguer d’instal·lacions davant la manca d’oferta d’espais, ja que això representa, segons ERC, un greuge comparatiu respecte altres entitats que gaudeixen d’instal·lacions municipals, sense costos afegits i en alguns casos gairebé en règim d’exclusivitat. “Estem convençuts que l’equip de govern serà receptiu a les nostres demandes, perquè són les demandes dels clubs que es veuen perjudicats i de pas descartarem qualsevol ombra de dubte en la gestió de les ajudes”, diuen.\nL’enderrocament del Poliesportiu Municipal del Centre el 2016 i l’entrada en funcionament del nou complex Podium el 2015 no ha contribuït a resoldre la manca d’equipaments esportius a Viladecans, una ciutat especialment activa a nivell esportiu. Podium està sobreocupat, és molt més utilitzat que Atrium i té molta més rotació entre quatre entitats (amb un 44%, un 18%, un 17% i un 13% d’ús, respectivament). Atrium, en canvi, està cedit bàsicament a dos clubs (amb un 71% i un 24% d’ús). ERC entén que aquesta situació és anòmala i que caldria tendir cap a l’equiparació entre les dues instal·lacions esportives municipals.\nEls republicans també demanen anar més enllà i explorar un ús més intensiu de les instal·lacions esportives escolars, sempre que sigui compatible amb l'activitat ordinària dels propis centres i ampes. Aquesta mesura, tot i que resultaria insuficient perquè algunes necessitats dels clubs quedarien desateses, sí permetria almenys esponjar i reduir la manca d’espais per a la pràctica esportiva federada, un mal endèmic en una ciutat de més de 65.000 habitants que no para de créixer sense comptar amb els serveis adaptats.\n“Si malgrat les millores que plantegem encara hi ha entitats esportives que han de recórrer a instal·lacions no municipals com a alternativa, aleshores caldrà estudiar nous ajuts per ajudar a cobrir aquest sobrecost”, ha afegit Lligadas.\nSegons les dades de la temporada 2016-2017, Viladecans compta amb més de 30 entitats esportives: cinc clubs apareixen clarament beneficiats respecte la resta pel que fa a les subvencions que reben de l’Ajuntament. Són els mateixos que gaudeixen de més hores en l’ús d’instal·lacions esportives municipals (camp de beisbol, camp de futbol d’Atrium, camp d’esports de la Torre Roja, Atrium i Podium), alguns d’ells en règim d’exclusivitat o gairebé.\nDes d’ERC Viladecans Lligadas insisteix en el fet que “no estem demanant reduir el suport que l’Ajuntament està donant a les entitats esportives més consolidades de la ciutat, sinó que es replantegi tot el model de manera que tendim a compensar i equilibrar les grans diferències que detectem entre clubs, per un tracte més just i igualitari.”


El prefix - Cartes creuades - VilaWeb\nSi en les pròximes eleccions a Catalunya els partits a favor de la sobirania s'han de presentar conjuntament o cadascun amb la seva pròpia sigla i amb la seva pròpia llista. Heus aquí una qüestió que cal decidir com més aviat; perquè si s'avancen les eleccions atès que el calendari electoral d'Espanya per al 2015 ja està complet, caldrà avançar-les cap a febrer. En principi i a no ser que el president d'Espanya Mariano Rajoy, conscient que les previsions per al PP són cada vegada pitjors, decideixi avançar al febrer ell mateix les eleccions legislatives d'Espanya.\nLa setmana passada el president Mas va presentar una proposta i ara tothom està esperant/estem esperant el que pugui proposar Junqueras demà passat. Mentrestant, i això passa després que jo hagi escrit aquest text, l'ANC i Omnium també publicaran seva opinió i les seves propostes. I no seré jo qui us expliqui, amics catalans, quina és la força d'aquestes dues entitats.\nDes d'una perspectiva sociològica no queda molt temps, perquè aviat tots estarem jugant a l'escalèxtric, si fa no fa durant almenys dues setmanes. No és el mateix que dos o tres partits, cadascú d'ells amb la seva candidatura fàcilment reconeixible, prés tingui el suport dels tres partits.\nSuposo que a Catalunya i arreu la gent a favor de la independència aprova de molt bon grau els conceptes creats a partir del prefix co- . Sense barrejar-se, sense diluir-se, sense apilar-se, cadascú aferrant-se a la seva identitat, Però com... I qui vulgui actuar fora d'aquest camp té un futur difícil. La llista única té un problema, molt greu: suscitarà una sociologia d'oposició, mobilitzarà el que està desmobilitzat i despertarà el fantasma del frontisme. Crec que es tracta d'un càlcul que cal considerar.\nLa llista única té un problema, molt greu: despertarà el fantasma del frontisme.


El bloc de la Biblioteca: d’agost 2021\nAvui fa 50 anys del naixement de Joann Sfar, dibuixant i guionista de còmics juvenils, tan coneguts com Sardina del espacio i Pequeño vampiro. Ha coescrit nombrosos àlbums de la sèrie Donjon i de Le chat du rabbin (publicat a l'estat espanyol amb el títol El gato del rabino per Norma Editorial). També ha dirigit la pel·lícula Gainsbourg, vie héroïque (2010), per la que va obtenir el premi César a la millor primera pel·lícula, i Le Chat du Rabbin (2011), guanyadora del César a la millor pel·lícula d'animació.\nAvui fa 50 anys del naixement de Rebecca Dautremer, famosa il·lustradora d’àlbums infantils, d’obres com ara Princeses oblidades desconegudes i Alícia en el país de les meravelles, entre molts altres.\nPublicat per Biblioteca INS Miquel Biada a 11:31 Cap comentari:\nAvui fa 100 anys del naixement de Eugene WesleyRoddenberry, més conegut com a Gene Roddenberry. Va ser un escriptor i productor estatunidenc, conegut especialment per ser el creador i impulsor de l'univers de ciència-ficció de Star Trek.\nVídeo realitzat pel Ministerio de Cultura de Perú per fomentar la lectura.\nAvui fa 75 anys de la mort de Herbert George Wells, escriptor anglès molt prolífic que escrigué obres de gairebé tots els gèneres, incloent contes i obres que no són ficció, encara que era molt conegut per les seves novel·les de ciència-ficció. Era obertament socialista, i moltes de les seves obres contenen notables comentaris polítics i socials.\nA la biblioteca trobaràs les següents obres:\nAvui fa 100 anys del naixement de Maurice Tillieux (signava com Tillieux) autor de còmics belga de l'anomenada "escola de Marcinelle". Tillieux va exercir principalment en dos dominis: la sèrie policíaca humorística, amb les seves creacions Fèlix, Marc Jaguar i sobretot Gil Pupil·la, i els acudits de mitja pàgina amb el seu antiheroi Cèsar i la sèrie Marc Lebut et son voisin, que presentava les aventures d'un Ford T.


El Vendrell urgeix a l’Escola de Música la llicència ambiental | Diari La República Checa\nEl Vendrell urgeix a l’Escola de Música la llicència ambiental\nEl tràmit s’arrossega des de fa 10 anys\nEl govern del Vendrell exigeix de forma urgent als propietaris de l’edifici de l’Escola Municipal de Música Pau Casals l’obtenció de la llicència ambiental, un document que haurien de tenir des que van inaugurar l’edifici ara fa deu anys.\nAl darrer ple municipal, la majoria de grups de l’oposició (ERC-Som Poble, Primàries i Podem) reclamaven que el centre seguís tancat provisionalment després de la crisi de la covid-19 fins obtenir la llicència. La proposta, però, va ser rebutjada pels vots majoritaris del govern i l’abstenció de Junts.\nL’executiu reclama que es solucioni el tràmit\nDes de l’executiu apunten que l’empresa és qui té l’obligació de disposar del document i asseguren que el consistori hi està col·laborant per recopilar la informació necessària abans del setembre.\nL’alcalde del Vendrell, Kenneth Martínez, assegura que la manca de llicència ambiental és un tràmit que s’arrossega des del 2009 per motius burocràtics, entre els quals hi ha la fallida de l’empresa Vicsan, inicialment responsable del projecte de la nova Escola de Música. Amb l’empresa que posteriorment va assumir el centre, la societat Escola de Música i Auditori Plaça Tívoli, hi negocien de fa anys per resoldre tota la documentació.\nMartínez recorda que l’Ajuntament és arrendatari de l’espai i assegura que l’empresa no ha obtingut el certificat ambiental per la falta de diversos documents que no ha pogut acreditar per culpa de la fallida de la companyia inicial. Explica que els últims mesos els serveis municipals estan col·laborant amb la companyia per recopilar tots els arxius necessaris.\npreviousFormulari VIII Premis de la Comunicació\nnextMercadona activa un sistema per detectar persones amb ordre d'allunyament


Tanca la casa-taller del fotògraf internacional Lluc Queralt\nL'accés a l'edifici, recentment tapiat, al carrer Cavallers.\nL’edifici es troba tapiat després que la propietat el fes fora al febrer\nActualitzada 04/03/2020 a les 20:34\nEl fotògraf tarragoní reconegut internacionalment Lluc Queralt va haver de marxar el mes passat de la Part Alta, de l’edifici on havia viscut amb la seva família. Arran d’un canvi de propietat, els cent anys de lloguer continuat no van ser obstacle per a què la nova societat inversora, Amira CRC 2019, tanqués una de les darreres cases-taller d’aquesta zona de la ciutat.\nLa porta de l’immoble –des de fa anys presidida per una fotografia de l’artista– es troba ara mateix tapiada. Una part d’aquest edifici estava ocupada irregularment, mentre que la planta baixa servia de taller de creació i de camp base per a Lluc Queralt. El mateix Queralt va mantenir un litigi amb l’empresa inversora fins que la justícia va dictaminar que havia de marxar donat que la propietat no va voler negociar una pròrroga del contracte de lloguer.\nEl també fotògraf tarragoní Pep Escoda va denunciar ahir el fet que la Part Alta es quedés sense les creacions del seu company de gremi. Hermán Pinedo, regidor d’Habitatge i Patrimoni de l’Ajuntament de Tarragona, va respondre-li que «estic recabant informació per tenir una resposta més precisa» en relació a tapiar l’edifici amb una estructura metàlica que xocaria amb «preservar el conjunt històric de Tarragona».\nLluc Queralt lamentava abans de conèixer la notícia que «s’està expulsant els veïns» de la Part Alta en benefici d’una major presència de turistes. Aquest fotògraf, genuí del barri, s’ha fet un nom en diversos països, com ara Islàndia, alhora que també és reconegut per les seves pintures.\nComenta el contingut : Tanca la casa-taller del fotògraf internacional Lluc Queralt


"La nostra" evita retransmetre els Segadors ! directe!cat\nDilluns, 27 d'agost de 2007 05:00 h\n"La nostra" evita retransmetre els Segadors\nL'espanyolització de les emissores de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió continua avançant a passos de gegant. Ni depenent d'una conselleria d'Esquerra (Cultura i Mitjans de Comunicació, de Joan Manuel Tresserras) s'ha aconseguit frenar aquest procés, que amenaça d'arribar a quotes aberrants. A la Corpo s'estan tornant més papistes que el papa, més espanyols que els d'Antena 3.\nL'últim episodi d'aquest drama, després que Catalunya Ràdio decidís emetre en directe els partits del Real Madrid, ha estat la cacicada amb l'himne dels Segadors, dissabte a Wembley.\nFem memòria: dissabte els Catalans Dragons jugaven la final de la Carnegie Challenge Cup a l'estadi de Wembley, davant els Saint Helens, els campions del món. Inicialment el partit no s'havia d'emetre, però la pressió de la societat catalana, sobretot a través de la xarxa, va aconseguir que, finalment, es programés el matx. Al canal 33, això sí.\nCom a totes les grans finals, minuts abans de començar el matx van sonar els himnes dels equips, i la majoria d'aficionats catalans estaven pendents de l'emissió del 33 per tal de sentir l'himne dels Segadors, l'oficial dels Catalans Dragons, interpretat per l'orquestra i els cors de la Reina d'Anglaterra al mític estadi de Wembley. Un moment mític, simbòlic, temut fins i tot pels mitjans espanyolistes més extrems, com Libertad Digital. Un moment històric, ja que implicava que, malgrat no tenir seleccions esportives oficials, Els Segadors sonaven en un partit internacional, com a avantsala del que serà, d'aquí uns anys, qualsevol partit de les seleccions esportives catalanes.\nPerò el moment màgic no va ser possible. En una decisió sense precendents, el 33 va connectar amb Wembley just quan els Segadors havien acabat de sonar, a temps per sentir l'himne anglès, davant la indignació de la totalitat de l'audiència del matx.\nMinuts després de la cacicada, la xarxa treia fum de seguidors indignats amb la decisió de TVC de no emetre l'himne dels Segadors. Tothom tenia clar que s'havia tractat d'una decisió política, i fòrums diversos s'han omplert de queixes durant el cap de setmana. Així, els diversos articles del web de l'AVUI sobre el partit han registrat fins a 900 comentaris amb queixes, i en una enquesta del diari el 70% dels enquestats opina que la decisió de "menjar-se" els Segadors fou una consigna política.\nAl Racó Català els usuaris van denunciar ja durant el matx aquesta pràctica mafiosa per part de la branca espanyolista de TVC, i van començar a trucar a TVC i a enviar-hi correus electrònics espontàniament.\nL'allau de trucades i correus electrònics amb queixes a TV3 va ser antològic durant tota la tarda de dissabte, i finalment el telenotícies vespre va mostrar durant uns quants segons imatges de Wembley mentre sonava l'himne. Però el mal ja estava fet, i amb quina impunitat. Ni un sol responsable, ni una nota de disculpa, res. Tal com informa l'AVUI, Josep Maria Farràs, del departament d’esports de "la nostra", ha exculpat TVC de la no-transmissió en directe de l'himne, al·legant que la senyal internacional que va rebre TV3 no va poder arrencar a temps. Tot i això, altres fonts dins de TVC expliquen que l'emissora disposava de la senyal fins a dotze minuts abans de l'inici del matx, de manera que l'emissió dels Segadors podia haver-se realitzat a la perfecció.\nÀngels Folch Sabadell\n30 d'agost de 2007, 02.04 h\nNo sé ni per què us la mireu. Tal i com està el pati és millor no mirar-ne cap de TV: ens colonitza des de tots els punts de vista (nacional, personal, intel·lectual, emocioal, etc.) Algú des de Wembley va gravar amb video el moment en què es canta l'himne de Catalunya? Si algú ho hagués fet, el podria penjar a YouTube! Ho he buscat i de moment no hi és, encara que n'hi ha un de penjat d'un partit anterior (maig 2007) on sí que es pot sentir l'himne d'Els Segadors. El trobareu a: http... Llegir més\n29 d'agost de 2007, 16.37 h\nEm sembla fantàstic tot això que dieu, que tant us queixeu, però quants de vosaltres ha boicotejat, des que van passat aquests fets, TV3 i CataluÑa (aviat s'haurà d'escriure així...) Ràdio??? Tanes manis, tantes trucades... Quan deixin de tenir audiència potser es replantegen algunes cosetes, no creieu?\nI tot ve de temps enrere... Recordeu quan no hi havia ni UN sol anunci en l'idioma de Cervantes, a TV3??? Ja fa uns anys que la "prohibició" ètica que rondava a TV3 d'emetre RES en cas... Llegir més\n28 d'agost de 2007, 00.39 h\nQue es desperti d'una vegada l'adormit i mans conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació -vostre, gent d'Erc, que per desgràcia us he votat- i que foti fora el Joan Majó, el Paco Escribano, el Jordi Roure, la Carme Basté, etc de TV3 i Oleguer Sarsanedas i Neus Bonet de Cat. ràdio. No crec que ho faci ni crec que jo us voti més.\n27 d'agost de 2007, 17.10 h\nÉs una vergonya. Com també ho va ser que ahir TV3 fes el TN Migdia a les 16.00 per poder emetre la cursa de Víctor Alonso en competència amb Tele 5. Lamentable!!! TV3, ex-Televisió de Catalunya, actual Televisió Regional de la Comunitat Autònoma Catalana, Coros y Danzas S. A.\n27 d'agost de 2007, 12.54 h\nquè cony és això de la branca espanyolista de TVC????? Volsaltres, esquerra republicana de catalunya, sou els únics responsables directes que que a TVC o a Catalunya radio (on han començat a transmetre partits de l'equip anticatalà per excel·lència, el Madriz) a les diputacions i les conselleries hi hagin branques espanyolistes. Vosaltres les heu sembrat, gràcies a vosaltres han anat creixent i llençant arrels, heu estat el seu abonament. No us en adoneu i heu entregat el meu país a q... Llegir més\n27 d'agost de 2007, 12.23 h\nRes no és casual. Ni en l'orde sociocultural ni en l'orde econòmic. Les èlits espanyoles i els catalans assimilacionistes tenen molt clar que a l'estat espanyol hi ha un conflicte identitari. I volen guanyar-lo.\nManel Oronich i Miravet Barcelona\n27 d'agost de 2007, 10.35 h\nEstava a punt de qualificar aquest fer de molt greu però, clar, n'hi ha tants de molt greus que voldria tenir una expressió més forta. Aquest es un fet de traïdors, avui la Generalitat ha esdevingut l’enemic més principal de Catalunya, ERC que feu, sou l’engany mes fort que s’ha fet als catalans els darrers 300 anys. No teniu cap més remei que dimitir, és això el que us reclamem per dignitat, trenqueu d’una vegada aquest miserable govern i feu plegar a aquest espanyolista que diu... Llegir més\n27 d'agost de 2007, 08.27 h\nsi us plau!! algú pot arribar a creure que fou culpa que el senyal arribà tard?\nbona estratègia aquests de la corporació... perquè ningú es recordi ni parli dels partits del merdrit a catràdio o altres tics espanyolistes dels mitjans teòricament catalans, doncs fem aquesta agressió tan bèstia als països catalans i tenim a la gent distreta amb això uns dies fins q se n'oblidin!\nfins quan aguantarem tot això dcatalans?!


Data: 11/06/20 11:57\nEm sento fatal... fa mesos que no m’acabo de situar ni em trobo agust amb mi mateixa.\nHa sigut un any de molts canvis ja que vaig començar uns estudis que no em van agradar i els vaig deixar. Ara he de fer unes proves per accedir a la carrera que vull i per una part estic segura pero per una altra estic insegura... nose i si finalment això tampoc m’agrada?\nQuan vaig deixar d’estudiar vaig treballar, alla va ser quan vaig notar que l’ansietat m’augmentava i durant el confinament només he fet que plorar... he intentat participar em coses online però res m’aixeca els ànims... he parlat amb familiars i durant una estona em quedo descansada però després... torno a caure com en un pou i em costa respirar i sortir-ne. Ja nose que fer\nData: 15/06/2020 12:11\nÉs probable que tot els canvis que has viscut en el darrer any (començar estudis, descobrir que no t'agradaven, gestionar la frustració, deixar els estudis, començar a treballar, inici del confinament...) t'hagi passat factura i estiguis en un moment delicat.\nÉs totalment natural. Després de rendir tant durant tant de de temps, el nostre cos fa una devallada. No passa res. Deixa't sentir i fes el que necessites (companyia de familiars i amistats).\nAquest cop ho tornes a provar, fantàstic!!! i quan hi siguis ja valoraràs si t'agrada o no. No t'avancis als esdeveniments, d'acord?\nQuan venim d'una mala temporada, el nostre estat d'ànim no canvia d'un dia per l'altra, però després d'un temps podràs mirar enrere i valorar tot el que has aconseguit. Si necessites ajuda professional, demana-la! És més fàcil i et sentiràs més acompanyada, val?


Oliva s'imposa a Barxeta en Xeraco però Alzira seguix líder - Levante-EMV\nOliva s'imposa a Barxeta en Xeraco però Alzira seguix líder\nLa Lliga Bankia-Trofeu Diputació de València torna el cap de setmana que ve en el Genovés, Bellreguard i Dénia\nOliva s'imposa a Barxeta en Xeraco però Alzira seguix líder funpival\nLa tercera jornada de la XXXVII Lliga Bankia-Trofeu Diputació de València de Raspall va concloure diumenge passat al Trinquet de Xeraco amb la victòria per 30-15 del equip Ajuntament d'Oliva (Vercher, Sanchis i Javi López) davant l'Ajuntament de Barxeta (Moltó, Raúl i Ibiza).\nEl triomf d'Oliva significa que avança a Barxeta a la classificació per a situar-se tercers amb tres punts. Per la seua banda, el trio de Moltó continua amb els dos punts obtinguts a la jornada inicial per a posar-se en la quarta posició. Cal recordar que ambdós equips no disputaren la segona jornada, ja que les seues partides van ser ajornades per seguretat a causa del mal oratge.\nUna situació que també va afectar el cuer, Villanueva de Castellón, zero punts, i a Xeraco, quints amb un punt.\nLa taula classificatòria l'encapçala Alzira amb 6 punts després d'haver-hi guanyat les tres partides que ha jugat. També amb tres enfrontaments disputats, l'Ajuntament del Genovés va segon en la taula amb cinc punts.\nLa quarta jornada del campionat per equips comença divendres, 31 de gener, al Trinquet del Genovés amb la partida entre Ajuntament del Genovés (Punxa, Tonet i Néstor) i Ajuntament d'Oliva (Vercher, Sanchis i Javi López).\nDissabte, 1 de febrer, a Bellreguard jugaran Villanueva de Castellón (Marrahí, Roberto i Gabi) contra Xeraco (Ian, Canari i Ricardet) i diumenge, 2 de febrer, al Trinquet el Rovellet de Dénia s'enfronten l'Ajuntament de Barxeta (Moltó, Raúl i Ibiza) i d'Alzira (Pablo, Seve i Lorja).\nPartides ordinaries a Oliva\nEn quant a l'agenda ordinària en la Safor, hui dimarts al Trinquet d'Oliva s'anuncia a Raúl F. i Momparler davant Chesa i Sergi i, a continuació, Ian i Josep davant Punxa i Canari.


La Fira d'Artés aposta per la sectorialització dels expositors\nAquest cap de setmana se celebra la 57a edició del certamen, coincidint amb Sant Jordi\nImatge de la fira agrària d'Artés de l'any passat. Foto: Ramon Creus\nLa 57a edició de la Fira d’Artés se celebrarà aquest cap de setmana. Després de diversos canvis introduïts l’any passat, com el sorteig de fira, l’organització de diversos espais de mobilitat sostenible o la introducció del servei de wifi adreçat als expositors, enguany es presenta una fira amb la voluntat de renovar completament la zona d’exposició de vehicles i maquinària, segons expliquen els organitzadors. L'any passat van passar pel certamen més de 28.000 persones.\nAixí doncs, la fira es presentarà sectorialitzada, fent que el producte es mostri agrupat per sectors d’activitat. L’argument del canvi és que, com a estratègia de venda, la presentació de l’oferta de manera unificada i conjunta és més eficaç. Per exemple, les persones visitants podran trobar els cotxes nous agrupats en un espai continu del Passeig Diagonal al costat de la maquinària agrària i forestal, que també es trobarà unificada, o els cotxes d’ocasió al carrer Catalunya. Tot plegat, implicarà canvis per la fira d’artesans, que passarà a ubicar-se a la Plaça Sant Cristòfol.\nTanmateix, més enllà d’aquesta reubicació, la 57a Fira d’Artés encara comptarà amb més novetats, activitats i punts de trobada que en altres edicions. Entre d’altres activitats, s’aprofitarà que la diada de Sant Jordi coincideix amb la fira per celebrar diversos actes relacionats amb el llibre i la cultura popular. Per exemple, el dijous hi haurà la presentació del llibre Dos de janer de 1917: La Revolta dels Burots d’Artés i durant tot el diumenge al Parc de Can Crusellas, a part de la trobada de puntaires i de la fira d’ONG’s al matí, hi haurà paradetes de llibres i roses on diversos autors firmaran llibres.\nA més, es donarà continuïtat a la Fira de la Cervesa Artesana, un espai completament consolidat i que representa un dels punts de concurrència de gent més rellevants de l'esdeveniment. També es comptarà amb l’organització de diverses activitats infantils i familiars. Hi haurà espais de jocs, explicació de contes i actuacions musicals. Per altra banda, es recupera la mostra de cotxes de competició que, juntament amb altres activitats relacionades amb la mobilitat, pretenen "no perdre una de les essències d’aquesta fira, el món del motor". Per últim, enguany també destaquen algunes activitats amb edició especial com la 15a Baixada d’Andròmines o la 45a edició del concurs de pintura ràpida.\nL'experiència de quatre cooperatives, en una taula rodona\nL’Ateneu Cooperatiu de la Catalunya Central participarà aquest dissabte a la Fira d’Artés amb l’organització d’una taula rodona que, sota el títol Existeix una altra economia, portarà l’experiència de quatre cooperatives catalanes que ja estan treballant en l’àmbit de l’energia, l’alimentació, les finances i l’habitatge. Es farà dissabte a partir de les 12 del migia a la sala d'actes del complex Cal Sitjes.\nEn concret, participaran a la taula rodona Xavi Cipriano, de Som Energia; Alba Rojas, de Frescoop, i que alhora és la coordinadora de l’Ateneu Cooperatiu de la Catalunya Central; Ramon Pascual, de Coop57, i Yolanda Cipriano, de Cal Cases. Tots ells explicaran la seva experiència i com des de diferents àmbits ja s’estan duent a terme pràctiques transformadores "que posen l’economia al servei de la persona i del bé comú i no només del benefici i del lucre".\nArxivat a: ARTÉS FIRES I FESTES


Els barcelonins van sortir en massa al carrer per plorar la mort del capellà i poeta Jacint Verdaguer\nGabriela Grífol Porta | dijous, 10 de juny del 2021, a les 08.36\nEl 12 de juny de 1902 va sortir de l’Ajuntament el seguici funerari de Jacint Verdaguer, el més multitudinari que es recorda a la ciutat. El context polític era marcat per la suspensió de les garanties constitucionals, una mena d’estat d’excepció amb tensió social. Aquest fet va afavorir que el malestar social i cultural es traduís al carrer en un acte reivindicatiu durant el funeral del poeta.\nJacint Verdaguer va anar a Vallvidrera, a la Vil·la Joana, per curar-se però va morir el 10 de juny en una de les habitacions que encara es conserva intacta. Els artistes modernistes li tenien devoció i Picasso va pujar a peu a Vallvidrera per vetllar-lo.\nL’antic mas de l’alcalde de Sarrià va veure morir Jacint Verdaguer un dels escriptors més grans del país. Ara és un museu dedicat a la paraula i la literatura gestionat pel Museu d’Història de Barcelona.\nDes del carrer del Bisbe va enfilar la carrossa tirada per vuit cavalls negres fins al portal de l’Àngel, la plaça de Catalunya i la Rambla. Segons l’expert en Verdaguer i professor de la Universitat de Vic, Ramon Pinyol, van desfilar pels carrers de Barcelona milers de persones per acomiadar el poeta. Un funeral que l’ajuntament de Barcelona va organitzar com si fos un alcalde mort en el càrrec. Les floristes van estendre una catifa de flors pel mig de la Rambla. Part de la fama popular de Verdaguer descansava en la seva etapa fosca com a exorcista.\nJacint Verdaguer va renovar la literatura catalana del s. XIX i la va fer internacional amb obres cabdals com ‘L’Atlàntida’ i ‘El Canigó’, però també feia cançonetes de Nadal, estampetes i romeries que el feien un poeta força popular.\nEns ho va explicar Ramon Pinyol, expert en Verdaguer i professor de la Universitat de Vic, en aquest capítol de ‘Va passar aquí’.\nMAPA | Escriptors i escriptores de la història de Barcelona\n— Ajuntament de Barcelona — escriptors — modernisme — poesia


El concurs vol donar a conèixer les tradicions del poble gitano\nLa FAGiC (Federació d´Associacions Gitanes de Catalunya) organitza un certamen de relats la fi dels quals és incentivar la creativitat literària alhora que divulgar la història i la cultura del Poble Gitano. Les persones guanyadores del concurs rebran un premi en metàl·lic i en llibres. Els millors relats els publicarem en un llibre. Els llibres es repartiran en biblioteques, centres cívics i escoles gratuïtament. Podeu consultar les bases del concurs en la secció a baix, per a rebre més informació pots escriure a info@fagic.org.\n«Pintem de Gitano Catalunya»\nLa Federació d´Associacions Gitanes de Catalunya (FAGiC) convoca el 5è concurs de relats «Pintem de Gitano Catalunya» (Pintem de Gitano Catalunya), la fi del qual és incentivar la creativitat literària alhora que divulgar la cultura, la història, els costums i tradicions del Poble Gitano. Els relats tractaran sobre la dona gitana com a motor del canvi del Poble Gitano, es valorarà especialment aquells relats que contemplin la importància de les dones i que trenquin tòpics i estereotips.\nEls relats hauran d’ajustar-se al tema i continguts del concurs. La Federació d´Associacions Gitanes de Catalunya, organitzadora del concurs, es reserva el dret d’acceptació de les obres segons s’adeqüin o no a la temàtica del concurs i a les característiques formals exigides. S’acceptaran relats escrits en castellà, català o romanó. Els participants podran enviar un màxim de dos relats, totalment inèdits.\nArticle anteriorL’antic Ajuntament ja té nom oficial: Casal Dalt de la Vila\nArticle següentLas ninyas del corro visiten el Centre Juvenil Polidor