El bloc de PUV: LES UNIVERSITATS S’ESTAN CONVERTINT EN ESCOLES. Una crítica al procés de Bolonya\nLES UNIVERSITATS S’ESTAN CONVERTINT EN ESCOLES. Una crítica al procés de Bolonya\nDes dels seus inicis, el procés de Bolonya ha estat acollit amb fortes crítiques a les universitats alemanyes. En octubre de 2008, el teòleg Marius Reiser va dimitir de la seua càtedra en protesta contra les reformes.\nL’objectiu del procés de Bolonya és crear un Espai Europeu d’Educació Superior i, mentrestant, s’han estat introduint els títols de grau i de postgrau a les universitats alemanyes. Però no està tan clar com veu els nous graus el mercat de treball internacional. Tot i així, els qui voldrien mantenir l’ideal d’universitat de Humbdolt –és a dir, un lloc on l’ensenyament i la recerca estiguen vinculats estretament– i rebutgen amb vehemència tractar l’ensenyament universitari com si fos una escola, es neguen a quedar-se callats.\nEn octubre de 2008, el teòleg Marius Reiser, catedràtic des de 1991 a la Universitat Johannes Gutenberg de Magúncia, dimití de la seua càtedra en protesta contra els canvis a les universitats. Amb efectes de l’1 d’abril de 2009, ha dimitit com a funcionari de l’administració pública.\nSenyor Reiser, quina és en la seua opinió la funció de la universitat?\nLes universitats representen el cim del sistema educatiu. En aquest sentit, haurien de proporcionar el nivell més alt d’educació. Més encara, haurien d’encaminar els estudiants cap a la ciència i la recerca. Naturalment, no tots els estudiants poden ser investigadors. Tot i així, almenys és possible ensenyar-los a tots la diferència entre coneixement escolar i treball acadèmic.\nQuines són les seues principals crítiques al procés de Bolonya?\nQue precisament desdibuixa aquesta distinció. Com es pot llegir a tot arreu, el procés de Bolonya se centra totalment en la impartició de coneixements, en donar als estudiants un coneixement bàsic i una visió general sobre un tema. Tot està enfocat cara a la formació professional, amb les universitats limitades a proporcionar als estudiants els coneixements que més tard necessitaran en els seus llocs de treball.\nPerò no és bo això?\nEn els cursos de formació del professorat en particular, la transmissió de coneixements ha estat sempre un objectiu secundari de l’educació universitària. L’objectiu principal, per contra, era introduir els estudiants en el treball científic i acadèmic i desenvolupar la seua pròpia personalitat, incloent-hi la capacitat de pensar i treballar de manera independent. No es tractava de proporcionar un coneixement planer i general. Els estudiants aprenien, per exemple, com resoldre problemes ells mateixos i com adquireixen els investigadors nous coneixements.\nLes reformes pretenen aconseguir un grau d’estandardització que portarà, a la llarga, a una mobilitat més general. No és això un bon objectiu, en la seua opinió?\nNo crec que hi haja ningú que realment vulga l’estandardització. El que volem, em sembla a mi, és un paisatge universitari divers en el qual cada disciplina és un tant diferent en cada universitat, depenent dels professors que hi treballen i d’on posen el seu èmfasi particular.\nLa mobilitat no té res a veure amb aquesta estandardització, a menys que l’objectiu siga realment fer que totes les universitats siguen exactament iguals, dotades amb el mateix equipament i havent d’ensenyar els mateixos continguts. Si fos així, els professors ja no serien necessaris: al capdavall, els estudiants dels cursos superiors són perfectament capaços de llegir en veu alta els llibres de text.\nS’ha aconseguit més mobilitat?\nAl contrari. A tots els efectes, els estudiants de grau ja no poden canviar d’una universitat a una altra abans de graduar-se. I això és perquè el pla d’estudis és tan rígid i està tan regulat que la mobilitat ja no és viable. El contingut i la presentació precisos dels mòduls no deixen de ser, després de tot, diferents a cada universitat, però els estudiants no poden permetre’s perdre un semestre per canviar d’universitat.\nEn altres paraules, vostè creu que hi ha prou estandardització per a destruir la diversitat però no suficient per facilitat la mobilitat dels estudiants. No veu res de positiu en la reforma?\nNo, no hi veig res de positiu. La gent continua dient que fins ara hem tingut massa llibertat en molts temes, i que els estudiants tenien problemes per a trobar el seu camí. Segurament és veritat que l’antic sistema necessitava una reforma, i que s’hauria d’haver seguit un enfocament més estructurat en alguns temes. Per exemple, hauria estat raonable introduir un examen intermedi per als estudiants que volguessen fer cursos de grau en formació del professorat. Aquestes reformes necessàries, però, s’haurien pogut fer fàcilment en l’antic sistema.\nQuines seran les conseqüències a llarg terme de la reforma per a les universitats?\nA llarg terme, convertirà les universitats en escoles. I com que tot el que realment necessita una escola és un assortiment de llibres de text, difícilment s’usaran en el futur les biblioteques universitàries. Hi trobaràs encara alguna persona rara que estiga prou boja per a seguir fent recerca, però la majoria dels estudiants ja no tindran temps.\nEntrevista feta per Dagmar Giersberg, periodista freelance de Bonn. Traducció a l’anglès de Chris Cave.\nCopyright: Goethe-Institut e. V., Online-Redaktion, juny 2009.\nPublicat per Publicacions de la Universitat de València a 9:09


La Cotorra de la Vall: PLENARI OCTUBRE 2018: La falta de previsió del PGOU del 2004 impedia ampliar el cementeri en un altre lloc\nPLENARI OCTUBRE 2018: La falta de previsió del PGOU del 2004 impedia ampliar el cementeri en un altre lloc\nEl regidor d’Urbanisme, Josep Lácer, li va deixar ben clar al PP que el lloc on es du a cap l’ampliació del cementeri era l’únic possible. I ho explicava: el Pla General (PGOU), aprovat pel PP en solitari en el 2004, no donava cap solució al problema de falta d’espai perquè només preveia l’ampliació a partir d’uns terrenys que s’havien d’obtindre amb la urbanització del polígon El Teularet, una actuació actualment impossible.\nEl regidor li va demanar al PP que “deixarà de vendre fum i dir mentires sobre els terrenys del cementeri” mentre recordava que quan eren govern no havien fet res per avançar la urbanització del Teularet. També els va dir que foren “més rigorosos alhora d’informar a l’opinió pública vallera que es pot fer o no es pot fer en el cementeri”. I va llançar la pregunta: ¿Hi ha algú que es crega que, si fóra possible, no haguérem seguit el Pla General?. I indicava: això és de caixó.\nLlácer va explicar que davant la falta de previsió dels anteriors governs i donada la falta de nínxols en el cementeri es va optar per executar l’ampliació en els propis terrenys del cementeri. El regidor va assenyalar que els anteriors governs no es preocuparen de construir cap nínxol a pesar de la falta que hi havia i ha estat el govern de Compromís qui ja ha invertit 340.000 euros.\nL’ocupació dels terrenys dels costats duia a una modificació puntual del Pla General, però això implica anys de tràmits administratius, per la qual cosa davant la necessitat i urgència en la construcció de nínxols es va optar per l'actuació en el propi recinte, aprofitant la zona est de muntanya, de propietat municipal.\nEl regidor Perfecto Benavent, responsable d’Hisenda del govern de Compromís va recordar que l’execució del pla de millora i ampliació del cementeri està previst en fases. Es confia per tant en els resultats positius del romanent del pressupostos per avançar en el projecte.\nExplicava que aquest projecte per fases permetrà construir més de 600 nínxols i deixar el problema solucionat en vora 30 anys segons els càlculs tècnics. No obstant, va deixar la porta oberta a futurs canvis en les construccions de nínxols perquè assenyalava que igual cal reduir el nombre i incrementar la zona de columbaris, amb nínxols més petits i per a les cendres, donat que cada dia hi ha més cremacions.\nTambé entre les previsions del pla està la construcció d’un ascensor per accedir als nous nínxols així com acabar la rampa exterior que serà millorada amb una vorera lateral totalment accessible. Són actuacions dins de les fases en que s’ha planificat el projecte\nQue el modifiquen ja. El que han fet es un pegat.\n6 d’oct. 2018, 11:38:00\nEl pp. Com sempre manipulan i enganyar a la gent. No saben per aon aixir.\n7 d’oct. 2018, 21:01:00


La Volta Ciclista de Catalunya, finalment, passarà per la Nacional-II i pujarà per Valldegata | Ràdio Arenys 91.2FM\nEsports Ciclisme Dijous 14 de març del 2019\nAquest diumenge arriba la setena edició…\nEls Museus d’Arenys i l’Hotel Vila …\nL’Escola de Música programa per avui un Taller sobre la …\nL’Institut Tres Turons celebra avui el Dia Pi\nEl sindicat USTEC-STEs guanya les eleccions sindicals del …\nL’ANC d’Arenys de Mar omple un autocar per anar dissabte…\nTot i que, en un principi, s’apuntava que la Riera seria part del recorregut, s’ha acabat descartant perquè s’havia de preparar un dispositiu de seguretat molt complicat tenint en compte que la Riera és el nucli central de comunicació a la nostra vila.\nAquesta serà la 99ena edició de la Volta Ciclista a Catalunya que ha optat de nou perquè l’etapa inaugural tingui sortida i arribada a la comarca del Maresme, en concret, des de Calella. Els ciclistes que vindran de Calella, pujaran, finalment, per la zona industrial de Valldegata creuant la Nacional-II. El regidor d’Esports, Jordi Muñiz, justifica el canvi pels problemes de mobilitat que això implicava, ja que no es podia garantir el 100% la seguretat pel gran dispositiu de seguretat que implicava tenint en compte que s’havia de tallar tota l’artèria central d’Arenys i perquè el pas era en hora punta.\nMalgrat que els ciclistes no pujaran per la Riera, també s’haurà de preparar un dispositiu especial. Muñiz destaca que aquest s’ha pogut reduir a la meitat i això farà que, durant el seu pas, es talli la carretera Nacional-II i la B-511 així com l’entrada i sortida a les urbanitzacions de Les Villes i El Canyadell. Tampoc podran sortir vehicles de l’aparcament de l’Estació, el Port i l’entrada d’Arenys.\nAquesta primera etapa tindrà 164 quilòmetres amb un perfil de muntanya amb tres ports: Santa Fe del Montseny, el Muntanyà i Collformic. La volta Ciclista comptarà amb 6 etapes més , la segona arrencarà a Mataró i la última posarà punt final a Barcelona. Hi haurà la participació de 25 equips amb un cartell de luxe amb ciclistes de renom nacional i internacional com Alejandro Valverde, Chis Froome, Thibaut Pinot, Simon Yates , Rigoberto Uran o Marc Soler, altres. La prova ciclista catalana es disputarà entre el 25 i el 31 de març.


Slime Games - FarrÃ©.cat\nL’altre dia el Fran em va recordar un joc de fa uns quants anys, quan ens passÃ vem les hores mortes a la sala d’ordinadors de la facultat jugant al joc del moment. Un dels jocs mÃtics als que vam jugar juntament amb el Ramon i el Juli va ser els Slime Games.\nEs tracta d’uns jocs d’esports molt simples basats en java per 1, 2, 3 o 4 jugadors. El seu funcionament Ã©s molt senzill perÃ² pot arribar a enganxar molt. La caracterÃstia principal d’aquests jocs Ã©s que tots es juguen amb Slimes (babes) que poden saltar. El joc principal Ã©s el de volleyball, perÃ² tambÃ© es pot jugar a bÃ squet o a futbol.\nHe trobat vÃ ries webs on es pot jugar a aquests jocs. Una altra web on podeu jugar-hi Ã©s aquesta o aquesta.\nPublicat el 13 Novembre 2007 27 Novembre 2009 Autor Oriol FarrÃ©Categories Consoles i jocsEtiquetes Consoles i jocs, Slime Games\nAnterior Entrada anterior: Catalans Emprenyats\nSegüent Entrada següent: Google Negre?


“No sóc ni un profeta ni un messies” | Alumnes de la Universitat de Barcelona / Jordi Grau | Entrevista feta per 20 alumnes d'administració i direcció d'empreses, sociologia, matemàtiques, economia, dret i ciències de l'activitat física i de l'esport | Política | El Punt Avui\n“No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” + “No sóc ni un profeta ni un messies” E-mail\nEntrevista feta per 20 alumnes d'administració i direcció d'empreses, sociologia, matemàtiques, economia, dret i ciències de l'activitat física i de l'esport - 22 novembre 2012 2.00 h\nPere Navarro. CRÒNICA DE LA JORNADA\nCandidat del PSC\n“No sóc ni un profeta ni un messies”\n“O apostem pel federalisme com la millor opció per a Catalunya i Espanya o això s'acabarà trencant de la pitjor manera”\n“Posem unes urnes al carrer que siguin defensades pels Mossos i que vingui la Guàrdia Civil? Això és seriós i cal un acord per canviar la Constitució i que el resultat sigui legal”\nPere Navarro, adreçant-se als estudiants de la UB durant l'entrevista ANDREU PUIG.\nVÍDEO: L'entrevista, en vídeo\n“No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” “No sóc ni un profeta ni un messies” E-mail\nEls nostres estudiants aniran a votar, però només la meitat tenen el vot decidit i esperen a veure si el seu candidat “la caga molt”\n“Els catalans som els que estem més legitimats per demanar un canvi de la carta magna”\n“És més enemic meu el senyor Millet que una senyora de Guadalajara que té la seva feina”\n“Com a alcalde vaig posar en marxa una oficina de mediació; el drama social és enorme”\n“Ens ha costat molt transmetre el missatge que és propi de l'esquerra; la solidaritat”\n“Demostra que a l'altra banda també hi ha gent que pensa que Catalunya ha de ser respectada”\n“No sé què significa, jo el que vull és un finançament just que aporti una quota de solidaritat”\n“Amb Rubalcaba discrepem, però menys que Mas i Duran, que governen en coalició\n“El pla d'Hollande és una alternativa; la crisi no l'ha provocada la socialdemocràcia ”\n“Cal un acord per reformar la Constitució, és l'única via legal i democràtica ”\n“En plena Transició, tot i les enormes dificultats, van ser capaços de negociar, ara també”\nAlumnes de la Universitat de Barcelona / Jordi Grau - Entrevista feta per 20 alumnes d'administració i direcció d'empreses, sociologia, matemàtiques, economia, dret i ciències de l'activitat física i de l'esport\nHa començat la campanya electoral amb l'ombra del rescat econòmic. Creu que és necessari? Com afectaran les condicions que imposi Europa en les polítiques socials que s'implantin aquí?\nNo sé perquè el PP no demana el rescat, quan tothom pensa que és necessari. Tampoc coneixem com està la situació bancària i crec que el PP està esperant que s'acabi el cicle electoral o que el govern arribi a un acord amb Alemanya. Segons el meu parer, s'han de fer dues coses; el rescat econòmic i intervenir en les polítiques que fa Europa. Nosaltres no compartim l'austeritat i les retallades que vénen d'Europa, bàsicament d'Alemanya, i defensem el pla del president François Hollande a França, que és molt diferent.\nVostè està d'acord amb la imposició de multes per qüestions lingüístiques?\nSempre he estat d'acord amb la necessitat de promocionar i protegir la llengua catalana pel risc que corre de desaparició. Ara bé, més que de sancions, sóc partidari de polítiques d'estímul sobre la base d'una estima per la riquesa cultural i no pas per la por de rebre multes. Amb tot, hi ha d'haver normatives i cal aplicar-les i complir-les.\nFa dos anys governaven a Madrid, a la Generalitat i a les alcaldies de les quatre demarcacions de Catalunya. Què ha passat perquè ara estiguin lluitant per ser la segona força, segons les enquestes?\nAixò és el que diuen les enquestes! Ja veurem quin és el resultat final a les urnes, però segur que traurem més bon resultats del que vaticinen. En qualsevol cas, i pel que fa a la primera part de la pregunta, sí que vam fer una cosa malament: no vam respondre ràpidament a la crisi que va arribar, cal dir-ho, sense avisar quan érem al govern. La ciutadania la va començar a patir, va visualitzar el govern com els responsables dels problemes i, paral·lelament a una manca nostra de reacció, ens va col·locar a l'oposició. D'altra banda, és cert que no hem sabut valorar la gestió del tripartit perquè vam construir hospitals, escoles, metro, carreteres, i tot gràcies a la col·laboració entre els presidents Montilla i Zapatero. Ara estem a l'oposició, però hem aprés dels errors i tenim la voluntat de tornar a ser alternativa, perquè en els últims anys de govern de CiU i el PP les coses van cap a pitjor.\nEn tot cas, la gent no els veu com a alternativa, segons les enquestes...\nLes enquestes valoren només la proposta nacional i sembla que la independència del país ho ha d'arreglar tot. Però el procés serà llarg i els problemes, a partir del dia 26, continuaran sent els mateixos.\nHi ha gent que considera que Catalunya existeix fa 1.000 anys i d'altres que no existiria sense Espanya. Què en pensa, vostè?\nCatalunya existeix des que una persona es va identificar amb un espai territorial, una cultura, i va tenir voluntat d'autogovern. Fa mil anys? Això no ho discutiré, però avui, el 2012, Catalunya existeix, té una llengua, una cultura, una voluntat d'autogovern, unes tradicions, un codi civil i això és el que hem de valorar. I crec que el futur ha d'estar lligat a Espanya i a Europa, però en millors condicions que les d'ara des del punt de vista del respecte mutu, el coneixement, la identitat i el finançament que ens permeti cobrir les necessitats de la gent.\nFa poc més d'un any van votar en contra de reformar la llei de desnonaments. Què ha canviat perquè ara estiguin a favor de canviar-la?\nAquella votació va ser complexa perquè tenia altres components. En tot cas, com a alcalde de Terrassa vaig posar en marxa una oficina de mediació que defensava la dació en pagament. En una ciutat les situacions problemàtiques es viuen molt de prop i el drama social que provoca, us ho asseguro, és immens quan el resultat, a més, és absurd: un pis buit més per a l'entitat bancària i una família sense llar; per tant, tothom hi perd. Vam intentar fer veure que abans d'arribar a aquest procediment judicial calia parlar amb la família i donar-li l'oportunitat de refer-se convertint la hipoteca en un lloguer. Evidentment, això ho fem des d'un àmbit municipal que s'hauria d'estendre a altres organismes.\nDefensa la reforma de la Constitució, però vostè sap que: cal la majoria de dos terços tant en el Congrés com en el Senat (a la cambra alta necessitarien tres vegades més representació que la que tenen ara); el PP és contrari a la reforma, i que aquestes eleccions són al Parlament i, per tant, el dia 26 la vostra representació serà la mateixa en les dues cambres. No ens enganya amb aquesta proposta?\nNo, la nostra proposta és possible, ambiciosa i dins el marc legal. El primer que farem és presentar una resolució al Parlament que insti, i això està en el reglament, les Corts Generals a iniciar un procés de reforma constitucional. És cert que el PP oficialment no hi està d'acord, però també és cert que hi ha sectors d'aquest partit que ho creuen necessari perquè fa 35 anys que es va aprovar la carta magna. Llavors Espanya no era dins la UE, la societat era diferent i, per tant, ara toca adequar aquest marc legal. L'Estat de les Autonomies va aportar coses positives, però s'ha esgotat. La nostra proposta és federal i més fàcil d'arribar-hi que a la independència, camí que encara ningú ha explicat com s'ha de fer. L'única solució és la federal; o això es mou i s'adequa a les necessitats o s'acabarà trencant de la pitjor manera.\nPerò no ha estat un recurs per vostè, això del federalisme?\nHo hem escrit des de fa molts anys, és el que sempre hem proposat. L'Estatut va ser un intent de federalisme però ara hem arribat al límit. La Constitució no ens pot encotillar.\nEl PSC s'afronta a una crisi de la socialdemocràcia o a una crisi de les sigles PSC i PSOE? Cap a on van els vots que perden?\nSi tingués la resposta, remuntaríem les enquestes i tindríem un resultat excepcional. És cert que des de l'esquerra ens ha costat molt transmetre el missatge que ens és propi; el de la solidaritat. La dreta, en canvi, ha guanyat, des del punt de vista cultural, en la batalla del “primer nosaltres i després, si sobra alguna cosa, per als altres”. Nosaltres no podem alimentar aquest missatge, hem de fer entendre que, si no tirem endavant tots junts, no se solucionarà res. A poc a poc anem guanyant espais i ens adaptem a la societat del segle XXI. Les propostes del president francès, Hollande, són alternatives per sortir de la crisi, que, val a dir, no l'ha generada la socialdemocràcia. De fet, quan va arribar la crisi vam pensar que la gent s'adonaria que la política de desregulació que havia implantat la dreta des de feia anys no havia servit de res, només per inflar globus. Els socialistes, en canvi, hem defensat el mercat lliure però regulat pels partits polítics escollits democràticament. Tanmateix, veiem que encara hi ha qui creu que la dreta pot solucionar la crisi.\nCom es finança la campanya política del PSC en un moment de crisi com l'actual?\nLa financem amb les subvencions que rep el partit d'organismes públics i de les aportacions extraordinàries dels càrrecs.\nPerò hi ha entitats financeres que els paguen?\nLes entitats el que fan, aquí i en tots els àmbits, és concedir préstecs. Però vaja, si la pregunta és si hi ha alguna conxorxa entre entitats financeres i el partit o alguna situació de submissió, la resposta és que no.\nLa pregunta anava més encaminada a si el fet de dependre d'alguna entitat financera suposa algun condicionament a l'hora de portar a terme algunes de les polítiques socials que vostès promouen?\nNo, no. El PSC, per exemple, va impulsar una comissió d'investigació de les preferents, tot i saber que a les entitats financeres no els agradava. Si ens condicionessin, preferiria fer una campanya molt més austera i amb recursos propis que no pas caure en la submissió de les entitats financeres, perquè això sí que implicaria una corrupció del sistema.\nPer què el primer secretari de les joventuts socialistes va en el lloc 16è de les llistes si les polítiques de jovent, diu el PSC, són cabdals?\nL'elaboració de les llistes electorals és el procés més difícil i amb un resultat més injust que s'han de fer en l'àmbit de la política. És el que menys m'agrada, perquè, a vegades, és fruit dels equilibris territorials i sectorials del partit. Tot i així, us garanteixo que les polítiques per als joves seran defensades des del primer fins a l'últim diputat del PSC, no és una qüestió només dels joves.\nEls petits i mitjans empresaris s'han mostrat favorables a un estat propi català. Quines creu que poden ser les conseqüències d'aquest estat propi?\nL'opinió dels empresaris és diversa. El que ja sembla clar, perquè fins i tot ja ho ha dit el president Mas, que existeix la possibilitat que una Catalunya independent sortiria de la Unió Europea. Això per a les empreses té una repercussió molt negativa, ja que deixaríem d'estar en el mercat únic. En tots cas, i no ho dic com una amenaça, és el que recullen els tractats internacionals que tenim i crec que el ciutadà ho ha de saber. Ara bé, si hi ha alguna persona que defensa la independència i que creu que hi ha sacrificis que seran positius perquè d'aquí a uns anys les coses aniran millor, doncs em sembla molt bé i completament legítim. Jo no ho crec, i penso que tinc el dret a explicar-me sense que ningú apel·li al discurs de la por. I si em permeteu, vull recordar que l'Adéu, Espanya, de Joan Maragall, va ser escrit el 1898 en un context complicat per la pèrdua de les colònies. Deu anys més tard va escriure Visca Espanya, on canviava la visió i apostava perquè fos Catalunya qui liderés Espanya durant el desenvolupament industrial.\nDurant la campanya s'ha presentat el manifest de suport al federalisme. Creu que arriba tard, aquest suport?\nBé, alguna vegada m'he sentit com el llanero solitario onejant la bandera federal, mentre tothom deia que a la resta d'Espanya no hi havien federals. Així doncs, benvingut sigui el manifest! El més important, però, és que el document demostra que a l'altra banda també hi ha gent que pensa que Catalunya ha de ser respectada, que ha d'estar vinculada amb Espanya amb millors condicions i que el sistema federal és la solució ideal per a Catalunya i també per a Espanya, que, és clar, resultaria perjudicada per la secessió, ja que Catalunya suposa el 20% del PIB espanyol.\nPerò es qüestionava l'espoli fiscal?\nÉs que jo no sé ben bé què significa l'espoli fiscal! El que hem de reivindicar és que el finançament sigui just. A mi no em sembla malament que Catalunya aporti solidaritat a altres territoris d'Espanya si nosaltres creem més riquesa. Aquest és el concepte de solidaritat que s'exerceix també a l'hora de pagar impostos. Segur que els ciutadans que viuen a Pedralbes paguen impostos per arreglar Nou Barris! El que hem d'aconseguir és que aquesta solidaritat s'utilitzi bé per part de qui la rep i que els que en donen no quedin per sota. El nostre model federal defensa aquesta ordinalitat i que la solidaritat es pugui arribar a eliminar.\nSi el referèndum legal que vostès defensen no es pot fer, continuaran defensant la legalitat espanyola o la catalana?\nLa legalitat no és espanyola ni catalana, són les lleis de les quals ens hem dotat democràticament. A mi no se m'ha acudit cap manera de fer alguna cosa il·legal, i més si ho promou un govern. Per això defenso canviar la Constitució. Què hem de fer? Posem unes urnes i que vingui la Guàrdia Civil, com diuen uns, i que els Mossos ens les defensin, com responen els altres? Això és seriós, i si volem que el poble de Catalunya opini i decideixi és legitim i estem obligats a posar-nos d'acord, com es va fer al Canadà i Escòcia. D'una altra manera no sé com es fa!. I pel que respecta a la resta d'Espanya, ells han de respectar el sentiment majoritari, perquè cal dir que també hi ha gent a Catalunya que vol exercir el dret a decidir per dir que es vol quedar a Espanya. El 80% dels catalans van votar a favor de la Constitució, som nosaltres els que estem més legitimats per demanar-ne ara una reforma.\nTant el PSC com el PSOE han estat al govern i no han fet res per infraestructures com ara l'N-II?\nPerò sempre l'hem reivindicat i hem de continuar fent-ho sigui quin sigui el color de qui governa. Hem de demanar als governs que compleixin els compromisos, i us asseguro que les negociacions sovint són més difícils quan qui governa són companys de partit.\nContinua sent un candidat poc conegut. Com es poden aconseguir uns bons resultats amb un nivell de popularitat tan baix?\nAra ja he pujat una miqueta el nivell! És veritat que si la gent no et coneix prou és un problema, però per a alguns candidats el problema és que el coneguin massa. Espero que aquesta campanya serveixi per donar-me a conèixer i ensenyar la meva tasca a l'Ajuntament de Terrassa.\nPerò el PSC no té idees sòlides i fins que no les tingui dóna la sensació que vostè és un recurs d'emergència?\n-[Riu] Mai m'havien dit encara que fos un recurs d'emergència!\nBé diuen que quan acabin les eleccions vindrà..\n...El de veritat? [Somriures a la sala] Sí, perquè el messies ja el tenim i es diu Artur Mas, que ens vol portar a una terra promesa que, em temo, no existeix. Jo sóc una persona que tinc un compromís polític amb un partit i també amb una part important de la societat catalana que necessita respostes, i jo estic disposat a oferir-ne sense ser ni un profeta ni un messies. Des de jove em vaig comprometre amb la política, i continuaré fent-ho després de les eleccions [silenci]... i espero fer- ho com a president.\nPerò com pensa canviar la Constitució\nMARIA GORETTI GRÀCIA\nProposarem aprovar una resolució al Parlament que insti les Corts Generals a iniciar un procés de canvi de la Constitució. Les Corts ho han d'admetre a tràmit i us asseguro que el PSOE està disposat a iniciar aquest procés. A més, aquest procés es dóna també en sectors del PP. Sé que en volen parlar. Aquest pas hauria de ser fàcil perquè després s'hauria de debatre cap a quin model hem de canviar. Sempre dic, i val la pena recordar-ho, que, en plena Transició, personatges com Santiago Carrillo i Manuel Fraga, i represaliats i repressors, van asseure's en una taula. I estem parlant d'un temps molt dur! Van ser capaços de parlar i ser generosos perquè el poble demanava una cosa molt important: democràcia. Avui tornem a estar en un moment històric i crec que els polítics estarem a l'alçada i podrem debatre sobre tot això.\nCap a on creu que ha d'anar la nova Constitució?\nApostem per una Espanya federal amb un reconeixement de Catalunya i un finançament just. A més a més, cal plantejar altres qüestions relacionades amb l'aprofundiment democràtic perquè ara, ja queda clar, hi ha un dèficit. Calen més i millors sistemes de participació i contactes entre els representants i els representats, transparència en el finançament dels partits i posar fi als casos de corrupció. Recordo que CiU té la seva seu hipotecada amb tres milions d'euros per una presumpta implicació en el cas Palau, i aquí no ha passat res. Doncs jo crec que hem de fer que alguna cosa passi. Hem ser exemple de transparència, democràcia i legalitat.\nPer què deixa l'alcaldia de Terrassa?\nJo pensava que podria compatibilitzar els dos càrrecs, però sent alcalde t'impliques molt amb la gent i agafes un compromís molt personal, que va més enllà de l'institucional. Per això vaig pensar que era millor dedicar-me a defensar Catalunya des del lloc que em situïn els electors i deixar que un altre company es dediqui també les vint-i-quatre hores a defensar el municipi.\nNo creu que el PSC arrossega moltes contradiccions i que el seu posicionament en temes com el corredor mediterrani, el procés de primàries o el dret a decidir els pot passar factura? Dimitirà si és així?\nLa votació contra el corredor mediterrani va ser un error en i vam demanar disculpes. El procés de primàries era suficientment important per fer-ho molt bé i tècnicament era impossible abordar-ho en tres mesos. Jo era el primer interessat a fer primàries perquè legitimava el guanyador i ens permetia obrir un espai de participació amb la ciutadania. A França van trigar anys des que van iniciar el procés i ara no ens podíem permetre fer unes primàries d'estar per casa en què només acabessin votant 1.000 persones. Vull dir, però, que només hi ha un culpable que no fem primàries, i aquest és Mas, amb la seva convocatòria d'eleccions anticipades de manera precipitada, perquè tenia majoria amb el PP per continuar retallant o amb ERC per declarar la independència. El PSC va optar perquè, per primera vegada, fos el consell nacional, el màxim òrgan de direcció del partit, i no pas l'executiva, el que triés el candidat. A les pròximes eleccions la nostra proposta seran les primàries obertes a la ciutadania.\nI el dret a decidir, creu que els pot perjudicar?\nNosaltres hem anat evolucionat en les nostres posicions, cosa que no va fer el govern, perquè, per una banda, et deia que volia negociar però, de l'altra, no renunciava a res. No ens va donar possibilitats d'acordar res. En el dret a decidir buscàvem fórmules que fossin legals i serioses per poder exercir-lo de manera convincent i ho hem aconseguit.\nI dimitirà si es confirma la pèrdua de diputats que auguren les enquestes?\nLes enquestes no es confirmaran.\nPerò vostès s'han posicionat en contra del dret a decidir, s'han abstingut i ara hi estan a favor?\nNo podem entrar en la trampa de les paraules, tal com va passar amb el pacte fiscal, perquè s'acaba frivolitzant la política. Un exemple d'això va ser el pacte fiscal. Mas presentava el concert econòmic, que no compartíem, perquè allò no era un pacte com ell volia fer creure. Ara, amb el dret a decidir, passa el mateix. Nosaltres som clars; hi estem a favor, sempre i quan el procés sigui legal. Mas ho fa amb paraules ben diferents, diu que no l'aturaran ni les lleis ni els tribunals; què vol dir? Nosaltres hem volgut ser rigorosos. El president de la Generalitat no ens va fer ni cas quan es parlava de millorar el finançament, tot i que vam ser els únics grups a presentar propostes sobre la taula. Ara hi ha moltes maneres d'exercir el dret a decidir, la nostra proposta ofereix capacitat jurídica, no vull que el referèndum es converteixi en una consulta de la Señorita Pepis, que sigui de joguina. Vull que el resultat sigui respectat aquí i a Espanya, i per això cal que tingui solvència tècnica i jurídica.\nDir que no faran retallades, no és enganyar la gent, en plena crisi a Europa?\nNo, en absolut. Acabem de llegir que el govern d'Hollande acaba de posar un fons de 20.000 milions d'euros en polítiques de creixement a França en només sis mesos al govern. Mas fa dos anys que hi és i no ha fet res, i Rajoy, en un any, tampoc. Quan nosaltres fem propostes contra les retallades també anunciem i expliquem d'on traurem els ingressos. L'única promesa electoral de Mas va ser treure l'impost de successions a les famílies més riques, mentre que amb l'altra mà feia retallades a la sanitat. És lògic? No, respon a una ideologia molt clara que vol beneficiar els que més tenen i disminuir el poder del sistema públic. És el model de societat que defensen, molt legítim, perquè la dreta sempre ha pensat que el sistema public ha de tenir molt poc poder i que la gent s'ha d'espavilar per si mateixa, però cal que s'atreveixin a explicar-la, i no ho fan.\nI què proposen ara?\nNosaltres en aquest aspecte som clars; retornem l'impost de successions i patrimoni, apugem l'últim tram de l'IRPF per a salaris superiors a un milió d'euros, i lluitem contra el frau fiscal per recuperar els 5.000 milions que s'evadeixen. L'amnistia fiscal del president Rajoy ha estat un fracàs, només ha servit per recaptar 50 milions i el missatge que ha transmès, en canvi, és “defraudi que ja el perdonarem”. A mi, en canvi, m'agradaria que es publiqués la llista de la gent que posa diners en paradisos fiscals. Aquests recursos anirien a polítiques de joventut, perquè no volem que els joves vagin a Londres a servir cafès, volem que tinguin oportunitats per treballar. Tenim un programa per governar amb propostes i solucions que s'assemblen molt a les d'Hollande.\nQuines polítiques destinarà als joves perquè trobin un lloc de treball?\nDurant uns anys semblava que la universitat era sinònim d'èxit. Ara hem d'aplicar un sistema més adequat a allò que la gent vol fer i que tothom tingui oportunitats. Calen polítiques de reactivació econòmica per crear llocs de treball. Un dels nostres programes és oferir als joves crèdits transformables en diners que serveixin per fer estudis, projectes empresarials o projectes d'emancipació personal.\nEl mes de setembre passat, a Gavà, vostè va titllar Catalunya de nació “trista i pobra”, i el secretari general del PSOE, Alfredo Pérez Rubalcaba, ja ha dit que és contrari al dret a decidir, vostè què li diu, a Rubalcaba?\nVa ser una frase molt criticada, ja ho sé, però ho sento, és el que veig. Als barris, la gent està trista i és pobra, i estem obligats a millorar aquesta situació. Els aturats, algú creu que estan contents? Població amb risc d'exclusió social, està contenta? Doncs no, estan tristos i pobres i Catalunya fa la seva gent i la nostra obligació és solucionar problemes. Aquest era el sentit de la frase que tant van criticar alguns, que només veuen una Catalunya cofoia i triomfalista.\nI amb Rubalcaba?\nAmb Rubalcaba evidentment discrepem, però menys que Mas i Duran Lleida, pel que fa a l'estat propi i a Europa. A més, ni jo ni Rubalcaba ens presentem en el mateix territori com sí que ho fan Rubalcaba i Artur Mas, per més inri, en coalició, per governar junts. És una contradicció molt més greu que les que podem tenir entre el PSC i el PSOE, on la voluntat de diàleg hi és present.\nPerò si d'aquí a 50 anys no hem aconseguit canviar la Constitució i tampoc hem pogut fer el referèndum, vostès continuaran defensant la carta magna?\nReitero que de legalitat només n'hi ha una. L'espanyola ens afecta i les lleis, en el meu esquema mental, es poden canviar, sí, sempre, però, democràticament. Hi ha d'altres maneres, és clar, però a mi no m'agraden, m'estimo més la força dels vots i de la raó. Durant la Transició, reitero, es van posar d'acord persones amb històries molt diferents i en un període que venia marcat per la Guerra Civil. Per tant, espero que l'acord també formi part del nostre període. Aquesta imatge que els espanyols són els nostres enemics no la comparteixo. És més enemic meu el senyor Millet, molt català, això sí, que una senyora de Guadalajara que té la seva feina a casa.\nSón vint estudiants, catorze nois i sis noies, que fan majoritàriament ADE els que es troben a l'aula 110 de la Facultat d'Economia i Empresa de la Central. N'hi ha que vénen d'un curs d'oratòria i que són d'altres facultats, sociologia, dret i fins i tot de ciències de l'activitat física i de l'esport. L'Elisenda Paluzié, la degana, està una mica nerviosa pel nivell de preguntes. En sortirà satisfeta. El candidat millora en la distància curta i lluita contra el poc coneixement que li donen les enquestes i que li recorden els estudiants. Tampoc es refia dels diputats que li donen perquè “les enquestes no es confirmaran" i i riu quan el titllen directament, però amb educació, de “recurs d'emergència” del PSC com a candidat.\nEls nostres estudiants tenen clar que aniran a votar. La meitat ja tenen el vot decidit, els altres estan a l'espera de la campanya i un del seu candidat “per si la caga molt". No hi ha tan d'acord sobre la participació. Un d'ell assegura que el seu pare li ha dit que arribarà al 85%, i la majoria creuen que serà més alta que fa dos anys, entre d'altres raons per la presència de les CUP. Però hi ha qui pensa que molts votants socialistes es quedaran a casa, com a Galícia i Euskadi, diu, i que faran que la participació no sigui gaire més alta. Un company ho rebat i diu que “aquestes eleccions són alguna cosa més que escollir un govern”. Creuen, menys un, viure un moment històric, però alguns dubten que Mas aguanti el pols de la independència, que la majoria creu que és el camí que el país està obligat a recórrer. Descobrim un membre conscienciat del 15-M i un militant de les JSC. I un brillant orador amb tics d'Albert Rivera, també descobert en un curs d'oratòria. El candidat assegura que en algun moment s'ha sentit com El Llanero solitario i defensa la seva frase sobre les consultes de la señorita Pepis. No queda clar que els joves estudiants coneguin aquests personatges, més vells que els desapareguts Fraga, Carrillo i Solé Tura, als quals Navarro posa com a exemple de gent que es va saber asseure a parlar i pactar, malgrat que havien estat enemics irreconciliables en el franquisme.\n1. MARIA GORETTI GRÀCIA.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 23 anys.\n2. CECÍLIA SAIZ.\nEstudiant de sociologia, 23 anys.\n3. MIREIA MIRÓ.\nEstudiant de sociologia, 24 anys.\n4. ABEL ÀVALOS.\nEstudiant de sociologia, 20 anys.\n5. DIEGO HERNÁNDEZ\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 21 anys.\n6. JAUME SORDÉ.\nEstudiant d'econòmiques, 23 anys.\n7. MARC CASSANY.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 24 anys.\n8. MARINA UTGES.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses i dret, 20 anys.\n9. MARIONA PÉREZ.\n10. VICTOR MARTÍN.\n11. JOSEP FERRÉ.\nEstudiant de ciències d'activitats físiques i de l'esport, 29 anys.\n12. GUILLEM HORS.\nEstudiant de dret i administració i direcció d'empreses, 21 anys.\n13. FERNANDO CARRERA.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 22 anys.\n14. OCTAVI SALARICH.\n15. ALEIX SOLER.\n16. PERE BOLDÚ.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 26 anys.\n17. CRISTINA COSTA.\nEstudiant d'administració i direcció d'empreses, 20 anys.\n18. YAGO FERNÁNDEZ.\nEstudiant de matemàtiques i administració i direcció d'empreses, 20 anys.\n19. JORDI PALLARUELO.\n20. ALEIX JULIÀ.\nEstudiant d'economia, 20 anys.


Ferri: “El PP es nega a firmar una proposta per garantir la paritat en les Institucions de la Generalitat després de donar-li suport públicament” – Compromís\nEl síndic de Compromís, Fran Ferri, ha denunciat que la portaveu del PP en Les Corts, Isabel Bonig, s’ha negat a firmar la Proposició de llei de modificació de les lleis reguladores de les Institucions de la Generalitat per garantir la paritat de gènere en els seus òrgans, que el PP s’havia compromés a rubricar en companyia de la resta de grups del parlament valencià.\nSegons explica Ferri “en la junta de síndics de la setmana passada vaig proposar a la resta de portaveus signar una Proposició per modificar la llei del Consell Jurídic Consultiu (CJC) per establir l’elecció paritària dels seus membres, ja que en la renovació que es votarà en el ple de demà els tres candidats que s’han presentat, a proposta del grup popular, Podem i Ciutadans, són homes. Amb la nostra proposta preteníem evitar que esta situació es repetira en properes ocasions”.\nLa portaveu adjunta del PP, Maria José Catalá, qui substituïa Bonig en la Junta de Síndics, va assegurar que des del PP rebutjaven signar la proposta de Compromís perquè volien que el requisit de la paritat no només fora aplicable al CJC, sinó a tots els òrgans estatutaris: Consell Valencià de Cultura, Acadèmia Valenciana de la Llengua, Comitè Econòmic social, Sindicatura de Greuges i Sindicatura de Comptes. Açò no només ho va afirmar Catalá en la Junta de Síndics sinó també en la roda de premsa posterior.\n“Així, des de Compromís vam recollir el guant, hem elaborat la proposta i hui hem requerit la firma de tots els grups per registrar la Proposició de modificació de la legislació per garantir la paritat en les Institucions de la Generalitat, cosa a què Isabel Bonig s’ha negat sense donar més explicació que el canvi de criteri respecte al que va afirmar la portaveu adjunta del seu grup la setmana passada”.\nPer a Ferri “açò demostra que el PP només parla d’impulsar la igualtat de cara a la galeria, a l’hora de posar en marxa mesures concretes que garantitzen la paritat es posen de perfil. Una manera d’actuar que comparteixen amb Ciudadanos, l’altre grup que tampoc ha volgut signar esta proposta”.\n“No ens agrada com s’han portat les negociacions per a la renovació del CJC. Tots els grups ja coneixien el nostre posicionament des del primer moment respecte a la valoració conjunta dels perfils adequats i la paritat. Així, com ja vàrem avançar, des de Compromís no votarem en el ple de demà a candidats proposats pels grups que no hagen volgut signar esta proposta de modificació de la Llei per garantir la paritat en futures renovacions”, ha conclòs Ferri.


Detinguda una dona a València després d'apunyalar el seu marit a l'esquena en una discussió - À Punt\nDetinguda una dona a València després d'apunyalar el seu marit a l'esquena en una discussió\nEls agents han ajudat l'home a minimitzar l'hemorràgia produïda per la ferida que sagnava profusament fins a l'arribada dels serveis sanitaris\n30 d'agost 2021 - 15:24\nAgents de la Policia Nacional han detingut a València una dona de 24 anys com a presumpta autora d'un delicte de temptativa d'homicidi, després de presumptament apunyalar la seua parella a l'esquena amb una arma blanca.\nEls fets van tindre lloc a les quatre de la matinada d'aquest passat diumenge. Els agents han localitzat un home al balcó amb una ferida d'uns cinc centímetres a l'esquena que sagnava profusament. Els policies han col·locat la víctima en posició de cúbit pron per a minimitzar l'hemorràgia fins a l'arribada dels serveis sanitaris.\nPel que sembla, la parella havia discutit i, en un moment donat, quan l'home eixia de la cuina, la dona ha agafat un ganivet i li l'ha clavat a l'esquena. Els agents han localitzat l'arma blanca de 30 centímetres de longitud amb el qual hauria agredit la víctima.\nLa dona, de nacionalitat hondurenya, ha sigut detinguda com a presumpta autora d'un delicte de temptativa d'homicidi i ha passat a disposició judicial.


14 cadells del Refugi d’Animals del Ripollès esperen per ser adoptats - Consell Comarcal Ripollès\n14 cadells del Refugi d’Animals del Ripollès esperen per ser adoptats\nPortada » Notícies » Noticies » 14 cadells del Refugi d’Animals del Ripollès esperen per ser adoptats\nPublicat el 6 de setembre de 2016 per ccripolles\nEl Refugi d’Animals del Ripollès, gestionat pel Consell Comarcal, presenta aquests dies les millors condicions per satisfer la demanda d’adopcions. Més enllà del seu bon estat de salut, actualment s’hi poden trobar uns seixanta gossos de tot tipus i, especialment, una àmplia varietat de cadells, que són els que atrauen més les famílies que volen sumar un membre caní. A això s’hi afegeix que és el millor moment per fer adopcions, passades les vacances.\nLes instal·lacions ripolleses acullen catorze cadells, fruit sobretot de les cadellades de dues gosses abandonades que estaven embarassades. D’una banda, es tracta dels cadells de la Samba, que són creuats de Border Collie, negres i de pèl curt. Es diuen Aragorn, Arwen, Direl i Eowyn. De l’altra, de la Fosca al refugi hi queden dos cadells, la Nuna, de color negre; i en Zeus, de color marró. A part d’ells, hi ha dos cadells creuats de mastí dels Pirineus, en Kafka i la Maya, de color marró clar. Finalment hi ha quatre gossets més, creuats de pastor alemany, que igual que en Kafka i la Maya, van ser abandonats: la Brownie, la Llum, la Nit i la Nai.\nTots aquests cadells són molt dòcils. N’hi ha que són més juganers i n’hi ha d’altres que tenen un tarannà més relaxat. De la mateixa manera, n’hi ha que es preveu que no creixeran tant com alguns altres.\nDes del Refugi d’Animals del Ripollès es convida a les persones interessades a adoptar cadells que els vagin a veure a les instal·lacions una o més vegades abans de prendre la decisió i que ho valorin amb responsabilitat. Els gossos adoptats s’entreguen al dia pel que fa a vacunacions i amb el xip col·locat.


El Museu de Prehistòria exposa el gran llegat científic de Juan Vilanova i Piera - Levante-EMV\nEl Museu de Prehistòria exposa el gran llegat científic de Juan Vilanova i Piera\nL’investigador valencià va defensar l’antiguitat de les pintures d’Altamira i va ser l’autor de la primera obra espanyola que va recopilar els estudis prehistòrics i els jaciments arqueològics\nFamiliars de Vilanova i Piera amb el diputat Xavier Rius, en la inauguració de l’exposició. | DIVAL\nEn 2021 es compleixen 200 anys del naixement de Juan Vilanova i Piera, un científic valencià desconegut per a la majoria de la població. Investigador i divulgador polifacètic, llicenciat en Medicina, doctorat en Ciències, catedràtic de Geologia i Paleontologia, Juan Vilanova es va incorporar amb entusiasme a l’estudi de la Prehistòria, de la qual va ser una de les seues més acreditades figures durant la segona meitat del segle XIX.\nLa mostra ‘Juan Vilanova i Piera. Camí a la Prehistòria’ forma part de la sèrie ‘Tresors del Museu’, posada en marxa pel Museu de Prehistòria de la Diputació de València. Segons el diputat de Cultura, Xavier Rius, «es una exposició que en este cas tracta de valorar una figura indispensable en el vessant acadèmic, a més de prospectar i divulgar, per primera vegada, nombrosos jaciments valencians».\nVilanova va ser l’acadèmic que va defensar l’antiguitat de les pintures d’Altamira i que va insistir en una Edat del Coure anterior a la del Bronze. Va ser també l’autor de la primera obra espanyola a recopilar tant el saber dels estudis prehistòrics com els jaciments arqueològics espanyols que es coneixien en aqueix moment i va ser, a més, l’investigador que prospectà i va divulgar, per primera vegada, nombrosos jaciments valencians.\nL’exposició ha estat possible gràcies a la generosa donació, realitzada per Juan Masiá Vilanova i la seua néta Natalia Mansilla Masiá, de documentació i altres materials científics i personals propietat de Juan Vilanova i Piera, i depositats a la Biblioteca del Museu de Prehistòria de València. Tot este material ha sigut coordinat per Yolanda Fons, bibliotecària del museu i comissària de la mostra.\nL’exposició s’articula entorn de quatre àmbits, com explica Juan Salazar, l’altre comissari. El primer, ‘Europa en construcció’, és una contextualització del segle XIX, en el qual va viure Vilanova (1821-1893), un període de grans canvis polítics, socials, científics, industrials i econòmics. El segon, ‘Vilanova i Piera’, abasta tant la seua vida personal com professional i es donen detalls de com va ser el despertar de la Prehistòria a partir de la Geologia.\nDesprés d’un espai de transició, on es convida a la reflexió sobre el concepte de Prehistòria, s’accedix a un tercer àmbit, ‘Camí a la Prehistòria’, on es mostren dos temes fonamentals i persistents per a Juan Vilanova: l’assistència als congressos internacionals de Prehistòria i la importància de la divulgació. Després de presentar-se els vincles de Vilanova amb altres investigadors, s’arriba a l’últim àmbit, ‘L’Herència de Vilanova’, on es destaquen dos aspectes interrelacionats: el Fons Documental i Bibliogràfic a partir del qual s’ha originat esta mostra, i les aportacions més rellevants de Vilanova a la Prehistòria.


Aragó es retira de la causa contra exconsellers catalans per desobediència - Diari de Girona\nLa decisió l'ha revelat aquest dilluns el diputat del PP a les Corts d'Aragó Antonio Torres\nosca | efe 17.09.2018 | 18:10\nAragó es retira de la causa contra exconsellers catalans per desobediència Diari de Girona\nEl Govern aragonès s'ha retirat de la causa penal oberta contra els exconsellers de Cultura de la Generalitat Santi Vila i Lluís Puig per presumptes delictes de desobediència i prevaricació per negar-se a facilitar el retorn de 44 béns del Monestir de Sixena des del Museu de Lleida.\nAquesta decisió l'ha revelat aquest dilluns en roda de premsa el diputat del PP a les Corts d'Aragó Antonio Torres, qui ha presentat diverses iniciatives parlamentàries per inquirir pels motius de l'Executiu regional per retirar-se de la querella.\nTorres ha explicat que el seu grup va ser informat la setmana passada de què el mes de juliol passat, amb prou feines un mes després de personar-se en la querella com a part perjudicada, va desistir i es va retirar del procediment contra els exconsellers Vila i Puig, aquest últim resident a Bèlgica.\nLa querella va ser interposada per la representació legal de l'Ajuntament de Vilanova de Sixena, però la personació de l'Executiu aragonès no es va produir fins que la fiscalia d'Osca va oferir als seus responsables la incorporació a la causa.\nEl parlamentari popular ha explicat que el "simple fet" d'haver hagut de fer front al cost del trasllat de les peces al Monestir de Sixena, més de vint mil euros, el Govern d'Aragó ja ha de considerar-se com a part perjudicada en la causa.\nPer aquesta raó, Torres ha plantejat diverses iniciatives parlamentàries que requereixen el lliurament dels decrets de personació en la querella i de desistiment, així com resposta per escrit a preguntes referides a les raons per les quals es van prendre les dues decisions i a la persona que la va adoptar finalment.\nEl parlamentari popular ha lamentat la falta de suport del Govern aragonès a l'Ajuntament de Vilanova de Sixena en la seva iniciativa judicial, i ha qüestionat per aquesta raó al president de la Comunitat, Javier Lambán.\n"Al senyor Lambán -ha ressaltat- li agrada molt fer-se el gall quan parla de Catalunya, però ho fa quan les competències són nacionals, perquè quan són seves es posa de perfil".\nEn aquest sentit, critica Lambán per desistir de la querella i no contestar a l'actual consellera de Cultura de la Generalitat, Laura Borràs, per incloure el cas Sixena en la "llista de greuges" del Govern central amb Catalunya.\nTambé ha criticat el retard del govern aragonès a elaborar el Pla Director del Monestir de Sixena, l'incompliment del conveni anunciat sobre els horaris d'obertura del cenobi o la no personació en les subhastes que incorporen peces del patrimoni del monument per a la seva venda.\nEl procediment penal contra els dos exconsellers va ser obert l'any passat per la titular del Jutjat d'Instrucció núm. 3 d'Osca, i a ell es va sumar, després d'un sobreseïment provisional que va ser revocat, la Fiscalia d'Osca.\nEn el seu escrit d'adhesió a la querella, el fiscal en cap d'Osca, Juan Baratech, advertia que tots dos exconsellers van incomplir amb "rotunditat", presumptament, les ordres judicials malgrat els advertiments que els van ser comunicats.


Vall-Llobrega, Castell Vall Romà, Cim Montagut, Vall-Llobrega 07-MAR-20 10:53:06 AM nyomvonal - Vall-Llobrega, Catalunya (España)- GPS track\nTúrázás (Túrázás nyomvonalak Spain → Catalonia → Vall-Llobrega )\nVall-Llobrega, Castell Vall Romà, Cim Montagut, Vall-Llobrega 07-MAR-20 10:53:06 AM\n9 257 284 1705\negy óra 21 perc\nMiquelCampe Minden jog fenntartva\nMegtekintve 188 alkalommal, letöltve 8 alkalommal\nközel Vall-Llobrega, Catalunya (España)\nSortida desde Vall-Llobrega girém a l´esquerra per pista asfaltada i a uns 100 metres iniciém pujada cap a la dreta pujada constant per pista forestal, arribem al coll de Vall-Romà i seguim cap el Castell en runes, a la dreta hi ha un corriol i iniciém pujada cap el cim de Montagut, les vistes i els Dolem que hi ha dált del turó es expectacular, iniciém baixada entre pista forestal i corriols fins al punt d´inici de la sortida.\nColl de Vila-Romà\nCim Montagut Baix Empordà\nEl Montagut és una muntanya de 266 metres que es troba entre els municipis de Palamós i Vall-llobrega, a la comarca del Baix Empordà. En el puig es troba el Dolmen de Montagut, que només conserva 3 lloses en el seu estat original i les restes del que havia estat el túmul que el cobria.\nEl Castell de Vila-romà és un castell declarat bé cultural d'interès nacional del municipi de Palamós, proper a la vila de Vall-llobrega (Baix Empordà). Història. Es tracta d'una fortalesa documentada el 1276. El nom de Vila-romà prové d'una antiga vil·la romana que hi havia al lloc de Palau. Els diferents autors daten l'origen de la construcció en èpoques molt diferents. Però el que hi ha de cert és la primera data documental de 1276 quan el bisbe de Girona, Pere de Castellnou, comprà el castell per 45.000 sous als hereus de Pere Alemany. Pere III el Cerimoniós l'any 1371 l'incorporà a la corona d'Aragó. Sembla que posteriorment també va pertànyer al duc de Sessa, senyor del castell de Calonge. La curta i poc esplendorosa vida de la fortalesa acaba el 1812 amb l'ocupació francesa durant la qual fou volat. Des de llavors els seus murs s'han anat enrunant.. Arquitectura Les runes del castell s'alcen en un replà del vessant meridional de Montagut. Del castell queden notables restes de murs i torres una circular i tres rectangulars. A la part central s'aixeca un mur d'uns 10 metres, segurament el que resta de la torre de l'homenatge de planta rectangular, amb una obertura que havia estat un finestral sota el que hi ha una espitllera i una filera d'opus spicatum. Afegida a la base hi ha una construcció amb volta de canó (cisterna recoberta d'estuc rogenc). Al costat sud hi han els estatges que conserven les arcades de mig punt. L'entrada al recinte devia estar a la banda S-E on hi ha dos torres rectangulars d'uns 7 metres de factura més tardana en la part superior. La torre N-E conserva dos murs d'uns 10 metres amb merlets rectangulars i espitlleres, i a la part baixa es veu l'arrencada d'una volta. Els murs, en general, fan una amplada d'1,20 metres i són fets amb pedra de granit i pissarra sense escairar.\nPont de la Creu Vall-llobrega\nBé cultural d'interès local Pont de la Creu és una obra del municipi de Vall-llobrega (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local. Descripció. Es tracta d'un pont de petites dimensions (uns 10 metres de llarg i uns 2,5 d'ample) construït en pedra i pavimentat amb petits còdols. Té baranes a les dues bandes, també fetes de pedra. L'accés oest està format per quatre esglaons de petita alçada que arriben fins a la plataforma superior on es troba la creu, en un eixamplament del pont a la banda sud. L'accés est en canvi, tan sols té tres esglaons que també s'entreguen a la plataforma superior que en aquest punt no s'eixampla. El parament dels murs nord i sud és irregular amb pedres de procedència local de dimensions petites i mitjanes. Al mur nord hi ha un petit contrafort que reforça la zona de la barana a l'alçada del darrer esglaó. La irregularitat del parament contrasta amb les lloses que embelleixen la part superior de les baranes i que culminen cadascun dels esglaons, col·locades en posició horitzontal. El pont està format per un sol arc de mig punt. La imposta està formada per carreus rectangulars de la mateixa mida. Aquestes dovelles estan col·locades radialment. La llum de l'arc és de petites dimensions, i no arriba als dos metres. Història No se sap quan va ser construït el pont. Se sap però que ja existia al segle XIII. Forma part del camí ral que va des de Palamós a la Bisbal. Els bisbes s'aturaven en arribar al pont abans d'entrar al poble en processó. Avui dia encara conserva el seu paper dins de la tradicional processió del dia de Rams i el dia de Corpus. El pont tal com el coneixem avui dia és fruit de l'obra de restauració que van dura a terme Marc Pont i Francesc Trujillo l'any 1998, tal com consta a la placa commemorativa que hi ha en un costat. L'any 1950 ja havia estat restaurat i s'hi va col·locar la creu que li dóna nom. La darrera gran transformació però, data del segle XIX. Aleshores es va pavimentar amb còdols i s'instal·là la creu de terme sota la qual figura la data 1894.\nI did this trail with MiquelCampe\nAsk MiquelCampe to add you as a trail buddy on this trail


Lluís Rabell a Puigdemont "el que vostès insinuen amb el seu projecte és una abolició de l'Estat de dret i… | Català Digital Cataladigital.cat AMP …\nLluís Rabell a Puigdemont “el que vostès insinuen amb el seu projecte és una abolició de l’Estat de dret i…\nEl president de la Generalitat, Carles Puigdemont, ha comparegut al Parlament per defensar que té “dret a nomenar i cessar els membres del Govern. És més, té la responsabilitat i l’obligació de fer-ho per diverses circumstàncies. I un Govern independentista com el nostre no té menys drets que un Govern autonomista”.\n“Cap insult ni cap grolleria em distraurà de la responsabilitat que em pertoca i que assumiré amb totes les conseqüències”, ha remarcat, a més de demanar “moderació i calma” en les crítiques. Malgrat defensar que “Baiget ha fet una molt bona feina”, ha atribuït el seu cessament a una qüestió de confiança.\n“La confiança és encara més necessària en un context com l’actual, d’assetjament per terra, mar i aire per part del Govern de l’Estat, dels seus socis parlamentaris, par part dels aparells de l’Estat i dels gran grups de comunicació, aquest que diuen que tenen mitjans de solvència contrastada”, ha afegit.\nLa intervenció de Puigdemont tampoc ha convençut Lluís Rabell, que ha comparat el president amb un “gran il·lussionista, com el David Copperfield”. “Si és incapaç de cohesionar el seu Govern com ho pensa fer amb la societat catalana?”, li ha preguntat, a més de recordar que “el seu referèndum no reuneix cap ni un dels estàndards internacionals per a ser reconegut com a tal. Vostès no parlen d’un referèndum, parlen d’una altra cosa”.\nTambé l’ha acusat de “trepitjar drets democràtics” i ha afirmat que “el que vostès insinuen amb el seu projecte és una abolició de l’Estat de dret”. “Ningú al món avalarà una ruptura unilateral”, ha sentenciat.


Bankia dona suport amb 510.000 euros a la Fundació Sa Nostra per promoure programes d’acció social, mediambiental i cultural a les Balears - Fundació Sa Nostra\nBankia dona suport amb 510.000 euros a la Fundació Sa Nostra per promoure programes d’acció social, mediambiental i cultural a les Balears\nFeb 17, 2021 | Acció Social\nEl conveni, que incrementa la seva quantia en 10.000 euros, inclou la ‘Convocatòria d’acció social 2021’, que es posarà en marxa a les properes setmanes, i la ‘II Convocatòria de Medi Ambient i Desenvolupament Sostenible’, que enguany multiplica per cinc la seva aportació econòmica.\nBankia dona suport a la Fundació Sa Nostra amb 510.000 euros, amb l’objectiu de promoure durant aquest any projectes d’acció social, cultural, de medi ambient i de desenvolupament local a les Illes Balears.\nL’acord de col·laboració, que incrementa la seva quantia en 10.000 euros l’any 2021, ha estat signat a la seu de la Fundació Sa Nostra a Palma, pel director corporatiu de la Territorial de Bankia a les Balears, Antoni Serra, i el president de la Fundació Sa Nostra, Jaime Canudas, en un acte en el qual també hi ha participat la directora de la Fundació Sa Nostra, Lucía Martín.\nEntre les accions que portaran a terme les dues entitats, destaca la ‘Convocatòria d’Acció Social 2021’ que, per quart any consecutiu, donarà suport econòmicament a projectes d’associacions de les Illes amb finalitats socials i que enguany incrementa la dotació en 10.000 euros, fins a 150.000 euros.\nEl conveni subscrit inclou la posada en marxa enguany de diverses activitats conjuntes enfocades al foment de l’ocupació, al desenvolupament local i a la millora de la qualitat de vida de la gent gran, persones amb discapacitat, en situació de desocupació i en risc d’exclusió social a les Illes Balears.\nA més, Bankia i Fundació Sa Nostra impulsaran la ‘II Convocatòria de Medi Ambient i Desenvolupament Sostenible’, que enguany amplia la seva quantia de 20.000 a 100.000 euros, respecte a l’any passat, és a dir, es multiplica per cinc, amb l’objectiu d’impulsar projectes a les Illes Balears compromesos amb el desenvolupament sostenible i la lluita contra el canvi climàtic.\nEl director corporatiu de la Territorial de Bankia a les Balears ha subratllat que “aquest acord ve a reforçar, un any més, el compromís que tenim a Bankia amb totes les associacions que desenvolupen activitats de caràcter social, cultural i, també, mediambiental a les Illes Balears i que s’esforcen a diari per millorar la qualitat de vida de les persones i del nostre entorn”.\n“Per això, ens sentim molt orgullosos d’aportar el nostre gra d’arena i contribuir, juntament amb la Fundació Sa Nostra, al progrés de les Illes, un territori molt important i estratègic per al banc i més en el complex context actual derivat de la pandèmia, en el qual és més necessari que mai estar al costat de les persones més vulnerables”, ha apuntat Serra.\nCanuda, per part seva, ha destacat que “amb aquest conveni, des de la Fundació Sa Nostra ens comprometem a continuar apostant per la convocatòria de projectes socials a les Balears, com també per activitats de desenvolupament local, social i cultural”. Al llarg de l’any, ha afegit, “gràcies al suport de Bankia, realitzam diferents programes d’ajuda a l’educació i emprenedors, entre els quals destaca el programa multidisciplinari de formació d’adults i, enguany com a novetat, l’escola d’oficis Can Tàpera”.\nA més, el president de la Fundació Sa Nostra ha posat en valor que “fomentam la sostenibilitat participant en la convocatòria de medi ambient, juntament amb Bankia i nou de les fundacions d’origen del banc”.


La CEV serà la nova patronal autonòmica i comptarà amb un Consell per cada província\nLa CEV es transformarà en la nova Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CECV) en substitució de Cierval.\nEs constituirà un Consell Empresarial per cada província que seran els encarregat de triar els seus presidents, que passaran a ser vicepresidents.\nEl seu objectiu, segons el president de la CEV, Salvador Navarro, és "vertebrar, integrar i aconseguir un projecte de futur".\nNavarro en roda de premsa\nLa Confederació Empresarial Valenciana (CEV) passarà a ser la nova patronal autonòmica el pròxim 3 de març, quan els òrgans directius de la provincial votaran la reforma de l'article 4 dels seus estatus per a modificar el seu àmbit territorial i passar a abastar competències autonòmiques.\nD'esta manera, la CEV es transformarà en la nova Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CECV) en substitució de Cierval que este dimarts va acordar per unanimitat presentar amb caràcter "immediat" el concurs de creditors de l'organització empresarial, en la modalitat de liquidació.\nAixí ho ha avançat este dimecres en roda de premsa el president de la CEV, Salvador Navarro, per a informar dels principis bàsics de la nova Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana que el seu objectiu és "vertebrar, integrar i aconseguir un projecte de futur".\nNavarro ha puntualitzat que les associacions sectorials i comarcals podran "lliurement" integrar-se en la nova autonòmica que, per a la presa de decisions aplicarà el principi d'"una quota, un vocal en l'assemblea" i comptarà amb una representació del 30% les empreses i un 70% les sectorials i comarcals. Així mateix, ha remarcat que la intenció és que la nova patronal compte al principi amb un 60% de fons privats i 40% públics.\nA més, ha detallat que es constituirà un Consell Empresarial per cada província que seran els encarregats de triar els seus presidents, que passaran a ser vicepresidents en l'organització autonòmica. Els integrants del Consell Empresarial seran triats d'entre els membres de l'assemblea autonòmica. Pel que fa al president de la nova CECV, serà triat en l'assemblea amb un màxim de dos mandats de quatre anys cadascun.


L’escàndol del Tribunal de Comptes com a càstig pels indults La República\nL’escàndol del Tribunal de Comptes com a càstig pels indults\nRebutja retarda el cas per les despeses d’acció exterior amb el suport de l’Advocacia del govern espanyol\nPedro Sánchez pronunciant el seu discurs al Liceu.\nEl Tribunal de Comptes ha rebutjat retardar la citació de la quarantena d’ex-alts càrrecs del Govern per les despeses en política exterior i del Diplocat del 2011 al 2017. Diversos investigats van recórrer i van demanar suspendre-la al·legant “indefensió”. En una interlocutòria, el Tribunal de Comptes ho rebutja i la manté per als propers 29 i 30 de juny. L’organisme els comunicarà l’import de les fiances que els reclama. S’espera que les quantitats reclamades ascendeixin a xifres milionàries. Alguns dels líders independentistes indultats pel govern de Pedro Sánchez estan encausats i, en paral·lel a la concessió de la mesura de gràcia, l’Advocacia de l’Estat s’ha mostrat en contra dels recursos.


Tic, Tac... L'estiu està a punt d'arribar - ExpoEduca\nHome/Activitats/Tic, Tac … L’estiu està a punt d’arribar\nQuan arriba la caloreta sabem que s’apropa l’estiu, amb ell les vacances de l’escola, el temps lliure, i moltes hores amb els nens a casa sense fer res. Sabem que encara fa fred, que queda molt perquè hi arribi l’estiu, però estem a la meitat del segon semestre, i entre unes coses i unes altres, en un tres i no res arribem a l’estiu i encara no hem organitzat res.\nI amb això no volem dir que hem d’omplir als nostres fills amb activitats infinites i que no tinguin gens de temps lliure. Com ja hem parlat amb anterioritat, el temps lliure és fonamental perquè els nens explotin la seva imaginació i explorin diferents circumstàncies que no viurien de no donar-se aquesta situació. Però, estar sense fer res tampoc és la solució més òptima.\nNosaltres volem proposar-vos 3 opcions diferents d’activitats que podeu triar per aquest estiu.\nCassals o casses de colònies.\nLes casses de colònies o cassals d’estiu poden ser una molt bona opció per passar l’estiu. Existeixen molts tipus de cassals: d‘idiomes, de temàtiques, d’estudis. L’elecció de la tipologia és indiferent, tots proporcionen els mateixos beneficis:\nTreballar amb el contacte directe amb la natura.\nProgrés personal dels joves.\nAssumpció de responsabilitats per part dels estudiants.\nDesconnexió de la tecnología\nCom a proposta tenim les cases de colònies Eix estels, que a més de llogar les casses a particulars, organitzen colònies d’estiu.\nEstudiar a l’estranger podríem considerar-lo el següent pas després de les casses de colònies. Ja hem parlat en altres blogs dels beneficis d’estudiar a un país diferent del teu. Principalment agruparia els mateixos beneficis que anar-se’n de colònies, afegint-li el guany de maduresa per estar tant lluny de casa durant un temps més extens que unes colònies, i l’aprenentatge de la llengua del país d’acollida.\nTambé podríem considerar un estiu a l’estranger com una premissa d’estudiar durant un curs sencer.\nEn aquest cas, una bona opció podria ser Irish emotions. Una agència que promociona el país d’Irlanda amb viatges completament diferents dels que podríem organitzar-nos nosaltres mateixos.\nPer últim proposem les classes d’anglès durant l’estiu. Si els nostres fills no els hi agrada marxar fora de casa, o potser volen ver altres activitats, l’opció de l’acadèmia d’anglès com a extraescolar a l’estiu pot ser una bona opció.\nEncara que estiguin de vacances, hem de ser conscients que no poden perdre l’hàbit d’estudiar, ja que després serà molt més difícil la tornada a classe.\nLes classes d’anglès en primera instància poden semblar avorrides, però a l’estiu les acadèmies solen fer activitats diferents de les que es fan durant el curs escolar.\nAston school és una de les acadèmies que us proposem.\nAquestes i moltes altres opcions d’activitats les podreu trobar a Expoeduca 2019. Descarrega’t les entrades.\nTambé us recomanem: Estudiar a l’estranger: inversió i repte.


4 acords by Teatre Romea - issuu\n4 ACORDS. 4 parelles de ball. 4 trobades. 4 músics, excel·lents músics, omplint de música el Romea. I 4 “teatreros” apuntant-se a la festa. Perquè això és el que espero que acabi sent aquest petit cicle: una festa. O, més aviat, 4. Estem d’acord? Julio Manrique, Director Artístic del Teatre Romea\nJersey rrers bruts de New ca s el ia rr co re a Mürfil ava un noi fort, que tanc b am r pa to va e bt quan de so camisa de ió. El noi duia una m ca u se l de a rt la po desgastats. quadres i uns texans ocasionar. r pel cop que li va sa cu ex va es at su Tot . dedicar un somriure va li i ar ur at va Mürfila es r ell. -Ets de fora?- va di a. I tu? t llunyana, Barcelon -Sí, d’una ciutat mol és enllà. El noi va mirar el m A. -Jo he nascut a US e encenia les òria d’una noia qu st hi la és a st ue Aq de la n sigut i són icones ha e qu s el ts to de estrelles David Selvas música.”\nca m í cer. És el in s , te c e ir l, d ert senzil saltres re s un conc é it g fu perquè no i s r e ix è Tempu per recon ntir la Bruno Oro ens fan se e ix u e q u s g e e s s o e qu aquelles c iure: ell-, totes pena de v b m la a a g m a e p u e coneg risible qu legria a gicomèdia a tr a ília, de l’a n u m fa m o la c i a t vid e l’amista Bruno cuina, entr nglès, el la a a n l e o , à tb li del fu llà, en ita seva em, en caste là ta a c n n, amb la E e . p rt ro o p m a s la n òmic i pianista e rrauxat, c i el Bruno a i r o m it s ti o ín p t, c om no intèrpre ca, el Bru ti ís z z ja premta imó mable. Ramon S squerp i a e , c ti à m dra\n+ o r O o n u Br imó S n o m a R\nels Pas tora de cara no s de la eren ni primera u n maque carrer d grup. L ta, qua a vaig el Carm n enescolta e on hi Lola. U r vivia la en un à s heu d Dolo. I a tic del e mour van co llà, en p e, els d mença rimícia èiem el r a fer , el s amics particu b o l o i s, que c lars, pe o n eguts. I eren le rquè se City Ha s nostr mpre c ll, al Bo e s feste oincidíe lívar, La s m els m i no van Cúpula a inclour t e .. i . x I o va arrib s: al e aquel gradav ar el pr la canç a tant. i m ó e en fran r disc I aquel deixar d cès que l estiu e ser m a t o m t hom ba i m’aeus / no llava P es fa di stres pe a fícil tro s t o ra. Van r ser un bar inv a mica jo enca itacions d ra cons e tots. Ara per als ervo aq , seus co podem uella p n c tornar e r r t i s m . Però era ma a munt queta. ar una A veure festa p si articula r... Carol L ópez\nPastor Carol a + López\nHe escoltat la Sílvia cantar en directe unes quantes vegades i sempre he caigut de cul, com si fos el primer cop, preguntantme: qui és aquesta dona? d’on ha pogut sortir? La vida m’ha regalat la possibilitat de conèixer-la personalment, de fer-me’n una mica amic i de descobrir una persona més maca encara que la seva veu. La Sílvia té l’estrany talent de fer fàcil allò difícil. D’emocionar-nos amb naturalitat, sense fer força, sense violència. Quan canta, sovint tanca els ulls i somriu. Així, amb els ulls tancats i somrient, ens va cantar un fado, una nit, en un restaurant de Madrid, després d’un sopar, a uns quants privilegiats. Jo, extasiat i animat per l’orujo, li vaig preguntar si coneixia Alfonsina y el mar. Ella va tornar a somriure i va fer que sí amb el cap. Però no la va cantar. Aquella nit no. No sé si aquest cop la sabré convèncer… Julio Manrique\nMürfila Nascuda a Barcelona. Filla d’un actor i una escenògrafa. Comença a tocar la guitarra elèctrica als 14 anys, als 19 entra en una banda musical i fan versions de Pixies, Nirvana, Weezer i temes propis cantats en anglès. Dos anys més tard entra a formar part del grup ÖRN. Treuen un maxi, toquen per tota Catalunya i part de la resta de l’Estat Espanyol. Després de set intensos anys deixa la banda i s’ajunta amb el productor Aurelio Morata en un projecte més personal, MÜRFILA. Maqueten 4 temes i Sony els produeix i edita el primer àlbum, “Vamos a hacer pupita” (2004). Toca arreu d’Espanya, a sales i festivals, i és la telonera de Fito & Fitipaldis a deu ciutats de la seva gira “Lo más lejos a tu lado”. Al mateix temps, es gradua en Direcció de Cinema a l’escola de Barcelona ESCAC. Dirigeix diferents curts en 16 mm i un en 35mm, “Postales desde el mar”, premiat Millor Curt pel Col·legi de Directors de Catalunya, el 2003. Dirigeix diversos videoclips (Esther Formosa, Rebeldes, Nube, Dani Flaco, Presidente…) i produeix els seus. Després de dos anys de preparació i producció amb l’Aurelio, acaben el segon àlbum, “Miss Lios“ (2007) llançat per MITIK Records. En el 2009 comença una aventura sense igual en la nostra indústria consistent en la realització d’una sèrie de televisió per a internet que critica obertament el negoci de la música, la qual és el fil argumental d’una història semi-autobiogràfica que, a la vegada, dibuixa totes les melodies i lletres del seu nou disc, “I love Ü”. Una cosa només a l’abast d’una artista interdisciplinar que igual composa temes, que realitza clips i audiovisuals, com actua interpretant-se a si mateixa o a una artista “xoni” (La Chari) o rebassa tots els límits possibles a l’escenari. Mürfila és escollida com artista nacional en el Festival Austin 2011, amb d’altres artistes com Russian Red, Mujeres.. El seu nou àlbum “9 balas” (MITIK Records) és un nou pas més enllà. Amb només una guitarra acústica i la seva veu, gravat en viu a l’estudi, MÜRFILA revisita alguns dels temes dels anteriors àlbums, presenta un tema inèdit i broda una meravellosa versió d’un tema de Muse.\nPastora El 29 de maig de 2012, Pastora publica el seu nou àlbum Una Altra Galàxia, amb 12 cançons cantades en català. El trio format per Dolo Beltran, Caïm Riba i Pauet Riba ha reunit deu temes mai inclosos en els seus discos (els altres pertanyen als seus àlbums La Vida Moderna i Un viaje en noria) per demostrar que, per damunt d’idiomes, la seva música continua sent una de les més imaginatives, creatives i inspiradores del pop espanyol de l’última dècada. Tant en català com en castellà, Pastora continua sent diferent. Una Altra Galàxia és una nova demostració de la personalitat i alçada musical de Pastora, un dels grups capitals del panorama musical nacional per a entendre l’evolució del millor pop espanyol del nou segle amb una trajectòria exemplar dins de l’escena contemporània espanyola. Tots els temes duen imprès el segell de Pastora, una marca registrada que engloba de forma personal estils como l’electrònica, el rock i el pop, sempre amb la veu i les lletres intel·ligents i atípiques de la Dolo Beltran i l’excel·lent treball de Caïm Riba\nsostenint cançons amb la producció i els arranjaments. No hi ha a l’escena musical espanyola un grup com Pastora, capaç de donar a cada cançó el que necessita, utilitzant amb imaginació tots els elements al seu abast, sense sobrecarregar-les, amb la tensió i la subtilesa necessàries en cada moment, barrejant sons electrònics i acústics, l’ordinador i el micròfon, la tecnologia i l’alè humà. Tot es reflexa en Una altra galàxia, un àlbum cantat en català que es llença per als qui els agradi la bona música sense prejudicis i sense fixar-se en barreres idiomàtiques. Una Altra galàxia és el més nou de Pastora i succeeix a Un viaje en noria, el quart álbum d’estudi de Pastora, que es va publicar el 2011. La carrera de Pastora va començar el 2003 amb un disc d’Or. El 2005 va aparèixer La vida moderna, el seu segon àlbum, que també va aconseguir un disc d’Or i que va ser nominat als Grammy llatins del 2006 en la categoria de Millor àlbum de música alternativa i millor enginyeria de gravació. El tercer àlbum va ser Circuitos de Lujo, publicat el 2008, i el 2009 es va publicar Pastora Remixed, amb deu temes amb remescles produït i realitzat per CatComplex i Sidechains\nBruno Oro Tempus Fugit és el segon treball discogràfic de Bruno Oro. Conegut a l’escena catalana per la seva faceta d’actor a les sèries Polònia i Crackòvia, en Bruno va sorprendre a tots el 2008 amb l’edició del seu primer disc “Napoli” cantat íntegrament en italià, la seva llengua paterna. La nova entrega combina el català, l’italià, i el castellà i ens ofereix onze noves composicions pròpies que es mouen entre la cançó, el jazz i el pop. El disc, de pretès eclecticisme d’estils i registres, reuneix històries sobre la nostàlgia, la mort, sobre Cadaqués o Nova York, i de personatges que voldrien quedar suspesos en el temps. Enregistrat a Nova York, aquesta nova entrega compta amb un luxós repartiment de músics, entre els quals destaca el guitarrista Marc Ribot, so inconfusible de Tom Waits. Bruno Oro ha treballat en cinema, televisió i teatre paral·lelament a la seva carrera musical. Els seus últims treballs com actor al cinema i al teatre han estat 14 d’abril. Macià contra Companys, dirigida per Manuel Huerga; i La mort d’Ivan Ílitx i Natale in casa Cupiello, dirigides per Oriol Broggi.\nSílvia Pérez Cruz (Palafrugell, 1983) és una de les veus més importants que ha donat la música popular a Catalunya els últims anys. Una veu lluminosa, càlida, delicada i preciosa, que combina la improvisació del jazz, la força i el ritme del flamenc, els melismes del fado, i la proximitat de la cançó de taberna. La seva versatilitat, que li va valdre el premi Altaveu, queda palesa en la diversitat dels projectes que ha protagonitzat, de música, teatre i dansa; i en la llista de músics amb els que ha treballat: Javier Colina, Toti Soler, Joan Díaz, Raül Fernandez Refree, Eliseo Parra, Coetus i Las Migas són alguns dels seus companys de viatge. Com a compositora ha guanyat el premi Martí Pol per posar-li música al poema Covava l’ou de la mort blanca, de Maria Mercè Marçal. Acaba de treure el seu primer disc composat íntegrament per ella ’11 de novembre’ (Universal, 2012), del que també ha fet els arranjaments i la coproducció.\nTaquilla del Romea (C/ Hospital, 51), el servei de Telentrada de CatalunyaCaixa (www.telentrada.com / 902 10 12 12) i Taquilla Tiquet Rambles (Palau de la Virreina – La Rambla, 99)\nHospital, 51 - 08001 Barcelona grupfocus.cat teatreromea.com FUNCIONS\nA partir del 13 de juny. Teatre Romea HORARIS\nMürfila + David Selvas: 13 i 14 juny / 21 h Pastora + Carol López: 15 i 16 juny / 21 h // 17 juny a les 20 h Bruno Oro + Ramon Simó: 19 juny / 21 h Sílvia Pérez Cruz + Julio Manrique: 20, 21, 22 juny / 21 h PREUS\nAnticipada: de 10 a 22 euros Dia concert: de 12 a 25 euros\nPreus especials per a grups a Promentrada: (www.promentrada.com / 93 309 70 04) CONTACTE PREMSA TEATRE\nBlanca de Carreras 615 66 97 53 / premsa@focus.cat Jordi Bou 610 77 98 36 / premsa@focus.cat\n2 concerts: 40 euros 3 concerts: 57 euros 4 concerts: 72 euros\nEl Teatre Romea rep el suport de:\nMitjans deTR3SC comunicació\n4 ACORDS. 4 parelles de ball. 4 trobades. 4 músics, excel·lents músics, omplint de música el Romea. I 4 'teatreros' apuntant-se a la festa...


For Export Consulting avís legal\nteléfon: +49 231 99 78 83 20\nfax: +49 231 99 78 83 40\nTitular del dret de disposició:\nteléfon: +34 935551971\nResponsable de l'content segons  § 55. 2 RStV Alemanya: Yvonne Lorenz, directora\nJurisdicció Dortmund, Alemanya\nNúmero d'identificació fiscal alemany :: 315/5154 / 2752\nNúmero fiscal internacional sobre les vendes: DE317386686\nResponsable (prestador del Servei): MARC Cristià CASTELLVI\nDomicili Social: C / Monistrol, 31? Baixos, 08012 Barcelona\nTelèfon: 0034 93 207 60 11\nEl lloc web, incloent a títol enunciatiu però no limitatiu la seva programació, edició, compilació i altres elements necessaris per al seu funcionament, els dissenys, logotips, text i / o gràfics són propietat del prestador o si escau disposa de llicència o autorització expressa per part dels autors. Tots els continguts del lloc web es troben degudament protegits per la normativa de propietat intel·lectual i industrial, així com inscrits en els registres públics corresponents. Independentment de la finalitat per a la qual fossin destinats, la reproducció total o parcial, ús, explotació, distribució i comercialització, requereix en tot cas de l'autorització escrita prèvia per part del prestador. Qualsevol ús no autoritzat prèviament per part del prestador serà considerat un incompliment greu dels drets de propietat intel·lectual o industrial de l'autor. Per realitzar qualsevol tipus d'observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-ho a través del següent correu electrònic: Info@fe-consulting.com\nDe conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD) i la normativa de desenvolupament, el responsable del lloc web, en compliment del que disposa l'art. 5 i 6 de la LOPD, informa a tots els usuaris que en el present lloc web no es demanen ni recullen dades de caràcter personal. Els usuaris que voluntàriament facilitin les seves dades personals, a través dels mitjans de contacte que preveu la pàgina web, accepten expressament i de forma lliure i inequívoca que aquestes dades siguin tractades per part del prestador per a realitzar les següents finalitats: 1. Gestió de clients , contactes, consultes i prestació del servei sol·licitat. 2. Tramitar encàrrecs de peticions o qualsevol tipus de petició que sigui realitzada per l'usuari a través de qualsevol de les formes de contacte que es posen a disposició de l'usuari en el lloc web de la companyia. En qualsevol cas, el prestador garanteix a l'usuari l'exercici dels drets d'accés, rectificació, cancel·lació, informació i oposició, en els termes que disposa la legislació vigent. Per això, de conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD) podrà exercir els seus drets remetent una sol·licitud expressa, juntament amb una còpia del seu DNI, a través dels següents mitjans: 1. E-Mail: Info@fe-consulting.com, Correu postal: C / Monistrol, 31? Baixos, 08012 Barcelona. De la mateixa manera, el prestador ha adoptat totes les mesures tècniques i d'organització necessàries per garantir la seguretat i integritat de les dades de caràcter personal que tracti, així com per evitar la seva pèrdua, alteració i / o accés per part de tercers no autoritzats.\nEl prestador s'eximeix de qualsevol tipus de responsabilitat derivada de la informació publicada al seu lloc web, sempre que aquesta informació hagi estat manipulada o introduïda per un tercer aliè a aquest. El prestador no es fa responsable de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitatiu, en fòrums, chatss, generadors de blocs, comentaris, xarxes socials o qualsevol\nComprovant de legalitat de les fotos\nDrets d'autor de les fotos: https://www.shutterstock.com\nFoto portada: no: 334547021, foto subcontractació: no: 157044455, foto HORECA: no: 419948404, foto tèxtil: no: 406517023, foto fira: no: 789441418, foto equip: no: 47208427, foto supermercat: no: 406913140, foto formació: no: 206744158, foto construcció: no: 426500653, foto contacte: no: 242966005, foto referències: no: 755.501.863.


Una vida al teatre | La Finestra Digital\nDe vegades les obres aparentment més senzilles són les més difícils de muntar; perquè la seva complexitat radica en els detalls més subtils i requereixen un treball d’una exactitud microscòpica, tant en la posada en escena com en el treball dels actors. És el cas d'”Una vida al teatre”, del dramaturg David Mamet, reverenciat com un dels màxims exponents de la dramatúrgia americana de finals del s.XX que es va estrenar dijous passat a La Seca Espai Brossa a càrrec del director Moisès Maicas.\nUna seqüència d’escenes breus ens mostren els instants compartits per dos actors darrere i sobre l’escenari; escenes de diverses obres, assajos, moments de preparació, converses a la porta del teatre després d’acabar una funció, minuts entre bambolines. Tot gira entorn la relació dels dos companys: en Robert, l’actor experimentat i veterà (interpretat per Enric Majó) i en John, una jove promesa (Dafnis Balduf). L’arc argumental de la peça és l’evolució de la seva relació, a mesura que l’experiència al teatre d’en Robert passa de ser rebuda amb admiració i respecte pel jove John, fins que aquest es converteix en actor de renom i passa a tractar-lo amb la condescendència de qui deixa de sentir-se deixeble i comença a pensar-se mestre.\nMés enllà dels temes que tracta a nivell conceptual (el pas del temps, la metateatralitat, l’essència de l’ésser humà, la decadència) una de les gran virtuts formals de Mamet és que els seus textos posseeixen un ritme inherent a les paraules; com les notes d’un pentagrama. Es podria dir que els seus diàlegs porten incorporades les “instruccions d’ús” que s’han de seguir per que funcionin amb tota la seva força, humor, ironia i propòsit. El regust en sortir d’aquest muntatge, desgraciadament, és de que no s’ha respectat aquest ritme; i tot i que la intenció de les paraules ens arriba, ho fa pel cervell i no per tot el nostre ésser, com el teatre hauria d’aconseguir en el millor dels casos.\nPotser és simplement una qüestió de ritme, però l’humor fi d’en Mamet no acaba d’instal·lar-se en un públic per qui els llargs foscos entre escenes que permeten els canvis d’escenografia pesen massa i ralentitzen el muntatge. La posada en escena, probablement inspirada directament pel revival que es va fer a Broadway a principis del 2005 (salvant les distàncies pressupostàries), afegeix música durant aquests foscos, estàndards de Jazz com “Fly me to the moon” de Frank Sinatra, que esdevenen un petit regal tot i que no acabem de trobar-ne el sentit més enllà d’omplir els buits dels salts temporals. Els espais estan ben aconseguits, de forma simple i eficaç, i ens traslladen fàcilment a les diverses parts dels teatres on té lloc l’acció.\nDafnis Balduf està impecable en el seu rol, tot i que hi ha matisos de l’actitud del seu personatge envers en Robert que podrien haver anat molt més lluny; cercant amb més diversitat els diferents paratges emocionals per on transita la seva evolució. Intuïm que es tracta tant d’una decisió a nivell de direcció, com del que emet l’Enric Majó amb la seva interpretació d’en Robert. L’actor, qui ha escollit personalment aquest text per celebrar els seus cinquanta anys sobre l’escenari, no acaba de trobar la força d’explosió que permet el seu viatge, la transició cap a la decadència.\nEn definitiva, la proposta cau una mica per sota de les possibilitats del text, però tot i així es tracta d’una obra que val la pena conèixer, tant si ja s’admira el cèlebre autor, guionista i dramaturg (guanyador del Pulitzer Prize for Drama i dos Òscar) com si es vol tenir un primer contacte amb el seu material.\nAutor del text: David Mamet\nIntèrprets: Enric Majó i Dafnis Balduf\nCritiquesDafnis BaldufDavid MametEnric MajóLa Seca Espai BrossaMoisàs Maicas


Psicologia criminal és una assignatura clau en els estudis en Criminologia que s'ocupa, principalment, de l'anàlisi del comportament antisocial i delictiu, així com de l'estudi de la ment criminal i dels processos cognitius i conductuals que porten a un individu a l'activitat delictiva i/o desviada. En definitiva, i des del coneixement científic, la psicologia criminal ens apropa a la comprensió del fenomen criminal, a les característiques dels seus autors i, també, a conèixer els elements de tipus psicològic que poden ser utilitzats per prevenir i tractar la conducta delictiva.\nUn altre dels punts essencials, objecte d'estudi de la psicologia criminal, i que resulta fonamental per a la Criminologia, és el fenomen de la "carrera criminal": comprendre els factors de risc i els factors protectors davant del delicte, així com les diferents respostes i trajectòries dels individus, són elements clau per desenvolupar campanyes de prevenció i també de tractament delictiu.\nDes d'un punt de vista més instrumental, la psicologia criminal contribueix a la investigació i resolució dels delictes (elaboració de perfils criminals) i, en general, a l'aplicació d'estratègies de rehabilitació més efectives, tant per als delinqüents com per a les víctimes.\nAquesta assignatura de 6 ECTS està situada al 5è semestre dels estudis de Criminologia. Junt amb l'assignatura de Introducció a la Psicologia (1er semestre) i l'assignatura de Bases Psicosocial en Criminologia (3er semestre), completen els 12 ECTS de les materies de psicologia que s'ofereixen al Grau de Criminologia. Pel seu correcte seguiment, es recomana haver cursat i superat previament les dues assigantures ara indicades per així disposar d'una bona base formativa en la temàtica que ara s'ofereix.\nUnitat 4: Aplicacions: criminal profiling, psicologia penitenciaria, tractament a delinqüents i avaluació del risc.\nEls materials de l'assignatura es presenten en 4 mòduls bàsics, així com també en diversos articles i capítols de llibre, que trobareu a l'aula organitzats en 4 Reptes a solucionar, un d'ells optatiu.