15 manera d’atrapar el teu aixafament: com ser irresistible sexualment\n15 maneres de combatre el vostre malbaratament: com ser irresistible sexualment\nQuè fa que una dona sigui sexualment irresistible?\nNo hi ha bala d’argent per convertir-te en una dona irresistible. Haureu d’incorporar tàctiques diferents per enriquir la vostra vida i aconseguir que la vostra aplanada caigui indefensament. Tens ulls per a un tipus determinat i vols transformar-lo al teu xicot especial amb què et pots divertir? Bé, el que necessites és reactivar el vostre joc de seducció i aquest post està aquí per ensenyar-vos a convertir-vos en irresistible sexualment.\n1) Treballar la seva personalitat\nLa majoria dels homes us diran que una dona irresistible és agradable i conscient i que inverteix en qualitat. Si voleu tenir un nuvi o un marit en el futur, intenteu que us ajudeu fàcilment i estigueu organitzats. Si ets una noia impacient, trucar-lo i enviar-li missatges de text vint vegades al dia no li farà demanar res. Heu de canviar perquè un home odia ser pressionat o ofegat. Estigueu relaxats i deixeu que la natura segueixi el seu curs. Però no sigueu una dona corrent: avaríeu molt aviat. Una dona sexualment irresistible és divertida, aventurera, flexible, acollidora, apassionada i no té por que arriscar-se. Si teniu una actitud negativa, heu de tallar-la si voleu tenir algun marit algun dia. Una mala actitud és avorrida i és com una energia que derroca la gent del voltant. En canvi, mireu el costat bo de la vida sempre perquè el vostre xicot voldrà estar amb una noia que el faci sentir bé.\naries home lliura dona sexualment\n2) Sigui la dona misteriosa\nEls homes prefereixen algun misteri. No cal que siguis obvi tot el temps. Fes-li curiositat i voldrà obtenir més informació sobre tu i apropar-te. És millor no compartir tots els seus detalls amb ell ni exhibir algun comportament més comú entre les noies. Això et farà diferent. Quant a les vostres relacions passades, guardeu-lo a vosaltres mateixos tret que us ho pregunti. Almenys no ho digueu fins a la quarta cita. Un element de misteri mantindrà la seva tensió amb ganes de saber més coses sobre la seva vida i aquest és un aspecte de ser irresistible.\n3) La confiança és irresistible\nNingú pot disputar-ho. Una dona de confiança pot posar-se qualsevol vestit i semblar un dissenyador de bellesa perquè sap abraçar la seva figura corporal. La confiança no es tracta de ser perfecte; no es tracta de portar el vestit més car o un maquillatge perfecte. La confiança consisteix en fer saber al món que estàs orgullós de tu mateix i que entén la teva dignitat. Així doncs, amagar-se darrere d’un fals maquillatge o posar-se unes brosses cada dia per amagar les cames és el contrari de la confiança. Si la seva aplicació llegeix inseguretat en el seu comportament, mai no voldrà ser el teu marit. Si esteu insegurs amb vosaltres us arrosseguareu i tindreu molt difícil progressar com a dona. Potser haureu nascut amb ell; però si teniu una autoestima baixa, heu de treballar-hi, com ara que es formin músculs al gimnàs perquè els nois s’adonin. Si no sabeu com generar confiança, us poden ajudar alguns consells: somriure sempre: somriure és tot, però no el somriure de plàstic. Projecta amabilitat i el bo és que és contagiós. Aconseguireu el somriure emprenyat si us hi apropeu amb la cara somrient. Camina com una reina: has vist alguna reina en una pel·lícula caminar amb el cap baix? Mantingueu la marxa vertical, poseu-vos els talons alts i balancegeu-vos els malucs. Sí, és cert, hi ha una certa passejada que els homes troben sexualment atractius. Recompenseu-vos: mai no acomiadeu els vostres èxits, per molt petits que semblin. Preneu-vos un moment i reconegueu el que heu aconseguit i, després, recompenseu-vos. No tingueu por d’iniciar converses: inclouen parlar amb desconeguts i agitar amb nois allà on estigueu. Demostreu la vostra confiança preguntant quan tingueu dubtes i ajudeu els altres quan semblen perduts.\n4) Eviteu qualsevol drama\nLa majoria dels homes odien les dones dramàtiques. De vegades, a un home li agrada escoltar xafardeigs, però no li agrada quan provingui d’algú que pugui voler fer data. Si us plau, no apagueu la vostra aplicació amb drames innecessaris. Si no podeu deixar de xafardejar, guardeu-ho bé quan estigueu amb les vostres xicotes. Cap home vol una dona que continuï parlant a l’esquena d’altres persones.\n5) Fer-lo riure\nTothom troba l’humor atractiu, encara que de maneres diferents. Els estudis demostren que als nois els encanta quan les nenes riuen de les seves bromes mentre que a les noies els agrada els homes divertits. Si inicieu acudits, és més probable que la vostra aplicació us en doni més. I per què l’humor és irresistible? Una persona divertida és creativa i intel·ligent, i la intel·ligència és sexy. Per tant, sereu atractiu sexualment tot fent més malbaratament. Apreneu a fer riure la vostra trituració i obtindreu més atenció d'ell. I quan crea bromes, riu sense control fins que ploreu. El riure és màgic, genera intimitat i confiança i això és el que desitgeu amb el vostre futur marit. Però no us haureu de fer riure perquè ho notarà. Que surti natural i genuí i ell ho agrairà. També és una bona manera de potenciar el seu ego, sabent que pot fer feliç a una dona.\n6) Una dona que millora és irresistible\nNo hi ha res que un home trobi més sexi que una dona que s’està actualitzant constantment. Primer, millora la teva vida pel teu propi bé i, en el procés, mai no saps que la teva aplicació us demanarà que sigui la seva xicota. Mentre que milloreu la vostra vida, coneixereu més nois guapos que assisteixen al gimnàs o que us inscriviu en un tema que haureu posposat durant els últims anys. Penseu-hi: enriquir la vostra vida no perdreu el temps, sinó que us fa totalment irresistibles sexualment. Una de les maneres més senzilles de millorar-se és augmentar la vostra higiene, molt senzilla. Preneu-vos una dutxa dues vegades al dia i refresqueu-vos cada cop que tingueu la intenció de conèixer al vostre xicot. Nois com les nenes netes. Agrairà si no teniu olor a la festa borratxa de la nit passada. Qui no vol un soci que faci una bona olor? Penseu en invertir en algun dolç perfum i ell voldrà penjar-vos durant tot el dia.\n7) Eviteu actuar\nUna dona autèntica és irresistible sexualment. La clau és ser tu mateix: vestir-te, parlar, caminar, etc. Si esteu comprant un nou parell de pantalons, escolliu-ne un que us faci feliç en lloc del que creieu que li agrada. Posar en una façana et fa aspecte antinatural i difícil, cosa que resulta poc atractiu per a un xicot. Mai fingiu ser algú que no sou perquè l’apagueu. Esteu buscant un possible marit? Deixa d’intentar-ho tant per semblar sexy; vagi amb el que et fa sentir sexy en lloc de semblar trash. Quan es tracta del seu vestit, sempre cal per la subtilesa. Menys és més. Posa’t vestits que accentuen amb gràcia la seva figura corporal sense revelar massa pell. La regla d’or per a un vestit digne és: mostrar potes o escotades i no totes dues. Si decidiu anar sense respatller, assegureu-vos que el vostre escot no sigui tallat baix i viceversa. Opteu per aparadors sofisticats però elegants per fer bones primeres impressions. Per a la vostra informació, la roba senzilla és la millor perquè el teu home s’enfocarà més a la cara que no pas a la roba boja. Ser tu mateix també significa portar maquillatge natural. Les pestanyes i les ungles falses el tindran pensant que no sou prou com per anar sense maquillatge. Una dona irresistible s’enorgulleix dels seus aspectes naturals i no està obsessionada amb els complements.\n8) Ell es trobarà irresistible si adverteix signes que li agraden\nVoleu que un noi simpàtic mostri interès per vosaltres? Assegureu-vos que esbrini que us interessa. La investigació demostra que la majoria de la gent s’enamora després de conèixer que l’altra part els encanta. Però no us ha de resultar massa fàcil. Jugar difícil d’aconseguir fa molt de temps fent-lo caure difícil per a tu. Tot i això, heu de mostrar entusiasme amb ell. Però, com sabrà exactament que t'agrada? Quan tingueu una conversa a l'atzar amb la vostra aplicació, assegureu-vos que introduïu coses interessants. El que parles és important. Intenta intercanviar informació personal i mostrar emocions per millorar la connexió entre els dos. Un diàleg personal és més potent del que creieu; et fa sentir a prop d’una altra persona, que és el fonament d’una relació romàntica. Si teniu la intenció de tenir aquest tipus com a nòvio oficial, no tingueu por de fer-li preguntes suggeridores. Esbrineu si té núvia, però de forma indirecta, començarà a donar-li consells que li interessen. També podeu fer-li saber que us agrada donant-li regals aleatoris com bombons i flors en ocasions completament inesperades.\nencanteris emocionals de curació per als altres\n9) Compartiu els vostres interessos\nParla amb ell sobre el que t’agrada, els teus somnis, aficions i aspiracions futures. Una dona amb ambicions és irresistible. Fes entusiasme quan li parli d’aquestes coses. La vostra energia serà elevada a mesura que discuteixis els teus temes preferits i el mantindrà bloquejat a la conversa. Pregunteu-li sobre les seves aficions: si li agrada cuinar, nedar, quines són les seves ambicions, etc. Si hi ha algun interès comú entre tots dos, penseu en explorar-los fins i tot si es tracta d’una escalada de muntanya.\n10) Utilitzeu signes de llenguatge corporal irresistibles\nAquesta és una de les maneres més efectives d’aconseguir que el vostre xicotet, nuvi o marit es trobi en la trampa de seducció. Comença amb un somriure atractiu cada vegada que el veus enviar un senyal que és apropable. Si és la primera vegada que parles amb un noi; presenteu-vos i no el poseu de cara directament, sinó pivoteu al seu costat. Gireu-vos una mica cap al seu costat quan parleu o inclineu-lo. Si el esteu mirant a la taula, no ho feu obvi. Doneu-li un aspecte misteriós i gireu-lo quan el veieu fixant-se enrere. Moltes vegades, les bones vibracions i intencions que plantegeu a través del llenguatge corporal sempre tornaran. Fins i tot podria començar a fer l'ullet. Ja sabeu que els ulls són la finestra de l'ànima d'algú. Poseu-vos en contacte visual per fer-lo sentir important i respectat. Si esteu caient per aquest tipus, mireu-lo amb ulls sexy mentre parla, però no us espanteu, això tindrà efectes negatius. Un toc subtil és un altre signe potent del llenguatge corporal. Obtindrà l'indicació que t'agrada i començarà a tenir pensaments salvatges. Un home pot no reconèixer tots els altres signes, però el tacte físic és irresistible.\nperfil de domhnall gleeson\n11) Saber ser independent\nCap home vol una dona despistada. Quan trobeu un xicot, no deixeu de responsabilitzar-vos de la vostra pròpia vida ni la canvieu tot d’una. Hauríeu de continuar prenent les vostres pròpies decisions (demaneu-li consell quan sigui necessari), però no espereu que faci tot per vosaltres. El teu xicot té tota la vida amb factures per pagar, classes per assistir, i als germans els encanta. Acostar-se a ell com el cinquè esglaonador de la cinquena etapa l’enfonsarà i no és gens propera a l’irresistible; és molest. Li agradaria que no canviéssiu el vostre estil de vida pel seu nom. De vegades, ell voldrà fer coses soles com veure futbol o sortir amb els seus amics, exclosos. Si no se us convida, no us presenteu. Demostreu-li que també teniu coses personals que preferiu fer pel vostre compte i que serà molt important. Però ser independent no vol dir que descartis la seva ajuda. Accepteu-lo quan ofereixi una mà d’ajuda, ja que augmentarà el seu ego.\n12) Com el fas sentir, ho és tot\nSabíeu que la majoria de les vegades us enamoreu de com algú us fa sentir i no de la persona? La llei del contagi emocional afirma que és difícil explicar què fa que un tingui sentiments particulars; però és més fàcil associar aquests sentiments amb persones que l’envolten, tot i que no són els agents causants d’aquests sentiments. Si ets capaç de fer-lo sentir romàntic, és més probable que caigui a la teva trampa. Feu un esforç per provocar sentiments emocionants i així establireu un fort amor entre tots dos. Per exemple, suggeriu una pel·lícula romàntica o llegiu-li una història sobre dos amants. Associarà l'emoció amb la vostra amistat, per tant, s'aproparà.\n13) Que vegi el costat suau de tu\nHi ha una cosa irresistible sobre una dona: la seva suavitat. No és l’aspecte físic sinó la feminitat. Ser femení és atractiu sexualment. Si el trobeu irresistible, introduïu aquesta idea en la seva ment: que podeu jugar a un esport amb ell i embrutar-vos les mans. Li encantarà per prendre la seva postura i jugar en brut, però estaria més atret pel seu costat femení. Ser femení no vol dir que siguis un ésser humà més feble o mut; vol dir que podeu accedir a totes les parts. No obstant això, no renunciï a fer coses més dures com prendre begudes i jugar a beisbol, només assegureu-vos de mostrar el vostre costat feble com a dama.\n14) De vegades, mostra una actitud poc interessant\nNo heu de ser conscients tot el temps, especialment en moments divertits. Sigui com la dona el marit de la qual es pot enfonsar amb la noia o la terra que està disposada a provar alguna cosa nova amb el seu xicot. Riure en veu alta, broncejar la pell al sol i posar-se el que vulguis, que és el tipus de noia que un home aventurer troba irresistible. No necessiteu maquillatge i talons tot el temps, camineu descalços i la passió de sègol curt per la vida. Gaudeix de la vida al màxim! No et prenguis la vida massa seriosament. De vegades només necessita relaxar-se fins i tot quan arribeu tard a sopar. Només calmar-se i deixar de ser tan inquiet o preocupat per totes les novetats. La vida és fantàstica i no se suposa que es viu en preocupacions i frustracions constants. Si us importa massa, la vostra aplanada serà incòmoda al vostre voltant, perquè no sabrà què us permetrà calmar-vos.\n15) Ignoreu el trosseig durant una estona\nPosar-se al plat d’argent té un aspecte fantàstic, però ja sap que et té com a opció. No us doneu massa fàcilment, juga molt de pressa perquè pugui faltar-vos. Però no es tracta de jugar a jocs amb el teu xicot; es tracta de deixar-lo veure que no caureu simplement als seus braços com un nen petit. Ha de treballar dur per aconseguir-vos. Una mica de suor és bo i saludable per a una relació.\nAra que ja sabeu seduir la vostra aplast, no espereu gaire abans d’executar el vostre joc. Aconsegueix aquell noi tan simpàtic on has posat els ulls i fes-lo teu. La llei de l’atracció no és una ciència exacta. Tot i això, els experts en relacions han observat qualitats que un home troba més irresistibles en una dona. No heu d’adquirir totes les qualitats anteriors, però feu-hi una ullada de prop i comproveu si teniu alguns dels atributs. Comenceu a utilitzar-los de la millor manera i en poc temps podreu atrapar el vostre accident.\nles normes del pare per sortir amb la meva filla\naquaris homes al llit\nwiki de scott eastwood\nMenjar 12 receptes asiàtiques que no tenen soja (!!!) però que segueixen sorprenent\nViure No vaig poder trobar la salsa calenta perfecta, així que vaig fer la meva\nMenjar 27 receptes d'esmorzar senceres i delicioses de 30 que us faran sentir que no us perdeu res (parlem de vosaltres, pa)\nMenjar 26 receptes per augmentar seriosament el vostre estat d’ànim\nMenjar El secret per coure les patates fregides perfectament cruixents\n75 preguntes profundes per fer al vostre xicot que us portarà més a prop.\nÉs millor menjar abans o després d’un entrenament?\nQuin és l’escalfament ideal?


Les patates poden ser tòxiques? | Des de la Mediterrània\nPàgina d'inici › Ciència i Tecnologia › Les patates poden ser tòxiques?\nPosted on 19/11/2013 by Oriol López\n“Batatas, Patatas, Potatoes”, de Victoria Rachitzky, Flickr\nTots hem sentit (i espero que seguit) la recomanació habitual pel que fa a com s’han de conservar les patates: en un lloc fresc, sec i sense gaire llum.\nSeguir aquesta recomanació és vital perquè quan les patates, que són tubercles que a la patatera estan sota terra, queden exposades a la llum augmenten el seu contingut en solanina (un tòxic) per protegir-se de ser consumides pels animals.\nLa producció de solanina augmenta amb el temps d’exposició a la llum, més encara si la temperatura és alta. Per exemple, a una temperatura de 16º C, exposant la patata a la llum, el seu contingut en solanina es multiplica aproximadament per 4 cada 24h.\nLa solanina, que no s’elimina amb la cocció, es concentra especialment a la pell, de manera que pelant la patata n’eliminem entre un 30% un 90%, però no l’eliminem tota.\nTot i que no hi ha dosi “segura” de solanina i que el recomanable és minimitzar-ne al màxim la ingesta, es considera que la dosi letal de solanina estaria entre 3 i 6 mg per quilo de massa corporal. És a dir, per a una persona d’uns 70 Kg, entre uns 200 i 500 mg.\nA les patates que s’han conservat correctament fins al moment del seu consum n’hi sol a haver menys de 200 mg per quilo, la qual cosa fa que per a un adult d’aquest pes un consum de patates ben conservades tan sols seria perillós si se’n mengés més d’1 Kg, cosa que no sol a ser gens habitual.\nAltra cosa seria si les patates s’haguessin conservat malament i, per exemple, els hagués donat molt de temps la llum. Un criteri per saber si això ha passat és quan la patata agafa un to verdós (degut a la clorofil·la) i, en aquest cas, no s’ha de consumir. També, per la mateixa causa, s’aconsella de no consumir les patates que hagin grillat o que presentin vetes negres de míldiu.\nFont: Hi ha cap animal que mengi vespes? I 101 preguntes més de la prestigiosa revista New Scientist (2005)\n‹ Noves pintures rupestres a Brasil\nUn viatge (inter)galàctic a través del catàleg de Charles Messier: M103, un cúmul obert de més de 100 estels, de 25 milions d’anys d’antiguitat ›\nTagged with: patates, solanina, toxicitat\n4 comments on “Les patates poden ser tòxiques?”\n23/11/2013 a les 20:12\nMolt ben explicat, Oriol! Em sembla que més d’un (aquí m’incloc) ho fem malament… Qui no ha tret els grills amb el ganivet i ha cuit la patata?\n25/11/2013 a les 16:21\nJo també ho havia fet, Aleix, treure els grills de la patata i cuinar-la, perquè no sabia això de la solanina. Gràcies pel teu comentari.\nPep Vilanova Ros ha dit:\n02/12/2013 a les 20:19\nMolt interessant, ja em feia estrany una solanàcia sense cap problema!\n02/12/2013 a les 20:47\nMalgrat tot, si tenim en compte les precaucions esmentades per minimitzar la quantitat de solanina que contenen les que ens mengem, no cal pas que renunciem a les patates. Gràcies pel teu comentari, Pep.


El autocine más grande de Europa abrirá en la Comunitat Valenciana\nEl cinema se situarà en una superfície equivalent a 21 camps de futbol i comptarà amb zona de jardí per a veure les pel·lícules sobre gespa i llotges premium per a major confort\nDiseño digital del autocine Cinemar de Alicante.\nAlacant ha sigut la ciutat triada per a l’obertura del autocinema amb la pantalla més gran d’Europa. La franquícia Cinemacar ha anunciat la seua obertura el pròxim 11 de juny, moment en el qual la Comunitat Valenciana podria estar en plena Fase 2 permetent l’accés als cinemes.\nL’espai situat en el recinte de Rabassa compta amb 150.000 m2 de terreny, l’equivalent a 21 camps de futbol encara que de moment ocuparà 45.000 m2 de la zona. Aquesta extensió, sumada a la seua pantalla de 500 m2, ho convertirà en l’autocinema més gran del continent.\nDes de la companyia ja han anunciat que es compliran amb totes les mesures de distanciament social i hi haurà zones diferenciades. Precisament el sector de l’autocinema és un dels quals podria eixir més beneficiat de la pandèmia. La seua manera d’estructurar-se per a veure pel·lícules dins dels cotxes ho converteix en un espai segur per als assistents.\nAIXÍ ÉS EL NOU AUTOCINEMA DE LA COMUNITAT VALENCIANA\nL’espai comptarà amb la zona ‘Drive-in’, la qual tindrà capacitat per a 400 cotxes. A més, ja han avançat que a diferència d’altres autocinemes aquest sí que estarà pavimentat. D’aquesta manera la desinfecció resultarà més senzilla per a crear un espai lliure de COVID-19.\nLa gastronomia no faltarà amb una zona per a consumir hamburgueses, pizzes o altres snacks. Els llocs estaran aïllats i per a accedir s’habilitaran cabines de desinfecció i control de temperatura. De la mateixa manera, a l’hora d’anar a les condícies s’instal·laran dispositius que donaran a conèixer aquelles cabines que ja estan desinfectades i llistes per a utilitzar-se amb seguretat.\nEl área de aseos garantizará saber qué servicio está desinfectado y listo para usar.\nEncara que l’opció principal de Cinemacar és veure les pel·lícules en el cotxe, disposen d’altres opcions per als amants de l’aire lliure. Una d’elles és la zona Garden disposada en les primeres files per a veure la pel·lícula sobre gespa artificial i sota les estreles. Ací s’habilitaran espais amb dues butaques inclinables i una taula de manera que es puga sopar veient la pel·lícula.\nZona de palcos para ver la película en grupos de hasta 6 personas.\nUna altra opció seran les ‘Palcos Premium’. Ací es permetran grups de fins a 6 persones aïllats per mampares. Aquests espais tindran butaques individuals, taules i un sistema de so regulable.\nLa zona pet friendly del autocine Cinemacar.Finalment, el nou autocinema de la Comunitat Valenciana comptarà amb zona per a mascotes. L’espai ‘Pet Friendly’ obrirà amb 3.000 m2 de superfície i serà totalment gratuït per als assistents.\nDes de Cinemacar ja han habilitat la venda d’entrades online i és que de moment només es podrà assistir si es disposa de tiquets previs.\nAquests són els cinemes d’estiu imprescindibles a València


Més de 300 infants clouran dissabte el 'Saltem i ballem' a Mollerussa\nterritoris.cat 16:38 12/04/16\nEscolars vinguts de més de 20 centres diferents de poblacions com Bellpuig, Agramunt, Almacelles o Lleida, ompliran la Capital de la Sardana\nmés mollerussa infants saltem ballem clouen\nImatge d'arxiu de colles escolars de Mollerussa del 'Saltem i ballem'\nMollerussa tornarà a reunir, per segona vegada en dues setmanes, el futur del sardanisme de la demarcació de Lleida. Més de 300 infants, participants enguany als cursos i tallers que organitza la Federació Sardanista de les Comarques de Lleida, el Saltem i ballem es trobaran a la Capital de la Sardana per mostrar el què han après gràcies a aquestes sessions. Els nens i nenes vinguts de més de 20 escoles diferents de poblacions com Bellpuig, Agramunt, Almacelles o Lleida, a més de les escoles de Mollerussa, passaran doncs una tarda entretinguda amb activitats al voltant de la sardana. Per fer possible el trasllat de tots els escolars, la Federació organitza diferents autocars de Lleida, d'on sortiran el màxim nombre d'escolars, i a més de les colles infantils del Grup Sardanista Montserrat.\nLes activitats començaran a partir de les 5 de la tarda, al Parc municipal, amb el grup Polcasol3 i la Bellpuig Cobla. Amb un galop s'introduiran els parlaments, que precediran la sardana de lluïment que interpretaran els joves dansaires. El tema escollit serà 'Mollerussa Capital de la Sardana', d'Óscar Barqué. En acabar, tindrà lloc l'espectacle Gira i Gira!, del Grup Sardanista Montserrat i els Polcasol3 per culminar amb la sardana de germanor, 'Enganxa't', d'Albert Palau.\nRemuntada del programa 'Saltem i ballem' amb 1.800 participants enguany\nDesprés d'uns anys on s'havia notat una davallada del nombre d'inscrits al programa, el Saltem i ballem d'aquest 2016 ha registrat un augment considerable d'inscrits respecte les darreres edicions. Aquest curs gairebé han estat a 1.800 els nens i nenes que han fet algun dels cursos o tallers que s'ofereixen en més de 50 escoles i gràcies a una vuitantena de monitors. L'any anterior els alumnes inscrits no van arribar a 800 de poc més de 20 escoles i només es van necessitar una cinquantena de monitors.\nLa presentació d’aquesta jornada s’ha fet aquest dimarts a l’Ajuntament de Mollerussa amb la participació de l’alcalde, Marc Solsona, del president de la Federació Sardanista de les Comarques de Lleida, Carles Vall, i de la presidenta de l'Agrupació Sardanista de Mollerussa, Mercè París.\nMollerussa aplega mig miler de persones a la caminada del Dia de l’Activitat Física\nterritoris.cat/Josep A. Pérez 01/07/20


Isaac Cuende, drets dels treballadors, Espanya - 7agen\nActivista: Isaac Cuende\nAquest ‘rider’ de l’empresa de repartiment internacional Glovo es va rebel·lar contra unes condicions laborals que el reduïen a una explotació salvatge: se’l considerava autònom (amb la qual cosa havia de pagar-se la seguretat social i els impostos), quan en realitat l’empresa disposava d’ell com un treballador, però estalviant-se qualsevol tipus d’obligació contractual.\nGlovo, una plataforma digital, proposa als seus missatgers que treballin com a autònoms -a més de fer-se càrrec de la seva pròpia quota, això implica aportar el telèfon mòbil i la bicicleta- a canvi de poder treballar en els horaris que vulguin. Però en realitat acaba imposant els horaris i les condicions que li convenen. Per rebre comandes i poder treballar, els missatgers han de tenir oberta tothora l’aplicació de la plataforma digital, ja que com més serveis presten i més bona és la nota que reben dels usuaris, més amunt estan en la llista de ‘riders’ i més opcions tenen de rebre nous encàrrecs. L’algoritme que regula aquest règim de treball, creat per la pròpia empresa, obliga els missatgers a estar sempre disponibles i a agafar totes les comandes que arribin, sigui l’hora que sigui. Com que els missatgers necessiten treballar, accepten totes les feines que poden, i s’estableix una competència entre ells. Aquesta situació representa un frau en la contractació, ja que fa passar per autònoms treballadors que a la pràctica estan supeditats en tot moment a les ordres de la direcció.\nQuan va tenir un accident amb la bicicleta, Cuende no va poder treballar i va baixar molts llocs en la classificació de ‘riders’ de Glovo. El mateix li va passar quan va agafar una grip. Ningú de l’empresa no li va oferir cap ajuda. Dolgut, va denunciar l’empresa per frau en la contractació. Va perdre el primer judici, i altres que el van seguir, però no va llançar la tovallola. No va acceptar una proposta de l’empresa de rebre entre 5.000 i 8.000 euros en un acord prejudicial i deixar córrer la denúncia. Companys seus que l’acompanyaven en la denúncia van acceptar la proposta.\nLa perseverança de Cuende va tenir premi el 24 de setembre de 2020, quan el Tribunal Superior de Justícia de Madrid (amb divisió entre els seus membres) va dictaminar que els treballadors de Glovo són falsos autònoms, i que la relació que mantenen amb l’empresa és laboral. Aquesta sentència ha de representar canvis en el règim de contractació no tan sols de Glovo, sinó de totes les empreses digitals de repartiment, i en general de totes les empreses que apliquen la pràctica dels falsos autònoms.


Campanya per convidar les persones grans a destapar possibles casos de maltractament - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nLa iniciativa “Destapa-ho, tu pots!” s’impulsa conjuntament a l’Anoia, l’Alt Penedès, el Baix Llobregat i el Garraf\nAquesta setmana hem fet referència a la commemoració del Dia Mundial de la Presa de Consciència sobre l’Abús i el Maltractament a les Persones Grans. L’any 2011, l’Assemblea General de les Nacions Unides va designar el 15 de juny com a data d’aquesta jornada de sensibilització.\nDes de l’Anoia es van fer algunes xerrades virtuals a principis d’aquesta setmana. També s’ha promogut una campanya ideada pels consells comarcals i els Consells de Gent Gran de l’Alt Penedès, l’Anoia, el Baix Llobregat i el Garraf que porta per lema “Destapa-ho, tu pots!”.\nLa campanya, on apareixen diversos membres d’aquests Consells “destapant” simbòlicament uns pots, proposa: mirar, escoltar, detectar, ajudar, informar i visibilitzar. Pretén, doncs, sensibilitzar sobre la importància de denunciar qualsevol indici de maltractament a una persona gran i comunicar-ho als serveis socials, sanitaris o als cossos de seguretat.\nLa iniciativa vol ajudar a prendre consciència de l’abast i la gravetat del maltractament a les persones grans, un problema social mundial que afecta la salut, la dignitat i els drets humans de milions de persones a tot el món. El següent pas és actuar per sensibilitzar, prevenir, protegir i atendre aquests casos.\nSegons afirmen els promotors de la campanya, el context actual dificulta la visibilitat d’aquesta problemàtica social i requereix una especial mirada per poder-la detectar. Les situacions de maltractament es poden donar en l’àmbit domèstic, però també en l’àmbit institucional, tristament d’actualitat per la dramàtica situació viscuda per la pandèmia de COVID-19.\nEtiquetes: Consell Comarcal de l'AnoiaGent GranMaltractaments\nCasal i Esportiguay han tancat les inscripcions amb prop de 200 infants i joves disposats a gaudir de les diferents activitats d’estiu\nL’Handbol Vilanova tanca una temporada atípica i es centra ara en les promocions i tecnificacions d’Estiu


Subvencions ARTS VISUALS\nArt social, polític, documental\nSubvencions Arts Visuals Arts visuals\nPanorama d'un art efervescent Compartiu Entre/Between, © Antoni Muntadas, VEGAP\nTrajectòries com les d’Antoni Muntades, Antoni Llena o Antoni Miralda en són exemples paradigmàtics. Dins d’aquest grup també cal incloure, entre d’altres, el treball de la generació de Perejaume, Pep Agut, Ignasi Aballí,Antoni Abad o Jordi Colomer. I pel que fa a l’escultura, cal destacar l’obra de Jaume Plensa o Susana Solano. Tanmateix, la nova generació, encapçalada per Eulàlia Valldosera i Alicia Framis, permet parlar de formats encara més diversos on conviuen còmodament videoartistes com Toni Serra o Roc Parés, escultors com Meritxell Duran, artistes conceptuals l’obra dels quals giren entorn de la ironia com Antonio Ortega o colectius artístics com Bestué-Vives(recentment dissolt) o Momu & No Es, i artistes que utilitzen també llenguatges del món del còmic, com Francesc Ruiz. A més, cal mencionar l’importantíssim paper que ha tingut el disseny (gràfic i industrial) a Catalunya, no solament com a marca identitària en els últims anys, sinó també com a agent “contaminador” entre les arts visuals en general. En efecte, Barcelona s’ha convertit en un important centre de disseny industrial, i disposa d’institucions com el Foment de les Arts Decoratives —que concedeix els prestigiosos premis ADI-FAD— o el BCD (Barcelona Centre de Disseny), a més d’un bon grapat d’escoles especialitzades. En aquest camp, són figures destacades André Ricard, Beth Galí, Miguel Milà, J. A. Coderch, Oscar Tusquets i Javier Mariscal, entre d’altres.\nFinalment, de les arts plàstiques d’abans de l’any mil, se’n conserven poques restes (són les més importants l’escultura, orfebreria i mosaics d’influència grega i romana), i les primeres manifestacions daten de la prehistòria, amb alguns exemples extraordinaris d’art rupestre neolític, com els abrics de Cogul (Garrigues) i Ulldecona (Montsià). Sabadell, Bestué-Vives\nLa pintura catalana dels darrers anys\nCompartiu Exposició "Joan Miró: The Ladder of Escape" a la Tate Modern, Londres\nEn les arts visuals actuals ja no es pot parlar de disciplines pures, com il·lustra la trajectòria de la pintura catalana de les últimes dècades. Però també és cert que, després de les experimentacions més o menys arriscades dels diferents conceptualismes, i tot i comptant amb l’arribada massiva de nous mitjans d’expressió relacionats amb la tecnologia i amb els nous suports digitals, alguns artistes han continuat conreant la pintura de manera gairebé exclusiva D’altres, en canvi, l’han usada paral·lelament a d’altres procediments i tècniques artístiques.\nMirant enrere, el ressorgiment del panorama artístic després de la Guerra Civil es vincula sobretot a la iniciativa privada: a exposicions en galeries particulars i a moviments culturals de grups filoartístics, com el Cercle Maillol, però també a una nova generació d'artistes que fan evolucionar la pintura catalana des del surrealisme, que imperava abans de la guerra, fins a l’informalisme, que, a Catalunya, ha tingut grans representants. Entre ells, destaquen els membres del grup Dau al Set, creat al voltant de la revista del mateix nom (1948-1956). En formen part el desaparegut Antoni Tàpies (l’artista més emblemàtic de la contemporaneïtat catalana, portaveu més internacional i més reconegut de l’informalisme pictòric i representant de la pintura matèrica), Modest Cuixart, Joan Brossa, Joan-Josep Tharrats i Joan Ponç.\nAquest noms han perdurat en l’àmbit artístic durant tota la segona meitat de segle XX i han estat, sens dubte, precursors i mestres de la generació que prendrà les regnes a partir dels anys setanta. A aquest grup d’artistes visuals se’ls deu el manteniment de l’avantguardisme pictòric al país i la consolidació d’un teixit de referències, difícils de mantenir durant la dictadura, i que han rebut els artistes més joves que han vingut després. Així, i seguint el camí obert per l’informalisme, apareix una nova generació de grans pintors que s’hi adscriuen i que l’amplifiquen, entre els quals destaquen Josep Guinovart, Albert Ràfols Casamada o Joan Hernández Pijuan, tots amb amplis recorreguts i reconeixement internacional.\nDurant els anys setanta, però, l’arribada i la presa de posicions que van imposar els conceptualismes va fer abandonar l’expressió pròpiament pictòrica a molts artistes visuals. A partir dels vuitanta, amb la consolidació de la democràcia i amb una certa normalització del panorama artístic —que ja no ha de lluitar contra la censura ni contra la poca porositat del sistema local—, es produeix un cert estancament pel que fa a la pintura pròpiament dita. Els artistes visuals barregen estils, propostes i tècniques, de manera que la pintura com a tal es cultiva junt amb d’altres disciplines.\nTanmateix, després de l’èxit de les propostes desmaterialitzadores, sorgeixen una sèrie de moviments centrats en l’ús del llenguatge estrictament pictòric i entren en joc les idees estètiques postmodernes. Així, repescats de les files del conceptualisme, alguns artistes orienten part del seu treball de nou cap a la pintura: Ferran García Sevilla o Ignasi Aballí en són bons exemples, igual que Luis Claramunt o Francesca Llopis.\nAlguns altres, com Frederic Amat, pintor i escenògraf, o Robert Llimós, tot i ser artistes ben diferents, se situen dintre de l’òrbita postmoderna d’entrada i acusen influències tant de l’informalisme català com del nord-americà. Amb influències més europeïtzants, de les transavantguardes italianes o el neoexpressionisme alemany, però fill també de la tradició que entronca amb Mirò, Tàpies i el conceptualisme, i integrat alhora dins d’aquesta nova tendència postmoderna que es consolida a la dècada dels noranta, destaca sobretot l’artista mallorquí Miquel Barceló.\nAltrament, també, cal recordar un camí menys conegut però molt arrelat a Catalunya, que és la pintura realista més o menys estilitzada, que durant la segona meitat del segle XX ha donat representants de força personalitat: Montserrat Gudiol, Jordi Alumà, Xavier Valls, Josep Roca-Sastre o Ramon Aguilar Moré.\nCompartiu Fotografia feta durant la República, Josep Branguli, ACN/CCCB\nSí bé la història de la fotografia a Catalunya corre paral·lela a la dels altres països europeus fins a la Guerra Civil, aquest fet tràgic va canviar el rumb dels esdeveniments. D’abans i durant el conflicte, el fotoperiodisme ja havia establert importants bases de treball al país, amb figures tan rellevants com Josep Brangulí (1879-1946), Carlos Pérez de Rozas (1883-1954) o Agustí Centelles (1909-1985). La guerra, l’exili i la posterior censura enfosqueixen i desdibuixen la feina de molts dels fotògrafs d’aquest temps. Però des del 1950 i, més tard, amb l’inici de la democràcia i amb els Jocs Olímpics, el planter de fotoperiodistes es va ampliar i reforçar de manera extraordinària.\nEl naixement del periodisme modern i de la premsa gràfica, que es va produir fruit de les millores tècniques en el procés de producció i de reproducció de les imatges, va consolidar la pràctica del fotoperiodisme. Publicacions com La Vanguardia s’han convertit en referents en aquest sentit. La renovació tècnica no només va provocar que la fotografia es convertís en un element imprescindible en la premsa de masses sinó que la va dotar, de mica en mica, d’un estatut propi que es desenvolupava paral·lelament al de la pintura i la resta d’arts visuals.\nSessió de treball al CIFB, ACN/MACBA Aquest moviment d’obertura, que allunya la fotografia de les premisses pictorialistes pròpies del final del segle XIX i el principi del XX, és impulsat per les veus de l’avantguarda catalana que, en fotografia, estan en plena sintonia amb el que està passant a la resta d’Europa. Així, durant els anys trenta, la disciplina va experimentar una autèntica revolució gràcies a la publicitat i a algunes revistes especialitzades. Emili Godes (1895-1970), Josep Sala (1896-1962), Josep Masana (1894-1979) i Antoni Arissa (1900-1980) són alguns dels fotògrafs que van apropar la Nova Visió i la Nova Objectivitat a Catalunya. No obstant això, un dels màxims impulsors de la modernitat fotogràfica a Catalunya, com a practicant i com a teòric, va ser Pere Català-Pic. Salvador Dalí, artista polifacètic, també va tenir un paper destacat en la teorització i el desenvolupament de la fotografia d’avantguarda.\nEn la fotografia, la mixtura de disciplines i la voluntat d’investigació en nous llenguatges i fórmules de seguida es posa de manifest. Això es deu no tan sols a l’actuació dels mateixos fotògrafs, que intenten dur-la als seus límits, sinó també a la intervenció de pintors, cineastes i artistes de diferents àmbits que s’apropien de la disciplina i la utilitzen com a mitjà d’expressió.\nEl Carrer, Joan Colom, MNAC/Joan Colom\nTanmateix, com passa amb el fotoperiodisme, la guerra trunca aquesta efervescència que no es reprèn fins als anys cinquanta, amb el sorgiment de personalitats com Francesc Català Roca (1922-1998), Ricard Terré (1928-2009), Ramon Masats (1931), Xavier Miserachs (1937-1998), Oriol Maspons (1928), Joan Colom (1921), Leopoldo Pomés (1931), Colita (1940), Eugeni Forcano (1926), Francesc Esteve (1932), Josep Buil (1920) o Julio Ubiña (1922-1988), entre d’altres, que han estat (i alguns d’ells encara són) figures rellevants d’aquest període que arriba fins avui. Aquests artistes comencen a imposar noves formes i maneres de fer fotografia, fusionant les dues tendències existents fins aleshores: una de més documental i periodística i una altra, de més estetitzant.\nLes dècades dels setanta i dels vuitanta són dos moments significatius en el desenvolupament de la fotografia a Catalunya. D’una banda, sorgeixen les primeres galeries dedicades íntegrament a aquesta disciplina, com la Spectrum fundada a Barcelona l’any 1973 per Albert Guspí (qui també funda el 1978, seguint el model imposat per l’ICP de Nova York, el Centre Internacional de Fotografia de Barcelona) o el Forum Tarragona, fundada el 1981 per Chantal Grande i David Balsells. El 1980 se celebren a la Fundació Joan Miró les Primeres Jornades Catalanes de Fotografia, que van permetre fer un diagnòstic de la situació i van establir la necessitat de recuperar, conservar i difondre el patrimoni fotogràfic. D’altra banda, molts dels artistes visuals catalans, en especial els que es formen i treballen en tendències conceptualistes, comencen a emprar la fotografia com a mitjà per a les seves creacions. Així, durant els anys següents la fotografia catalana es tenyeix de conceptualisme i, més tard, i en especial amb els treballs de Joan Fontcuberta i de Pere Formiguera es deixen sentir els efectes del postmodernisme. D’aquest període cal anomenar també la feina de Pilar Aymerich, Ferran Freixa, Montserrat Manent, Jordi Gumí o Toni Vidal, entre d’altres.\nMilicians serbis als sostres de Borovo Selo (Croàcia), Sandra Balsells Durant els últims vint-i-cinc anys, la fotografia ha rebut un gran impuls que li ha permès consolidar la seva presència a galeries, centres d’art i museus. El seu poder de convocatòria s’ha multiplicat també en diferents festivals. La Primavera Fotogràfica, festival pioner a l’Estat espanyol, celebrada per primera vegada el 1982, va tenir com a objectiu la promoció de la tècnica fotogràfica com a mitjà artístic. També i, darrerament, altres certàmens, com l’Scan de Tarragona, han reprès la voluntat d’explicar i de mostrar la feina dels fotògrafs catalans.\nMentrestant, s’ha consolidat la feina de la premsa fotogràfica i el reportatge d’autor. Destaquen noms com Manel Armengol, Juan Guerrero, Paco Elvira, Kim Manresa, Txema Salvans, Sandra Balsells, Jordi Socías o Tino Soriano, entre d’altres.\nL’aparició de noves plataformes de difusió i l’increment del prestigi cultural de la fotografia han animat les noves generacions d’artistes a decantar-se pel nou mitjà. Han utilitzat la fotografia creadors procedents d’altres disciplines, com Perejaume o América Sánchez, i també en fan mixtura artistes visuals com Montserrat Soto, Jordi Colomer, Anna Malagrida o Joan Morey. Però també fotògrafs “purs” que, més o menys experimentals, s’han dedicat a la indagació estètica, sense allunyar-se, en molts casos, de la fotografia documental o amb una genuïna preocupació social. Així, noms de diverses generacions (nascuts entre la dècada dels quaranta i la dels seixanta) formen aquest grup, amb exponents com Humberto Rivas, Jordi Guillumet, Manolo Laguillo, Jorge Ribalta, Martí Llorens, Aleydis Rispa, Juan Urrios, Xavier Ribas o Santos Montes.\nEls últims anys, i animats per les possibilitats de la xarxa global i l’efervescència dels esdeveniments polítics i socials, i les massives mobilitzacions urbanes, els fotògrafs i fotoperiodistes han tornat a obrir una nova via de comunicació en què s’ajunten actualitat, refinament estètic i utilització de les noves tecnologies de la comunicació. Aquí, altra vegada, s’han donat cita noms històrics amb les novíssimes generacions, juntament amb iniciatives col·lectives, com Photographic Social Vision, Piel de Foto o el recentment creat Centre de Fotografia Documental de Barcelona.\nAixafem el feixisme, Pere Català-Pic\nEls 70 i dels 80 són dos moments significatiu en el desenvolupament de la fotografia a Catalunya. D’una banda, sorgeixen les primeres galeries dedicades. D’altra banda, molts dels artistes visuals catalans comencen a usar la fotografia com a mitjà per a les seves creacions\nCompartiu Instal·lació d'Antoni Muntadas al MACBA, ACN\nLa irrupció dels conceptualismes a Catalunya, en tant que no van ser un únic estil tancat, va significar un canvi de paradigma que no solament va a tornar a situar l’impuls artístic autòcton a les avantguardes, sinó que, a més, va ser la llavor de les pràctiques artístiques actuals relacionades amb el treball cooperatiu. Els conceptualismes van portar els artistes catalans a capbussar-se en els nous llenguatges i vehicles d’expressió, com l’acció, el videoart o el cinema experimental, abordant noves relacions entre l’art i el món amb expressions com el land art, el body art, la poesia visual...\nEl conceptualisme ha estat una de les tendències artístiques que ha arrelat amb més força a Catalunya. En contraposició a l’informalisme plàstic imperant durant els anys cinquanta i seixanta, i a diferència del que s’ha anomenat “conceptualisme del nord” (més desmaterialitzat, més fred i més relacionat amb la filosofia del llenguatge), l’art concetpual va tenir una manifestació més polititzada, més matèrica (més relacionada amb el medi en què es desenvolupava i amb la natura) i, en tant que molt més escàs de mitjans econòmics, molt propera a les idees de l’art pobre, en una primera etapa.\nTot i que han estat molt diversos i amb idees força heterogènies, els artistes conceptuals catalans presenten alguns trets comuns: nascuts després de la Guerra Civil, tenen, en general, un gran domini de la matèria (molts d’ells procedeixen d’oficis artístics artesans) i una forta tendència a treballar amb la natura. Curiosament, es dóna la circumstància que gairebé cap d’ells no procedeix de Barcelona, i creuen en un projecte artístic global que impliqui canvis socials i polítics. Molts d’ells emigren a l’estranger (a París —com Joan Rabascall, Jaume Xifra, Antoni Miralda i Benet Rossell—, o Nova York —com Francesc Torres, Àngels Ribé, Eugènia Balcells o Antoni Muntadas), on es fan forts i reivindiquen els nous mitjans tecnològics per a la producció artística.\nEls primers símptomes d’aquesta nova estètica (encara contaminada pel pop art i l’art pobre) es comencen a donar al final dels seixanta, i les primeres actituds experimentals es consoliden amb les mostres que el grup format per Àngel Jové, Jordi Galí, Sílvia Gubern, Antoni Llena i Albert Porta (més tard, Zush) farà a la Petite Galerie de Lleida o al Jardí del Maduixer.\nLa Muestra de Arte Joven de Granollers (1971) en dóna l’impuls i aferma definitivament l’art conceptual a Catalunya. Un parell d’anys més tard, el 1973, es crea el Grup de Treball, un col·lectiu activista que, igual que el CAYC argentí, Hans Haacke o d’altres artistes aïllats com Martha Rosler o Mary Kelly, ha estat un dels pocs exemples d’art conceptual polititzat i crític amb el seu entorn a nivell internacional. El Grup de Treball volia aplicar un programa d’avantguarda radical i d’immersió del fet artístic en la societat. Per això, implanta una sèrie d’exposicions anomenades d‘Informació d’Art, per unir l’art a fenòmens com la informació i la comunicació. Altres artistes, també compromesos, expressen les seves inquietuds dintre de la seva pròpia personalitat artística: així, Ferran Garcia Sevilla i Ramon Herreros exterioritzen el seu interès per la semiòtica i s’apropen a les tendències d’Art & Language; i encara altres, com Carlos Pazos, Olga Pijuan, Miquel Cunyat, Fina Miralles,Pere Noguera, Jordi Pablo, Francesc Torres i, una mica més tard, Eulàlia, marquen el seu treball amb una volguda independència de pensament.\nEntre 1975 i 1980, l’art conceptual s’institucionalitza. Ja des de les seves primeres experimentacions, els artistes es proposen una intervenció al cor mateix del circuit de l’art, ja que no comprenen la figura del l’artista tancat al seu estudi. Així doncs, neixen els “espais alternatius”, que serveixen de marc a projectes específicament pensats per a ells (la Petite Galerie a Lleida, la Sala Tres a Sabadell, i la Galeria Aquitània, la Sala Vinçon o la Galeria G a Barcelona). El 1975 obre les portes la Fundació Miró, un espai que aplegarà, en un inici, diverses exposicions relacionades amb les aspiracions d’aquesta jove generació d’artistes. En pocs anys, però, la fresca empenta de l’art conceptual es va difuminar per donar pas a d’altres estètiques, deixant al darrere una autèntica revolució d’idees i de punts de vista, així com un bon grapat d’obres i artistes de primer ordre.\nSi la Muestra de Arte Joven de Granollers obria aquest vigorós període de l’art català, les accions dutes a terme a la mostra Seny i Rauxa. 11 catalans, que es va presentar al Centre Pompidou de París l’any 1978, es considera la darrera activitat conceptual.\nTanmateix, i com a mostra de la potència d’aquesta dècada, el 2010 es va fer pública una retrospectiva, selecció de la col·lecció privada de Rafael Tous, sobre el llegat d’aquest important moment de l’art del país on es feien paleses la vigència, l’empremta i la importància d’aquest corrent a Catalunya.\nEls conceptualismes van portar els artistes catalans a capbussar-se en els nous llenguatges i vehicles d’expressió, com l’acció, el videoart o el cinema experimental, abordant noves relacions entre l’art i el món amb expressions com el land art, el body art o la poesia visual\nMoll 3, © VEGAP, Ferran García Sevilla xarxes socials\nCompartiu Lost Astronaut, © VEGAP, Alicia Framis\nL'art amb component social i de denúncia, aquell que, a més de tenir una voluntat estetitzant, exterioritza certa dosi de compromís amb el món que l'envolta per part de l'artista, és una via de creació que, a Catalunya, i durant les últimes dècades, ha donat fruits molt singulars. Exposició Joan Miró: l'escala de l'evasió, a la Fundació Joan Miró de Barcelona\nCompartiu Des de les acaballes dels anys seixanta, els artistes catalans (en moviment harmònic amb el que estava passant al món artístic occidental) comencen a incorporar al seu treball nous materials, nous procediments narratius i, sobretot, un seguit d’eines tecnològiques que afavoreixen una renovació que afecta no solament la forma de l’objecte d’art, sinó també, i més important, el concepte en si d’objecte d’art.\nCeremonial i Vacuflex, © VEGAP, Antoni Muntadas i Gonzalo Mezza Ajuda humanitària, Núria Güell


Torneo internacional de futbol base MICFootball | EL MIC’17, un torneig de tops\nEL MIC’17, un torneig de tops\nPosted at 10:38h in Sin categoría\tby\tdev_micad\nEl cartell i la filosofia del MIC es caracteritzen per posar en comú tot el futbol en un sol pla; el dels clubs amb més representació a les primeres divisions del futbol mundial amb altres més humils, procedents de molts països diferents. Per aquests últims, l’oportunitat de tenir contacte amb equips com és el cas del FC Bayern München, Real Madrid, Inter de Milà o Manchester United és una opció única de créixer com a equip i de conèixer de prop el futbol més avançat de l’actualitat. n\nBayern i Real Madridn\nL’assistència del Reial al torneig és visita obligada per als de Chamartín. Amb moltes victòries al seu palmarès, els blancs han convertit el MIC en un torneig de referència any rere any, on veuen l’evolució dels jugadors. La visita al MIC permet tenir una perspectiva clara del treball d’altres pedreres als tècnics madrilenys. n\nEls bavaresos arriben al MIC’17 després d’haver-lo visitat en dues ocasions. Aquest any tornen per demostrar que poden lluitar per estar entre els guanyadors. Amb representació dels equips més top del futbol mundial, i com a referència d’una de les canteres més destacades del futbol base, seràn al MIC durant la Setmana Santa amb els ja confirmats Inter de Milà i Manchester United. Per cert, la llista d’equips TOP només acaba de començar… imagines qui seràn els altres?n


La Fundació SER.GI ha donat veu a gironins vinguts d'altres llocs del món - Diari de Girona\nLa Fundació SER.GI ha donat veu a gironins vinguts d'altres llocs del món\n23.11.2016 | 18:19\nn La Fundació SER.GI va tancar dijous el cicle «Siner[GI]es. Identitat, Diversitat i Inclusió», que es va iniciar el 13 d'octubre amb la intervenció de Dolors Bassa, consellera de Treball, Serveis Socials i Famílies, i Bru Pellissa, president de la fundació organitzadora, i que ha constat de quatre diàlegs i dues activitats de sensibilització.\nEn els diàlegs s'ha pogut sentir la veu de persones arribades d'altres parts del món i que formen part del nostre entramat social i cultural. S'ha reflexionat sobre temes com la identitat, des de la vessant de la psicologia i de la filosofia; sobre la realitat dels refugiats, tant en el conflicte bosnià que ens queda més llunyà en el temps com des del conflicte sirià; sobre el paper de la dona que ha arribat de diferents llocs del món; i sobre les realitats del mercat laboral actual. El programa s'ha completat amb la sessió de teatre fòrum «Mustafà és al replà».\nCreen vuit rutes turístiques per difondre coneixements científics en família a les comarques gironines


El futur de l'Educació en Comunicació - Aquesta edició especial d'AulaMèdia està dedicada a la TROBADA 2003 que es realitzarà entre els dies 12 i 15 de febrer. Volem que aquesta Trobada sigui un fòrum d’intercanvi d'idees, propostes i experiències. La mostra, els tallers i els seminaris que s'hi desenvoluparan seran un bon espai per conèixer experiències i aprofundir en el debat sobre l'Educació en Comunicació. [programa] [inscripció] [tríptic]\nTALLERS I SEMINARIS - Anàlisi crítica del discurs. Mavi Dolç és professora de la Facultat de Ciències de la Comunicació de la UAB (Universitat Autònoma de Barcelona) i codirectora de l'Observatori sobre la Cobertura Informativa de Conflictes (OCC). També és membre d'AulaMèdia. "Els mitjans de comunicació es constitueixen en els propagadors dels arguments del discurs construït per les elits polítiques, econòmiques, intel·lectuals. I l’escola, com a institució propagadora del sentit comú, forma els ciutadans sense donar les eines que el descodifiquen, sense posicionar-se ni desvetllar-ne les contradiccions."\nTALLERS I SEMINARIS - Aprofitament d'Internet a l'aula. Bea Marin és professora de Secundària i membre de l'associació Espiral. Educació i Tecnologia.També forma part del grup de treball DIM. Didàctica i Multimèdia. "Presentarem pas a pas la creació d'un taller d’escriptura i comunicació de gran dinamisme. Trobareu un portal instal·lat on podeu fer pràctiques amb Actilingua."\nTALLERS I SEMINARIS - Anàlisi retòrica de la publicitat. Elvira Teruel és professora de la Facultat de Ciències de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Autora del llibre Retòrica, informació i metàfora. Anàlisi aplicada als mitjans de comunicació de massa, editat per: Universitat Autònoma de Barcelona, Universitat Jaume I i Universitat de València. Bellaterra 1998. "El model teòric serà exposat només com a marc de referència per a l’anàlisi dels textos publicitaris. Seria interessant que els participants al taller portessin anuncis per analitzar."\nTALLERS I SEMINARIS - La televisió a l'aula. Joan Ferrés és professor del Departament de Periodisme i Comunicació Audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra. Autor -entre altres treballs- del llibre Educar en una cultura del espectáculo editat per: Paidòs. Barcelona 2000. "L’experiència del consum d’imatges no es pot entendre sense el pes determinant de l’emotivitat i de l’inconscient. Educar en l’audiovisual no pot consistir a posar racionalitat on hi havia emotivitat. En altres paraules, no pot consistir a substituir les emocions per la raó. Hauria de consistir a tendir ponts: entre la ment emocional i la racional, entre la consciència i l’inconscient."\nLa Trobada 2003 recull els dies 13 i 14 una Mostra d'experiències. Ara us invitem a visitar dues de les experiències que es presentaran: Ràdio Drassanes i Entra a la tele.\n"Amb la ràdio del CEIP Drassanes pretenem obrir un espai de participació i comunicació, que els nens i nenes de l'escola s'expressin dins l'entorn del seu barri i que donin a conèixer les seves experiències."\nRàdio Drassanes informa.\n"Entra a la tele és una proposta per acostar l'alumnat i el professorat, del tercer cicle de primària i de secundària,\nal llenguatge audiovisual i a la producció televisiva."


Formació sobre presència executiva, amb Catalina Pons | 50a50\nFormació sobre presència executiva, amb Catalina Pons\nLa tercera sessió del programa de formació de lideratge femení de 50a50 ha tingut lloc de forma online, sota el títol de “Presència executiva i lideratge femení“, impartit per Catalina Pons.\nSegons les últimes recerques, es tracta de la segona competència més valorada en el lideratge, només per darrere del coneixement del negoci.\n“La presència executiva fins fa poc era una mena de mite sense definició exacta. Fa uns anys es va començar a investigar i avui es resumeix en ser competents i saber transmetre-ho. La presència executiva que transmets depèn en un 67% de com actues, en un 28% de com comuniques, i en un 5% de l’aparença”, ha explicat Catalina Pons, que és professora de Leadership Communication a ESADE Executive Education, a més de metge, MBA i directora de Sinapsis-Lab, consultoria per millorar el benestar, la salut i el rendiment de persones, equips i organitzacions a través de les conductes que la neurociència ha identificat.\nSegons l’opinió d’aquesta experta, hi ha professionals que són molt competents però que no aconsegueixen transmetre seguretat, perquè no tenen presència executiva. Les claus llavors són la confiança en una mateixa i la capacitat de mantenir l’aplom per resoldre qualsevol situació: aquests són els principals atributs que inspiren la confiança, la credibilitat i el respecte dels altres, per ser considerada una líder.\nPons ha parlat també dels biaixos de gènere en relació amb la concepció del lideratge: “La dona té més reptes que l’home perquè la banda d’acceptació d’una dona líder és molt estreta, o se la considera massa tova o massa manaire, o és massa provocativa o no és prou femenina… sempre hi ha crítiques. En canvi, cal preguntar-se com és que hi ha tants líders homes incompetents; doncs perquè en general tenen més autoconfiança, i aquesta seguretat es confon amb la competència”.\nAquestes són les recomanacions de Catalina Pons per incrementar la presència executiva: ser proactiva en comunicar qui ets i els teus èxits; demanar feedback sobre com ets percebuda; parlar de forma clara, concisa i convincent, desenvolupar l’escolta activa i generar empatia, confiança i credibilitat; mantenir la calma en situació d’estrès; evitar que la teva aparença distregui, i finalment treballar la xarxa d’influència i la marca personal.\nLa sessió de formació ha inclòs una part pràctica que les sòcies de 50a50 han desenvolupat en grups de treball, en un ambient molt agradable, de voluntat de suport i aprenentatge comú.


Movem Ordino proposa que els residents a la parròquia disposin de dues hores d’aparcament gratuïtes al dia - Altaveu el diari digital d'Andorra\nVíctor Iriarte, número 6 de la llista, alerta que el fet que els turistes hagin de pagar pàrquing és un hàndicap pels hotelers\n10/12/2019 (21:15 CET)\nIriarte i Tudó, al costat del caixar d'un aparcament.\nLa candidatura de Movem Ordino vol “prioritzar els residents de la parròquia” a nivell d’aparcaments, i per això proposa donar-los dues hores d’estacionament gratuïtes al dia. El número sis de la llista, Víctor Iriarte, ha defensat que la mesura estaria “força bé” per facilitar als veïns les gestions del dia a dia, les compres, menjar a algun dels restaurants de la parròquia o per fer ús del Centre Esportiu. La mesura es completaria amb la gratuïtat dels aparcaments per als residents durant les nits i els diumenges.\nIriarte ha exposat que el fet de donar dues hores d’aparcament gratuït als residents permetria “equiparar els socis del centre esportiu”, ja que ara per ara només els usuaris amb la quota estrella disposen de dues hores i mitja sense haver de pagar. Això suposa, al seu entendre, “una discriminació econòmica” que fa que “la gent estigui descontenta”, ja que la quota requereix el pagament anual de cop, cosa que “la majoria no pot afrontar”.\nPer una altra banda, Iriarte també ha traslladat la preocupació de l’associació d’hotelers i comerciants de la parròquia amb el funcionament dels aparcaments, que fa un temps eren oberts i gratuïts. “De cara als seus clients, el fet que tot el dia sigui de pagament, els suposa un hàndicap”, ha manifestat.


MN 24: Sermó sobre la successió de carruatges (Català) - Majjhima Nikāya - SuttaCentral\n← MN 22 MN 26 →\n24. Sermó sobre la successió de carruatges\nAixí ho he escoltat. En una ocasió, el Benaventurat residia a Rājagaha, al boscatge de bambús, al santuari dels esquirols. Llavors, diversos monjos de la terra natal del Benaventurat, havent passat l’estació de pluges allà, van anar a on estava el Benaventurat,se li aproparen i després d’oferir-li els seus respectes, s’assegueren a un costat.\nEl Benaventurat, dirigint-se a ells els digué:\n—Monjos, d’entre els monjos de la meva terra natal, qui és el més respectat pels monjos companys en la vida de santedat, del qual es diu que: Conformant-se ell mateix amb poc, parla als monjos de conformar-se amb poc; estant ell mateix content, parla als monjos d’estar content; apartant-se ell mateix, parla als monjos de l’apartament; abstenint-se d’alternar amb altres, parla als monjos d’abstenir-se d’alternar amb altres; ple ell mateix d’energia, parla als monjos de promoure energies; sent ell mateix de virtut perfecta, parla als monjos de perfeccionar la virtut; tenint ell mateix una concentració perfecta, parla als monjos de perfeccionar la concentració; tenint ell mateix una saviesa perfecta, parla als monjos de perfeccionar la saviesa; havent assolit ell mateix el perfecte alliberament, parla als monjos de perfeccionar l’alliberament; havent assolit ell mateix la visió i el coneixement perfectes de l’alliberament, parla als altres monjos de perfeccionar la visió i el coneixement de l’alliberament; és un que aconsella, alliçona, fa veure, motiva, omple d’entusiasme i anima els seus companys en la vida de santedat?\n—Venerable senyor, és el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta, el qui en la vostra terra natal és respectat d’aquesta manera pels monjos companys en la vida de santedat.\nEn aquella ocasió, el venerable Sāriputta estava assegut a prop del Benaventurat. Llavors, el venerable Sāriputta pensà:\n—És un bé pel venerable Puṇṇa Mantāṇiputta, és un gran bé pel venerable Puṇṇa Mantāṇiputta que els seus savis companys en la vida de santedat l’elogiïn de tal manera quan estan davant del mestre. Tant de bo pugui trobar-me en alguna ocasió amb el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta i pugui conversar amb ell.\nLlavors el Benaventurat, després de residir a Rājagaha tot el temps que va voler, es posà en camí i en varies jornades arribà a Sāvatthī. Allà prengué residència a l’arbreda de Jeta, al parc d’Anāthapiṇḍika.\nHeus aquí que el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta escoltà la notícia: El Benaventurat ha arribat a Sāvatthī, allà resideix en l’arbreda de Jeta, al parc d’Anāthapiṇḍika.\nLlavors, el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta ordenà el seu dormitori, agafà el seu bol i el seu mantell, i es posà en camí cap a Sāvatthī. En varies jornades arribà a Sāvatthī, a l’arbreda de Jeta, al parc d’Anāthapiṇḍika. Va anar a on estava el Benaventurat, se li apropà, li oferí els seus respectes i s’assegué a un costat. Quan fou assegut, el Benaventurat l’instruí, el motivà, l’omplí d’entusiasme i l’animà parlant-li de l’Ensenyança.\nLlavors, el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta, instruït, motivat, ple d’entusiasme i animat pel discurs del Buddha sobre l’Ensenyança, havent-se complagut i gaudit amb les seves paraules, s’aixecà, li oferí els seus respectes i, mantenint-se a la seva dreta, es retirà a l’arbreda que anomenaven del cec per passar el dia.\nLlavors, un monjo fou a on estava el venerable Sāriputta, se li apropà i li digué:\n—Amic Sāriputta, el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta, al qui sempre alabes, ha estat instruït, motivat, entusiasmat i animat pel discurs del Buddha sobre l’Ensenyança. Havent-se complagut i gaudit amb les seves paraules, s’ha aixecat, ha ofert els seus respectes i mantenint el Buddha a la seva dreta, acaba de retirar-se a l’arbreda del cec per passar el dia.\nLlavors, el venerable Sāriputta, prenent una estora per asseure’s, seguí ràpidament al venerable Puṇṇa Mantāṇiputta sense perdre’l de vista. El venerable Puṇṇa Mantāṇiputta, quan fou a l’arbreda del cec, s’assegué també al peu d’un arbre per passar el dia. Al caure la tarda, el venerable Sāriputta, conclòs el seu retir, s’apropà al venerable Puṇṇa Mantāṇiputta i intercanvià salutacions amb ell. Acabada aquella conversa amigables i cortesa, s’assegué a un costat. Quan fou assegut, el venerable Sāriputta va dir així al venerable Puṇṇa Mantāṇiputta:\n—Amic, es practica la vida de santedat amb el Benaventurat?\n—Amic, així és.\n—Amic, es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar la virtut?\n—Amic, no és per això.\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar la ment?\n—No és per això.\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar la opinió?\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar-se superant el dubte?\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar el coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí?\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar el coneixement i la visió del sender?\n—Es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per purificar el coneixement i la visió?\n—Amic, quan et pregunto si la pràctica de la vida de santedat amb el Benaventurat és per purificar la virtut, per purificar la ment, per purificar la opinió, per purificar-se superant el dubte, per purificar el coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí, per purificar el coneixement i la visió del sender, per purificar el coneixement i la visió, sempre em contestes que no és per això.\nDoncs, per a què es practica llavors la vida de santedat amb el Benaventurat?\n—Doncs, amic, es practica la vida de santedat amb el Benaventurat per assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\n—Llavors, amic, és la purificació de la virtut el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—No, amic, no és aixó.\n—Llavors, és la purificació de la ment el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—No, no és això.\n—Llavors, és la purificació de la opinió el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—Llavors, és la purificació que supera el dubte el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—Llavors, és la purificació del coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—Llavors, és la purificació del coneixement i la visió del sender el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—Llavors, és la purificació del coneixement i la visió el Nibbāna definitiu i sense aferrament?\n—Però amic, es pot assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament sense aquestes purificacions?\n—No amic, no es pot.\n—Amic, quan et pregunto si el Nibbāna definitiu i sense aferrament és la purificació de la virtut, la purificació de la ment, la purificació de la opinió, la purificació que supera el dubte, la purificació del coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí, la purificació del coneixement i la visió del sender, la purificació del coneixement i la visió, sempre em contestes que no és això.\nI quan et pregunto si es pot assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament sense aquestes purificacions, em contestes que no es pot. Amic, com he d’entendre el significat de les teves paraules?\n—Amic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació de la virtut és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació de la ment és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació de la opinió és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació que supera el dubte és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació del coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació del coneixement i la visió del sender és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Benaventurat hagués dit que la purificació del coneixement i la visió és el Nibbāna definitiu i sense aferrament, llavors hauria dit que quelcom amb aferrament és el mateix que el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, si el Nibbāna definitiu i sense aferrament es pogués assolir sense aquestes purificacions, llavors, l’home comú, sense haver assolit aquestes purificacions, podria assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nAmic, et posaré un símil, atès que els homes savis entenen el significat de les paraules mitjançant els símils.\nImagina que el rei Pasenadi de Kosala, estant a Sāvatthī, ha de marxar urgentment per fer quelcom a Sāketa. Entre Sāvatthī i Sāketa hi ha set cotxes de cavalls preparats pel viatge. Llavors, el rei Pasenadi de Kosala surt per la porta del seu palau, puja al primer cotxe de cavalls i marxa cap a Sāvatthī. Gràcies al primer cotxe de cavalls arriba fins on està el segon. Baixa del primer cotxe de cavalls i puja al segon. Gràcies al segon cotxe de cavalls arriba on està el tercer.\nBaixa del segon cotxe de cavalls i puja al tercer. Gràcies al tercer cotxe de cavalls arriba al quart. Baixa del tercer cotxe de cavalls i puja al quart. Gràcies al quart cotxe de cavalls arriba al cinquè. Baixa del quart cotxe de cavalls i puja al cinquè. Gràcies al cinquè cotxe de cavalls arriba al sisè. Baixa del cinquè cotxe de cavalls i puja al sisè. Gràcies al sisè cotxe de cavalls arriba al setè. Baixa del sisè cotxe de cavalls i puja al setè. Gràcies al setè cotxe de cavalls arriba fins la porta del palau de Sāketa. Quan és al palau de Sāketa, els seus ministres,a mics i parents li pregunten: Senyor, has arribat a Sāketa des de Sāvatthī gràcies a aquest cotxe de cavalls?\nAmic, com hauria de respondre el rei Pasenadi de Kosala per a què la resposta fos correcta?\n—Amic, per a què la resposta fos correcta, el rei Pasenadi de Kosala hauria de contestar així: Estant a Sāvatthī, vaig haver de marxar urgentment per fer quelcom a Sāketa. Entre Sāvatthī i Sāketa hi havia set cotxes de cavalls preparats pel viatge. Llavors, sortint per la porta del palau, vaig pujar al primer cotxe de cavalls i vaig marxar cap a Sāvatthī. Gràcies al primer cotxe de cavalls vaig arribar a on estava el segon. Vaig baixar de primer cotxe de cavalls i vaig pujar al segon. Gràcies al segon cotxe de cavalls vaig arribar fins a on estava el tercer. Vaig baixar del segon cotxe de cavalls i vaig pujar al tercer. Gràcies al tercer cotxe de cavalls vaig arribar fins a on estava el quart. Vaig baixar del tercer cotxe de cavalls i vaig pujar al quart. Gràcies al quart cotxe de cavalls vaig arribar fins a on estava el cinquè. Vaig baixar del quart cotxe de cavalls i vaig pujar al cinquè. Gràcies al cinquè cotxe de cavalls vaig arribar fins a on estava el sisè. Vaig baixar del cinquè cotxe de cavalls i vaig pujar al sisè. Gràcies al sisè cotxe de cavalls vaig arribar fins a on estava el setè. Vaig baixar del sisè cotxe de cavalls i vaig pujar al setè. Gràcies al setè cotxe de cavalls vaig arribar fins a la porta del palau de Sāketa.\nAmic, així hauria de contestar el rei Pasenadi de Kosala per a què la resposta fos correcta.\n—Amic, doncs, de la mateixa manera, la purificació de la virtut és per a poder purificar la ment; la purificació de la ment és per a poder purificar la opinió; la purificació de la opinió és per a poder arribar a la purificació que supera el dubte; la purificació que supera el dubte és per a poder purificar el coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí; la purificació del coneixement i la visió d’allò que és i no és el camí és per a poder purificar el coneixement i la visió del sender; la purificació del coneixement i la visió del sender és per a poder purificar el coneixement i la visió; la purificació del coneixement i la visió, és per a poder assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament.\nI, amic, és per assolir el Nibbāna definitiu i sense aferrament pel que es practica la vida de santedat amb el Benaventurat.\nDit això, el venerable Sāriputta digué així al venerable Puṇṇa Mantāṇiputta:\n—Venerable senyor, quin és el vostre nom i com us anomenen els vostres companys en la vida de santedat?\n—Amic, el meu nom és Puṇṇa, i els meus companys en la vida de santedat m’anomenen Mantāṇiputta.\n—Meravellós amic! Extraordinari amic! Com a deixeble instruït que coneix bé les ensenyances del seu mestre, així respon el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta punt per punt a les molt profundes preguntes que li fan.\nÉs un bé pels seus companys en la vida de santedat, és un gran bé per a ells tenir l’oportunitat de veure i honorar al venerable Puṇṇa Mantāṇiputta.\nEncara que per tenir aquesta oportunitat de veure’l i honorar-lo aquests companys en la vida de santedat haguessin de portar el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta alçat a l’aire assegut en un coixí sobre els seus caps, seria un bé per a ells, un gran bé per a ells. És un bé també per a nosaltres, és un gran bé per a nosaltres poder veure i honorar el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta.\nDit això, el venerable Puṇṇa Mantāṇiputta digué així al venerable Sāriputta:\n—Amic, el meu nom és Upatissa, i els meus companys en la vida de santedat m’anomenen Sāriputta.\n—Desconeixíem que estàvem aconsellant al venerable Sāriputta, l’honorable deixeble que és com el mateix Mestre. Si haguéssim sabut que es tractava del venerable Sāriputta, no hauríem parlat tant.\nMeravellós, amic! Extraordinari, amic! Com a deixeble instruït que coneix bé les ensenyances del seu mestre, així formula el venerable Sāriputta punt per punt molt profundes preguntes.\nÉs un bé pels seus companys en la vida de santedat, és un gran bé per a ells tenir l’oportunitat de veure i honorar al venerable Sāriputta.\nEncara que per tenir aquesta oportunitat de veure’l i honorar-lo aquests companys en la vida de santedat haguessin de portar el venerable Sāriputta alçat a l’aire assegut en un coixí sobre els seus caps, seria un bé per a ells, un gran bé per a ells. És un bé també per a nosaltres, és un gran bé per a nosaltres poder veure i honorar el venerable Sāriputta.\nAixí fou com aquests dos grans éssers es congratularen mútuament de les seves paraules.


Metges Catalans | Francesc Prandi i Farràs\nFrancesc Prandi i Farràs\n[Sabadell, 1928 – Barcelona, 2011]\nIntroductor del concepte de Pediatria extrahospitalària\nNeix a Sabadell i estudia a la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona, on es relaciona amb els professors Pere Farreras Valentí del Departament de Medicina Interna i Rafael Ramos del Departament de Pediatria. Es llicència l’any 1951 i quatre any més tard es doctora a la mateixa Universitat amb el grau d’Excel·lent. Accepta el càrrec de professor encarregat de la càtedra de Fisiologia de la que era catedràtic Vidal Sivilla.\nS’interessa per la Medicina Escolar i obté el títol de Puericultor de l’estat. A més, exerceix la docència a l’Escola de Puericultura. Amplia estudis a Zuric amb Guido Fanconi i a Paris segueix el curs de Pediatria Social al Centre Internacional de la Infància, dirigit pel professor Robert Debré.\nTreballa a l’Hospital de Sant Rafael, on és nomenat director del Servei de Pediatria. L’any 1969, per primer cop a Espanya, organitza el Curs de Pediatria Extrahospitalària, que tindrà continuïtat anual durant gairebé quaranta anys. Més tard, el 1983, la Societat Espanyola de Pediatria adoptarà aquest nom per crear la Secció de Pediatria Extrahospitalària que, després, es transforma en la Societat Espanyola de Pediatria i Atenció Primària (SEPEAP), de la que Francesc Prandi és nomenat president, president del seu Comitè Científic i president d’Honor.\nEl doctor Prandi i Farràs està convençut que els pediatres fora dels hospitals tenen la capacitat no solament d'atendre el nen i l'adolescent correctament si no que, també, han de dedicar-se a la docència i la investigació en el camp de l’atenció primària. El 1989, aquest convenciment propicia que, en la reunió pediàtrica que té lloc a Barcelona amb representants de Portugal, França, Bèlgica, Itàlia, Suïssa i Espanya, es creï la Societat Europea de Pediatria Ambulatòria. Inicialment, n’esdevé vicepresident i, posteriorment, president honorífic. Anys més tard, pren el nom de Societat Europea de Pediatria Ambulatòria i, actualment, el de Confederació Europea d’Atenció Primària (ECPCP).\nLa tasca de Francesc Prandi és reconeguda amb diferents guardons a les societats de Còrdova, Sevilla, Saragossa i Barranquilla (Colòmbia). Destaca les seves fluides relacions amb els pediatres de parla hispana i el seu contacte directe amb l’Ambulatory Pediatrics Association dels Estats Units, on és admès com a membre el 1970. És vicepresident de l’Associació Espanyola de Pediatria i ha ocupat els càrrecs de secretari (1958-1962), vicepresident (1970-1971) i president (1971-1975) de la Societat Catalana de Pediatria.\nEls obituaris i necrològiques que provoca la seva mort coincideixen en la lloança a la seva humanitat, rigor i comprensió: “..mai féu una crítica, mai una censura. Sempre sabia corregir amb un somriure obert i sincer i defensava les seves opinions amb amabilitat, sense imposar-les mai...”.\nAmic de la muntanya, afeccionat a la lectura i, especialmente, a la música: bon violinista i director d’una coral formada per companys del seu darrer curs de Medicina (1951).\nPòstumament, es crea la “Fundació Prandi de Pediatria Extrahospitalària” amb l’objectiu de fomentar la investigació en aquest àmbit.


L’Institut Luther King demana a Torra que no usi la seva figura\nEl director de l’Institut d’Educació i Recerca Martin Luther King Jr. de la Universitat de Stanford (Califòrnia), Clayborne Carson, ha demanat al president de la Generalitat, Quim Torra, que no usi la figura de l’activista afroamericà. En declaracions a El Confidencial, el dirigent de la institució americana ha demanat que no es compari la situació catalana amb l’opressió que van patir els afroamericans al país.\nCarson afirma al mitja espanyol que “no és just que usin la seva figura” perquè Luther King intentava alliberar als afroamericans d’un sistema opressor, “i no veig que formar part d’Espanya sigui una opressió”. Segons Carson, “ningú impedeix als secessionistes exercir els seus drets humans fonamentals, ni veig en general que siguin oprimits com a grup”. Per tant, per al responsable de l’institut “un i altre moviment no són comparables” i la seva equiparació “és anar massa lluny”.\nTorra ha fet referències a la lluita pels drets civils dels anys 60 als EUA en diverses entrevistes i a la seva conferència política del 4 de setembre al Teatre Nacional. El president ha demanat una marxa pels drets civils des d’ara i fins a la sentència del cas 1-O.\nEl politòleg Ramón Cotarelo ha ironitzat amb el fet que existeixi un suposat copyright a l’hora de parlar de Martin Luther King.\nAh, vaja! L’exemple de Martin Luther King té copyright i només es pot fer servir per defensar el feixisme espanyol. Aneu cap a on ja imaginen! https://t.co/oCLohDKtwj


UGT denuncia davant la Direcció general de Treball la situació de frau en Deliveroo, Glovo, Ubereats i Stuart - Qué!\nUGT denuncia davant la Direcció general de Treball la situació de frau en Deliveroo, Glovo, Ubereats i Stuart\nEl sindicat UGT ha registrat a la Direcció general de Treball i Seguretat Social un denúncia després de tenir coneixement de " determinades pràctiques "que considera frau en les plataformes digitals Deliveroo, Glovo, Ubereats i Stuart.\nEl sindicat ha indicat en un comunicat que aquestes empreses" t rabajan amb un mateix model econòmic basat en una aplicació informàtica amb la qual poden saber en tot moment la geolocalització del treballador i impartir ordres, ofertes i sancions ". Partint d'una avaluació personal, amb l'aplicació s'organitzen horaris per al repartiment de comandes.\nTambé apliquen una nova modalitat en la que deixen a 0 hores a la següent setmana de treball a aquells que no acaten els seus ordres, afegeix UGT . Si els treballadors no realitzen comandes no guanyaran diners encara que estiguin al carrer, de manera que el sindicat alerta que aquests empleats " estan atrapats en un sistema imposat en què les condicions vénen donades ".\na més, l'empresa fa recaure sobre els treballadors l a responsabilitat de la relació laboral , ja que han de carregar amb el IVA , IRPF < / b>, Seguretat Social d'autònoms o el manteniment del vehicle , assegurances , etc.\nel sindicat ha tingut coneixement de determinats casos a través del portal ' www.turespuestasindical.es ', que va posar en marxa fa uns mesos per atendre denúncies sobre les condicions laborals dels treballadors .\nEl secretari de Política Sindical, Gonzalo Pino , ha enviat una carta al director general denunciant la " entitat i gravetat "d'aquests casos perquè es resolgui aquesta situaci n amb urgència.\nArtículo anteriorEl jutge amplia la investigació per rebel·lió a Marta Rovira, Artur Mas, Marta Pascal, Mireia Boya i Anna Gabriel\nArtículo siguienteQué tienes que tener en cuenta a la hora de comprar un aspirador, robot o manual


QUÈ T'ANAVA A DIR: Aguantar el pal de la bandera\nDe mica en mica i a mesura que passa el temps cada dia els nostres consistoris amb alguna excusa o altra van externalitzant serveis: aigües, cementiri, tributs, neteja viària, vigilància, nòminess, manteniment d’edificis, control de plagues, missatgeria, neteja viària, manteniment espais públics, jocs infantils, socorrisme aquàtic, zona blava, aparcaments municipals etc. No sé fins a quin punt arribarem que si ara per ara els principals plens municipals estan farcits de mocions i propostes més aviat literàries que reals, d’aquí uns anys es dedicaran a l’assaig directament. Periòdicament tindrem un ple on cada formació dirà la seva. S’aprovarà una mena d’acord que vol dir moltes coses, però no diu res i anar fent per tenir entretingut al poble que seguirà en el seu món paral·lel i fent front als problemes reals de la ciutadania i no a tots aquests que ens volen assignar però que en realitat només pertanyen a altes esferes del nostre món\nEl tema d’externalitzar en realitat és una cosa que pot tenir la seva part positiva, però evidentment es necessita d’un control de les tasques encomanades i un seguiment de la tasca encomanada, quan aquest paper tan important en benefici de l’administrat no es fa llavors hem begut oli perquè aquesta empresa et pot aixecar la camisa les vegades que vulgui, en especial en aquells contractes que són econòmicament molt elevats. En els nostres ajuntaments per la fragilitat de les minories i pels pressupostos justets no se’ls permet gaires focs artificials en els seus comptes anuals. Han d’anar tapant els forats més urgents i intentar que tot rutlli dins la normalitat. En el moment que la rutina es trenca i la polícia no ho pot solucionar amb la seva presència llavors potser tenim u problema que no sabem com resoldre.\nEn els nostres ajuntaments ja fa anys que estan acostumats a fer una mena de copiar i enganxar quan han de dissenyar els pressupostos del següent exercici. Llavors si hi ha alguna cosa de moda o han de pactar amb algun partit per posar-hi algun element folklòric com els pressupostos participatius s’hi fa constar una partida gran o petita i endavant que no ha estat res. Alguns cops es fa servir aquests diners per a la finalitat original, però si en el transcurs de l’any la cosa segueix igual és fa un modificació de partida i tot arreglat.\nEl nostre futur més immediat és del tot insegur amb el panorama política format per un estol de petites formacions sense que ningú s’acosti a la majoria. També un altre element que és prou important és el postureig. Alguns cops alguns partits s’han posat d’acord per arreglar temes encara que sigui amb conviccions totalment oposades, però aquesta política del quedar bé a la que ens estan acostumant ens està portant a la política de gestos i formes sense que gaires cops s’entri en el quid de la qüestió. Ningú arrisca ni un mil·límetre per por a perdre aquesta mínima distància i tot queda en una mena de marc on ningú és ni aporta solucions convincents.\nSi de mica en mica anem cedint competències que difícilment recuperarem perquè la màquina cada cop tindrà més compromisos i menys recursos ens quedarem sense capacitat de maniobra. És com aquella persona que lloga habitacions de cada seva, arriba un punt que ja no és amo ni del passadís perquè va perdent poder al costat d’aquestes empreses molt fortes que actuen a tot arreu amb uns principis molt clars que no són pas d’obra social que alguns cops ens volen fer creure organitzant concursos per la quitxalla per amagar les seves intencions reals.\nEmpreses més poderoses al costat de consistoris més febles és el que de mica el nostre futur ens depara. Però evidentment aquesta situació no preocupa gens ni mica als nostres polítics que tenen molt clar que al cap de 4 anys han de tornar a passar per les urnes amb un futur incert i que si toca canviar de discurs i organitzar xocolatades per captar els vots dels avis doncs cap problema. La memòria de la gent ja no dóna ni per un setmanari, imagina 4 anys endavant. Al final els polítics només podran administrar el pal de la bandera, perquè la resta ho portaran un garbell d’empreses petites i grans que aniran a garantir la seva permanència en el lloc que no té perquè coincidir amb l’interès general. Si el poder públic no ho vetlla de cap manera, doncs la solució és ben senzilla.


Nova cafeteria a l'Hospital de Palamós | SSIBE\nDimarts, 9 d'abril de 2019 | Institucional\nConsvultorivm Cafè: nova cafeteria a l’Hospital de Palamós\nPresenta novetats com disposar d’un punt saludable, l’eliminació de plàstics, l’eliminació de productes processats d’alt poder calòric i se senyalitza si l’àpat escollit és Km 0 i si és saludable.\nEmporhotel estrena nova cafeteria a l'Hospital de Palamós, Consultorivm Cafè, i es diu així recordant l'edifici construït als anys 50 - un centre benèfic, amb funcions de clínica mèdica i asil - quedant encara la inscripció en una de les portes de l'edifici i que precisament dóna a la cafeteria.\nLes novetats que incorpora Consvltorivm Cafè són que disposa d'un punt saludable, on ens podem configurar el nostre propi esmorzar i al migdia l'amanida.\nTambé s'eliminen els productes processats d'alt poder calòric, a més a més se senyalitzen els diferents àpats amb etiquetes indicant si són km 0 i si són saludables i també s'inicia el "zero waste" (l'eliminació de plàstics).\nAquestes novetats formen part del procés de disposar d'un servei saludable i sostenible i de seguir avançant en el projecte d'Empresa Saludable.\nA la vegada s'ha realitzat el projecte de senyalística amb el qual es dirigeix als diferents espais.\nL'horari és de dilluns a divendres de 7:30 a 19:30h, i el menú diari de 13 a 16h; els caps de setmana i festius de 8 a 18:30h i el menú diari de 14 a 16h.\nA l'entrada hi ha un espai amb màquines dispensadores de menjar i beguda que estarà obert 24 hores totes els dies de l'any.\nPel que fa a la distribució dels espais, es disposa d'un menjador per als usuaris i un menjador per als professionals i per al pagament també s'han previst dues cues per a diferenciar usuaris de professionals.


Doncs sí, tenim la pell fina\nEns diuen exagerades. Que ens ofenem a la primera de canvi. Que tenim la pell massa fina. Que qualsevol comentari ens molesta. Que sempre estem amb la mateixa cançó. Que no sabem valorar els avenços...\nAlguna cosa haurem après\nDe tant en tant el meu pare explica anècdotes de quan era petit i estudiava a l’escola del poble. El patró era el mateix en molts llocs: un nucli petit, amb pocs infants i de diferents edats i un o...\nLa fiscalia ha recorregut al Suprem el manteniment del tercer grau de Dolors Bassa i Carme Forcadell. No és que la notícia ens hagi agafat amb el peu canviat. Sabíem que superat el parèntesi de les...\nNi tan bons, ni tan dolents\nArran de les protestes que ha generat al cas Hasél s’ha obert el debat sobre quin és el límit del dret a la protesta i amb quina contundència policial s’ha de garantir l’ordre públic. Hi ha...\nNi rastre de l’apocalipsi\nTants debats que havia generat i, ja ho veuen, hem votat i amb una normalitat no diria que absoluta però sí que totalment adaptada a la situació actual –com tot el que fem a diari des que hi ha aquesta...\nEl 15-F i el joc de les cadires\nEns trobem al tram final d’una campanya electoral atípica (com tot el que ens toca viure en aquesta època pandèmica) però amb uns vicis adquirits que ni el coronavirus més virulent pot fulminar....\nNo deixi que li amargui el dia\nAviat es complirà un any del primer cas de Covid-19 a Catalunya. Un any! Ens vam confinar una mica amb el lliri a la mà, pensant que tot aniria bé, i ara la situació ens sobrepassa. En molts sentits....\nAra que ja estem abocats definitivament a unes eleccions el 14-F, perquè així ho han decidit uns jutges, la principal prioritat ha de ser que aquests comicis se celebrin amb les màximes mesures de seguretat....\nÉs impossible que vagi pitjor?\nNo tenen el cap fet un garbuix? Intentem resumir com està el panorama. D’entrada, el govern català ens diu que no s’hauria de votar de cap de les maneres però, que si al final es fa, no hem de patir...


Amazon a l'Empordà: tindrà un magatzem logístic a la Costa Brava\nComença a aixecar-se el seu magatzem logístic d’Amazon a l’Empordà, al Logis Empordà, al Far d’Empordà (Alt Empordà). Les obres que la constructora Sacyr està fent al hub logístic són ben evidents des de diversos punts i ja s’estan removent terres, aixecant grans columnes de formigó i urbanitzant els accessos.\nA finals de febrer, el diari econòmic EjePrimer va avançar que el fons d’inversió Eurofund i el grup Logistics Capital Partners ultimaven la compra d’uns terrenys de 85.000 metres quadrats –amb possibilitat doblar l’espai- i a finals de març es confirmava l’adquisició. De fet, a l’entrada dels terrenys un gran cartell anuncia les obres promogudes pel fons d’inversió i el grup logístic.\nArticle anteriorDetenen un jove de Palafrugell que enviava paquets de marihuana a través d’empreses de missatgeria\nArticle següentNovetats de la setmana: Rise Against, Wolf Alice, Dua Lipa, Alicia Keys


El bocassí Cristóbal Adell aconsegueix el bronze en el Campionat d’Espanya de trail | DiaDia\nInici Maestrat Albocàsser El bocassí Cristóbal Adell aconsegueix el bronze en el Campionat d’Espanya de...\nEl bocassí Cristóbal Adell aconsegueix el bronze en el Campionat d’Espanya de trail\nCristóbal Adell va acabar entre els tres millors en el Campionat d’Espanya per federacions que es va portar a terme el passat dissabte en El Paso, La Palma, tot i no figurar entre els favorits.\nAdell va aconseguir remuntar posicions en la baixada del “Reventón”, tenint davant a gran favorit, el murcià Zaid Ait Malek, i ajudant així a la selecció valenciana, ja que l’any anterior els valencians no van aconseguir emportar-se el triomf.\nAfirmava Cristóbal, “jo, a diferència dels millors, no em dedique en exclusiva al trail. Tinc un treball i dos fills, així que jo entrene quan puc i no tot el que vull, per la qual cosa, poder acabar entre els tres primers és molt meritori”.\nCampionat d'Espanya trail


Les incògnites de dos mesos de caos institucional a l’alcaldia de Girona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLes incògnites de dos mesos de caos institucional a l’alcaldia de Girona\nPreguntes i respostes sobre la polèmica successió de Carles Puigdemont\nGirona 11 MAR 2016 - 09:42\tCET\nAlbert Ballesta anuncia la seva renúncia davant de Marta Madrenas. Agusti Ensesa\nDes que es va saber que el que era alcalde de Girona, Carles Puigdemont, havia estat escollit per Artur Mas per presidir Catalunya, a la capital gironina va començar una època de caos polític que es fa difícil d’explicar fins i tot pels seus protagonistes. Filtracions interessades, descrèdits, insults, errors, utilització de la premsa i males arts han estat presents des de llavors en el dia a dia de la ciutat de Girona. Aquestes són les preguntes i respostes arran del "pecat original" (la tria del 19è de la llista).\nPer què en lloc d’assumir l’alcaldia un dels regidors de CiU de l’equip de govern, s’escull el número 19 de la llista?\nL’elecció, que s’atribueix a Puigdemont, neix de la voluntat de trobar un element aglutinador de les diferents sensibilitats existents dins del grup municipal. A diferència del que es podia pensar, l’entesa entre CDC, Demòcrates de Catalunya i Avancem no era tan bona com es feia creure, ni tampoc internament en cada grup. L'opció, doncs, va ser buscar un pacificador per evitar pugnes de poder entre regidors. També l’apuntaven com el successor de Puigdemont en la següent legislatura. Albert Ballesta era la persona escollida.\nPer què CDC i ERC tenen tan mala relació a Girona?\nL’entesa ha estat impossible perquè uns i altres no han entès les maniobres que s'han fet. Entre altres coses, els republicans no van veure bé la tria del número 19, ni CiU la maniobra d’ERC per intentar sumar amb el PSC, la CUP i C’s per prendre l’alcaldia. A l’equip de govern tampoc li va agradar que ERC contestés les converses privades a través de la premsa. Tot i les pressions dels republicans a escala provincial i des d'altres localitats, la mala entesa ha estat evident i acarnissada. ERC ha acusat CiU de falta de diàleg.\nBallesta marxa per iniciativa pròpia o el seu partit l'hi demana?\nAlbert Ballesta és qui pren la decisió de dimitir. Unes setmanes molt dures des del punt de vista personal i professional en les quals se sent linxat injustament l’afecten a tots els nivells. El patiment de la seva família, la por d'haver d'estar a l’ull de l’huracà durant tres anys i ser conscient que això s’aprofitarà per atacar Girona i el president de la Generalitat l'ajuden a fer el pas. La decisió té el suport de qui el va triar.\nPer què C’s es fa enrere en el seu pacte?\nC’s de Girona va justificar l’acord assegurant que no es tractava d’un pacte de govern, sinó només “d'aprovació del cartipàs”. La repercussió de l'anunci del pacte, per al qual la portaveu, Míriam Pujola, va dir que tenia el beneplàcit d'Inés Arrimadas, no va agradar a la cúpula nacional del partit, i suposadament van obligar a retirar-lo. Des de Barcelona es va negar fins i tot que hagués existit.\nPer què es tria Marta Madrenas de nova alcaldessa?\nBallesta demana a Marta Madrenas que el substitueixi a l'alcaldia perquè era la número dos de CiU en la mandat de Puigdemont, i la seva persona de confiança. Tot i que en un principi el 2011 l’home fort de l’alcalde comença sent Carles Ribas, Madrenas va escalar posicions.\nEl pacte entre el PSC i CiU es fa a iniciativa de Girona o arriben ordres de Barcelona?\nEl pacte es fa en l'àmbit local. Tot i que històricament havien estat dos partits enfrontats, la bona entesa entre els màxims representants de cadascuna de les formacions i el fet de prioritzar la ciutat fan possible una sociovergència. Socialistes i convergents tenen via lliure per encarrilar el govern com creguin que és millor per a la ciutat.\nGirona podrà seguir liderant el moviment independentista amb una coalició CiU-PSC?\nTant convergents com socialistes creuen que la coalició no afectarà gens l'independentisme gironí. Es tracta d’un pacte de ciutat i en temes d’àmbit nacional tenen llibertat de vot. El PSC considera que amb 32 anys al capdavant de Girona està més que legitimitat per governar-la i, tot i que no comparteixen el “procés nacional”, el respecten. Cadascú mantindrà la seva línia i CiU podrà continuar aliant-se amb ERC i la CUP en temes sobiranistes.\nAlbert Ballesta ha dimitit deixant enllestit un pacte en el qual, en part, o es carrega directament o fa perdre quota de poder als judes que ha patit aquest dos mesos. La incògnita és si ara que marxa les aigües es calmaran.


One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid Malinska Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSveti Vid-Miholjice, Malinska, Croàcia - Veure al mapa\nMés informació sobre One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid\nAl visitar Malinska, vosté es sentirà com a casa a One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de parc infantil. One-Bedroom Apartment with Sea View in Sveti Vid és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Malinska.