Nom: MAS SATLLE\nAltres noms: Mas Salla\nAdreça: Crta GI-610 de Pau a Vilajuïga, km. 8, Paratge del mas Satlle.\nSituat a l'est del nucli urbà de la població de Vilajuïga, al paratge del mas d'en Satlle. S'hi accedeix mitjançant un trencall a mà dreta des de la carretera GI-610, en direcció a la població de Pau.\nMas format per la successió de cossos adossats, que li proporcionen una planta allargada i rectangular. L'edifici principal se situa a l'est del conjunt i està distribuït en planta baixa i pis, amb la teulada a dues vessants. Fou ampliat vers l'oest mitjançant un altre cos de planta rectangular, amb coberta a dues aigües de teula, distribuït en planta baixa i dos pisos d'alçada. A ponent d'aquest cos s'hi construiren unes dependències rectangulars i d'una sola planta, amb la coberta a dues vessants, les quals presenten un altre cos adossat vers el nord.\nLa façana principal, orientada al sud, posseeix un porxo davanter delimitat per tres arcs de mig punt bastits amb maons i està cobert per dues voltes d'aresta també de maons. Damunt del porxo hi ha una àmplia terrassa a l'alçada del pis. La porta és d'arc de mig punt i al pis hi ha dues finestres i una porta d'arc rebaixat, bastides amb maons. La resta d'obertures d'aquesta façana també són d'arc rebaixat i maons, majoritàriament restituïdes. Destaquen els quatre balcons del cos central, dels quals els dos superiors són amb llosana. La façana nord presenta una porta amb llinda monolítica de pedra i motllures a l'intradós, precedida d'una escala exterior. Les finestres estan emmarcades amb carreus i llindes de pedra, excepte les del sector oest que són bastides amb maons. Enfront d'aquest mur hi ha l'extensa era i, al costat nord-est, l'antic corral o pallissa totalment restituït. Es tracta d'un edifici aïllat de planta rectangular amb coberta a doble vessant, que presenta les obertures d'arc rebaixat bastides amb maons. Totes les construccions són fetes amb grans rebles i morter. Situat a l'est del nucli urbà de la població de Vilajuïga, al paratge del mas d'en Satlle. S'hi accedeix mitjançant un trencall a mà dreta des de la carretera GI-610, en direcció a la població de Pau.\nMas format per la successió de cossos adossats, que li proporcionen una planta allargada i rectangular. L'edifici principal se situa a l'est del conjunt i està distribuït en planta baixa i pis, amb la teulada a dues vessants. Fou ampliat vers l'oest mitjançant un altre cos de planta rectangular, amb coberta a dues aigües de teula, distribuït en planta baixa i dos pisos d'alçada. A ponent d'aqu...\nEl mas, a uns 500 metres a l'est del nucli del poble de Vilajuïga, és al cim d'una eminència rocosa, granítica; els afloraments que hi havia enfront de la seva façana sud han estat en bona part anivellats. A llevant del pujol, en un fondal, hi discorre el torrent dit Rec d'En Salla, que és limítrof entre els termes municipals de Pau i Vilajuïga.\nL'any 1887, al Mas Satlle de Vilajuïga hi vivien 6 persones.\nLa masia presentava en una de les portes, d'arc a nivell, una llinda monolítica de calcària en la qual hi figurava, pintat en vermell i en caràcters grans dels segles XVII o XVIII, el nom "SALVI SALLA". El mas, a uns 500 metres a l'est del nucli del poble de Vilajuïga, és al cim d'una eminència rocosa, granítica; els afloraments que hi havia enfront de la seva façana sud han estat en bona part anivellats. A llevant del pujol, en un fondal, hi discorre el torrent dit Rec d'En Salla, que és limítrof entre els termes municipals de Pau i Vilajuïga.\nLa masia presentava en una de les portes, d'arc a nivell, una llinda monolítica de calcària en la qual hi figurava, pintat en vermell i en caràcters grans dels segles XVII o XVIII, el n...


Una mica de cànon – Gaudir la Cultura\nUna mica de cànon\nPost date 21 Juny 2021\n3 comentaris a Una mica de cànon\nA mesura que et fas gran t’adones de com ha estat de parcial la teva educació estètica, literària, musical o gastronòmica, per exemple. Es pot intentar revertir, certament, sovint amb el perill de caure en els paranys de modes i tendències oportunistes, o també deixar que la curiositat i la tolerància t’hi portin. Tot i així, per a la majoria, els cànons i una supremacia cultural secular li ho posaran difícil, malgrat els mitjans, les xarxes, el cinema, la literatura, etc. La comoditat dels costums també pot jugar males passades. La riquesa de la diversitat cultural per explorar és de tal magnitud, que potser el més interessant és dedicar-te a entendre i sobretot gaudir d’allò que has heretat. Menjar poc i pair bé, n’hi diuen? Naturalment és una opció molt personal. Però davant dels comentaris d’aquests viatgers compulsius, cercadors d’un exotisme de pandereta, que tal com arriben ja se’n van d’un lloc, que no només els queda llunyà en kilòmetres, augmentant el seu currículum d’explorador estival, n’hi ha que optem fins i tot per repetir allò que un dia ens va meravellar perquè algú ens ho va explicar bé.\nAquest parell de llibres que recordo, ja tenen uns anys, són per fer això, per repetir. Són un treball minuciós i exhaustiu de síntesi, és el resum del que ens ha fet com a cultura, com a persones i ciutadans. Són d’aquests tipus de llibres que es poden agafar en qualsevol moment, amb la seguretat que incorporarem i millorarem conceptes coneguts. Tot i ser cronològic, per establir un ordre també canònic, no pensem que només ens parlarà de les arts, o ens explicarà només les obres, no, el que treballa és el concepte estètic que marca una determinada època, d’on procedeix i com la influencia, i quin camí pren quan la societat el fa seu. No cal dir que el mateix fa amb la lletjor, el mateix procediment. En aquest cas pot ser més controvertit, cosa que el fa molt suggerent.\nEl professor Umberto Eco, Doctor Honoris Causa per 38 universitats de tot el món, catedràtic de semiòtica a la primera universitat europea del 1088, la de Bolonya, i integrant del Consell de Savis de la Unesco, intel·lectualment polifacètic, era un humanista que ha deixat un llegat divers, que ha marcat a generacions d’universitaris, tant pel seu estudi del llenguatge, de l’estètica o de la comunicació de massa.\nHi ha una edició en tapa dura de Lumen, i una altra en rústica de De Bolsillo i per a la lletjor també, tapa dura i butxaca\n← Una llibreria a Berlín → Exposicions fetes amb el cap\n3 replies on “Una mica de cànon”\n22 Juny 2021 a les 10:51 am\nNo he llegit aquests dos llibres, però el que comentes és molt encertat. Algun som conscients dels nostres dèficits culturals i les teves recomanacions sempre m’han orientat. Fa anys que tinc un llibre que m’ajuda a orientar-me: “La Cultura. Todo lo que hay que saber” de Dietrich Schwarnitz, Ed. Taurus 2003, 700 pàgines. Una mena de guia amb un punt d’ironia sobre gairebé tot inclosos els principals llibres que han canviat la història, amb una mirada un pel germànica.\n23 Juny 2021 a les 6:19 pm\nEls canons ja ho són d’esperit germànic, posen i dicten ordres, encara que no els hagin fet ells, bé en música clàssica i romàntica, sí.\n23 Juny 2021 a les 6:25 pm\nHi ha un llibre del Donald Sassoon, que es diu Cultura, editorial Crítica, que és una meravella. També el pots agafar per on vulguis llegir-lo a glopets.\nI un que es diu Ideals de la Mediterrània, dins de la cultura europea, del Georges Duby, d’Enciclopèdia Catalana, que tal com indica el nom explica d’on vé aquest tinglado de ser mediterranis


Nova polèmica pel magatzem Castor\nLa Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC) ha paralitzat els pagaments destinats a materialitzar el dret de cobrament pel deute del magatzem Castor, que està en mans de Banc Santander, Bankia i Caixabank, segons consta en l'informe de la liquidació provisional del sector gasista corresponent al passat mes de novembre.\nEl regulador indica així que, en aplicació de la sentència del passat mes de desembre del Tribunal Constitucional, els titulars d'aquests drets de cobrament "deixen de ser subjectes del sistema de liquidacions".\nA més, la CNMC assenyala que "s'eliminen del procediment de liquidació de l'exercici en curs, els costos d'operació i manteniment reconeguts a càrrec del sistema gasista".\nEl deute per Castor, que va ascendir a 1.350 milions d'euros, va ser col·locada per Enagás el 2015 a Banc Santander, Bankia i Caixabank a un tipus d'interès del 4,3% ia tornar en 30 anys.\nD'aquesta manera, aquestes tres entitats són els titulars d'aquests drets de cobrament, que ascendeixen a uns 80 milions d'euros anuals i s'incloïen en el sistema gasista.\nLa decisió de la CNMC també afecta Enagás, encarregada del manteniment de Castor, encara que en aquest cas la seva retribució per això és anual.\nEn concret, aquests drets de cobrament de les tres entitats bancàries corresponents al deute per Castor ascendeixen a 6,7 milions d'euros mensuals, quantitat que ha estat paralitzada en aquesta liquidació.\nAixí, els pagaments de les liquidacions anteriors de 2017 rebuts per les tres entitats pels drets de cobrament per Castor ascendeixen a 67.210.000 d'euros en el passat exercici.\nPel que fa als pagaments corresponents als exercicis 2015 i 2016 per Castor, ja van ser liquidats, per la qual cosa caldrà decidir ara si correspon a la CNMC o al propi Govern la seva reclamació, segons han indicat fonts coneixedores del procediment.\nEl passat 21 de desembre, el Tribunal Constitucional va declarar "nuls i inconstitucionals" alguns articles del reial decret llei aprovat en 2014 que contemplava la hibernació de l'emmagatzematge subterrani de gas de Castor i en el qual es reconeixia una compensació de 1.350 milions d'euros per a la empresa promotora Escal UGS, participada per ACS.


Actualizada 27/03/2017 a las 16:46\nFa molt poquets dies que sentíem a la ràdio i la televisió o llegíem a la premsa la frase “avui entrem a la primavera astronòmica” o “avui s’ha acabat l’hivern astronòmic”. En aquest context, al contrari d’altres, en què s’utilitza de manera retòrica per indicar quelcom molt gran, la paraula astronòmic té tot el sentit. L’entrada a la primavera, com a qualsevol altra estació de l’any, es produeix en un moment en el qual la Terra i el Sol es troben en una posició concreta a l’espai.\nL’entrada a la primavera es produeix en un dels punts que anomenem equinocci. Aquesta paraula, etimològicament, procedeix del llatí aequinoctium, que vol dir “igualació amb la nit”, i fa referència a la mateixa durada del dia i la nit durant aquell dia. Això no passa en un sol punt de la Terra, sinó que, exceptuant les regions polars, succeeix a tot el planeta.\nAra bé, quina és la configuració entre Sol i Terra que fa que estiguem en equinocci? Per poder-ho respondre, el primer que ens cal dir és que la Terra fa voltes al voltant del Sol amb un període d’una mica més de 365 dies, un any. A la vegada, la Terra fa voltes sobre ella mateixa, en un moviment de rotació amb cicles d’aproximadament 24 hores, un dia.\nLa Terra gira sobre ella mateixa lleugerament tombada, amb un angle d’uns vint-i-tres graus i mig, de manera que, al llarg del seu camí al voltant del Sol, se situa en diferents orientacions, cosa que dóna lloc a les estacions de l’any. Durant el nostre estiu, la Terra està orientada de forma que l’hemisferi nord és el que apunta cap al Sol, mentre que, en l’època hivernal, és l’hemisferi sud el que apunta cap a la nostra estrella. Per tant, no és cert que a l’estiu estiguem més a prop del Sol, sinó més ben orientats, i també pel mateix motiu les estacions són contraposades als dos hemisferis de la Terra.\nEn els equinoccis, el que es produeix és una posició intermèdia: ens trobem igualment orientats els dos hemisferis del planeta i, des del punt de vista astronòmic, el Sol se situa a l’equador celeste, la prolongació imaginària de l’equador de la Terra. Això succeeix dos cops l’any, cap al 20-21 de març en el nostre equinocci de primavera, en què el Sol comença a il·luminar més l’hemisferi nord que el sud, i cap al 22-23 de setembre en l’equinocci de tardor, quan es produeix just la situació oposada.


Agora Megaescacs, líder en solitari de la Lliga Balear\n29 maig 2022 04:51\nEnric Pozo | 15 febrer 2022\nEl matx va caure del ban del club de Portals, l'Agora Megaescacs que derrotà per la mínima al club de Ciutadella el Cercle Artístic i col·loca lider amb 8 punts essent l'únic que ha guanyat els 4 partits, i es va decantar gràcies al triomf del seu núm. 1 el GM Xilè Rodrigo Vásquez que derrota al Mestre menorquí FIDE David Pons. Tots els matxs varen ser molt igualats excepte el 4 a 0 que infringí el Club d'Andratx Ca'n Tiu Sa Dragonera a la Balanguera, victòries de Son Dameto al camp del Centre de Cultura d'Es Castell i derrota de l'equip eivissenc Puig d'en Valls davant l'actual campió de Balears el Mallorca Isolani que guanyà gràcies a Mònica Calzetta i Pablo Aguado a més de les taules del MI Sergio Estremera.\nMallorca Isolani 2,5 Puig d'En Valls (Eivissa-Formentera) 1,5\nAgora MegaEscacs 2,5 Cercle Artístic de Ciutadella 1,5\nCa'n Tiu Sa Dragonera (Andratx 4 La Balanguera 0\nCentre Cultural d'Es Castell 1,5 Son Dameto 2,5\nA la categoria de preferent a la 4a ronda nova victòria del Club Ajedrez Ibiza 64 A per 3 a 1 davant el Puig d'en Valls B i es converteix en el líder del torneig amb 7 punts, el segon lloc està el Puig d'en Valls B amb 6 punts i un partit menys, al tercer lloc amb 4 punts trobam la Penya Esportiva Santa Eulàlia B i el CE Quatre Torres.\nCategoria Preferent, nova victòria de l'equip Alaior – Es Mercadal per la mínima (2,5 a 1,5) davant el segon B d'Es Castell, la qual cosa fa que es converteixi en el líder destacat d'aquesta categoria. En la resta d'enfrontaments d'aquesta cinquena ronda, victòria del CE Ferreries i contundent victòria del CECA B de Ciutadella davant el CCE Sant Lluis. Amb aquests resultats ha finalitzat la 1a Volta on el conjunt Alaior - Es Mercadal A encapçalen la taula amb 8 punts seguit CECA C amb 6 punts. Tanca la classificació amb O punts el Club de Sant Lluis que encara no ha puntuat.\nEn Primera, continua líder Es Castell C que va guanyar en la seva visita a l'Alaior – Es Mercadal per un 3 a 1, i en total té 9 punts (4 victòries i un empat) Li persegueix en la taula classificatòria el CECA D que ha guanyat al CCE Sant Lluis B per 2,5 a 1,5, amb 8 punts I en l'altra partida del dia, empat a dos entre CC Es Castell i CECA E.\nCampionat Escolar d'Escacs de Menorca, es va disputar la segona ronda i al sub 10 on participen 28 jugadors, només 4 han aconseguit guanyar les dues partides: són: Eric Ingelmo, Manel Martínez Vicent Olives i Joel Pallicer.\nA la Sub 16, dels 31 escaquistes 6 compten les dues partides com a triomfs: Joan Moll, Pau Coll, Jana Moll, Joan Salord, Josep Martínez i Martin Krauchi. De moment no hi ha sorpreses\nPreferent ja només dos equips que han guanyat les 4 partides Agora Megaescacs B i Conecta Balear, el Vuit peons va perdre la seva primera partida davant el Llucmajor; destaca el primer punt del Mestral Palmanyola i així amb el Tròpic i Maria de la Salut tanquen la classificació amb 1 punt\nPrimera, La Primera derrota de l'Inca per la mínima en el camp de Son Dameto B, ha provocat un reagrupament a la primera posició on Inca, Algaida i Ca'n Tiu-Sa Dragonera B encapçalen la classificació amb 6 punts, tanca la classificació el Tròpic B amb 1 punt.\nSegona A, Continua la marxa triomfant de la Balanguera-Las Delicias de Mallorca amb una nova victòria i, per tant, 8 punts a 1 punt es Troba Bar Mallorqui i en solitari IBullés darrer amb 1 punt.\nSegona B, amb autoritat manté el lideratge El Campos B amb 8 punts i en segona posició es troba Maria de Salut B amb 6 punts\nTercera, continuen els mateixos líders a causa del fet que al s.eu enfrontament acabaren taules i això fa que Campos C i Seguros Gomila, dominen amb 7 punts.\nLliga promoció: Com cada setmana es juguen 2 rondes al mateix dia i això fa que ja estiguem a la 8ena, no hi ha cap dels 15 que hagi guanyat les 8 partides, així els joves de Balanguera-las Delicias Mallorca són els nous líders amb 13 punts i al segon lloc amb 12 punts hi ha un triple empat amb Incas des Raiguer B, Perera Partner i Mallorca Isolani.\nUs informau que l'associació Cultural Amics dels Escacs d'Eivissa Organitza un tancat Internacional "Dia de la Dona Ciutat d'Eivissa" el 5 de març al Casal d'Igualtat (Eivissa) de les 10 a les 20,00 hores, amb 10 participants i partides a 15 minuts + 5 segons per jugada realitzada. Ja estan inscrites la MI d'Itàlia Tea Gueci que surt com a núm. 1, la mallorquina i GM femení Mónica Calzetta segona del torneig i la Mestra FIDE Maria Rodrigo, tercera del rànquing. Una gran iniciativa per mostrar el treball i la qualitat escaquistes de les dones.\nTambé l'1 de març a Palma, l'associació Cultural i d'escacs El Tauler organitza una serie de tornejos dins el marc de la Diada de les Illes Balears, entre ells un torneig per equips per parelles on hi ha d'haver una persona de cada sexe i un torneig d'equips amb participació d'escaquistes de Menorca, Eivissa i Formentera.\nRecordau aquesta setmana encara podeu anar a veure l'exposició "Quadrant idees" que estarà oberta fins al 19 de febrer a la Misericòrida , coordinada per Cent Mat i SBM-XEIX.\nEl Gran Premi FIDE que s'està jugant a Berlín ja té els semifinalistes Nakurana, Rapport, Aronian i Leiner Domñínguez, tot està molt igualat i el proper 17 de febrer ja sabrem qui serà el guanyador, després el 29 de febrer serà Belgrad qui acollirà el segon torneig.


Instituts de la UdG > Llengua i Cultura Catalanes > Inici > Arxiu d'activitats\nSou a:UdG › Instituts de la UdG › Llengua i Cultura Catalanes › Inici › Arxiu d'activitats\nDoctorat i Màster\nL'edició crítica electrònica en la filologia catalana: estat de la qüestió i presentació de casos (Seminari de recerca de l'ILCC)\nSala de l'ILCC (Fac. de Lletres, St. Domènec II, 5è pis)\nAssistència lliure i gratuïta\n5a sessió del Seminari de recerca de l'ILCC\nL'edició crítica electrònica en la filologia catalana: estat de la qüestió i presentació de casos\n- Joan Ramon Veny (Universitat de Lleida): "Arxius literaris i edicions crítiques on line. El projecte Ècdosi"\n- Sadurní Martí (Universitat de Girona): "La biblioteca digital de Narpan"\n- Marc Sogues i Pep Valsalobre (Universitat de Girona): "L'edició crítica electrònica de l'obra completa de Francesc Fontanella"\nJoan Ramon Veny-Mesquida\nÉs professor de literatura contemporània a la Universitat de Lleida. La seva tasca docent i d’investigació s’ha centrat en la literatura catalana contemporània i en alguns dels aspectes més tècnics i teòrics de la literatura, com ara l’edició de textos, la mètrica i la preceptiva. El seu interès per les noves tecnologies l’ha portat a impartir diversos cursos sobre informàtica i aplicacions multimèdia. Codirigeix el Corpus literari Digital i és membre fundador de l’Aula Màrius Torres (2005) i director, des de l’any 2010, de la Càtedra Màrius Torres de la Universitat de Lleida.\nProfessor titular de literatura medieval a la Facultat de Lletres de la Universitat de Girona i membre investigador de l'Institut de Llengua i Cultura Catalanes de la UdG. Ha publicat diversos treball sobre literatura catalana tardomedieval, especialment sobre la tradició dels cançoners catalans, la transmissió textual de les obres de Francesc Eiximenis i sobre aspectes teòrics de la crítica textual. Pertany al projecte d'edició de les Obres de Francesc Eiximenis i al que elabora la base de dades Cançoners DB. Compila una Bibliografia de Literatura Occitana Medieval i coordina el lloc web NARPAN (Espai virtual de literatura i cultura medieval).\nProfessor titular de Literatura Catalana Moderna a Facultat de Lletres de la Universitat de Girona i membre investigador de l’Institut de Llengua i Cultura Catalanes de la UdG. Les seves recerques comprenen l’estudi de la història de la literatura catalana del període modern en tots els seus gèneres. Dirigeix el Grup de Recerca UdG Literatura Catalana de l'Edat Moderna i és investigador principal de projectes de recerca competitius per a l'edició crítica de l’obra completa de Francesc Fontanella. Juntament amb Marc Sogues, coordina l’edició crítica en format electrònic de l’obra completa de Fontanella.\nEs becari FPU al Departament de Filologia i Comunicació de la UdG i prepara una tesi doctoral sobre la literatura epistolar de Francesc Fontanella. Juntament amb Albert Rossich, coordina l'actualització de la base de dades Poesia en cançoners de Nise.cat i, amb Pep Valsalobre, coordina el disseny i manteniment de la seva Biblioteca digital i de l’edició crítica en format electrònic de l’obra completa de Francesc Fontanella.


Política - Podcast de Catalunya Ràdio\nL'anàlisi de l'actualitat política i tots els seus protagonistes en un sol podcast.\nAvui, al "Solidaris", coneixerem la història del Marc, obligat a visitar el seu pare violent que ara és a la presó, després d'haver assassinat la seva parella. O la de la Mia, doble supervivent, dues vegades víctima: del maltractament del seu pare, però també del seu ex marit. 34 nens i nenes han perdut les seves mares per culpa de la violència masclista a l'Estat, en el que portem d'any. 265 orfes, des del 2013. 30 assassinats pels seus pares o les parelles de les seves mares. Nens i nenes indefensos. En parlem també amb els piscòlegs Marcela San Cristóbal, Mariona Auradell i Oriol Ginés, i amb la Fundación Mujeres.\nLa denúncia viral d'un jove, fart que se li demani la documentació pel color de la seva pell\nEl Ton Vieira Poblet està tip que la policia li demani que s'identifiqui només pel color de la seva pell. Ha fet un vídeo, que s'ha fet viral, i portarà la denúncia més enllà per agrupar casos similars: "Per a mi sortir de festa és una dificultat. Per als meus amics blancs, no".\nEl catedràtic de Dret Constitucional Javier Pérez Royo assegura que el Tribunal de Justícia de la Unió Europea pot declarar nul·la la sentència del procés contra Junqueras si considera que, en el moment que el Tribunal Suprem la va dictar, el dirigent d'ERC tenia immunitat parlamentària. Segons Pérez Royo, el Suprem té perduda aquesta batalla. El debat, amb José Manuel García-Margallo, Ernest Benach i Carles Campuzano\nTsunami, entre el caos i l'equilibri. Molesten els talls o molesta la situació política?\nLes mobilitzacions de Tsunami Democràtic han enganxat dos dels nostres tres tertulians. I això ens ha donat per discutir si generen cansament, si cal anar a més, si la implicació puja, baixa...\nA "L'entrevista del dia", el president de la Generalitat, Quim Torra, ha fet autocrítica i ha remarcat que el PSOE depèn encara més, després de les eleccions, dels vots independentistes. Ha destacat que a seva missió és avançar cap a la independència, i ha afegit que "el dia que vegi que no puc portar aquest país a la independència, plegaré". El president ha assegurat que "ara no és el moment d'anar a eleccions, és el moment d'enfortir les institucions i d'arribar a grans acords". Pel que fa a la possible investidura de Pedro Sánchez com a president del govern espanyol, Torra ha dit: "Els nostres vots no són a canvi de res." El president Torra ha demanat "disculpes perquè fa un mes de la sentència del Suprem i els partits no hem estat capaços de donar-hi una resposta política".\nAntoni Bassas i Ramon Besa analitzen la decisió de la RFEF de dur la Supercopa espanyola de futbol a l'Aràbia Saudita.\nL'"APM?" ha recordat els grans moments d'Albert Rivera en el món de la política després de 13 anys de carrera. Inclou les seves intervencions televisives -memorable la feta a TV3 amb Lídia Heredia i les múltiples amb Susanna Griso- i també els moments estel·lars als debats televisius amb la seva particular butxaca de Doraemon mostrant des de llibres i fotografies fins a llambordes de Barcelona i, com no, el famós gos Lucas.\nRepassem medicaments comuns que fem servir per combatre refredats, grips o mals de cap per saber si en fem un ús adequat o no amb Joan Ramon Laporte, catedràtic de Farmacologia de la UAB.\nLes eleccions generals del 10N han tornat a deixar un Congrés dels Diputats bloquejat. Després de més de 5 hores de programa, resumim en poc més de 4 minuts les declaracions dels grans protagonistes que deixa aquesta nit electoral.\nL'humor gràfic ja no és cosa d'homes\nL'humor gràfic ha estat històricament una cosa d'homes. La política té encara un rostre masculí i els que n'han fet sàtira també han estat històricament homes. Amb aquesta falta de referents, i en un panorama desèrtic, les humoristes gràfiques intenten trobar el seu lloc entre acusacions de "no tenir sentit de l'humor" o fer "humor femení per a dones". Parlem amb alguns dels noms que tenen un espai propi a revistes satíriques del país: Atxe, Maribel Carod, Raquel Gu i Ana Belén Rivero.\nFer les empreses més femenines\nCom podem fer les empreses més femenines? Com podem trobar l'equilibri entre el que és masculí i el que és femení? Què és un lideratge inclusiu i conscient? En parlarem a "L'ofici de viure" amb el psicòleg Joan Quintana, autor de "Relaciones poderosas", i amb Mercè Brey i Victoria Yasinetskaya, coautores del llibre "Alfas & Omegas" . I acabarem el programa amb l'espai de creixement personal de Sergi Torres.\nJulio Manrique: "Hem de convèncer els joves que el teatre no és un conyàs"\nParlem amb el director i actor Julio Manrique sobre la seva nova obra, i sobre la situació actual del teatre català.\nDesprés de saber-se la mort de Jordi Riba, "Palanca", parlem amb Mayka Navarro i Carles Porta sobre un dels casos de crònica negra més coneguts de Catalunya: els assassinats de la muntanya de Tor. Una història de revenges i enfrontaments entre famílies que va acabar amb tres morts.\nEdmílson: "Pot ser que estiguem davant d'un fi de cicle del Barça actual"\nLa temporada 2006-2007 va tremolar el terra sota els peus del barcelonisme, d'alguna manera es va acabar l'autocomplaença. Aquell moment ens ha vingut a la memòria ara, amb el moment que viu l'equip. Ho comparem amb Edmílson.\nToni Soler: "Erosionar el 'Polònia' és una manera d'erosionar TV3"\nLa Fiscalia ha obert una investigació contra TV3 i Toni Soler, responsable dels programes "Està passant" i "Polònia", per un delicte d'odi i injúries contra la policia. L'actuació respon a la denúncia del sindicat de funcionaris CSIF arran del gag en què es comparava els Mossos d'Esquadra amb "gossos rabiosos", i també a la paròdia d'una cançó dels Manel, "Boy band", convertida en "Poli band". Toni Soler ha dit: "L'esquetx del 'Polònia' és molt divertit i el defenso, el que vam fer a l'''Està passant' se'ns en va anar potser una mica de la mà." De tota manera, Soler ha dit que, si la denúncia avança, "davant de totes les instàncies defensarem la llibertat d'expressió". Soler ha afirmat que TV3 "està en el punt de mira des de fa molt de temps".\nJosé María Mena: "Posar la Fiscalia al servei del govern prové d'una llei de Primo de Rivera"\nL'exfiscal en cap de TSJC ha carregat durament contra Pedro Sánchez per les declaracions en què posava la Fiscalia sota control del poder executiu.\nFelip VI escoltava Catalunya Ràdio per estudiar català, segons la Casa del Rei\nConnectem amb Madrid, on la nostra companya Queta Karmany ha contactat amb la Casa del Rei per saber quins estudis ha fet Elionor per tenir tan bona dicció en català com va demostrar ahir durant el lliurament dels Premis Princesa de Girona.\nIsabel Allende: "Tinc una visió optimista, perquè he viscut els canvis"\nL'escriptora xilena -Premi de Novel·la Històrica Barcino 2019- observa amb atenció els moviments de protesta desfermats arreu del món. Allende confia en la capacitat transformadora dels joves que els estan liderant i afirma que, malgrat tot, "la història de la humanitat és evolutiva".\nJosep M. Solé Sabaté: "Ja no es pot dir que la majoria de la burgesia catalana està amb la Corona"\nL'historiador assegura al "Catalunya nit" de Catalunya Ràdio que sectors molt importants de la burgesia catalana no combreguen amb la monarquia espanyola i, fins i tot, estan a favor del referèndum d'autodeterminació.\nLes classes de català de la princesa Elionor\nL'"APM?" ha tingut accés a un document inèdit: les classes de català de la princesa Elionor amb el professor Virgili. Descobrirem si la infanta parlarà o no en català en el seu discurs dels premis de la Fundació Princesa de Girona.


Coronavirus sense fre a Espanya: gairebé 400 morts en 24 hores\nLa xifra de contagis s'eleva a més de 28.500 a l'Estat\nper Anna Corbatera diumenge, 22 de març 2020 - 12:07h\nLa xifra de contagis s'eleva a més de 28.500 a l'Estat| Catalunya Diari\nContinua l'Estat d'Alarma a Espanya, que Pedro Sánchez ha decidit allargar 15 dies més. Sanitat, per la seva banda, acaba d'anunciar noves dades sobre l'evolució del coronavirus al país, xifres que continuen sent preocupants. El nombre de contagis s'eleva a més de 28.500 i les morts pugen a un total de 1.720, la qual cosa representa que en 24 hores han mort gairebé 400 persones.\nContagis totals a Espanya: 28.572 (+ 3.646)\nMorts totals a Espanya: 1.720 (+ 394)\nPacients a l'UCI: 1.785\nPacients totals recuperats a Espanya: 2.575\nZones més afectades: Madrid, Catalunya i el País Basc\nEspanya, quart país més afectat\nLa pandèmia del nou coronavirus originat a la ciutat de Wuhan, a la província d'Hubei, al centre de Xina, ha provocat ja més de 300.000 contagis i més de 13.000 defuncions, amb Espanya situada com el quart país més afectat, amb més de 25.000 casos.\nSegons el balanç global actualitzat a aquest diumenge per la Universitat Johns Hopkins, la pandèmia del nou coronavirus s'ha estès per 171 països i territoris, deixant un total aproximat de 307.280 contagis i 13.049 morts. D'altra banda, el nombre de persones que han aconseguit curar-se de covid-19, la malaltia generada pel coronavirus, ascendeix a 92.378.\nLa Xina segueix sent el país més afectat. El balanç allí deixa fins ara 81.348 persones contagiades i 3.265 víctimes mortals, amb un total de 72.360 persones guarides. Itàlia continua en segona posició, amb 53.768 contagis, 4.285 víctimes mortals i 6.072 altes metgesses.\nCrida desesperada d'una metgessa catalana dirigida a tots els ciutadans\nLa «festa multitudinària» detectada a Catalunya en ple confinament\nSanitat Malaltia Pedro Sánchez


SA COLOMINA ORIENTA: BON COMENÇAMENT DE CURS\nHola a tots i totes, una vegada més tornem a començar un nou curs. Esperem que tots i totes vigueu amb l'energia renovada i amb molta il·lusió per començar aquesta nova etapa. i que les vostres motxilles vinguin plenes de desitjos d'aprendre, de coneixer, d'experimentar, i de treballar per pasar-mos-ho bé tots junts.\nDonem la benvinguda al nou alumnat de 1r d'ESO, ple de curiositat i ganes de conèixer el que serà la seva nova casa, i despedim amb molt d'afecte als que se'n va a fer el viatge cap als nous projectes.\nA tots plegats us desitjam que tingueu un BON COMENÇAMENT DE CURS.\nEn el següent enllaç trobareu l' HORARI DIA DE LA PRESENTACIÓ\nRecordeu que Sa Colomina Orienta te un perfil de facebook amb el qual podeu estar al dia d'aquest blog i altres notícies.\nPublicat per IES Sa Colomina a 16:30\nEtiquetes de comentaris: Informació puntual\nNOTES DE TALL 2010-2011\nBEQUES I AJUDS A L'ESTUDI- SECUNDÀRIA POSTOBLIGAT...


Agustí Chalaux i Lluís Maria Xirinacs, una nova esperança per una humanitat responsable.\nAgustí Chalaux (1911-2006) fou un adolescent inquiet que als seus 14 anys va assistir a una conferència del banquer Horace Finaly (1871-1945), llavors director general del Banc de París i dels Països Baixos. El banquer parlava de les vaques grasses i, durant el torn de paraules, el jove Agustí va preguntar: «I les vaques magres, qui les va inventar?». A resultes d'això en va néixer una gran amistat.\nDurant alguns anys s'anaren veient tots dos, transferint-li en Finaly coneixements no escrits pertanyents a la casta superior dels grans banquers, fins que les seves vides se separaren. Una de les informacions que va expressar en Finaly al jove Chalaux era la següent: «Existí a l'Àsia Sudoccidental una edat d'or, on la moneda no era d'or ni d'argent, i on regnava la pau i la responsabilitat».\nL'any 1936, en Chalaux va contemplar el fracàs dels seus amics llibertaris, que l'anomenaven «Xaló». Un d'ells, Abad de Santillán, li comentà: «Ja hem perdut la guerra i la revolució per no haver sabut, des d'un principi, dominar la moneda i la banca com a instruments al servei del poble; hem considerat, com uns adolescents, que les armes i la violència ho eren tot».\nMés endavant, amb la revolta d'Hongria del 1956 contra la Unió Soviètica, l'Agustí Chalaux es va adonar que la violència revolucionària estava condemnada al fracàs, degut a que els estats moderns tenen tots els instruments al seu abast per esclafar les revoltes i perpetuar-se en el poder.\nL'any 1979, en Chalaux va convéncer Lluís Maria Xirinacs (1911-2007) d'estudiar plegats un nou model polític, econòmic i social, explicant la següent anècdota: «Si tu tens excedents de carxofes, i hi ha gent que pateix fam, llavors pots inventar el diner necessari per comprar-les, donant diner a la gent que pateix fam, amb la qual cosa els excedents es consumeixen, els comerciants donen sortida als seus productes i la gent deixa de patir fam».\nVan assabentar-se alhora, en un article de l'arqueòloga francesa Denise Schmandt-Besserat, titulat «El primer antecedente de la escritura» («El primer antecedent de l'escriptura») dins la revista «Investigación y Ciencia» que, tot investigant l'origen de l'escriptura a Súmer, ella també va descobrir l'origen de la comptabilitat. Durant milers d'anys, des del 8000 al 2300 abans de Crist, va existir a Sumèria una civilització de ciutats-imperis on es desenvolupava el mercat, però aquest es basava en intercanvis que deixen prova jurídica, evolucionant mitjançant instruments de fang cuit com fitxes foradades, boles amb fitxes a dins i tauletes.\nVa resultar, doncs, que a Súmer va existir, durant milers d'anys, l'edat d'or de la qual va parlar en Finaly al llavors jove Chalaux. És la demostració que l'ésser humà no és corrupte per naturalesa, sinó que és l'antisistema actual basat en el diner anònim, que va de ma en ma sense deixar rastre, el que incentiva la manca d'honradesa humana. Justament amb el diner anònim s'inicia la cadena d'imperialismes moderns que dura fins els nostres dies.\nCal recuperar el caràcter nominatiu del diner. I això torna a ser possible mitjançant la moneda telemàtica. Cal fer-ho, però, sense deixar que la xarxa telemàtica monetària comporti una tirania en mans de polítics o banquers.\nL'Agustí i en Lluís Maria van formar equip amb el metge Joan Parés, aquest darrer fent de secretari, fundant plegats el Centre d'Estudis Joan Bardina. L'any 1982 van redactar el seu primer llibre conjunt: «Tercera Via, Sistema General a la mesura de l'home d'avui», que trenta anys després ha estat editat en paper i posat a disposició de tothom per Internet.\nDesprés del mecanoscrit del «Sistema General», el Centre d'Estudis Joan Bardina va elaborar altres llibres i documents, que han estat traduïts i publicats dins del seu lloc web: http://bardina.org\nDes d'aleshores, la llavor sembrada per l'Agustí Chalaux i en Lluís Maria Xirinacs espera que fructifiqui per construir una humanitat lliure, justa, responsable i en pau.\nDiumenge, 1 de juny del 2014.


Espectacles de màgia per comunions - Mag Eduard Juanola\nespectacles de màgia per comunions\nBusques espectacles de màgia per comunions?\nHas arribat al lloc adequat. Em dic Eduard juanola i des de l'any 2000 realitzo espectacles per comunions. Si estàs buscant idees originals per comunions , regals per comunions o animació per comunions, et proposo els meus espectacles de màgia per comunions.\nNavega per la meva pàgina web. Et convido especialment a mirar la secció “Espectacles” i mirar les meves propostes d'espectacles de màgia per comunions. Segur que trobaràs alguna proposta que encaixi amb la celebració que estàs organitzant.\nVisita la meva secció de vídeos. Hi ha molts mags per comunions a Barcelona i molts mags per comunions a Girona amb estils diferents. El meu estil de màgia és dinàmic, proper, respectuós i ple de simpatia, sempre amb la missió de que passeu una molt bona estona i us sorprengueu.\nOferim aquests serveis: \nEspectacles de màgia familiar per comunions\nEspectacles de màgia de saló per comunions\nAnimació familiar per comunions\nMags per comunions\nTallers de màgia infantil per comunions


Per què correm l’últim dia de l’any?\nEls motius per córrer el 31 de desembre sobren i, l'origen d'aquesta tradició, l’hem de buscar a São Paulo\nPer què correm l’últim dia de l’any? EFE\nBarcelonaFer lloc a l’estómac per als torrons i les neules, acabar l’any amb activat i ganes de marxa, trobar una excusa per disfressar-se, lligar entre la marea de corredors... Els motius per córrer el 31 de desembre sobren. L’origen l’hem de buscar a São Paulo. En aquesta megalòpoli brasilera que avui té 12 milions d’habitants es va córrer la primera Sant Silvestre el 1925 i s’ha organitzat de manera ininterrompuda fins demà, quan se’n celebrarà la 94a edició. Ni la Revolució Constitucionalista de 1932 ni la Segona Guerra Mundial ho van evitar.\nLa Corrida Internacional de São Silvestre, com en diuen al Brasil, se la va inventar el periodista Cásper Líbero. Actualment té 15 quilòmetres, una distància poc freqüent, a mig camí dels 10.000 i un mitja marató. Organitzada pel diari paulista Gazeta Esportiva, és la cursa popular més important de l’Amèrica Llatina. En realitat es va inspirar en diverses proves que es feien a França en què els corredors portaven torxes. Així, a São Paulo al principi es corria durant la nit de Cap d’Any, però després es va passar al matí per no coincidir amb les revetlles i poder-ne ampliar la participació. Aquesta prestigiosa cursa, per cert, es podrà veure en directe per televisió demà dilluns a partir de les 11.40 h a GolT amb la narració de qui escriu aquestes línies i els comentaris tècnics de l’atleta Nacho Cáceres. Però, per sobre de tot, el gran llegat de São Paulo és que ha inspirat milers de Sant Silvestre que se celebren a tot el món. I per què aquest nom? La culpa la té un romà anomenat Silvestre. Elegit papa número 33 de l’Església catòlica l’any 314, no s’imaginava pas que acabaria sent venerat per una tradició tan pagana com és córrer. Només va cometre el pecat de morir un 31 de desembre (del 335).\nÉs difícil fer càlculs perquè molts pobles, per petits que siguin, volen tenir la seva Sant Silvestre, però s’estima que a Catalunya n’hi ha més d’un centenar, i a la resta de l’Estat, més de mil. Fins i tot un estudi parla de 200.000 corredors a tot Espanya amb un dorsal l’últim dia de l’any. Cal aclarir que no totes les Sant Silvestre se celebren el 31 (la majoria, en qualsevol cas), però sí durant els últims dies de l’any. Amb unes distàncies que oscil·len entre els 5 i els 10 quilòmetres.\nLa Sant Silvestre de Vallecas, amb més de 50.000 corredors, és la més multitudinària del planeta, amb una exitosa combinació de dues curses: la popular i la internacional, que acaba a l’interior de l’estadi del Rayo Vallecano i que compta amb una participació de luxe. No és, però, la més antiga d’Espanya: el 1961 (tres anys abans de la San Silvestre Vallecana), es va posar en marxa el Circuito de Nochevieja de Galdakao, en què els corredors portaven torxes, fins que l’enllumenat públic va permetre als participants córrer amb les mans lliures. A casa nostra, la Cursa dels Nassos de Barcelona té més de 10.000 atletes, amb un horari (17.30 h) que permet començar de dia i acabar quan s’ha fet fosc. També destaquen la de Sant Cugat del Vallès, enguany Ciutat Europea de l’Esport 2018, i el Masnou. Aquesta última és la més antiga a casa nostra amb 39 edicions: es va celebrar el dia de Sant Esteve i les noies, que tenen la seva pròpia cursa al marge dels homes, van reivindicar el dret a córrer soles.\nDe la Jonquera a Mont-roig del Camp, de Pont de Suert a Mataró, de Montblanc a la Seu d’Urgell. Tot Catalunya ret culte a sant Silvestre. Entre els premis més curiosos, a Mollerussa els guanyadors s’emporten un indiot, i a Castelldefels, un pollastre capó. Ja sabem que córrer obre la gana!\nUna dada interessant per concloure. La coneguda xarxa social esportiva Strava, amb 36 milions d’usuaris a tot el món, ha publicat que el 31 de desembre és el dia més popular de l’any per sortir a córrer. ¿Encara teniu alguna excusa per no calçar-vos les vambes demà?


RuralActiva.net - Butlletí\nBUTLLETÍ de RuralActiva - Emprenedoria Rural a Catalunya\nFonda Can Custodi no és només una fonda sinó que és un lloc únic ubicat en un entorn bellíssim en el qual l'Anita i el Jose ofereixen un tracte proper i una cuina d'alt nivell perquè hi posen tota la il·lusió en la seva feina diàriament.\nLLEIDA, SEU DEL I FÒRUM AGRARI EUROPEU\nLleida acollirà el proper 29 de setembre la celebració del I Fòrum Agrari Europeu, on es debatrà sobre la reforma de la nova PAC per al període 2014-2020.\nS'APROVA EL PLA INTEGRAL D'AJUDES DEL MINISTERI D'INDÚSTRIA, ENERGIA I TURISME\nConstitueix l'objecte d'aquesta ordre l'aprovació del Pla Anual Integrat de les ajudes públiques convocades pel Ministeri d'Indústria, Energia i Turisme i els seus organismes dependents.\nCliqueu al següent enllaç per veure les darreres notícies recollides a RuralActiva:\nFoment del Treball ha obert la convocatòria de la sisena edició dels Premis Atlante amb els quals reconeix la tasca de les empreses catalanes en la implantació efectiva de la prevenció de riscos laborals. El termini per a presentar les candidatures finalitza el 28 de setembre.\nCONVOCATÒRIA OBRA SOCIAL LA CAIXA: EMPRENEDORIA SOCIAL\nEl Programa d'Emprendoria Social "La Caixa" té com a finalitat donar suport als emprenedors i empreses socials en fase llavor. Es dirigeix a empreses socials: de nova creació, amb un recorregut inferior a 3 anys i a entitats socials amb noves línies de negoci.\nJORNADA D'EMPRENEDORIA SOCIAL\nEl Consorci GlobaLleida, conjuntament amb el departament d'Empresa i Ocupació de la Generalitat de Catalunya, ha organitzat per al proper dia 20 de setembre la jornada "Emprèn socialment, una aventura apassionant" amb l'objectiu de fomentar la innovació social a Lleida.\niNNOVANT FEM FUTUR\nEn el marc de les trobades "Innovant fem futur", el Consell Econòmic i Social de Granollers organitza el proper 26 de setembre la jornada Innovació i Transferència Tecnològica al Món Alimentari.\nCliqueu al següent enllaç per veure altres activitats programades:\nPer rebre el butlletí mensual envieu un correu electrònic indicant "alta subscripció" a info@ruralactiva.net\nRuralActiva.net - Fundació del Món Rural\nHeu rebut aquest email per què el vostre email figura en el directori de la Fundació del Món Rural. Si no voleu rebre més butlletins de RuralActiva podeu enviar un correu electrònic a info@ruralactiva.net posant "esborrar de llista RuralActiva" a l'assumpte del missatge.


43 coses barates amb ressenyes increïblement altes a amazon - Cites\n43 coses barates amb opinions increïblement altes a Amazon\nQuan es tracta de comprar en línia, el preu més barat és el meu preu. Fins i tot amb un pressupost més reduït, quedareu sorpresos de la quantitat de coses assequibles que hi podeu trobar. La millor part? La majoria d’aquestes coses econòmiques també tenen revisions increïblement altes a Amazon.\nharry estils camille\nDes d’unes petites eines dissenyades per fer trossejar un plàtan tan fàcil com menjar-ne un fins a un coixí inflable que podeu utilitzar mentre esteu de viatge, hi ha moltes coses assequibles que podríeu comprar per ajudar a millorar la vostra vida. I perquè a Amazon, no només teniu una manera d’enviar les coses ràpidament a través de Prime, sinó que podeu llegir les ressenyes de milers d’altres compradors que han utilitzat abans un producte i sabreu exactament com de bo.\nconversa cor a cor\nEl millor de tot, que aquests productes demostren que són barats no és una cosa dolenta: només vol dir que només invertiu diners en coses que sabeu que realment podeu obtenir un bon valor. El seguiment de tants articles favorables al pressupost per tota la casa pot suposar-se com a si mateix un èxit. Però amb aquesta presentació de diapositives, no heu de fer cap cerca difícil, perquè he arrodonit alguns dels millors productes assequibles que ofereix Amazon.


Balears bat amb un fort alça el rècord d'hivern de consum elèctric\n08 març 2021 12:43\nProp de 8.500 de Gesa es quedaren sense llum en alguns moments del dia\nLl.Llorenzo | 01 febrer 2003\nLes baixes temperatures varen provocar un fort augment d'electricitat que al principi del vespre significava ja un nou rècord d'hivern en consum energètic. Concretament, pocs minuts abans de les vuit del vespre, segons dades proporcionades per fonts oficials de Gesa, el consum màxim d'electricitat arribava al sistema Mallorca-Menorca a 791 megawats (mw), igualant el rècord d'hivern anterior que es va donar també el mes passat. Pel que fa a les xifres globals de Balears, aquestes eren totalment desconegudes durant un hivern fins ahir i varen representar un consum de fins a 888 megawats.\nLes fonts de Gesa varen considerar d'«excepcionals» aquestes xifres, ja que «s'han donat en divendres, quan normalment quan comença el cap de setmana el consum elèctric disminueix». La portaveu de la companyia va afegir que «si hagués estat un dia entre setmana, hagués pulveritzat el rècord». Tot i que quan acabava el dia, just s'estava consumint un 5 per cent més d'electricitat que el dia anterior, durant el dematí l'increment de consum va arribar a ser del 16 per cent, consumint-se en alguns moments 120 megawats que el dia anterior.\nPrecisament, l'augment del consum per part d'algunes llars va fer que a algunes zones fallasin els fusibles i es produixin panes elèctriques. Així i tot, en la major part d'àrees afectades, principalment rurals, les panes, segons Gesa, varen ser provocades per factors climatològics, com ara el vent. Al final del dia, segons les fonts de la companyia prop de 8.500 clients (llars o empreses) del centre, nord i llevant de Mallorca i de Menorca s'havien quedat sense llum, tot i que la major part ja havien recuperat el suministrament energètic.


Albert Pont: 'La independència no la guanyarem comptant-nos'\nPuigdemont es reuneix amb Albiol a la Generalitat\tPuigdemont es reuneix amb Albiol a la Generalitat\nUn vaixell de vela estelada convoca l'Onze de Setembre des de la mar\tUn vaixell de vela estelada convoca l'Onze de Setembre des de la mar\nL'ANC entendrà que Puigdemont i Forcadell no vagin a la manifestació de la Diada\tL'ANC entendrà que Puigdemont i Forcadell no vagin a la manifestació de la Diada\nL'ANC i Òmnium Cultural pedalen per la Diada\tL'ANC i Òmnium Cultural pedalen per la Diada\nAda Colau sobre el RUI: 'La unilateralitat no és efectiva'\tAda Colau sobre el RUI: 'La unilateralitat no és efectiva'\nERC s'aplica un Codi de Conducta intern per descobrir i sancionar actituds irregulars\tERC s'aplica un Codi de Conducta intern per descobrir i sancionar actituds irregulars\nPuigdemont defensa el seu dret com a president a manifestar-se per la Diada\tPuigdemont defensa el seu dret com a president a manifestar-se per la Diada\nIceta alerta a Puigdemont i la CUP: 'La línia independentista unilateral és un error'\tIceta alerta a Puigdemont i la CUP: 'La línia independentista unilateral és un error'\nRufián i Puigdemont, aclamats amb crits d'independència durant la Patum\tRufián i Puigdemont, aclamats amb crits d'independència durant la Patum\nQuim Morales: 'No baixarà Nostre Senyor a obrir el mar Mediterrani perquè ens separem d'Espanya'\tQuim Morales: 'No baixarà Nostre Senyor a obrir el mar Mediterrani perquè ens separem d'Espanya'\nAlbert Pont: ‘La independència no la guanyarem comptant-nos’\nEntrevista al president del Centre Català de Negocis per parlar de la Diada i del curs polític que ens espera\nAlbert Pont és el president del Cercle Català de Negocis (CCN) d’ençà del 2013. Des d’aquesta tribuna ha pogut constatar i explicar d’una manera directa el maltractament econòmic que rep Catalunya, i concretament el teixit empresarial, i ha denunciat molt sovint els greuges de l’estat espanyol, com en aquest article escrit a VilaWeb. Hi parlem, en una entrevista de la sèrie ‘A punt per a la independència?’, sobre el moment polític actual, centrat en la mobilització de la Diada i la qüestió de confiança al president de la Generalitat. Es declara escèptic amb el procés, sobretot pel ‘politiqueig’ dels partits, que els impedeix d’anar a l’una. Segons ell, l’origen de tots els mals està en el 27-S, quan l’independentisme no va saber imposar el seu discurs, tot i que els vots sobiranistes van guanyar al no per deu punts de diferència (55%-45%). Consegüentment, no creu que s’hagi de fer un RUI, perquè l’hora de comptar-nos ja ha passat, diu.\n—Nom: Albert Pont\n—Des de quan? Sempre havia estat independentista utòpic. Aquest sentiment va passar a ser racional quan vaig anar a viure Madrid.\n—La política és… un mal necessari.\n—Com us definiu políticament? No crec en les ideologies, crec en el sentit comú.\n—Teniu llibre de capçalera?: Walden i El deure de la desobediència civil, de Henry David Thoreau.\n—El personatge històric que us inspira: D’ençà que estic en política institucional i conec els polítics i les administracions des de dins, ja no crec en personatges històrics. Ni de cap àmbit. Tothom té les seves virtuts i les seves misèries i no m’agrada idealitzar.\n—Quin objectiu ha de tenir aquesta diada?\n—Aquesta diada ha de ser la de la consolidació d’una opinió pública que es majoritària a Catalunya i també ha de ser la diada de suport als polítics. Ara mateix, qui porta el pes i la responsabilitat del procés és la classe política. Passa una mica com la primera diada massiva, la del 2012, en què la gent va donar suport a una classe política en un dels moments més crítics. Ara és quan ens ho juguem tot.\n—Anem bé per assolir-lo?\n—Anem, que ja és molt. El problema és que no hi ha cap manual de la independència i cada país ho fa com bonament es pot. Depèn de molts vectors: partits que tenen interessos contraposats, entitats de la societat civil i molts poders fàctics al voltant del sobiranisme que també pressionen en un sentit o en un altre. Jo estic convençut que es repetirà l’èxit de les altres vegades, però si no fos així tampoc no em preocuparia massa. L’època de les fotos ja ha passat i ara és l’hora dels fets consumats.\n—Creieu que la gent està cansada de mobilitzar-se?\n—No, i ho farà cada vegada que es requereixi. La gent té ganes de participar, de viure i reviure els moments històrics. D’això no ens en cansem. Sí que ens cansem del politiqueig i d’aquesta pugna entre interessos partidistes. No impedeixen que el procés avanci, però canvien el full de ruta quan els convé. Això sí que cansa, i no un acte festiu.\n—Què us agradaria que passés a la qüestió de confiança?\n—Mira, jo ara mateix em sento desvinculat del procés. En el sentit que durant aquests darrers anys tota la meva vida ha girat entorn del procés. Però he arribat a la conclusió que una cosa és la independència, per la qual continuaré treballant, i una altra és el procés. Esgota molt per la gent que hi ha dins. Aleshores, la part política del procés no em preocupa gens. No m’interessa.\n—Però l’una cosa va lligada amb l’altra.\n—Sí, ja ho sé. Però és la part més esgotadora. Crema molt i jo no sóc polític professional. A la vida tot té avantatges i inconvenients. A mi m’agradaria que de la qüestió de confiança en sortís un govern molt més reforçat i un procés més reforçat, i una unitat d’acció entre els partits, cosa que de moment no veiem. Posats a somniar…\n—Si Puigdemont no la supera i hem de fer eleccions, el procés s’acaba o en surt reforçat?\n—No s’acaba mentre es revalidi la majoria parlamentaria. El procés passa per damunt d’aquestes coses i ha superat moments molt complicats.\n—RUI sí o RUI no?\n—Aquesta és una qüestió del procés. A mi em van vendre un full de ruta. El 27-S no tan sols vàrem votar per la independència, sinó que vàrem decantar-nos per un full de ruta. I ara me’l volen canviar. Bé, jo entenc que el procés és una qüestió dinàmica i que depèn de moltes voluntats, i que ara hi ha un grup que s’ha fet valer i condiciona la continuïtat del govern i, fins i tot, el full de ruta marcat per la llista majoritària. Crec que el RUI vol esmenar un dels greus errors que hem comès, no comptar com calia el resultat del 27-S.\n—Havien de ser unes eleccions plebiscitàries i els mitjans espanyols van jugar la seva carta i van guanyar: vendre’ns el resultat que el sobiranisme no va superar el 50%. Es van apropiar els vots dels que s’abstenien. Entre el grup del sí i el grup del no hi ha deu punts de diferència, 45%-55%. Amb gairebé un 80% de participació. Era una situació perfecta i ara resulta que, com que no ho vàrem comptar bé, ens hem de tornar a comptar. Mireu, que facin com vulguin. La independència no la guanyarem comptant-nos.\n—I com, doncs?\n—El dia que siguem un estat independent, la història l’escriurem nosaltres i aleshores podrem dir que la majoria social la vàrem demostrar tal dia a tal hora. Per què? Perquè ho diem nosaltres i punt. Aquesta és la força de tenir un estat independent. La fase de demostrar quants som l’hem de superar. Ara toca explicar quin estat volem, com el volem, com ha de ser participatiu, com s’ha d’organitzar l’administració territorial, quin model econòmic hem de tenir, de quina manera hem de construir les estructures d’estat… Això hauríem de fer.\n—En el cas d’haver-hi un referèndum, sou partidari d’una DUI immediatament després?\n—Depèn de la tensió política que hi hagi. Una de les coses bones del procés és, precisament, aquesta capacitat de modular-se segons la situació que hi hagi. DUI, si cal sí, no ens ha de fer gens de por. Però abans hem d’haver-hi engrescat i hem d’haver-ne partícip la comunitat internacional. Sense això una DUI pot acabar en no res.\n—Com creieu que poden reaccionar els espanyols?\n—Tinc una opinió molt divergent a la generalitzada. L’estat espanyol no és una cosa, és com el procés, hi ha un munt de gent amb interessos diferents. Què faran? Allò que aquells que tinguin un cert poder imposin a la resta de forces. N’hi haurà que voldran una intervenció amb mà dura i n’hi haurà que no. Allò que facin dependrà del joc de forces. Pensar que som al segle XXI i la UE i l’OTAN no permetrien una intervenció militar és una actitud una mica càndida. Ells no han de demanar permís i faran allò que vulguin.\n—Per guanyar un referèndum cal eixamplar més la base independentista?\n—Això sempre. Però ja no podem apel·lar als sentiments, al discurs de les infrastructures i dels greuges. El procés ha de deixar de banda el victimisme, tant en els arguments com en les actituds polítiques. No sortim del victimisme des de fa tres-cents anys.\n—I com s’ha de fer?\n—Quan la gent vegi que hi ha la possibilitat de construir un país lleugerament millor, encara que no sigui l’òstia amb pa amb tomàquet, però que serà més racional, això acabarà d’engrescar els no convençuts. La independència no és pas un fi, és un mecanisme per a tenir un estat independent. Sóc del parer que d’estat no n’hi hauria d’haver ni un, perquè són la pesta negra, però ja que tothom en té, jo també en vull un.\n—Hi ha independència sense els comuns?\n—No hi ha independència sense transversalitat. De fet, és una de les essències del sobiranisme. El catalanisme polític ha aconseguit aglutinar gent de dretes, d’esquerra, castellanoparlants…\n—Tres coses de la independència que us motiven i que utilitzeu per a convèncer un indecís.\n—Primer, volem la independència per tenir un estat que no ens faci jugar els agents econòmics en contra. També, per a tenir un estat que realment inverteixi en allò que cal: coneixement, educació, infrastructures, formació… I sobretot, tenir un estat per a salvar l’estat del benestar. Què és això d’haver-nos de conformar perquè, com que hi ha crisi econòmica, l’estat ha de retallar serveis socials i drets? Què s’han cregut?\n—Quin és el màxim error que ha comès el procés?\n—A banda de no comptar-nos adequadament el 27-S, per mi una de les mancances del procés és que no s’han aconseguit avals d’organismes internacionals. L’autoritat i la força del parlament dependrà de si finalment els contribuents fan el gest de pagar a l’Agència Tributària Catalana. Parlo d’aquesta estructura d’estat com podria parlar de qualsevol altra. El contribuent ha de tenir les màximes garanties jurídiques i polítiques i això t’ho dóna un organisme internacional.\n—I l’encert més gran?\n—L’encert més gran del procés va ser començar-lo en el moment que es va començar. Quan persones del poder polític i econòmic del país als quals la independència no els anava ni els venia van dir: ja n’hi ha prou.\n—En algun moment ho heu vist molt magre?\n—No. En algun moment hem perdut molt el temps innecessàriament. Els partits van haver de menester molt temps per a decidir si anaven junts o no, mesos per a decidir si es formava govern i ara resulta que ens estarem un any per a decidir si fem un RUI. Però magre no ho he vist mai.\nSèrie ‘A punt per a la independència? (entrevistes Diada 2016)‘: Eduard Voltas,Salvador Cardús, Natàlia Esteve, Isona Passola, Roc Casagran, Bel Olid, Imma Tubella, Pau Alabajos, Núria Bosch i Quim Morales.\nA punt per a la independència? (entrevistes Diada 2016)


David Barba (o la il·lusió per les matemàtiques) | unbloceducat\nFlickr\tDavid Barba (o la il·lusió per les matemàtiques)\tIn Ferramentes on Març 27, 2014 by Paco Raga Hui hem compartit una agradable i profitosa jornada amb el David Barba. Sabíem d’ell des de fa molts anys, especialment a través del seu DAU (un magistral llibre de matemàtiques que féiem servir a la primària de la nostra escola, fins ben entrats els noranta). La Direcció del nostre centre el va contactar a un encontre matemàtic a Castelló. I el contacte ha fructificat en diverses formes. Una d’elles la jornada que tot seguit expliquem.\nL’escola respira un aire tranquil. Els alumnes han preparat, amb els mestres, l’encontre i les preguntes que li faran al professor de matemàtiques. Hi ha un cert què, una expectativa (alta, diria jo): ens visita un “peix gros” de la matemàtica. Hui serà amb nosaltres el David Barba.\nSe’l veu un home tranquil, i tanmateix d’expressió i gest apassionat. Cabell entrecanós, abundant; i barba, en consonància amb el seu cognom, però més curta del que podries esperar en algú tan savi. I de seguida les traces dels que saben, i saben comunicar. No sols les matemàtiques, les idees o la metodologia d’aquesta disciplina, sinó i per sobre de tot, el goig, l’enorme privilegi que és ser mestre i ensenyar matemàtiques als infants. Primer atén un fòrum obert amb els alumnes (que, li faran aquelles preguntes prèviament treballades a classe) i després fa una sessió extraordinària de claustre amb el professorat (gairebé tots i totes els docents d’escolagavina hi érem). I respon a preguntes com ara: com ensenyeu vosaltres a fer la resta portant? què feu amb la descomposició factorial? Quan és millor introduir l’àlgebra? I un llarg etcètera… I amb les seues respostes, David Barba ens rearma ideològicament i ens transmet la calma i la seguretat que anem en bona direcció (coneixem i apliquem moltes de les seues idees, des de fa molt de temps). Però, també ens passeja per novedoses (almenys en el nostre País) i diferents maneres d’afrontar els problemes i situacions que de forma corrent acaren els mestres de mates. Ens ha interessat especialment el seu coneixement sobre les metodologies de treball seguides en uns altres països de l’OCDE, per exemple Holanda. (Tenim vincles amb escoles d’aquest país, com ara el Montessori College de Hengelo, o l’escola d’Oude Pekela, centres amb el quals mantenim profitosos intercanvis escolars.) Tal vegada, aquestes metodologies fresques i desangoixants han dut Holanda a ocupar la quarta posició en el rànquing matemàtic de l’informe PISA (que sí, que és criticable, però més criticable és no ser-ne).\nEn acabar, l’escola li brinda un bonic regal adobat de música.\nDinem i fem un café, la conversa distesa. Però el tenim ací i només per unes hores… així que no ens podem permetre una treva. Durant les postres, alguns ja tenen el café a la taula, li demanem per un enigmàtic problema de geometria que ell resol amb taronges. “Quina és l’àrea d’una esfera?” (Al peu d’aquest apunt trobareu la resposta, i el que és més enginyós, com arribes a ella si et dius David Barba). Parlem d’açò i alló. Ens diverteix amb comentaris de la celebració del dia “pi” (el 14 de març), i com els detractors de pi, partidaris de “tau” (tau és 6.28… el doble de pi!) defensen que tot seria més fàcil si els feren cas: per exemple la longitud d’una circumferència no seria més “dos pi erra”; simplement seria “tau per erra”). Llàstima que el dia “tau” (28 de juny) cau fora del calendari escolar.\nNo ho diu, o no ho explicita ni ho enumera, però ens atrevim a organitzar el seu discurs no escrit en una sèrie de sis bones idees:\nAprendre fent unes matemàtiques interessants. (“Una pàgina de sumes, avui en dia, en el segle XXI és inadmissible”.)\nProposart reptes, diversió difícil. (“Un company preguntava als alumnes en un examen: plantegeu una inequació que done tal resultat. Un alumne li respongué amb una inequació que donava el resultat demanat… amb números molt més grans dels necessaris. Ara veuràs quina inequació li he posat a la resposta!”)\nUna matemàtica creativa, fins i tot artística. (“Al final, més que no una descomposició factorial acaben dibuixant un pomell de flors o unes maduixes”.)\nRespectar els estils d’aprenentage. (“Una alumna solucionà com expressar la meitat de ‘x’, simplement escrivint ‘/’. L’altra meitat seria ‘\_’, clar.”)\nTemptejar, provar, acostar-se a la solució de forma agradable. (“Per què utilitzar 3.14 com a valor de ‘pi’? Per a fer això, useu 3 en molt bona aproximació. Facilitarà moltíssim el càlcul mental i l’obtenció de resultats aproximats.)\nSer persones del nostre temps, de la nostra era tecnològica. (Li pregunten: “Com explicaries tu als alumnes com han de fer la divisió de 17653479.23 entre 29?” David Barba trau el mòbil de la butxaca, en disposició d’usar la calculadora.)\nPodríem allargar el comentari encara molt més. Però ens limitem per qüestions de format. El gust de boca agradable que ens deixa i el somriure que ens pinta a la cara aquest home ens motoritzen els dits i esperonen els nostres cervells i cors de mestres. Esteu convidats/convidades\nNomés tancarem l’apunt dient que el David ha acceptat la proposta de col·laborar a les jornades de l’Escola de mestres que Akoe prepara ja per a l’estiu vinent. Tornarem a parlar d’ell: el David Barba.\nSolució: 4 п r2. Demostració: s’agafa la taronja i es talla equatorialment en dues meitats. Fent servir un casquet com a patró, es tracen quatre cercles en un paper. Pelem la taronja i amb les pells anem fent un mosaic per cobrir un per un els quatre cercles. I ho aconseguim! (si la superficie d’un cercle és п r2, la de la pell de la taronja, és a dir una esfera, serà de 4 п r2).\n[Imatge: és fàcil generar idees il·lusionants quan estàs amb el David Barba.]


Posted by tbonet on 20 Desembre, 2010 11:59\nLa meva cinemateca\nPosted by tbonet on 04 Desembre, 2010 13:27\nEstic orgullós de la meva col·lecció de DVDs. Aquesta és la llista 'oficial'. La majoria son DVD escollits expressament, altres promocions de diaris, gangues de quiosc... Algunes son boníssimes, altres fiascos que han estat a punt de ser 'traspaperades', però aquí estan, qui sap si un dia alguna d'aquestes m'acabarà agradant.És una llista molt eclèctica, talment com els meus gustos. Hi ha de tot.Afortunadament algunes botigues i quioscs han començat a rebaixar els preus, tenia la col·lecció bastant estancada.Tot i que hauria d'ampliar-se el catàleg de pel·lícules amb preus més populars si volen aturar la pirateria.Ara, jo no estic en contra de la possibilitat de baixar-se coses d'Internet. Moltes pel·lícules o sèries no s'editen en DVD i almenys tenim alguna opció d'accedir-hi.També hi ha sèries de Tv que les hem vist en català i que la edició en DVD tant sols porta la pista en castellà, perquè no ens podem baixar els episodis en català?Bé, continuaria parlant però això ara tan sols és una amalgama de pensaments.\nLa llista: clica aquí\nPosted by tbonet on 25 Novembre, 2010 19:35\nPer endavant ja descarto a Ciudadanos i al Partido Popular. Aquests, abans que el progrés de Catalunya, busquen altres fites com augmentar la posició de força castellana en detriment de tot lo que tufegi català.\nTambé, en aquesta reflexió, em centraré en les forces 'més conegudes' o incipients.\nPartint de la base de ser independentista, se'm presenten tres opcions amb possibilitats: ERC, SI I REAGRUPAMENT.\n- ERC: Ho sento, us he donat suport molts anys, però el gir independentista l'havíeu d'haver fet abans del segon tripartit. M'heu defraudat i no m'acabo d'empassar que la independència sigui, avui, una prioritat per vosaltres, més enllà de la campanya electoral. Tampoc m'agrada el Puigcercós en el rol de cap de llista. Podria ser un bon segon, o home de partit però no donar la cara, provoca un cert rebuig. El de Los Rios em cau força bé, tot i que potser li falta una miqueta d'agressivitat. Però no és suficient.\n- SOLIDARITAT CATALANA i REAGRUPAMENT: Fins fa uns dies pensava que la cosa estaria entre aquests dos, i fent-m'ho a cara i a creu al darrer moment. Però la opció SI s'ha desinflat, no trago el Laporta, potser vaig errat però em ve contínuament al cap la imatge d'un 'Gil catalanitzat' fent oposició populista al Parlament. Amb el Rivera ja en tenim prou. En Carretero sembla més seriós (per la vessant 'mala llet'), tampoc m'inspira massa confiança però potser com a aprtit independentista ara per ara son els qui més em llamen la atenció. Segurament les votaré.\n- PSC: No. Em sap greu ser tant contundent però no entenc perquè hi ha el Sabaté de cap de llista, sincerament. Crec que han perdut el nord. I de cap de llista els hagués ajudat molt més La Tura, almenys així ho sento. Tampoc he pogut escoltar de viva veu les seves propostes doncs no han respost la nostra invitació a participar en un cicle de conferències a Vila-seca, on si han participat la resta.\n- ICV: Quan vaig escoltar la Hortènsia Grau a Vila-seca em vaig preguntar: 'On l'han pescat aquesta? Però té algo que la fa atractiva, la fa propera i algú amb qui pots parlar. L'Herrera em transmet confiança. No m'importaria veure'l de President de la Generalitat.\n- CiU: aquesta reflexió és la complicada. Els darrers anys a Vila-seca m'han fet canviar la percepció que tenia de bona part de la gent convergent (negativa, molt negativa). Diverses persones properes n'han estat els artífexs, però vull parlar d'en Josep Poblet. Considero que Catalunya, en aquests moments, necessita algú com ell. Transmet confiança, capacitat de sacrifici i de treball, bon orador (també un defecte doncs s'enrotlla massa!)... Naturalment podríem divergir en diversos assumptes, però té clares les coses i això, avui, és molt important. A hores d'ara és el millor polític de les nostres contrades i, m'atreviria a dir, de més enllà. Se l'acusa de no dir res, de vendre fum, d'amagar el programa perquè no en té... collonades: fa por. Això és el que passa, tota la campanya han intentat, especialment el Sabaté, desprestigiar-lo, fer-lo quedar com un mindundi egòlatra que tan sols mira per ell... No, en Poblet és molt més i podria assegurar que ens ho demostrarà a partir del 29-N. Sobre l'acumulació de càrrecs, tranquils, veint-lo currar, és capaç d'això i molt més.\nP.D. Si, és cert. Si no fos perquè deia que votaria independentista, aquestes reflexions condueixen a pensar que votaré en Poblet. El votaria, però no ho faré, aquestes eleccions me les plantejo des de la vessant ideològica i no pas pràctica o útil. Ara bé, si no teniu ideologia definida i busqueu aquell que tingui més taules i més números per treure'ns d'aquest femer, voteu en Poblet, no us defraudarà... com altres han fet.


Toni l' abellerol: Verderoles ( Emberiza citrinella) i griva cerdana ( Turdus pilaris ) a la Font del Arbre en Aitana\nVerderoles ( Emberiza citrinella) i griva cerdana ( Turdus pilaris ) a la Font del Arbre en Aitana\nNo pareix que estem en 24 de decembre ja que en plena serra d´Aitana a les 7h del matí feia una temperatura molt bona i anavem en "polar" i prou , fescoreta , però soportable. Aigua per tot arreu i aixó fa que tinguen poques captures de turdus 4 exs de "Turdus philomelus" i 1 ex de" Turdus pilaris" que fa que tinguem una forta pujada d´adrenalina tan per a Guille, Mayor i jo.\nVeem la diferencia que tenim entre un tordcomú i una griva cerdana , la foto ès pro elocuent més que una descripció.També observem griva i merla de pit blanc, però la gran quantitat d´aigua fa que no acudeixquen a la zona.També observem un bandol de xicotet de verderola volan i que acabaven de pasturar en el bancal.\nPit-roig, cagastaques, cercavores, gafarrons, cardeneres, pasa forats, blanca, xoriguerer, bec-tort, xou, tita, tort ala-roig.\nAquet anellament pertanyi a la campanya de "Turdits invernants a la Serra d´Aitana" que lórnitoleg Guillermo Mayor fa 3 temporades ve desemvolupant a la zona.L´abundancia de fruits és la responsable de que aquets ocells vinguen tardor rere tardor a hivernar.\nEl matí va passant i anem veent un grapats d´ocells però una gran tranquilitat es respira a la Muntnya i tan sols veem una parella de caminants que van a pujar a la Font de Forata.Nosaltres a les 11h arrepleguem i cap a casa.\nPublicat per Toni a 9:42


DUGi: Item | DUGiDocs - Sistema hidràulic per trencar peces per cicles de fatiga\nSistema hidràulic per trencar peces per cicles de fatiga\nDisseny i construcció d’un banc de proves per trencar a fatiga peces mecàniques. En aquest disseny es podran assajar qualsevol tipus de peces. Estarà basat en un sistema hidràulic regulable. L’abast d’aquest projecte és: - Disseny i construcció del sistema hidràulic i la seva posada en funcionament. - Proposta de disseny de la bancada i dels suports, tant del cilindre hidràulic com el de fixació de la peça. No entra dins de l’abast del projecte el disseny de detall de la bancada ni els suports, que es deixaran per una segona fase del projecte\nGaja Corominas, JoanGaja Corominas, Joan\nManager: Ripoll Masferrer, Lluís\nAuthor: Gaja Corominas, Joan\nDate: 2014 September\nAbstract: Disseny i construcció d’un banc de proves per trencar a fatiga peces mecàniques. En aquest disseny es podran assajar qualsevol tipus de peces. Estarà basat en un sistema hidràulic regulable. L’abast d’aquest projecte és: - Disseny i construcció del sistema hidràulic i la seva posada en funcionament. - Proposta de disseny de la bancada i dels suports, tant del cilindre hidràulic com el de fixació de la peça. No entra dins de l’abast del projecte el disseny de detall de la bancada ni els suports, que es deixaran per una segona fase del projecte\nDocument access: http://hdl.handle.net/10256/9581\nCollection: Enginyeria Mecànica (TFG)\nSubject: Mesurament -- nstruments -- Disseny i construcció\nEsforç i tensió\nMaterials -- Fatiga\nMeasuring instruments -- Design and construction\nMaterials -- Fatigue\nTitle: Sistema hidràulic per trencar peces per cicles de fatiga\nDensity functionals Revistes electròniques Mathematical statistics -- Congresses Law -- Philosophy -- Congresses Second language acquisition Discursos universitaris -- Universitat de Girona Aigües residuals -- Depuració\nAnònim Ciurana, Quim de Boada, Imma Duran i Portas, Miquel Sbert, Mateu Lladó Bardera, Xavier Ministerio de Ciencia y Tecnología (Espanya)


Projecte Castor: Les veus que ningú va voler escoltar | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL'alcalde d'Alcanar denuncia que va faltar informació\nCastelló / Barcelona 4 FEB 2015 - 00:13\tCET\nManifestació a Alcanar contra el magatzem de gas Castor. josep lluís sellart\nMariano Suñer es va sobresaltar un dia d'agost del 2007 quan va veure al diari un anunci oficial que deia que una part de les seves terres a Vinaròs (Castelló) serien ocupades per la planta terrestre del magatzem submarí de gas Castor, situat davant de Vinaròs i Alcanar (Montsià). “Va ser ell qui ens va alertar”, explica Evelio Monfort, representant de la Plataforma en Defensa de les Terres del Sénia, col·lectiu que ha abanderat la lluita contra el Castor.\nLa història del magatzem és la de com un projecte que en el seu moment es va considerar estratègic per Espanya va eludir analitzar en detall els seus perills mediambientals. Ara, un jutjat de Vinaròs investigarà si l'Administració i la promotora, Escal UGS, filial d'ACS, hòlding presidit per Florentino Pérez, va cometre prevaricació ambiental per no haver analitzat el risc sísmic del projecte. La causa s'ha obert amb nou càrrecs i funcionaris del Govern socialista imputats i responsables d'Escal UGS.\nMoltes veus van advertir de possibles terratrèmols, però les seves peticions van quedar en l'oblit. La interlocutòria d'obertura de diligències les recorda perquè considera que durant el procés d'avaluació ambiental es va posar de manifest el risc una sismicitat induïda i, tot i que es va demanar a l'empresa que ho estudiés, l'“advertiment i requeriment” van ser “obviats” amb el “consentiment” de l'Administració.\nLa normativa ambiental va quedar en un segon pla, segons el Coamb\n“Per desgràcia, el que vam denunciar ha passat”, diu Monfort. Entre el setembre i l'octubre del 2013, quan es va començar a injectar gas al magatzem submarí, es van produir mig miler de terratrèmols, alguns van superar el nivell 4 de l'escala de Ritchter. L'alcalde d'Alcanar, Alfons Montserrat, recorda que van demanar incorporar al procés informes sobre la possibilitat de terratrèmols. “La informació va brillar per la seva absència”, denuncia. També la Plataforma va al·legar. “Ens van contestar dient que l'empresa no ho veia necessari perquè no era una zona problemàtica”, diu Monfort. La Generalitat i l'Observatori de l'Ebre també van alertar del perill si s'injectava gas al dipòsit submarí.\nEl periodista Jordi Marsal, autor del llibre Castor: la bombolla sísmica, afirma que Escal UGS va superar 42 permisos i requisits ambientals. Cap incloïa l'estudi sísmic. “Els advertiments de les institucions científiques i entitats socials van ser minimitzades i rebutjades només a partir dels arguments de l'empresa, que assegurava que no hi havia perill”, explica Marsal. L'empresa rebutja fer declaracions. El seu president, Recaredo del Potro, va manifestar al programa 30 minuts de TV-3 que, segons la norma espanyola, no era obligatori fer l'estudi: “Esclar que estudiem les falles de risc (…) No pensem que tinguem cap responsabilitat. Va ser una coincidència (que apareguessin falles)”.\n“Hi ha peticions en l'estudi d'impacte ambiental i després no hi ha un informe sobre això. I això és excepcional; que hi hagi peticions tan clares i aquest tema no s'estudiï ni es prevegi”, explica Josep Escarrà en nom del Col·legi d'Ambientòlegs de Catalunya. Apunta que “en cap moment” es va tipificar el risc de sismes. “Pot ser que l'empresa ho estudiés, però si no apareix en la declaració d'impacte ambiental no compta (a nivell judicial)”, aclareix. Pel Col·legi, la clau és que el Castor es va considerar altament estratègic per al país. “I en aquests casos la normativa ambiental queda en un segon pla”. assenyalen.\nDeu anys per exigir responsabilitats\nEl Govern va deixar el Castor en hibernació mitjançant el Reial Decret 13/2014 de 3 d'octubre passat, que va aprovar compensar Escal UGS amb 1.350 milions per abandonar el projecte. Aquesta quantitat la pagaran els usuaris de gas amb un recàrrec a la seva factura. El text deixa a Enagás la realització dels estudis sobre la seva seguretat. Si hi ha perill es desmantellarà la planta i si és viable s'iniciarà un altre procés de concessió. Enagás ha de lliurar al Ministeri d'Indústria un informe que acrediti l'estat de les instal·lacions, el grau de compliment de la normativa i les inversions a realitzar per corregir les deficiències.\nEl decret fixa un termini de deu anys per exigir responsabilitats a Escal UGS per “vicis o defectes” en la seva execució o per “accions i omissions” que es posin de manifest en la propera dècada. En aquest cas es fixarà un pagament que serà ingressat al sistema gasista, que també ingressarà les indemnitzacions “derivades de les responsabilitats que, per l'atorgament de la concessió d'explotació o l'operació de l'emmagatzematge subterrani de gas poguessin reconèixer-se en procediments administratius o judicials”.


Espanya: federal en despesa, unitària en impostos\nFaçana de la Real Casa de Aduanas de Madrid, seu del ministeri d'Hisenda. J.J. Guillén / Efe\nEs manté un debat entre analistes sobre el grau de federalisme fiscal que permet la Constitució espanyola de 1978 i les realitats que mostren la seva interpretació i implementació pràctica. Sense acord, cada polític tira per allà on li convé: des de dir que Espanya és un dels països més descentralitzats del món fins a negar els mínims de sobirania inclosos en els anomenats impostos cedits autonòmics. Per això, sempre és bo obrir finestres per veure com ens veuen els estudiosos de fora. En un text recent (Fiscal Federalism 2022. Making Decentralisation Work, desembre de 2021), el grup d’estudi de l’OCDE fa, en general i per a Espanya, les següents recomanacions, que ajuden a posar els arguments on corresponen.\nEn primer lloc, l’informe esmenta que cal lligar millor la capacitat tributària per recaptar i els poders de despesa. En aquest sentit, l’estat espanyol avui és una mena de federació en despesa (en quantia de recursos posats a mans de les comunitats autònomes) i, a la vegada, un estat unitari en ingressos, d’acord amb el poc pes que tenen els impostos propis. Cobrir aquest diferencial hauria de permetre una possibilitat més gran de cobrir les despeses –que responguin a les necessitats fiscals identificades per les comunitats– sense dependre tant de les transferències, en la decisió de les quals les autonomies tenen molt poc a dir. Aquest fet requereix atorgar una autonomia tributària més gran que asseguri una capacitat suficient i una responsabilitat fiscal més elevada en l'ús dels recursos.\nEn segon lloc, convé delinear millor l’anivellament, que es duu a terme per fer possible totalment o parcialment un mateix finançament per a determinats serveis públics, sigui quina sigui la capacitat de cada comunitat per aixecar recursos. Aquesta mena de redistribució pot ser vertical si ve de l’Estat o horitzontal si els recursos es transfereixen entre les mateixes comunitats. Pacte i transparència són aquí les claus. Quan falta la segona es perd el propòsit de tot plegat. El text de l'OCDE esmenta com a deficient la política en matèria de protecció social i ocupació, amb prestacions múltiples, de poca entitat i desintegrades, que generen incentius pobres per abaixar l’atur d’algunes comunitats. En general, a Espanya se li demanen múltiples ajustos, excepte, curiosament, en l’apartat d'"establir procediments conjunts" de recentralització. Quina paradoxa!\nA Espanya, com més desigualtat personal, menys esforç territorial per combatre-la\nEn tot cas, es fan indicacions de "bones pràctiques" en l’anivellament, per exemple, cal evitar situacions que deixin els seus beneficiaris amb massa possibilitats d’elecció en les decisions de despesa que puguin prendre amb aquells recursos. Per a això fora millor, remarca l’informe, incloure en el còmput de "necessitats de despeses a igualar" només factors "estructurals", externs i no dependents del receptor, i premiar l’esforç per tal que, també amb recursos propis, algun dia l’anivellament deixi de ser necessari.\nPel que fa als incentius per corregir factors generadors de la conveniència de redistribuir, l’informe es pronuncia a favor de "premis" a la cobertura del gap entre necessitat i capacitat des de l’esforç propi. Això reflectiria la posició contrària a un anivellament complet i d’una certa ordinalitat com la que es comenta per al cas d’Alemanya. I es reclamen fórmules amb variables senzilles, generals i transparents, allunyades de les complexitats que fins ara s’han fet servir en el finançament autonòmic espanyol, o que avui s’estan debatent de cara al futur al voltant de les ponderacions sobre despoblament, dispersió, concentració i similars per fer vestits a mida.\nI finalment, pel que fa a la redistribució, si mirem patrimonis de més de 30 milions d'euros segons dades de l’Agència Estatal Tributària del 2019, sabem que Andalusia agruparia l'1,8% del total de declarants, amb un 1,2% en bases; Madrid, un 65% d'afectats i un 74% de les bases totals; Catalunya, un 18,7% i un 13,4% en bases. I en quotes ingressades? Madrid zero, Andalusia 4% i Catalunya un 46% del total. Les Balears i la Comunitat Valenciana, en recaptació, estan entre 2 i 3 vegades per sobre del seu pes demogràfic. I les que se n'escapoleixen? Són precisament les que mantenen més desigualtat personal (coeficients Gini i risc de pobresa relativa). En successions i donacions, tres quarts del mateix: Madrid agruparia el 32% de potencials contribuents (declarants), un 50% de les bases i una participació de tan sols el 15% en la recaptació. Andalusia, un 7,8% de declarants i un 3,1% de bases imposables, i zero en recaptació; Balears i València, similar al cas del patrimoni net. En resum, com més desigualtat personal, menys esforç territorial per combatre-la en els impostos comentats; és a dir, el món al revés.\nsistema de finançament FINANÇAMENT AUTONÒMIC


Cartografia Territori Besòs\ntab-countries tab-basemap analysis-country analysis-data map-settings control-share tab-analysis analysis-alerts control-locate control-legend control-more facebook googleplus twitter analysis-alerts analysis-download analysis-remove analysis-draw control-legendtoggle_off control-legendtoggle control-minus control-plus control-reset control-resetzoom control-search tab-basemap tab-canopy control-share location timeline tutorial\nDark gray Gray Hybrid National Geographic Oceans Open Street Map Satellite Streets Terrain Topogràfica Nothing\nL’Agència Local d’Energia de Barcelona té la missió d’impulsar el posicionament de Barcelona com una ciutat exemplar en el tractament dels temes energètics i la seva repercussió ambiental. Així, l’Agència treballa perquè la ciutat assoleixi, a través del consens i la participació, uns nivells òptims en la utilització i la gestió dels recursos energètics locals, i en la promoció d’una demanda d’energia de qualitat, racional i sostenible. Tot això ha de permetre que Barcelona compleixi amb els compromisos ambientals i energètics adquirits tant en l’àmbit local (previstos en el Pla energètic i en l’Agenda 21) com en l’àmbit internacional (resultat dels acords de les cimeres de Johannesburg, Kyoto, Aalborg i Rio de Janeiro). A més, l’Agència se situa com a punt de referència en temes energètics de les institucions que componen el Consorci i coparticipa a títol propi (o com a representant, en el cas de l’Ajuntament de Barcelona) en projectes europeus i nacionals.\nBarcelona té una superfície de sostre residencial de 62,7 milions de metres quadrats , més de la meitat de la superfície de sostre total de la ciutat. L’Agència Local d’Energia de Barcelona continua i actualitza la radiografia energètica dels edificis de Barcelona que es va començar a fer en el Pla de Millora Energètica de Barcelona (PMEB), analitzat l’evolució del parc de vivendes des de l’any 1999 fins avui en dia, detectant les noves tendències constructives i els canvi en els hàbits de consum. Es presenten doncs les tipologies i els consums estimats dels edificis d'ús majoritari residencial, així com altres variables del parc edificatori de la ciutat de Barcelona. En el visor també s’incorporen les principals dades cadastrals i els consums del sector comercial i serveis, així com les dades de consum total del sector residencial més el sector comercial i serveis.


We Love Cats Market: ELS NOSTRES CRAFTIES GATUNOS (Part 2)\nI com cada dijous és moment de conèixer 6 protagonistes més que el proper 30 de novembre i 1 de desembre ompliran amb el seu talent i creativitat l'Allehaus i ajudaran els gatetes d'UB Gats. :)\nL'any passat Dumbo va sorprendre a tothom amb unes tote bags amb un missatge molt contundent i amb el que estem molt d'acord. Enguany n'ha fet de més colors perquè escolliu la que més us agradi. Tot i la foto, que ningú es pensi que s'emportarà la bossa amb gatete dins, eh!! Si en voleu un, l'heu d'adoptar! ;)\nPer a que us feu una idea Elphan Creation és un creuament entre Woodstock i l'estètica hiptser més actual. L'Elaine coneix a la perfecció la tècnica Tie-dye i també l'estampació de segells amb els que fa textures d'allò més complexes. Pel mercat s'ha proposat estampar sobre altres superfícies però, de moment, no us podem avançar res més.\nFauna y Flora és una de les marques més delicades, boniques i romàntiques que coneixem. Al darrera hi ha la Marta i l'Óscar que han convertit els seus collarets, braçalets, arracades i altres complements en el reflex de la seva manera d'entendre la vida. Els seus dissenys estan inspirats en la natura, el vintage i els objectes antics i és quasi impossible que no us agradi alguna cosa de la seva paradeta.\nLa Jimena Ramírez és il·lustradora, va néixer a Méxic pero des de fa alguns anys viu a Barcelona. En els seus dibuixos apareixen alguns trets de la cultura mexicana com els colors cridaners, les calaveres, les flors exhuberants o els cactus barrejats amb elements més innocents i naïf.\nLa Vicky és una arquitecta de Valencia que també ha estat vivint a Itàlia, on va néixer la seva marca Kishboo, i a Canadà. A la seva vida té quatre grans passions: els gats, els cèrvols, el disseny gràfic i les joies. Kishboo es centra en la bijuteria feta de fusta amb formes d'animals però també experimenta amb altres materials com l'acrílic o els teixits.\nSi una cosa té la Gemma, la crafty que hi ha darrera de La Collarina, és que es coneix a la perfecció els mercats de puces i de vell. I és que li encanta trobar peces úniques que després converteix en collarets únics d'estètica vintage. D'una clau o del pom d'una porta d'un armari antic en fa autèntiques obres d'art com les de la imatge!\nPublicado por We♥Cats Market en 1:19


La necessitat d’una estratègia global contra el terrorisme islamista\nLa matança d’estudiants a Kènia demostra el perill de mantenir estats fallits com Somàlia\n3 min. 05/04/2015 00:00\nFa una mica més de 20 anys, el 1994, Ruanda s’ofegava en una orgia de violència interètnica que va acabar amb prop d’un milió de morts, la majoria tutsis que van ser massacrats pels hutus, mentre Occident mirava cap a una altra banda i no va moure un dit fins que va ser massa tard. Dues dècades més tard el continent africà es dessagna per un altre tipus de violència, la interreligiosa, en què diferents grups islamistes radicals inspirats per Al-Qaida i l’Estat Islàmic s’acarnissen contra els que qualifiquen d’“infidels” i que bàsicament identifiquen amb els cristians. L’esgarrifosa matança d’estudiants a la Universitat de Garissa, a l’est de Kènia, per la guerrilla jihadista somali d’Al-Shabaab, ha tornat a posar sobre la taula la necessitat que la comunitat internacional disposi d’una estratègia conjunta per estabilitzar l’Àfrica i per lluitar contra el fenomen jihadista. La llista de grups islamistes que estenen el terror per tota la geografia africana és molt ampli: de Boko Haram a Ansar al-Xaria, passant per Al-Qaida del Magrib Islàmic.\nSembla evident que l’islamisme radical ha trobat el caldo de cultiu perfecte en un continent castigat per la gana, la corrupció i la inestabilitat política. No en va el mateix Ossama bin Laden ja va posar un peu al Sudan abans d’instal·lar-se a l’Afganistan. A tot això els últims anys s’hi ha afegit el caos posterior a la invasió de l’Iraq i les dificultats de les diferents Primaveres Àrabs per consolidar règims democràtics, amb els corol·laris sagnants de Síria i Líbia. Les massacres africanes, a més, no compten amb la mateixa cobertura mediàtica que les de l’Estat Islàmic a Síria o a l’Iraq, per no parlar dels atemptats de París. Ens hem acostumat massa fàcilment a ignorar el que passa a l’Àfrica, el gran continent oblidat on cada vegada hi ha menys periodistes sobre el terreny per explicar el que passa.\nPerò els errors del passat no poden ser l’excusa per a la inacció. El terrorisme islamista és una amenaça global, amb tentacles que s’estenen des del Sud-est Asiàtic fins al Raval de Barcelona, però especialment castiga la mateixa població musulmana. El cas de Somàlia és paradigmàtic perquè Al-Shabaab és el producte de dècades de guerra civil i desgovern, de fams com la que va causar 250.000 morts entre 2010 i 2012, i de la influència de l’escola integrista wahhabita, afavorida i finançada per un aliat d’Occident com l’Aràbia Saudita.\nLa comunitat internacional, a través de l’ONU, ha d’establir un pla per acabar amb aquestes zones grises del planeta on regna la llei del més fort, i ha d’apuntalar el procés iniciat amb les Primaveres Àrabs per donar una expectativa de pau i de progrés a aquests països. L’alternativa és un món més violent i insegur. Fins i tot a casa nostra.\nZapatero desvela que va mantenir una "breu" conversa telefònica amb Junqueras...\nEls presos polítics arriben avui a Catalunya\nMés morts per consum de drogues arreu del món\nRAC1 compleix 10 anys de lideratge amb 862.000 oients\nLes claus del dia, per Antoni Bassas (26/06/2019)\nThree days to cover 600 kilometers: a shameful journey


A La Fageda es treballa per a la igualtat d’oportunitats sense distinció de gènere ni capacitats. La seva cultura organitzativa implica valorar les capacitats de cadascú i ajudar per a què pugui desenvolupar-les de la millor manera.\nCoincidint amb la celebració diumenge del Dia Internacional de la Dona, que commemora la lluita de la dona per a la seva participació juntament amb l’home al camp del treball i a la societat en general, destaquen una sèrie de dades que evidencien que a La Fageda homes i dones es troben en un pla d’igualtat.\nEn el cas dels treballadors del Centre Especial de Treball la situació és ben diferent, sent un majoria els homes, i respon a les necessitats de feina i cobertura assistencial de les persones adultes de la Garrotxa que es deriven els serveis socials de la Garrotxa.\n- La igualtat d’oportunitats en l’accés i promoció interna a qualsevol lloc de treball dins de l’organització.\n- La igualtat en les condicions de treball i, en especial, en matèria retributiva i de condicions de seguretat i salut en el treball (assetjament moral i sexual, riscos psicosocials, trastorns musculoesquelètics).\n- Les mesures per millorar la conciliació de la vida personal, familiar i laboral.\n* Dades a 31/12/2013


CEIP Verge del Rosari de Massamagrell rep 180.000 euros per a la millora de l'eficiència energètica i l'adequació de portes i finestres dins del pla Municipal de Manteniment d'Escoles de la Diputació\nMaria Josep Amigó: "L'educació pública i dignificar les aules és una prioritat per a la Diputació"\nAmigó y Marzà visitan en Massamagrell.\nLa vicepresidenta de la Diputació de València, Maria Josep Amigó, i el conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, han visitat les instal·lacions del CEIP 'Verge del Rosari' de la localitat de Massamagrell acompanyats per l'alcalde, Pep Galarza, i altres membres de la corporació. Aquest col·legi ha estat beneficiari d'una ajuda pressupostària per valor de 180.000 euros en el marc del Pla Municipal de Manteniment d'Escoles, que té per objecte realitzar actuacions de conservació i manteniment en centres d'Educació Infantil i Primària i en el que participen de forma conjunta la Generalitat Valenciana, la Diputació de València i els Ajuntaments.\nLa vicepresidenta ha destacat que "l'educació pública és una prioritat per a nosaltres, i dignificar les aules on els nostres xiquets i xiquetes estan passant cada dia tantes hores, així com també el treball que els mestres i les mestres estan fent cada dia per tal que els nostres infants puguen créixer en un ambient de major qualitat". Amigó ha explicat que "quan entràrem al govern, detectàrem que les escoles malauradament no estaven suficientment ben ateses en el seu manteniment perquè els ajuntaments també estan patint eixe infra-finançament que l'estat espanyol ens està fent patir als valencians i les valencianes".\nMaria Josep Amigó també ha remarcat el ferm compromís que "des del minut zero tinguérem clar, quan entrarem al govern de la Diputació, que per a nosaltres era importantíssim coordinar-se i col·laborar no sols amb els Ajuntament, com s'havia vingut fent, sinó també amb les Conselleries per tal de poder fer possible que els recursos arribaren a tots els ciutadans i ciutadanes".\nEl conseller d'Educació, Vicent Marzà, ha afirmat després de visitar el centre que"la inversió que ha rebut per a canviar portes i finestres era realment necessària, fa més de 40 anys que no havia tingut ninguna actuació en este sentit, i el que volem és que siga decent, que puga adequar-se i que els xiquets i les xiquetes estiguen en un espai digne".\nEl conseller ha agraït també el treball que ha realitzat l'Ajuntament de Massamagrell i l'equip directiu del centre, i ha ressaltat que "sense els ajuntaments, no podríem fer estos projectes que son un bon exemple del treball entre administracions que fins ara no s'havia produït i que este Govern del Botànic, el Govern de La Nau i els governs del Canvi que hi ha hagut als diferents ajuntaments estem fent possibles per a millorar la vida de la ciutadania".\nL'alcalde de Massamagrell, Pep Galarza, ha expressat el seu agraïment a les dues administracions, la Diputació i la Conselleria, per "la inversió conjunta per a rehabilitar un centre que, en els seus més de quaranta anys de vida, mai s'hi havia fet una reforma com aquesta que inclou el canvi, entre altres, de les finestres i les estufes per oferir als estudiants i alumnes unes millors condicions". A més, la directora de l'escola Verge del Rosari, Marisol Ortiz, ha explicat que els fons "serviran per a poder treballar en millors condicions i amb unes instal·lacions molt millors i motivadores per a tots".\nEl Pla Municipal de Manteniment d'Escoles a l'Horta Nord\nLa Diputació de València sufragarà actuacions de conservació i manteniment en un total de sis centres d'educació infantil i primària de l'Horta Nord. La comarca rebrà una inversió d'1.180.000 euros que s'assignarà a aquests sis centres educatius: el CEIP El Castell d'Albalat dels Sorells (130.000 euros); el CEIP Mare de Déu del Pilar de Bonrepòs i Mirambell (230.000 euros); el CEIP Villar Palasí de Burjassot (230.000 euros); el CEIP Verge del Rosari de Massamagrell (180.000 euros); el CEIP El Crist de Meliana (180.000 euros); i el CEIP Obispo Hervás (230.000 euros).\nLa Diputació de València va decidir destinar en el pressupost de 2017 un total de set milions d'euros en ajudes directes als municipis per al manteniment dels col·legis.Tant Maria Josep Amigó com Vicent Marzà han coincidit en subratllar que aquest programatindrà continuïtat en l'exercici 2018, i han avançat que pròximament es presentarà el programa per a enguany i que les dues administracions continuaran "apostant pels nostres col·legis, donat que és necessària la millora de les infraestructures educatives en molts dels nostres municipis, partint sempre de criteris tècnics i d'una assignació dels recursos en base a necessitats reals".\nLAjuntament elimina la taxa per a les persones usuàries del Centre Ocupacional\nMazzolari (PP) acusa Puig i Oltra de burlar-se de la ciutadania per "deixar fora dels pressupostos el centre de dia i la residència" mentre que Garcia assegura "que ja està en marxa i té partida"


Coronavirus i altres bestioles - Diari de Girona\nalbert ruda 27.05.2020 | 06:00\nCoronavirus i altres bestioles Diari de Girona\nLa pandèmia ha obligat la societat a plantejar-se les seves prioritats i, per tant, a decidir apressadament sobre algunes qüestions noves. Un dels punts on això s'ha esdevingut és el del confinament de les persones i animals de companyia. És clar que només els humans podem racionalitzar la situació i avantposar el benestar col·lectiu a la comoditat individual. Tanmateix, els posseïdors d'animals han gaudit durant tot aquest tràngol d'una situació envejable. Disposar d'un gos ha equivalgut a un preuat salconduit amb què sortir a passejar a tothora. Un cas extrem és el del veí que sortí a passejar peixera en mà. Queda establert doncs que, encara que fos per necessitat, els animals han superat en grau de llibertat el comú dels mortals.\nEl fet és que les bèsties ocupen avui una posició intermèdia, parcialment indefinida, entre les persones i les coses, per bé que la seva consideració social i legal hagi anat canviant amb el temps. Com relata un llibre recent (Révolutions animales, de K. L. Matignon i altres), en això la moral es basa en una geometria variable. La nostra tradició cultural parteix de la premissa que la natura ha de ser dominada. El relat bíblic col·loca les criatures en una posició subordinada respecte de l'home, únic ésser creat «a imatge de Déu». Front d'altres cultures on es valora l'harmonia amb la natura, l'occidental en general s'ha basat en l'ànsia expansiva de l'espècie humana, epitomitzada per l'imperatiu diví del Jardí d'Edèn, «creixeu i multipliqueu-vos i domineu la terra» (Gènesi, 1: 28). Aquest supremacisme humà, o «especisme», com en diu Peter Singer al seu clàssic de la protecció animalista, Animal Liberation, proporcionà la coartada intel·lectual perfecta per a la violència dels homes contra els animals. Un exemple, a banda de les corrides de braus tan populars no fa pas tant, és la tampoc gaire llunyana utilització dels cavalls a les guerres, brillantment retratada per Steven Spielberg al film Cavall de batalla (War Horse, 2011). A les antípodes d'aquests plantejaments es troben, entre d'altres, el budisme i moltes religions considerades primitives.\nQue s'ha avançat molt sembla indubtable. Avui dia, un dels conflictes més habituals als jutjats és què fer amb els animals de companyia en cas de divorci. De manera semblant al que passa amb els nens, el jutge s'ha de preguntar aleshores qui es queda amb l'animal, i en la disjuntiva la solució pot diferir depenent de si es parteix que aquest és una cosa o un ésser dotat de sensibilitat. Els legisladors del nostre entorn cultural s'estan plantejant reformes legals per millorar la protecció dels animals en aquesta tessitura. Però convé no abaixar la guàrdia. En el singular tràngol de la pandèmia, i sense que ningú ens hagi explicat per què havia de ser així, resulta que els nens, acostumats també a sortir, i molt vulnerables enfront l'aïllament social, han estat confinats durant gairebé dos mesos, i han estat tractats pitjor que un gos.