Welcome Summer Cerdanya, una iniciativa per reactivar el turisme\nMés de 100 empreses cerdanes assumiran el cost del peatge del túnel del Cadí dels seus clients durant el 6 i 7 de juny. La campanya “Welcome Summer Cerdanya” pretén revitalitzar el turisme i l’activit …\nLa Biblioteca Comtat de Cerdanya reobre per préstecs i devolucions i posant els llibres en quarantena. El comerç de la capital cerdana torna a l’activitat aprofitant la fase 1 i després del descans se …\nLa Cerdanya entra dilluns a la fase 1 de desconfinament. El ministeri de Salut espanyol i el Departament de Salut de la Generalitat ho han confirmat aquest divendres. En total seran tres les regions s …\nAquest matí de dijous s’ha confirmat un nou cas de coronavirus a la Cerdanya. L’Hospital transfronterer registra un nou cas de la Covid-19 després de tretze dies consecutius sense cap positiu. Després …\nEls hospitals de la Seu d’Urgell i Cerdanya, sense cap ingressat amb covid-19 ni casos pendents de resultats. El darrer hospitalitzat a la capital alturgellenca va rebre l’alta diumenge i a l’equipame …\nAmb l’entrada a la fase 0 del desconfinament, es veia a venir: els cerdans ens hem bolcat a fer esport. Ciclisme, córrer o fins i tot esquiar, entre les activitats que s’han vist aquest cap de setmana …\nDes del Consell Comarcal de la Cerdanya s’ha creat un blog amb informació útil per al teixit econòmic de la Cerdanya. L’Àrea de Promoció Econòmica del Consell Comarcal de la Cerdanya ha creat una plat …\nJa fa setmanes que van començar els treballs de desinfecció a la Cerdanya. Un equip de treballadors del Programa Treball i Formació del Consell Comarcal de la Cerdanya està portant a terme tasques de …\nEl 26 d’abril es va proclamar Cerdà de l’Any 2019. En la que ja és la XXXIV edició, Monique Guerrero ha estat nomenada Cerdà de l’Any 2019. Els altres finalistes van ser el Dr. Enric Subirats i la Col …\nCerdanya tem quedar partida en dos davant d’una desescalada per províncies i reivindica la seva unitat territorial. Davant el fet que la desescalada divideix la Cerdanya en dos parts, el Consell Comar …\nPuigcerdà repartirà 20.000 mascaretes fins dissabte\nL’Ajuntament de Puigcerdà repartirà 20.000 mascaretes fins dissabte. Ho farà entre els veïns i veïnes del municipi. Es preveu que un membre de cada unitat familiar podrà agafar-ne dues per persona.\nL’Ajuntament informa de l’activitat municipal a Bellver de Cerdanya amb les mesures adoptades amb motiu de la Covid-19. Us informem de tota l’actualitat municipal a Bellver de Cerdanya. Adquisició i r …\n“Renda 2019” marcada per la Covid-19\nLa campanya de la Renda 2019 va començar el passat 1 d’abril, i s’allargarà fins al pròxim 30 de juny de 2020. Aquesta és la data límit per presentar la declaració. Però aquestes no són les dues úniqu …\nFa unes poques setmanes va néixer la Xarxa de Suport Mutu de Cerdanya. Us expliquem quins són les seves funcions i objectius. La Xarxa de suport mutu de Cerdanya va néixer com a un projecte de l’Assem …


El BookTag dels Reis Mags (amb Marc Gabernet) - Página web de paraulademixa\nEl BookTag dels Reis Mags (amb Marc Gabernet)\nQUIN ÉS EL MILLOR LLIBRE QUE T’HAN REGALAT O HAS REGALAT AQUEST 2016?\nMarc: Doncs el millor llibre que m’han regalat al 2016 va ser un llibre que em va regalar ma mare per sorpresa i es titula “El desorden que dejas” que per cert és Premi primavera de novel·la 2016. És un thriller psicològic protagonitzat i narrat en primera persona que explica la vida d’una professora substituta que un dia a classe rep una noteta on l’amenacen de mort. Tot seguit descobreix que l’antiga professora a la que està substituint es va suïcidar sense aparentment motius. Una història que et deixarà amb el cor a la gola. I tu, Mixa, quin?\nMixa: Doncs un dels llibres que m’ha fet més il·lusió regalar aquest 2016 ha sigut Haru de Flavia Company (que per cert, el vaig agafar per primer cop aquí a la biblioteca).\nMarc: Ens en fas cinc cèntims?\nMixa: Aquest llibre explica el desenvolupament emocional i personal de la Haru, una noia que és enviada a estudiar l’art del tir amb arc en un dels millors dojos d’Orient després de la mort de la seva mare. Allà aprendrà lliçons molt valuoses, però el seu viatge no ha fet més que començar.\nMarc: I cap on ens portarà?\nMixa: Doncs ho hauràs de descobrir tu mateix! Tan sols et puc dir que la Flavia Company ha escrit tot un homenatge a la filosofia oriental, a cada pàgina s’hi amaguen missatges, valors i reflexions profundes de les que el món sencer n’hauria de prendre nota! Com diu la sinopsis... Quan llegeixis Haru, llegiràs la teva vida d’una altra manera.\nsorpreses del tortell de reis\nQuins autors vas descobrir aquest any passat?\nMarc: Doncs aquest 2016 he descobert a molts autors però les que més m’han sorprès han estat Iria G Parente i Selene M Pascual autores de varis llibres que han escrit en conjunt, però el que més em va agaradar va ser “Sueños de Piedra”.\nMixa: Tothom parla de “Sueños de Piedra” últimament... De que tracta?\nMarc: “Sueños de Piedra” és una història d’aventures fantàstiques que narra el viatge de dos personatges totalment diferents però que es necessiten l’un a l’altre per arribar als seus objectius. I no et dic res més que després a les xarxes em mengen per culpa dels spoilers!\nMixa: Jeje, doncs alguns dels meus nominats a “l’autor revelació 2016” són Lluís Prats, autor de “Hachiko el gos que esperava”, Rick Riordan, el creador de Percy Jackson i Francesc Puigpelat autor, entre d’altres, de “L’artilleria de Mr Smith”.\nMarc: Aquest llibre em sona... Pot ser que sigui un dels nominats al “21è Premi de Literatura Protagonista Jove”?\nMixa: Sí, just a la categoria de 13-14 anys. El veredicte es farà públic el 30 de maig, i crec que es mereixeria guanyar.\nMarc: Per què ho creus?\nMixa: Perquè “L’artilleria de Mr. Smith” narra la increïble història d’amistat d’en Xavier i en Mateu durant la Guerra Civil Espanyola. L’un de 14 anys és fill d’un enginyer a les ordres de Franco i l’altre és fill d’un anarquista, que als seus 16 anys està a punt d’incorporar-se al front. Quan en Xavier descobreixi l’arma secreta que ha ajudat a preparar el seu pare per anihilar el bàndol republicà, se li plantejarà el dilema més crucial de la seva vida.\nMarc: Trairà el seu pare? Salvarà el seu amic? Uau, és un gran dilema, no?!\nMixa: Ho és! I a més a més una preciosa història sobre l’amistat, l’amor, el valor, la fidelitat i la tolerància. Una veritable lliçó d’humanitat, vaja!\nUn llibre que no t'hagi agradat i que a altre gent sí\nMarc: Segurament em matin després d’això, però hi ha que ser sincer. No m’ha agradat gens la saga Divergente. Crec que és una distòpia amb una idea original molt bona però el llibre crec que està amb massa “relleno”. Masses descripcions que al principi estan bé però quan hi ha escenes d’acció fan que t’avorreixi una mica la lectura.\nMixa: Doncs per a mi, una de les grans decepcions d’aquest any ha estat “Harry Potter y el legado maldito”, la obra de teatre escrita per John Tiffany i Jack Thorne.\nMarc: Ui, he sentit a dir que hi ha molta controvèrsia al voltat d’aquest llibre!\nMixa: Ja ho pots ben dir! A veure, en el seu favor diré que llegir l’obra en format de teatre no em va resultar farragosa (al contrari, trobo que agilitza la història i dóna més sensació d’acció) i la veritat és que em va emocionar retrobar vells personatges de la saga, però per la resta... sincerament la trama deixava molt que desitjar i s’aguantava per un fil.\nMarc: Ara ja entenc perquè hi ha qui considera aquest llibre més aviat com un fanfic\nMixa: Exacte, però mira què et dic, Marc! Crec que hi ha Potterheads que inclús han escrit fanfics millors!\nQuin autor has vist en directe o has pogut saludar aquest any passat?\nMarc: Jo crec que tant per a tu com per a mi, 2016 ha estat un dia d’emocions fortes en aquest àmbit. A Sant Jordi vam poder parlar amb Care Santos, Javier Ruescas, Jordi Serra i Fabra i un fotiment d’autors més però el que més em va marcar va ser poder conèixer a en David Duchovny el dia dela presentació de “Holy Cow”, Vaca Sagrada en català. Un llibre que em va fer pensar un munt. A més l’acte va ser molt tancat, vam assistir uns pocs afortunats i em vaig sentir en família al veure’m rodejat dels periodistes de la premsa catalana.\nMixa: Ai si! Em va encantar poder compartir uns minuts amb en David. I a més recomano el llibre, crec que dona moltes lliçons de vida.\nMarc: I tu Mixa, a quin autor has tingut el plaer de conèixer aquest 2016?\nMixa: Aquest 2016 he tingut el plaer de conèixer uns quants escriptors, però em va fer especial il·lusió conèixer a la Sònia Fernàndez-Vidal, autora de “La porta dels tres panys” quan va venir a la Biblioteca Ramon Fernández-Jurado de Castelldefels a parlar sobre física...\nMarc: Física? Que avorrit, no?\nMixa: Però què dius! La Sònia ens ho va fer passar molt bé amb exemples d’allò més divertits. L’hora em va passar volant! A més a més, em va signar el meu exemplar de “La porta dels tres panys”, una novel·la juvenil que barreja per primer cop fantasia i física quàntica...\nMarc: Fantasia i física quàntica? No m’ho crec!\nMixa: Doncs creu-t’ho! El llibre narra les aventures d’en Niko, un noi de 14 anys, que va a parar per casualitat al món quàntic, on passen coses sorprenents! El que ell no sap és que té una missió i moltes aventures i enigmes per endavant! La història té tots els ingredients per intrigar-nos, fer-nos passar una bona estona, riure, aprendre i deixar-nos amb la mel als llavis... Què més es pot demanar?\ni els propòsits d'any nou\nQuin és el teu top 5 de lectures pendents per aquest 2017?\nMarc: Doncs si et dic la veritat no tinc cap lectura que vulgui llegir. Sóc més de deixar-me emportar pel meu estat d’ànim a l’hora de llegir. Això si, vull sortir de la meva zona de confort i llegir altres gèneres.\nMixa: Jo en tinc uns quants títols pendents... Entre d’altres “Els vençuts” de Xavier Benguerel, el tercer de la saga de Percy Jackson i el segon de Magnus Chase, “Compromeses” d’Elisenda Albertí i el best-seller “La lladre de llibres” de Markus Zusak.\nMarc: La lladre de Llibres! Me lo pido!\nMixa: Gràcies, Marc, per fer aquest BookTag amb mi. Si voleu saber més sobre ell el podeu trobar a totes les xarxes socials amb @marcgabernet i també al seu blog LocoLectores.\nMarc: Gràcies a tu, a reveure!


Els nivells de contaminants de l’aire als Monjos es troben per sota dels límits legals | RTVVilafranca\nEls nivells de contaminants de l’aire als Monjos es troben per sota dels límits legals\nAquesta és ja la cinquena campanya de mesuraments que es fa amb la col·laboració del departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat.\nLa unitat mòbil, instal·lada entre el carrer Vinyes i el carrer de la Plata, va avaluar els nivells de contaminants atmosfèrics de diòxid de sofre, sulfur d’hidrogen, diòxid de nitrogen, monòxid de carboni, ozó, benzè i partícules en suspensió de diàmetre inferior a 10 micres.\nAquesta és ja la cinquena campanya de mesuraments que es fa amb la col·laboració del departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat, que se suma a les que s’han realitzat en anys anteriors al Camí de les Fàbriques, a la confluència dels carrers Vinyes i la Plata , a l’avinguda de Cal Rubió i a Tres Pins. Els resultats dels diferents informes, com també en les campanyes de mesuraments realitzades en col·laboració amb la Diputació de Barcelona, sempre han estat similars. Els informes són consultables a la pàgina web de l’Ajuntament.


Triatló 2016 | Colom\nHome › Triatló 2016\nCONSULTA LA NORMATIVA DE LA PROVA I DE CLASSIFICACIÓ\nAmb l’arribada de la primavera i el bon temps també arriba la vuitena edició de la triatló indoor solidària. El dissabte 30 d’abril del 2016, al CEM Can Ricart tenim una de les cites esportives i solidàries més emotives i divertides de la primavera.\nPortem mesos treballant en l’organització d’aquest gran esdeveniment esportiu i solidari, perquè sigui un gran dia en el qual tots els participants, ja siguin esportistes habituals o no, passin un matí que difícilment oblidaran.\nEl Club Lleuresport, a més del treball cultural i esportiu que porta a terme des de ja 20 anys a Barcelona, té un departament exclusiu en la vessant social. Dins d’aquesta branca, i gràcies a la gestió d’instal·lacions municipals esportives, com ara el CEM Colom i el CEM Can Ricart ubicada al mig del barri del Raval, Lleuresport utilitza l’esport com a eina d’integració dels diferents col·lectius que el barri acull. Així, grups d’exclusió social, com drogodependents, sense sostre, així com d’altres com els nens de carrer, i col·lectius de persones immigrants , dones sense els drets bàsics d’igualtat.. són els col·lectius on Lleuresport posa més atenció i esforços.


Casa / Vil·la en excel·lents condicions de 6 dormitoris amb 2,850m² de jardí en venda a Nueva Andalucía\nImpressionant vila de 6 dormitoris en venda a Atalaya de Riu Verd, molt a prop de Puerto Banús.\nAquest habitatge de luxe disposa d'un disseny contemporani i modern i destaca per la seva elegància sòbria. Els grans finestrals per tot l'habitatge la converteixen en una casa molt àmplia i lluminosa. L'habitatge disposa de calefacció per terra radiant i terres de fusta a tot arreu, així com aire condicionat fred i calor.\nHi trobem una acollidora zona chill-out coberta al jardí, davant de l'habitatge principal, amb una llar de foc, així com una fantàstica piscina, jardins tropicals i aparcament privat.\nLa casa està situada en una de les millors urbanitzacions de Marbella.\nImpressionants zones d'estar interiors i exteriors\nL'habitatge es troba en una zona residencial privada que està ben establerta a aproximadament 1 quilòmetre de Puerto Banús ia 5 quilòmetres de centre de Marbella. La ubicació és ideal, ja que compta amb transport públic proper, bars, botigues, supermercats, centres comercials i escoles internacionals a poca distància amb cotxe que fan que aquest lloc sigui perfecte per a una família.


La població més extensa de roure reboll de Catalunya es troba al Paratge Natural d'Interès Nacional de Poblet. L'espai "El medi ambient" hi fa una visita.\nDes del tossal de la Baltasana, el punt més alt de les muntanyes de Prades, s'observa una panoràmica que en dies clars s'estén fins al Pirineu. Gairebé en primer terme, es poden contemplar boscos on el verd fosc dels pins s'alterna amb el color més clar i groguenc que presenta el roure reboll a la tardor.\nBaixant del tossal pel barranc del Tillar, dintre del Paratge Natural d'Interès Nacional de Poblet, es pot veure més de prop el roure reboll, un arbre que en aquesta zona de la Conca de Barberà troba unes bones condicions, tan climàtiques com de composició del sòl. Aquí hi ha la població més extensa de Catalunya d'aquesta espècie, unes mil hectàrees, de les quals cent són a la reserva del Tillar i la resta, al terme de Prades. Són rouredes molt denses i això dificulta el desenvolupament normal d'una espècie amant de la llum. Els arbres han de competir per la radiació solar, per l'aigua i pels nutrients del sòl.\nPer això, a la reserva s'ha aclarit una parcel·la experimental. La gran densitat de la roureda es deu a l'antic aprofitament de carbó i de llenya, activitat que ocupava més de dues-centes famílies. Els arbres es tallaven arran de terra i això els feia rebrotar amb molta força. Des de fa uns quants anys, la situació és ben diferent.\nMés difícil i delicada sembla l'actuació sobre una altra espècie que trobem a la reserva del Tillar: el teix. A diferència del reboll, prefereix fondalades obagues. Aquí, la densitat i la proximitat amb altres espècies també en dificulten el desenvolupament. Una aclarida acurada afavoriria aquest arbre de creixement lentíssim, però molt resistent a plagues i sequeres.\nÀrea Ciències socials, Ciències de la naturalesa, Biologia


REVISIÓ DE BROTHER HL-L3290CDW - IMPRESSORES\nRevisió de Brother HL-L3290CDW\nExcel·lent qualitat d'impressió.\nBon suport mòbil.\nNo hi ha connectivitat Ethernet.\nPanell de control bàsic.\nEl Brother HL-L3290CDW (299,99 dòlars) és una classe làser de color impressora multifunció dissenyat per a ús lleuger en oficines i grups de treball petits i domèstics. És molt semblant al seu germà, el MFC-L3770CDW , ja que és ràpid i produeix una sortida de qualitat. Però a diferència d'aquest model d'Editors' Choice, no té un alimentador automàtic de documents (ADF) per escanejar documents de diverses pàgines. Tanmateix, si només copieu o escanegeu un parell de pàgines alhora, podeu estalviar 100 dòlars escollint el HL-L3290CDW en comptes del seu company estable de preu més elevat.\nIgual que la MFC-L3770CDW (604,40 dòlars a Amazon Canadà), la HL-L3290CDW no és una autèntica impressora làser. En lloc de desplegar un aparell làser tradicional per indicar a la impressora on fusionar el tòner amb el paper, la HL-L3290CDW i els seus companys utilitzen matrius de LED, que tradicionalment són més petites i menys costoses que els seus homòlegs làser, permetent-ne més petites, lleugeres i menys costoses. -Màquines cares de fabricació.\nDarrerament, però, no ha estat així. Les impressores basades en LED no només es comporten com a màquines basades en làser, almenys des del punt de vista de l'usuari, sinó que els models recents tendeixen a tenir la mateixa mida i preu que els seus homòlegs làser. Amb 14,5 per 16,1 per 18,7 polzades (HWD) i 47,8 lliures, el HL-L3290CDW no és exactament petit. És significativament més gran i més pesat que MFP Color LaserJet Pro MFP M180nw d'HP , però aproximadament la mateixa mida i pes que el Canon Color imageClass MF634Cdw (604,40 dòlars a Amazon Canadà), un AIO làser en color de nivell d'entrada d'Editors' Choice que té un ADF.\nEl tauler de control de l'HL-L3290CDW, que es mostra a la imatge següent, és una mica senzill. Consisteix en només un grapat de botons per fer còpies i navegar pels menús d'estil detallat i una petita pantalla monocroma de dues línies. També podeu configurar i supervisar la impressora, així com configurar usuaris i funcions de seguretat, des del lloc web integrat de l'HL-L3290CDW.\ncorsair strafe cherry mx vermell\n0.10Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió de Brother HL-L8360CDW 4.0 Excel·lent\n1.05Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió de Brother HL-L2370DW 4.0 Excel·lent\n4.99Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió de Brother MFC-L6800DW 4.0 Excel·lent\n7.66Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió Canon imageClass MF424dw 4.0 Excel·lent\n,069.00Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió Canon Color imageClass MF634Cdw 4.0 Excel·lent\nLlegiu la nostra revisió HP Color LaserJet Pro MFP M180nw 4.0 Excel·lent\n8.38Mira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió OKI MC573dn 4.0 Excel·lent\nImpressora làser Ricoh SP 5300DN en blanc i negre\nMira-hoa Amazon Llegiu la nostra revisió de la impressora làser Ricoh SP 5300DN en blanc i negre 4.0 Excel·lent\n9.00Mira-hoa Dell Llegiu la nostra revisió Xerox VersaLink C405/DN 4.0 Excel·lent\n9.00Mira-hoa Dell Llegiu la nostra revisió de Xerox WorkCentre 6515/DNI\nLa manipulació del paper consta d'un calaix principal de 250 fulls, que es mostra a continuació.\nescriptori de jocs lenovo erazer x315\nI, com es mostra a la imatge següent, hi ha una safata d'anul·lació d'un full just a sobre del calaix principal.\nEl MFC-L3770CDW inclou un calaix principal de 250 fulls i una safata multiús de 30 fulls. La Canon MF424dw (604,40 dòlars a Amazon Canadà), d'altra banda, conté fins a 300 fulls i és ampliable fins a 900, mentre que la M180nw d'HP només conté 150 fulls.\nEl cicle de treball mensual màxim de la HL-L3290CDW és de 30.000 pàgines, amb un volum d'impressió mensual recomanat de 1.500. Aquest és el mateix cicle de treball que la seva competència esmentada aquí.\nConnexió i seguretat\nLa connectivitat de l'HL-L3290CDW consisteix en Wi-Fi, connexió a un únic ordinador mitjançant USB 2.0 i Wi-Fi Direct. Aquest últim permet que la impressora es connecti a dispositius mòbils sense que ni ella ni ells estiguin connectats a una xarxa o encaminador. A diferència del seu germà MFC-L3770CDW, però, no admet Ethernet (una mica estrany per a una màquina de classe làser) i comunicació de camp proper (NFC) per a la funcionalitat de tacte per imprimir.\nA part de Wi-Fi Direct, una altra connectivitat mòbil consisteix en Apple AirPrint, Google Cloud Print, Mopria i el propi iPrint&Scan de Brother per a dispositius Android i iOS. iPrint&Scan, entre altres coses, us permet escanejar a correu electrònic, imatge, OCR (per convertir text escanejat a text editable), fitxer i FTP.\nLes característiques de seguretat de l'HL-L3290CDW són bàsiques. Teniu la possibilitat de protegir documents amb números d'identificació personal, però Brother porta aquesta funció una mica més enllà ja que també us permet assignar PIN a l'escàner. Podeu restringir o denegar l'ús en funció del nom d'usuari, grups o adreces IP i, per descomptat, obteniu l'SNMP estàndard i altres protocols de seguretat de xarxa.\nRàpid entre els seus companys\nBrother valora l'HL-L3290CDW a 25 pàgines per minut (ppm) tant per a pàgines en negre com per a color. El vaig provar a través d'USB des d'un ordinador de prova estàndard equipat amb Intel Core i5 de PC Labs Windows 10 Professional . Va imprimir el nostre document de prova de text estàndard de 12 pàgines de Microsoft Word a 23,6 ppm, que és una mica més lent que el seu germà i unes 8 ppm més ràpid que l'HP M180nw i unes 4,3 ppm per davant de la Canon MF634Cdw.\nHbo go ps4 comcast hack\nA continuació, vaig imprimir el nostre conjunt de documents complexos d'Acrobat, Excel i PowerPoint en color que contenien gràfics, gràfics i altres gràfics empresarials, així com fotos. Aleshores, vaig combinar aquests resultats amb els de la impressió del document de text de 12 pàgines a la prova anterior, per obtenir una puntuació final de 10,3 ppm per imprimir tot el nostre conjunt de documents empresarials. Aquesta puntuació va empatar amb el MFC-L3770CDW i va superar tant el M180nw com el MF634Cdw.\nSortida de qualitat empresarial\nLa constant entre el grup d'impressores de matriu LED de Brother és que produeixen de manera constant documents de bon aspecte. Igual que amb el MFC-L3770CDW, el text de l'HL-L3290CDW té una bona forma i és molt llegible fins a uns 6 punts, la qual cosa és més que adequat per a la majoria de documents empresarials.\nEls gràfics, gràfics i altres gràfics empresarials que vaig imprimir contenien farcits sòlids i degradats que fluïen uniformement amb només defectes gairebé perceptibles. Les línies de cabell i altres regles estaven ben delineades, i les fotos incrustades estaven acolorides i detallades amb precisió.\nCostos de funcionament competitius\nAmb 2,6 cèntims per a pàgines negres i 15,5 cèntims per a color, la HL-L3290CDW és relativament barata d'utilitzar en comparació amb impressores similars de classe làser. Els costos de funcionament de l'HP M180nw són, per exemple, 4,6 cèntims per a pàgines monocromes i 23,5 cèntims per a pàgines en color, i la Canon MF634Cdn funciona a 3,2 cèntims en negre i 16,4 cèntims en color.\nSi imprimiu i copieu 100 o 200 pàgines cada mes, aquests costos no són tan dolents, però si, de fet, feu servir la HL-L3290CDW, els seus germans o els seus competidors al volum d'impressió recomanat de 1.500 pàgines cada mes, utilitzant qualsevol d'aquests làsers de color esdevé una proposta cara amb el temps. Si imprimiu centenars de pàgines al mes, val la pena buscar un model d'injecció de tinta amb un sistema de tinta massiva com l'Editor' Choice Epson WF-C5790 .Quan utilitzeu les bosses de tinta de major rendiment d'aquesta impressora, el cost per pàgina en negre és d'1,7 cèntims i cada pàgina en color costa 7,7 cèntims.\ntelèfon mòbil lg x power\nDues cares de la història\nLa HL-L3290CDW és una impressora fina, tot i que la manca d'ADF i Ethernet la fa una mica estranya entre les màquines làser de color. Sens dubte, és prou ràpid i s'imprimeix bé, però si necessiteu escanejar o copiar documents de diverses pàgines o necessiteu una connectivitat robusta, l'Editors' Choice MFC-L3770CDW ofereix una major versatilitat en aquestes àrees. Tingueu en compte que aquests avantatges us costaran 100 dòlars més. En cas contrari, el HL-L3290CDW és una alternativa perfectament respectable.\n3.5 Veure'l $ 329,99a AmazonMSRP 299,99 $\nLa Brother HL-L3290CDW és una impressora LED de color ràpida que produeix una sortida excel·lent per a oficines petites de baix volum.\nRessenyes de casos de galaxy note 5\nrazer blade stealth - qhd (128 gb)\nrazer huntsman tournament edition blanc\nla masmorra més fosca desa la ubicació de vapor


Els ocells | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nEls ocells, a càrrec de Joan Manel Riera, de l’Escola de Natura El Corredor.\nVols apropar-te al món dels ocells? Juntament amb la Biblioteca Pompeu Fabra, et proposem conèixer set ocells a partir de textos redactats per escriptors i gent de lletres. Començarem l’activitat a la biblioteca fent la visita guiada de l’exposició “Ocellam” i, tot seguit, anirem fins al Parc Central de Mataró per descobrir tots els ocells del parc, observar-los i escoltar els seus cants. Acabarem a la casa Capell, on us tindrem preparat un assortit de materials per acabar de completar el coneixement dels ocells de Mataró.


Bellissa Apartman Eger Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Very nice apartment near the centre ( at about 10 minutes )"\nMés informació sobre Bellissa Apartman\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Eger, no busqui més enllà de Bellissa Apartman. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Eger. L'hotel ofereix habitació familiar, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Eger, faci de Bellissa Apartman la vostra llar.


L'IGNORANT IGNORAT: CANVI DE CICLE? SÍ, PERÒ NO ESPORTIU\nMai és fàcil despertar d’un bell somni per caure en la desagradable realitat que et desperta. Però, és precisament en el desagraït desvetllar quan es reflecteix la veritable mesura de la dificultat de tan llarg i plaent dormir. Ahir el sopor en què el Chelsea va convertir el partit els hi va donar la victòria davant la proposta dels de Guardiola. Els anglesos disputaran la final de Munic de la Champions League. El Barça serà el gran absent.\nLes desgràcies mai venen soles i aquesta derrota suma a la de dissabte, de virtual comiat a la lliga d’enguany i enfront el gran rival. Queda la Copa del Rei, però, en honor a la veritat, per aquest equip sona a conquesta menor. Estàvem molt ben acostumats: en l’època Guardiola només cinc títols perduts (13 de 18) en quatre temporades. Impossible digerir la pèrdua de dos en quatre dies. S’ha acabat un cicle?\nSí, el partit d’ahir va ser l’adéu a un cicle. Però no ens equivoquem. La sèrie esportiva segueix vigent, és el club i la seva afició la que han tancat una etapa històrica. El comportament al final dels 90 minuts de l’afició blaugrana demostra la nova idiosincràsia instal·lada en el conegut entorn inventat per Johan Cruyff. El mateix Pep es preguntava en alguna roda de premsa el que passaria davant la derrota: doncs ja té la resposta. Cants i aplaudiments davant el fracàs en els objectius. Insòlit!\nEn temps no gaire preterits, aquesta sèrie de desenganys seguits haurien submergit l’entrenador, l’equip i el club en la misèria, fruit d’una visual mocadorada i una sonora xiulada del Camp Nou. Avui escoltaríem sonors tambors de canvi, dimissions i nous fitxatges il·lusionants. Des de l’entrenador fins als pals de paller de l’equip o el president, serien objectiu del desencant.\nPerò la proposta dels darrers anys per un joc d’atac, el compromís de l’entrenador i la predisposició de l’equip a donar-ho tot, son motiu d’orgull en els culés. I ahir els hi van agrair amb càntics i aplaudiments de reconeixement i suport per facilitar una aixecada ràpida davant la caiguda.\nAra, només queda la renovació de Guardiola per demostrar l’estabilitat i credibilitat del projecte més enllà dels resultats. Si aquesta es produeix, tornaran els temps dels somnis tot i la mala nit passada. Mal pesi a molts, aquest Barça no ha acabat d’escriure la seva historia, la millor en tota la seva existència.\nPublicat per L'ignorant ignorat a 10:58\nEtiquetes de comentaris: barça, Champions league, Chelsea, FCBarcelona


Videojocs: assignatura pendent en la lluita per la igualtat - À Punt\nVideojocs: assignatura pendent en la lluita per la igualtat\nEl campus de Gandia de la UPV acull la presentació del llibre ‘¡Protesto! Videojuegos desde una perspectiva de género’.\n08 de febrer 2019 - 10:53\nLa indústria del videojoc és un sector a l’alça a Espanya. Segons el Llibre blanc del desenvolupament espanyol de videojocs de 2018, va augmentar la facturació respecte a l’any anterior en un 15 per cent, i cada vegada hi ha més perfils professionals especialitzats en aquest àmbit. A pesar d’això, aquest creixement no ha anat de la mà de la presència igualitària de les dones.\nAixí ho recull un llibre presentat al campus de Gandia de la Universitat Politècnica de València. Es diu ¡Protesto! Videojuegos desde una perspectiva de género i fa un recull de diferents visions de dones vinculades amb la indústria. “Encara som una minoria; hi ha poques dones treballant en el món dels videojocs”, ha assenyalat Diana P. Gómez, una de les participants en aquesta publicació, en la secció de xarxes socials i web de Les notícies del matí.\nEl llibre és una recopilació d’assajos de dotze escriptores vinculades a la indústria del videojoc i tracta dotze temes diferents vinculats al sector. Una publicació que va sorgir arran de la manca d’obres en castellà que tractaren aquesta temàtica. “Una cosa és parlar de com està la indústria, i una altra, contar-ho des de dins”, apunta Diana P. Gómez, productora audiovisual que va començar en el món dels videojocs per casualitat.\nEntre les experiències que es relaten en el llibre, les d’Irene Alvarado, programadora; o la de Nerea Díaz, jugadora professional. Un sector, que segons indica Diana P. Gómez, encara és tòxic per a les dones. “Hi ha encara molta desigualtat i Espanya no es troba entre els països a l’avantguarda en aquest àmbit”, reconeix.\nMalgrat tot, també manté l’esperança. “Hui dia, en moltes de les escoles d’art i disseny de videojocs la majoria són dones”, comenta, afegint que la presència de dones en el sector anima unes altres a unir-se. “La tendència diu que d’ací a uns anys la presència de les dones en el món dels videojocs anirà creixent”, afirma. “Es tracta d’una porta que a poc a poc començarà a obrir-se més”.


La casa i el sentit del temps\nCan Palmer a Deià, obra de Moredesign\nTEXT: Cristina Ros / FOTO: Greg Cox\nCan palmer Moredesign Deià La casa i el sentit del temps\nE ra la casa amb la qual somiava una família estrangera per a les seves vacances d’estiu. Ara asseguren que, de tan bé que s’hi troben, la fan servir tot l’any, tantes vegades i temporades com poden. Quan van descobrir Can Palmer, en una àrea urbana just als afores del poble de Deià, molt a prop de Ca n’Alluny -la casa on va viure Robert Graves des del 1932 fins a la seva mort, el 1985, ara museïtzada-, era una construcció dels anys vuitana, de dimensions ajustades per a una parella amb un sol fill, en una parcel·la d’uns 1.500 m( 2) i amb unes vistes espectaculars sobre el mar de ponent.\nEl projecte de reforma, ampliació i paisatgisme es va encarregar a Moredesign, un equip d’arquitectura i disseny dirigit per Manuel Villanueva i Oro del Negro, amb seu al mateix Deià. Els de Moredesign són experts en la revisió contemporània de les tipologies i pràctiques constructives tradicionals de la Mediterrània i especialment de la zona de la Tramuntana mallorquina, amb una important recuperació de les tècniques artesanes. Reconeixen que els propietaris de Can Palmer els van donar temps i confiança, que és el que es necessita per refer amb la tècnica antiga la junta de les pedres de la façana, per recuperar les bigues velles, per donar més materialitat a la pedra de Binissalem, per fer a mà els ferratges o també el terra tradicional de macs de torrent al porxo d’entrada, per dur a terme tot un projecte de reconnexió de la casa amb el jardí, per construir bona part del mobiliari o per concloure fins al detall l’interiorisme de l’habitatge.\nAixí, Can Palmer és una residència en la qual tot té un sentit de connexió amb el temps -el present amb el passat però també amb les èpoques de l’any i fins i tot amb les hores del dia- i de connexió amb el lloc on està ubicada. Tot i la contemporaneïtat amb la qual s’ha afrontat la reforma, especialment per la confortabilitat i la concepció sostenible que va guiar la seva construcció, aquesta casa transmet atemporalitat, com si molt del que en fa part hi hagués estat sempre, com si hi hagués de ser per sempre més.\nLa atemporalitat, en tot cas, fa referència a la convivència harmònica amb el pas dels anys, de les dècades. Una altra cosa és l’obertura que Moredesign va projectar a Can Palmer perquè la casa guanyés el sol del matí, tant com té guanyades les postes de sol sobre el mar. Per això, l’entrada de la casa, per la part del darrere -que dona a llevant-, s’eixampla i es pot tancar només amb vidre i així no només s’il·lumina l’interior de l’habitatge, sinó que s’obre pas al món del matí, als fruiters que hi han anat sembrant o a la tauleta que s’ha habilitat per als esmorzars assolellats a l’exterior.\nConnexió -dèiem- també amb el lloc, a través dels materials utilitzats, però també dels volums i les formes. D’aquí que l’ampliació de la casa presenti una forma sinuosa o que la sala d’estar baixi dos graons per acompanyar la topografia del terreny. D’aquí també la reconstrucció d’alguns marges i la creació d’uns altres que van conformant un fructífer recorregut pel jardí.\nLa preocupació per la sostenibilitat dels propietaris i dels responsables del projecte van fer que Can Palmer sigui una casa sostenible que funciona amb molt poca despesa energètica. Els materials majoritàriament ecològics, l’aïllament de l’edificació, el sistema de recuperació de calor concebut, la creació d’aljubs per a l’aprofitament de l’aigua de pluja, la ventilació creuada o el fet que la llum arribi a travessar el seu interior fan que aquest habitatge tingui tanta calidesa com frescor quan la necessiten.\nEl blanc dominant que enguixa les parets, els mobles d’obra, les llars de foc de les quals gaudeixen a la zona d’estar i als dormitoris principals; el blanc de les bigues que treu pes al sostre dels dormitoris, però també el blanc marfil del microciment de bona part del terra, tota aquesta blancor, que conviu amb la fusta dels vells llenyams, de les taules, dels llits i les lliteres, contribueix a donar a Can Palmer una atmosfera assossegada, per a un viure plàcid al cor de la Tramuntana.\nLa senzillesa d’una barana única\nÉs una peça exquisida. La barana de l’escala interior de Can Palmer destaca per la senzillesa i la natural sinuositat. Per a la seva realització, l’equip de Moredesign va fer servir una barra de ferro d’una llargada extraordinària i, al mateix lloc, com una línia que segueix el traçat de l’escala, en varen fer les corbes en un recorregut que va des de la planta més alta de la casa fins al soterrani. La seva continuïtat, tan prima i lleugera com és, ofereix un delicat dibuix en negre sobre la blancor dels graons i de la paret que és el seu teló de fons.\narquitectura Deià disseny Cada casa, un món


Necessiteu un llibre per desconnectar? Rosanna Lluch us en proposa uns quants\n12:39, Dimecres, 18 Octubre 2017\nNo pensareu en res més que en acabar-lo\nRosanna Lluch ens acosta unes quantes recomanacions literàries per si necessiteu desconnectar de debò.\n12:46, Dimecres, 27 Setembre 2017\nRosanna Lluch ens acosta les novetats literàries de la setmana.\nEls llibres de la setmana. Un bon grapat de novetats per a encetar la tardor\n12:44, Dimecres, 13 Setembre 2017\nPaul Auster, Almudena Grandes, Javier Marias, Jordi Puntí, Maria Guasch…. alguns dels noms propis que enceten la rentrée literària de la tardor. Amb Rosanna Lluch en fem un repàs.\n12:03, Dimecres, 30 Agost 2017\nRosanna Lluch ens acosta les novetats literàries que estan a punt d’arribar, i ens porta uns quants suggeriments de lectura.\nUns quants llibres per a les xafogoses tardes d’estiu.\n12:33, Dimecres, 02 Agost 2017\nRosanna Lluch ens deixa unes quantes i variades recomanacions per aquests dies. Una dolça cançó de Leïla Slimani, Tres homes en una barca (per no parlar del gos) de Jerome K. Jerome, Audubon, sobre las alas del mundo dels il·lustradors Grolleau i Royer, Nocturns de trementina d’Ariadna Lluís, La puerta de las tinieblas de Glenn Cooper, i la col·lecció completa de les novel·les policiaques de Jo Nesbo que acaba d’editar-se en format de butxaca.\n12:50, Dimecres, 21 Juny 2017\n12:41, Dimecres, 10 Maig 2017\nRosanna Lluch ens deixa unes quantes recomanacions literàries superada la ressaca de Sant Jordi.\n12:43, Dimecres, 29 Març 2017\nPere Calders torna per Sant Jordi\nEn espera de l’arribada del darrer llibre de Jaume Cabré, amb Rosanna Lluch fem un repàs d’algunes de les novetats literàries d’aquests dies, i a algunes recomanacions. Des de La sang de les promeses, un recull d’obres de teatre del celebrat Wajdi Mouawad, fins a la darrera història del comissari Brunetti de Donna Leon, Restos mortales, tot passant per Tiene que ser aquí de Maggie O’Farrell o La sed de Jo Nesbo.\nPàgina 4 de 19« Primera« Anterior...345...» SegüentDarrera »


En el Dia d'Europa recordem el continent desaparegut a la memòria dels Balcans amb la novel·la de l'escriptora croata Dubravka Ugrešić\nVida quotidiana a Iugoslàvia, 1972.\nUn dia del llarg setge de Sarajevo, des d’una de les diverses posicions de tir que tenien els serbs a les muntanyes dels voltants, el general Ratko Mladić va tenir en el punt de mira la casa d’un conegut seu. Sense dubtar ni un instant, Mladić li va trucar per telèfon per dir-li que li concedia cinc minuts per a recollir els àlbums de fotos familiars i abandonar la casa, perquè tenia la intenció de volar-la.\n“El criminal que, durant mesos va destruir la ciutat, les biblioteques, els monuments, les esglésies, els carrers i els ponts, sabia que destruïa la memòria. Per això va regalar ‘magnànimament’ al seu conegut una vida amb dret a la memòria. Una vida despullada i algunes fotos familiars.\nEls refugiats es divideixen en dues classes: aquells amb fotografies i aquells sense fotografies, va dir un refugiat bosnià.”\nLes destrosses de la guerra de Bòsnia.\nHo explica l’escriptora croata Dubravka Ugrešić al llibre El Museo de la Rendición Incondicional (Alfaguara, 2003), una magnífica novel·la sobre el desarrelament, l’anihilació del passat, les famílies, els països, el trauma de la postguerra, el dolor de l’absència, l’èxode i l’esforç per a preservar una etèria memòria íntima i col·lectiva que s’esvaeix com el fum. I sobretot, la solitud, una immensa solitud.\nA la guerra de Bòsnia (1992-1995) es calcula que van morir més de 200.000 persones i més de 2.700.000 van haver de marxar de casa seva. Sarajevo va viure un setge de 1.425 dies, un dels més llargs en una ciutat europea després de la Segona Guerra Mundial.\nSi W. G. Sebald a les seves obres ens feia recordar que Europa no és única, ni homogènia ni harmoniosa, l’escriptora croata s’enreda i ens enreda en els laberints invisibles, com teranyines, d’una memòria fantasmal, la d’una altra Europa, la dels supervivents dels Balcans. Un passat que ja només existeix com a suma de records borrosos, efímers, a la ment dels molts milers d’exiliats i nàufrags escampats pels camins del món i de la història.\nFa poc vaig recordar l’escena de Mladić al telèfon, veient el film candidat a l’Oscar Quo Vadis Aida, de la directora bosniana Jasmila Žbanić, que divendres es va estrenar als cinemes. La protagonista és una traductora dels cascs blaus de l’ONU a Srebrenica que el juliol del 1995 viu en primera línia com es va gestant el genocidi dels vuit mil bosnians, alhora que lluita inútilment per salvar la vida del marit i dels dos fills. Mentre ells són vius, ella destrueix les fotografies familiars perquè no caiguin en mans dels soldats serbs.\nAnys més tard, quan torna a Srebrenica, troba que el seu pis ha estat ocupat per una família serba. La conversa amb la intrusa és mínima. Just per a demanar-li que marxin i saber si han trobat les fotografies. La desconeguda serba al·lega que, com que no tenia notícies d’ells, havia pensat que eren morts i per això s’hi havien instal·lat. Malgrat tot, n’ha conservat les quatre coses que es van salvar de la destrucció. Les ha guardades en una cartera. Conté fotografies i petits objectes personals. Per què preservava els records d’aquells a qui creia morts?, em pregunto.\nEl fil d’aquestes escenes, em porta a un record personal, de fa cinc anys. L’estiu del 2016 vaig visitar una família bosniana, els Begovic, a Biljaca-Bratunac, molt a prop de Srebrenica, avui República Sèrbia. Vivien en una casa nova, encara a mig fer, vora el riu Drina. L’anterior havia estat destruïda durant la guerra. Vivien a mig camí entre la ciutat i la vella fàbrica de bateries de Potocari, caserna dels cascs blaus de l’ONU, que l’any 1995 no van saber ni van poder aturar la massacre.\nLa ciutat comunista els anys seixanta.\nEl pare, Samed, havia format part de l’improvisat exèrcit musulmà, l’Armija, i havia pogut salvar-se, com milers d’homes, fugint a peu per les muntanyes. Va caminar set dies i set nits, esquivant els escamots txètniks, fins a arribar a Tuzla. El seu pare també va sobreviure. Però el seu germà va desaparèixer a la muntanya. No en van saber mai més res. L’estiu del 2016 feia poc que havien identificat part del seu cos i l’havien pogut enterrar al memorial de Potocari.\nEls Begovic, com totes les famílies bosnianes de la zona, havien perdut a la guerra uns quants familiars, però la desaparició del fill havia estat insuportable per a la mare. La dona havia mig perdut la memòria i estava sempre callada i absent. Quan parlàvem de la guerra i tot allò que els havia succeït, l’àvia parava atenció, fixava la mirada i semblava que seguia les converses. A les mans retenia una de les fotografies que hi havia desplegades a la taula. Era una fotografia actual dels supervivents de la família amb les seves dues nétes nascudes després de la guerra. La gran hi havia afegit amb Photoshop la figura de l’oncle desaparegut i assassinat.\nEntre els records, el passat i la realitat present, hi ha fils invisibles que es comuniquen, espurnes de vida imperceptibles que prenen un significat especial per a cadascú, íntimament, en l’immens forat negre d’un passat tràgic.\nManifestació dels pioners del Partit Comunista.\nUn altre bon exemple recent és el documentari Álbum de posguerra, de Gervasio Sánchez, Ángel Leiro i Airy Maragall. És el retorn a Sarajevo del periodista amb les fotografies que va fer durant el setge de la ciutat, a la recerca d’aquells nens desconeguts que van ser protagonistes de les seves imatges. “Em vaig cansar de fer fotografies de morts, vaig optar per fer fotografies dels vius”, explica Sánchez. Vint-i-cinc anys més tard aconsegueix localitzar-ne alguns, conèixer-los i saber com ha estat la seva vida en la guerra i la postguerra. El documentari es va estrenar fa poc a Movistar+, s’ha presentat al Festival de Drets Humans de Sant Sebastià i es podrà veure alguns dies de maig als Cinemes Girona.\nPer als lectors de diaris que no vam viure de prop aquella guerra, les fotografies de Sarajevo de Gervasio Sánchez són part de la memòria que tenim d’aquell conflicte. Ara aquelles imatges, convertides en objectes que passen de mà en mà entre els ciutadans de Sarajevo, ens revelen els records de la guerra i la vida posterior dels supervivents, la crua postguerra. Quan els seus ulls les observen podem intuir els reflexos del món d’ahir que ja no existeix. O en la seva reacció en ressuscitar alguns records que potser ja s’hi havien esvaït. Aquelles fotografies dels vius tornen als vius, com el ressò del passat extingit. Són la llum que avui il·lumina els seus rostres davant la càmera.\nHo expressa molt bé l’escriptora croata exiliada Dubravka Ugrešić en alguna de les precioses, vives i profundes reflexions de la novel·la El Museo de la Rendición Incondicional: “Una fotografia groguenca de principi de segle és com un llum encès en una finestra fosca, com un complaent gest secret amb què trec les imatges de la indiferent blancor. Els rituals íntims amb petits fetitxes són complexes, com els rituals d’invocació al record, i tan sols tenen significat per al seu propietari.”\nVal a dir, també, que en les obres de W. G. Sebald les fotografies envellides d’antics àlbums familiars són una part essencial del relat, un reforç narratiu que és allà, discretament, per a despertar en la ment del lector un món d’evocació íntim que tan sols cada lector sabrà. Són un element que encaixa a la narració i, de vegades, podria evocar un instant amb molta més força i realisme que el relat escrit. O donar més llum i una altra vida a un capítol. De fet, no es poden separar. Un bon exemple n’és la novel·la Els emigrants.\nIugoslàvia rural durant el comunisme.\nLes ànimes dels nàufrags que vaguen per Europa\nAl llibre El Museu de la Rendición Incondicional, Ugrešić delicadament, com en un collage on, al final, totes les peces encaixen, descriu la desemparança i la solitud dels refugiats. Com es va reconfigurant una altra geografia, un altre món a partir d’una nova teranyina de sensacions, records, olors, significats ocults que evoquen rastres de la vida actual i la d’un passat inexistent, però que encara reverbera a l’inconscient: la Segona Guerra Mundial, els anys del comunisme de Tito, les guerres balcàniques, les massacres ètniques…\nA un exiliat li sembla que l’estat d’exili té l’estructura d’un somni. Quan els seus països han desaparegut tots els exiliats i refugiats esdevenen peces vives d’un museu. Com nàufrags perduts avancen pels camins d’Europa. Cada exili és un treball sobre l’autobiografia pròpia.\nCom una fotografia que es revela a poc a poc, la novel·la ens submergeix en la boira i els laberints interiors dels desarrelats. El passat són quatre retrats i algun objecte personal, algun fetitxe. Com més avança l’exili, menys coses personals es conserven. Es creen nous hàbits de vida, es descobreixen missatges ocults a les obres d’art, als llibres, als carrers, al gest d’un desconegut, als nous espais on els ha tocat viure. “En el diccionari del món existia el món. Nosaltres gairebé no existíem. En el nostre diccionari, el món gairebé no existia.”\nBerlín esdevé un món de referència, la capital dels refugiats en el temps en què un home no significava res i un passaport adequat, tot. Berlín, ciutat mutant, memòria viva impregnada als carrers, les places i els rostres de la gent. El Berlín on els refugiats es troben als mercats d’encants del cap de setmana. Són llocs de trobada i d’obtenció d’informació. Són espais on es reconcilien temps i ideologies. Una mena d’abocador d’escombraries del temps. Com diu un personatge: “L’asfalt berlinès és només una fina capa que cobreix ossos humans.”\nÀlbums de fotos familiars.\nDubravka Ugrešić, de “bruixa” a exiliada\nL’any 1989 Dubravka Ugrešić es va unir a un petit partit que s’oposava a la independència de Croàcia. Amb l’esclat de la guerra l’any 1991 se significà com a antibel·licista i antinacionalista. Va escriure dures crítiques contra els crims de guerra i el nacionalisme croat i serb. Els mitjans de comunicació nacionalistes croats la insultaven i tractaven de “traïdora” i de “bruixa”. L’any 1993 va haver d’exiliar-se. Avui viu a Amsterdam.\nL’autora va escriure aquesta obra entre el 1991 i el 1996, durant la guerra a Zagreb i als diversos països dels seus primers anys d’exili. L’obra és una reflexió vital i universal de primer ordre, un viatge físic i mental pels laberints del fantasma d’Europa, les llums i les tenebres del seu cor. Pensar i recordar, viure i morir, viatjar per endinsar-se a la pròpia identitat i la identitat d’Europa.\nHe llegit el llibre dues vegades amb uns anys de diferència i he descobert idees i imatges noves. Intueixo que en aquesta novel·la, com en els records, hi ha molts detalls gairebé imperceptibles avui per a mi que en unes altres lectures futures aniré descobrint. Com la nostra experiència de la vida i de la memòria que es va transformant, i amb el pas del temps, tenim més elements de comparació i reflexió, alhora que se’ns esborren d’altres per sempre més.\nBelgrad. Celebració del 56è aniversari de Tito.\nEntre els escriptors i artistes que l’autora cita al seu relat hi ha escriptors com ara els russos Vladímir Nabókov i Joseph Brodsky, el serb Danilo Kiš i el croat Miroslav Krleža. I artistes d’instal·lacions com ara Christian Boltanski i Richard Wentworth. Tots ells formen part del seu bagatge d’exiliada que reflexiona sobre l’exili i el desarrelament. Sobre ella mateixa i l’essència humana. Sobre l’absurd de la guerra i la massacre. Tots han viscut en algunes de les ciutats que, com pols magnètics, també l’han atreta i intrigada a ella: Varna, Zagreb, Berlín, Moscou… Tots han descobert per força uns altres mons i unes altres vides. En totes les obres d’aquests artistes l’escriptora troba pistes i explicacions a una vida d’exiliada que té estructura de somni. O de malson.\nLa fotografia com a eina i refugi de la memòria i com a objecte quotidià és omnipresent. Hi ha un breu paràgraf que semblaria tancar el cercle entre el record i la realitat: “Simone Mangos, artista berlinesa, va fotografiar l’aigua del riu Spree, després va dipositar la fotografia en una urna de vidre plena d’aigua i tancà l’urna amb clau. La fotografia, explica el galerista, aguanta a l’aigua uns sis mesos. Si l’aigua es canvia, una mica més. Però després es descompon.”\nMentre llegia el llibre sovint m’ha vingut a la memòria un dels misteris de la vida creativa que explicava Alberto Giacometti. L’any 1939, en esclatar la guerra, va deixar París per instal·lar-se a Suïssa. Allà va començar a fer escultures de memòria. A mesura que treballava, les figures s’anaven fent més i més petites per acabar de la mida d’una agulla. Ell ho va viure com una catàstrofe. Quan va tornar a París en acabar la guerra, tota la seva obra cabia en un grapat de capses de mistos. A París va poder recuperar la dimensió de les escultures que havia hagut d’imaginar de memòria en la distància. Va poder recuperar l’alçada, però les figures van esdevenir molt primes, esquelètiques, descarnades, immensament fràgils.\nP.S.: El Muzey Istorii Bezogovorochnoy Kapitulacii Fashistskoy Germanii v Voine 1941-1945, per a l’autora, Museu de la Rendició Incondicional, es va fundar a Karlhost, al Berlín oriental, el 1945, a l’edifici on la nit del 8 de maig es va signar la capitulació alemanya. Dissabte va fer exactament setanta-sis anys. En aquell barri hi havia les casernes i les colònies de l’habitatge dels soldats soviètics. Després de la caiguda del Mur es van anar desocupant a poc a poc. Als pisos i cases abandonades anaren a viure molts refugiats de l’ex-Iugoslàvia durant la guerra dels Balcans. El museu es va tancar el 1994 quan els darrers contingents soviètics van abandonar Berlín. L’autora (o la protagonista) explica que aquells éssers perduts, desarrelats, es trobaven cada tarda a la cafeteria del soterrani del museu. Hi feien cafè georgià, molt semblant al turc, que era “el d’ells”.


Capella de Sant Valentí – Aguilar de Segarra / Bages | Catalunya Medieval\nCapella de Sant Valentí\nCapella de Sant Valentí – Aguilar de Segarra / Bages\nSituació: En terrenys d'Aguilar de Segarra, població i municipi del mateix nom, a la comarca del Bages (Barcelona).\nÈpoca: Segle XIII – Gòtic - (Patrimoni.Gencat).\nRemodelada l'any 1630 i restaurada l'any 1978 – (Pat.mapa).\nEstat: Presenta una bona aparença. No és accessible lliurament.\nAccés - Visitada el 05/04/2014:\nA tocar de les cases del mas de Can Tinet.\nEl punt de partida d'aquesta edificació, a la carretera N-141-g és el mateix que ens permetrà anar al Castell de Castellar i a l'església de Sant Miquel de Castellar.\nDes de Castellar accedim a la carretera N-141-g i circularem en sentit nord, en paral·lel a la autovia C-25, en direcció a Calaf. A pocs km., a l'esquerra, en un lloc situat a 41 43 56 01 38 21, al PK nº 3 d'aquesta carretera, hi veurem un cartell indicant una desviació per anar al Castell de Castellar – 3,3 km., cap a on ens dirigirem.\nAccedirem a un camí asfaltat indicat com a Camí Rural. Ben aviat trobem una desviació (41 43 50 01 38 23), indicada, on continuem per la dreta.\nFinalment arribem a un lloc situat a 41 43 22.3 01 37 47.0, en una corba, on a l'esquerra hi ha l'inici d'un camí. Hi ha un cartell, a dia d'avui, tirat per terra, on indica: Cal Tinet – Capella de Sant Valentí.\nHem aparcat a l'ampli voral de la carretera i ens hem disposat a seguir, a peu, en baixada, la curta distància del proper recorregut, que passant entre les edificacions del mas, ens duu a l'església que busquem.\nLocalització: N 41 43 16.8 E 01 37 51.0 – Altitud: 509 m.\nAltres: De la pàgina web Pat.mapa, ens complau extreure la següent informació (Abril 2014):\nPetit temple de planta rectangular sense absis. A la façana de ponent hi trobem un campanar d'espadanya i la porta d'entrada, que data del 1630.\nL'edifici és d'estil gòtic, però conserva encara reminiscències del romànic.\nAquesta capella ha estat restaurada recentment (1978) pel seu propietari, l'amo del mas de Can Tinet.\nConstruïda segurament els darrers anys del segle XIII o els primers del XIV, la capella de Sant Valentí nasqué ja com a sufragània de la parròquia de Sant Miquel de Castellar, de la qual continua com a agregada.\nEl 1630 es remodelà l'edifici, i d'aquest any és la porta d'entrada, tal com llegim a la gran llinda de pedra.\nL'any 1978, després de la restauració, fou consagrada novament pel Bisbe de Vic, Ramon Masnou i Buixeda.”\nAquesta església, exhibeix en tres de les quatres façanes uns curiosos treballs de forja, que hem documentat fotogràficament.\nEn les nostres visites a edificacions de tot Catalunya, sols recordem haver-ne vist de semblants a la Capella de Santa Maria del Grauet, també al Bages.\nPublicat el 27 abril 2014 per Ricard\tdins de Bages amb l`etiqueta Barcelona, Catalunya, Curiositats, Edificació segle XIII, Ermites .


Absolen un empresari perquè el jutjat d'instrucció perd la prova clau de l'acusació\nL'Audiència de Barcelona ha absolt un empresari de la construcció perquè el jutjat que instruïa el cas ha perdut la cinta de vídeo que mostrava com llançava pintura i escrivia la paraula "Okupa" a casa d'un matrimoni que suposadament li devia diners. A més, el veí de la parella que s'encarregava de la càmera i havia fet la gravació, tampoc ha pogut presentar-se al judici perquè va morir, i la seva declaració en la instrucció del cas no és suficient per al tribunal.\nUn testimoni essencial és mort\n01/05/2004 - 00.00 Actualitzat 01/05/2004 - 18.38\nTot i que durant la fase d'investigació sí que es va poder veure el vídeo, com que l'única prova de càrrec s'ha extraviat, el tribunal provincial ha afirmat que no es pot condemnar l'acusat. Tot i així, el jutjat penal número 2 de Sabadell sí que havia condemnat l'imputat basant-se en la declaració del matrimoni, que van assegurar que havien vist la cinta i van reconèixer l'acusat. L'Audiència va revocar aquesta sentència que obligava l'acusat a pagar una multa de 2.160 euros i indemnitzar el matrimoni amb 743,54 euros. L'acusat i el matrimoni havien mantingut desavinences respecte a la qualitat professional de l'acusat i l'import a cobrar quan la parella va contractar la seva empresa per construir una casa. Després de diverses pintades a casa seva, el matrimoni va decidir instal·lar una càmera i l'imputat hi va ser gravat. Amb aquesta prova van denunciar l'empresari i van afegir que també els havia posat goma d'enganxar als panys i oli de cotxe a casa, tot i que la jutgessa no va considerar que hi haguessin proves d'aquests altres fets.


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: L'arpella comuna torna a criar al Parc Natural del Delta de l'Ebre després de 40 anys\nL'equip de seguiment de fauna del Parc Natural del Delta de l'Ebre ha confirmat la nidificació amb èxit de dues parelles d'arpella comuna (Circus aeruginosus), una espècie rapinyaire que no es reproduïa en aquesta àrea des de fa més de quaranta anys. Els primers indicis de la troballa es van detectar a finals d'abril, amb l'observació repetida de vols nupcials a la zona de Vilacoto i l'Encanyissada. Posteriorment, també es van observar mascles aportant preses dins dels canyissars on suposadament es trobaven els nius.\nLa confirmació final ha tingut lloc a principis de juliol, amb la identificació d'un i dos polls volanders a l'Encanyissada i Vilacoto, respectivament. La troballa podria representar el primer signe de recolonització d'aquesta au al delta de l'Ebre com a espècie reproductora.\nExtinció de la població local\nL'arpella comuna és un rapinyaire diürn de mida mitjana vinculat a zones humides. Fins a començaments de la dècada dels anys seixanta era una espècie nidificant abundant al Delta, amb prop d'una vintena de parelles estimades. A partir d'aquest període la població reproductora local va patir una davallada catastròfica, que va afectar també el global de la població europea, i a primers dels anys vuitanta ja només es coneixien 2 parelles nidificants, moment en la població del Delta es va extingir.\nLes causes més probables estan lligades a la pràctica il·legal, però habitual, d'abatre exemplars durant les caceres, a l'ús d'esquers enverinats i a la ingestió de perdigons de plom.\nNo obstant això, les poblacions migradores i hivernals d'arpella comuna van augmentar força al Delta des de començaments dels anys noranta, i ha arribat a una població hivernal actual de gran importància a nivell internacional (una mitjana de 508 exemplars els darrers 10 anys i un màxim de 607 individus el 2017). Tanmateix, es va mantenir un petit contingent d'ocells immadurs estiuejants que no arribaven a reproduir-se (sempre menys de 5 individus).\nLa població reproductora catalana es va recuperar amb escreix a partir de finals dels anys noranta, especialment a la plana de Lleida, on actualment habiten unes 200 parelles reproductores.\nDarrerament la principal amenaça pel potencial contingent reproductor rau en les transformacions agrícoles que afecten les àrees de caça al voltant de les zones on nidifica, i en una possible interferència negativa amb la gran població hivernal, que impediria l'assentament de potencials nous reproductors, i en l'ús encara habitual de perdigons de plom en les zones cinegètiques d'arrossars.


Desitjos a la costa\nSón milers de milions dels desitjos que s'expressen a l'inici d'un nou any, d'antuvi a Mèxic, seran si més no cent milions? Com saber-ho si hi ha qui no volen res i altres que esperen moltes coses, però a què negar-ho hi ha desitjos infaltables: recuperar la salut o no caure en malaltia; lliurar-me dels criminals que roben i maten; passant pels clàssics, baixar de pes, trobar el nuvi, viatjar, jubilar-me; fins comptar amb una feina o alguna font d'ingressos -lícita diu la majoria- suficient per viure còmodament els propers dotze mesos.\nDepenent del tipus de feina a què s'aspira o que es té, és molt probable que haguem d'armar un equip humà que ens doni suport. Si som responsables de la llar, és menester saber qui seria el plomer, el paleta, el jardiner, l'electricista i fins i tot l'empleada domèstica de confiança i, sense pensar en els extrems que algun d'ells, pugui ser còmplice d'un grup criminal dedicat al segrest, si més no esperem que el robatori formiga no deixi les nostres llars desposseïdes d'eines, estris domèstics o de provisions al rebost.\nEls que inicien l'any sense feina o sense l'expectativa d'aquest, no tenen el problema de resoldre qui l'acompanyarien en un camí laboral que depenent de la seva complexitat farà també més difícil la integració d'un grup de col·laboradors. He estat testimoni d'alguns funcionaris o empresaris que han d'enfrontar processos judicials derivats de faltes comeses pels que es van comprometre a donar-los suport. Coneix persones que després d'un o dos anys de pagar-li a un comptador s'assabenta que aquest no va presentar les seves declaracions fiscals i fins i tot va disposar del que li va donar per pagar impostos?\nIgual passa a l'altra banda de la relació quan un mal cap assenyala a algun subordinat que s'ha de convertir en boc expiatori, per un robatori, abús de confiança o peculat que no va cometre.\nI és que sent aquest el món i no el paradís, per més valors, bona educació i fins i tot temor al càstig, les possibilitats de ser traït -el mateix pel superior que pel subordinat- són gairebé infinites, la qual cosa fa del judici un càstig que no es desitja sobretot si el mateix prové dels mitjans de comunicació.\nLa societat civil ha organitzat grups que lluiten per reinserir a la societat reus que han pagat la seva falta o que van estar presos de manera injusta; però es poc d'una acció similar per procuradors que no van poder resoldre la mort d'una nena, socis -i per tant defensors- d'empreses contaminants de sobte assenyalats com prospectes per al desenvolupament de l'agricultura que abans van destruir, ni saltimbanquis als quals cap polític hauria de fer confiança després d'analitzar un historial "de servei" que per sobre tota possible capacitat destaca la seva manca de lleialtat.\nSón centenars les ofertes de cursos dirigits a reclutadors, tant perquè aprenguin a anticipar-se al possible exercici del col·laborador, com a les diverses tàctiques per acomiadar si aquest no va complir amb les expectatives i amb aquesta formació, gairebé sempre assumida per les empreses privades, 01:00 president de Mèxic va ocupar els serveis dels cercadors de talent per integrar el seu gabinet.\nAvançar al públic els suspirants a convertir-se en els col·laboradors de qui aspira al primer lloc del sistema polític a Mèxic, ajuda o perjudica els encara precandidats? Quin és el desig d'aquests "col·laboradors"?\nNo tots els que avui col·laboren en les campanyes, continuaran sent part de l'equip de qui resulti electe pel poble ni de bon tros el fet de donar-se aquesta condició garanteix la continuïtat de l'ocupació per a tot el sexenni o per al següent. Podem concebre que alguns funcionaris locals -ciutat de Mèxic sobretot- que han estat assenyalats per les seves martingales i protegits sense raó pels seus superiors aconsegueixin continuar usufructuant els diners públics amb la protecció addicional del fur?\nSent el tema de la corrupció tan recurrent, el desig de molts mexicans és que arribi al poder ja no el menys dolent sinó el menys corrupte, trampa terrible perquè el cap i en acceptar una responsabilitat per a la qual no s'està preparat és potser el més terrible acte de corrupció i exemples sobren de persones que van guanyar per l'impuls d'una campanya que va promoure la imatge d'un ciutadà que a l'hora de la veritat poc sabia de polítiques públiques, pressupostos, aigua, obres públiques, educació o dret.\nPer al ciutadà comú i corrent els desitjos d'aquesta costa de gener es constrenyen a: que no pugin els interessos de les targetes, que m'arribi per pagar-les, que no usurpin la meva identitat, que s'acabi de reconstruir l'escola dels meus fills, que el govern compleixi les seves obligacions després del sisme en lloc de gastar els diners en programes repressius com les foto multes.\nDavant els canvis els drethavents de l'IMSS, desitgen que els serveis que havien millorat amb Arreola, no retrocedeixin ara que s'ha anat de candidat i que els serveis de salut en general no hagin de viure embats com està passant amb els veïns del nord. Sigui quina sigui la seva desig per a aquest infaust any que tindrà eleccions no només al nostre Mèxic sinó en molts altres països com Rússia, de veritat jo desitjo per als meus lectors, que els vagi bé, que la seva vida estigui plena de felicitat, que siguin menys la pèrdues per malalties que poguessin prevenir i que gaudim tot de l'harmonia familiar i social a la qual hem aspirat per sempre.


Nens Nenes - Cadires passeig\nMINU - Uppababy\nPlegat amb una sola mà i en un sol moviment suau.\nCistella accessible de gran grandària.\nCapota extensible amb protecció solar FPU +50\nNostra capota extraïble s'estén per protegir al bebè dels nocius rajos UV, la qual cosa li permetrà romandre a l'aire lliure i gaudir del sol amb total seguretat.\nHamaca espaiosa i còmoda. El seient reclinable multiposición permet que el nen dormi plàcidament o se sent totalment alçat per poder observar-ho tot.\nEls amortidors i la suspensió en totes les rodes converteixen tots els passejos en una experiència més còmoda per a tu i el teu bebè.\nBuggy XS - Easywalker\nEasywalker Buggy XS és la companya ideal per a pares viatgers. Amb un pes de 6 kg, aquesta cadira de passeig es plega de forma súper compacta. Es pot portar literalment a qualsevol lloc, o la pots utilitzar simplement per a anar de compres. No trobaràs una cadira de passeig més compacta i completa en el mercat.\nKuki - Baby Monsters\nCadira de passeig ultra compacte, lleuguera i molt còmoda per als nens. Reposapeus i respatller reclinable 170º.\nCapota extra llarga amb protecció solar UPF 50+ i barra frontal inclosa.\nGràcies al seu plegat tan compacti està homologat per la cabina de l'avió.\nShom Magical - Roberto Verino\nCadira de passeig amb plegat automàtic.\nEs transporta fàcilment i sense esforç una vegada plegada agafant-la del reposabraços.\nTeixits d'alta qualitat i acabats en pell ecològica.\nSeient amb múltiples posicions de reclinat fins a l'horitzontalitat per a nounats. Capota extensible amb finestreta amb reixeta per a ventilació.\nRocket - Jané\nSilla lleugera, urbana, amb plegat compacte i acabats de qualitat.\nPreparats per a recórrer la ciutat en família, amb els amics, de compres, al cinema… Com i on vulguis, la cadira rocket i la seva versatilitat faran que els teus passejos i sortides siguin més fàcils i pràctiques\nCity Tour Luxe- Baby Jogger\nLa City Tour Luxr és la cadira amb plegat ultra compacti que compleix amb els normatives de molts mitjans de transport per a equipatge de mà. Te esperit viatger, per això, la bossa de transport està inclosa amb la cadira. Està ideada per a bebès a partir dels 6 mesos.\nSistema de plegat amb una sola mà i tancament automàtic.\nRespatller amb reclinació gairebé plana, i capota àmplia amb protecció solar UPF 50+, cadireta reversible.\nTIVE, Tuc Tuc\nLa nova cadira de passeig Tive de Tuc Tuc, sorprèn per la seva facilitat de maneig, la seva versatilitat tot terreny i sobretot el seu plegat súper compacte tipus llibre, que permet guardar-la fàcilment fins i tot en els maleters més petits. A més, l'amplària del seient, el seu disseny i la seva capacitat de reclinat fins als 150º la converteixen en una cadira molt còmoda per al petit/a.\nYUPI, Tuc Tuc\nLa cadira Yupi s'ha dissenyat atenent els necessitats, per això ofereix els màxims estàndards de qualitat, seguretat i disseny.\nTé un còmode plegat tipus “paraigua”, que la converteix en un producte lleuger i de fàcil transport.\nEl seu sistema de respatller reclinable fins a 150º en quatre posicions, aporta al bebè un òptim confort i està homologada donis del naixement fins als 15 kg, perquè l'aprofitem al màxim.\nPer descomptat, inclou tots els complements que puguem necessitar, com cobreix pluja, àmplia cistella porta objectes, capota de doble teixit i extensible amb visor, rosteix de transport…\nMotxilles / Mocadors\n© Nens Nenes


Després de 40 anys d'història són moltes les persones de tot el món que han confiat en Xey. Una companyia internacional que aposta per la bellesa, qualitat, comoditat, seguretat i durabilitat del seu producte: les cuines.\nEn l'actualitat, Xey continua impulsant la seva estratègia d'expansió i consolidació al mercat exterior reforçant mercats i readaptant els seus dissenys i distribució a les necessitats dels seus clients en tot el món.\nLa filosofia de Xey és: 'Viu la teva cuina'. Perquè a Xey vam crear cuines per viure, viu amb nosaltres la teva cuina.\nA Xey sabem que la cuina és el lloc més important de la casa, el lloc on neixen les històries que ens emocionen. Per això ens bolquem en crear cuines que mereixen ser viscudes. Espais únics plens de calidesa i confort que s'adapten a tu i els teus gustos sense deixar de banda el disseny i la funcionalitat.\nPerquè per a nosaltres tu ets el protagonista, ens adaptem a tu dia a dia apostant per la qualitat, l'accessibilitat i la innovació. Tot per oferir-te les millors cuines.\nPerquè no hi ha dues persones iguals, a Xey treballem perquè la teva cuina s'adapti al teu estil de vida i la teva funcionalitat. Un espai versàtil creat per a tu pensant en les teves preferències i necessitats.\nA Xey, una de les qualitats que exigim a les nostres cuines és que aquestes comptin amb una àmplia capacitat d'emmagatzematge en espais còmodes i plens d'utilitat. Posem en valor l'aprofitament de l'espai creant cuines modernes i intel·ligents.\nPosem el l’accent en la comoditat de les persones. Per això busquem cuines amb agradables ambients plens de calidesa que ofereixin a l'usuari una experiència basada en el seu benestar i confort.\nUnim la funcionalitat amb el disseny creant espais únics al teu estil sempre utilitzant materials de la millor qualitat. Les nostres cuines estan dissenyades amb un gust exquisit pel disseny i l'estètica buscant i crear llocs sensacionals amb personalitat pròpia.\nUna de les novetats més destacables en el passat any 2013 és l'aposta pels mobles suspesos, que sorgeixen per aportar funcionalitat i comoditat en les nostres tasques i per facilitar també la neteja de la cuina.\nEn el nostre esforç per millorar la versatilitat i el benestar sorgeixen les prestatgeries modulars que s'adapten a qualsevol espai i que, en conseqüència, contribueixen a que vestim la cuina de la manera que considerem més còmoda per a guardar parament, coberts, vaixella, etc. A més, i gràcies a la seva alta personalització, aconsegueixen integrar-se a la perfecció en banys i sales d’estar, sent aquests últims cada vegada més importants com a elements de prolongació de la cuina.\nDisseny de cuines en 3D\nActualment, els ordenadors són una eina clau pel disseny d’una cuina o de qualsevol espai. Xey disposa d'un programa específic, imprescindible per fer presentacions en 3D on el clients poden visualitzar la seva futura cuina; però també per evitar errors de planificació o sorpreses d’última hora.\nAmb les dades, mesures i idees sobre paper, nosaltres transformem tota aquesta informació, per convertir un plànol de 2 dimensions, en la vostra futura cuina en un entorn 3D.\nEn aquesta presentació 3D es pot visualitzar la cuina des de tots els angles, també s'hi inclouen els elements constructius i instal·lacions que s'hagin de tenir en compte.\nL'atenció personalitzada de professionals experimentats saben trobar solucions efectives a tots els inconvenients que és puguin presentar i fer-ne de la vostra idea una possibilitat real.\nProjectes i pressupostos sense compromís.\nFacilitat de pagament i finançament.\nPressa de mides i muntatge gratuït.


Jordi Martínez Andreu | Portal d'entitats\nArxiu de l'autor: Jordi Martínez Andreu\nPublicat el 8 octubre 2019 per Jordi Martínez Andreu\nCursa amb sortida i arribada a Breda que transcorre per camins del parc natural del Montseny. Reserva natural de la Biosfera, és un mosaic de paisatges mediterranis i centreeuropeus situat a tocar de grans conurbacions metropolitanes. Una cursa on gaudir dels paisatges i la biodiversitat que fa d’aquest un lloc extraordinari. El diumenge passat es van celebrar 4 curses de 10, 17, 24 i 50 km, Fins allà es va desplaçar el nostre company el Carlos Ortega , per fer la prova reina de 50 km i 2300 metres de desnivell positiu. La va aconseguir finalitzar en un total de 7h 34m 50s en la 52ª posició, completant la seva cursa amb més distància recorreguda fins ara. Felicitats crack!!!\nCursa de 13,5 km , amb sortida a Vilafranca del Penedés i arribada a Sant Sadurní d’Anoia, passant també per La Granada.\nL’import íntegre està destinat a la marató de TV3.\n1034 persones entre caminadors i corredors vàren acabar el recorregut.\nEntre ells hi eren 2 dels atletes de l’associació, la Sílvia Núñez, que finalitzà en posició 198 amb 1 hora 16 Min 11 seg i en Manel Rodríguez, que va acabar 10é amb 51 Min 44 seg aconseguint la 1a plaça de la seva categoria. Moltes felicitats campions!!!\nXII CURSA I CAMINADA LLUÍS COMPANYS\nEl dissabte 19 d’octubre es va disputar la 12a edició de la cursa i caminada Lluís Companys, organitzada per la Fundació l’Alternativa. L’esdeveniment és un homenatge anual als esportistes i els valors de fraternitat i solidaritat front el feixisme que van motivar la celebració de l’Olimpíada Popular de Barcelona del 1936, la qual per l’esclat de la Guerra Civil el dia anterior a la inauguració no es va poder realitzar. També per reivindicar la necessitat de l’organització popular per defensar aquests valors en el moment actual. Així la sortida i arribada es fa al mateix escenari de fa 83 anys, l’Estadi Olímpic Lluís Companys. El circuit era de 8 Km format per dues voltes a l’anella olímpica amb una sostinguda pujada per l’Avinguda de l’Estadi. Així ho va notar el Daniel García Peris que hi va participar pel club. També es realitzava una caminada per la muntanya de Montjuïc amb visita comentada als fets succeïts a la zona durant l’època de l’inici del conflicte.\n95. Daniel García Peris 42m 33s\nEl dissabte 26 d’octubre es va disputar la vuitena edició de la cursa El Tast de la Mitja, organitzada per l’Associació Esportiva La Mitja, amb la col·laboració dels ajuntaments de la Garriga, les Franqueses, Canovelles i Granollers. La cursa, molt planera, sortia de la Garriga i travessava la resta de municipis veïns fins arribar a les Pistes d’Atletisme de Granollers. També hi havia la possibilitat de fer els 5 Km de les Franqueses a Granollers. El Tast ha registrat prop de 3.000 inscripcions i és una bona oportunitat per preparar la Mitja Marató de Granollers de l’any següent. Amb aquest objectiu hi va córrer per part del club el Daniel García Peris que va millorar la seva marca personal als 10 Km.\n653. Daniel García Peris 49m 05s\nVI CURSA I CAMINADA MARRAMEU DE GELIDA\nUn any més s’ha organitzat la cursa i caminada Marrameu, amb 2 circuits per les muntanyes de Gelida, el curt de 8 km i 250 metres de desnivell positiu, i el circuit llarg de 19 km i 700 metres de desnivell, amb la pujada al Montcau com gran alicient.\nAl circuit curt, els participants van ser en Carlos Ortega, que va completar el circuit amb 37 min 19 seg, quedant 4t de la general i 2n de categoría senior, l’Eduard Olaria, amb un temps de 41 min 46 seg, en Joan Carles Papiol, amb 42 min 37 seg (3er categoria Màster), i d’en Daniel Garcia Peris, amb 46 min 7 seg. (quedant 3r en categoría veterans).\nA la cursa llarga, també hi va haver participació de l’Associació, en Manel Nuñez va ser el guanyador absolut de la prova, amb un temps de 1 h 29 min 28 seg i d’en Daniel Palacios, que va finalitzar en 2 h 5 min 24 seg.\nFinalment la Montse Catalán va participar en la caminada de 8 km.\nAquest any, l’organització col.laborava amb Amnistia Internacional fent partíceps tots els caminants i corredors de la cursa del projecte #corroxjulian\nL’associació a més, com cada any, s’ha implicat en l’organització de la cursa, ajudant amb tot el que s’ha pogut, ja sigui en el marcatge, o els avituallaments de la cursa… esperem que l’hagueu gaudit.\n16ª CURSA URBANA DE MANRESA\nCom ja diu el seu nom, cursa sobre asfalt que recorre bona part del casc urbà de Manresa, incloent el nucli històric, en un circuit de 5 km al que s’havia de donar una o dues voltes segons la prova que triessis córrer.\nEnguany la cursa era de caràcter solidari amb els malalts d’Alzheimer de les comarques del Bages, Berguedà, Solsonés i Moianès. Més de 400 atletes es van aplegar entre les curses de 5 i 10 km i les proves infantils.\nEn Manel Rodríguez va completar una excel·lent cursa, que va estar dominada pels atletes locals.\n24. Manel Rodríguez 37m 58s\nX CURSA DE LA TARDOR\nCursa sobre asfalt de 10 km de distància que va tenir lloc a Sant Andreu de la Barca el passat dia 13.\nEl recorregut de la cursa era sobre un circuit de 5 km (també hi havia una prova d’aquesta distància) al que se li havia de donar un parell de voltes. El traçat incloïa varis dels principals carrers de la localitat, com l’Avinguda Constitució, el Carrer Anoia o el Carrer Priorat entre altres.\nEn Manel va completar com sempre una molt bona cursa acabant en la posició 9ª de la general amb un temps de 38m 20s.\n10K AEROPORT D’ALGUAIRE\nEl dissabte 12 d’octubre es va disputar la 7a edició de la cursa 10K de l’Aeroport d’Alguaire, organitzada per l’Ajuntament d’Alguaire, l’Aeroport d’Alguaire i l’Associació Esportiva Ekke. Un recorregut pel perímetre de la instal·lació i 100% d’asfalt. El paisatge pla i sense construccions properes feia que en tot moment es pogués seguir el pas de tots els corredors. No va haver-hi presència de la boira de ponent però si d’un fort vent que dificultava la marxa en alguns trams. Així ho va notar el Daniel García Peris que hi va participar pel club en la cursa més llunyana de Gelida que hi participava. La jornada va finalitzar amb una sessió de zumba per a tota la família i curses infantils.\n104. Daniel García Peris 53m 30s\n14ª CURSA POPULAR DE PARETS\nCursa de 10,5 km que es va celebrar el passat 6 d’Octubre a Parets del Vallès, amb sortida i arribada al pavelló municipal Joaquim Rodriguez.\nLa cursa combina trams urbans pels carrers de la localitat i camins de terra de les rodalies. No és gens plana, amb pujades i baixades constants i un desnivell acumulat de 250 metres.\nEn Manel Rodríguez va fer una molt bona cursa, com és habitual en ell, parant el crono en 40m 43s i assolint la 12ª posició de la general.\nTRIATLÓ DE BARCELONA 2019\nProva de triatló que va tenir lloc a la platja de la Nova Mar Bella de la capital catalana.\nEs van disputar proves en les modalitats Olímpic. Sprint i Supersprint, amb diferents distàncies per recórrer en natació, ciclisme i cursa a peu.\nEn Jordi Cortadella va participar juntament amb dos amics més en la modalitat olímpica per equip, on cadascú hi feia una prova diferent. En la modalitat olímpica havien de recórrer 1500 metres nedant, 40 km en bicicleta i 10 km corrent. En Jordi va trigar 48m i 12 segons en completar el circuit de cursa a peu.\nL’equip va quedar en 36ª posició de la general de 77 equips participants, molt meritori ja que eren dels equips més veterans.\nProva de muntanya que es va celebrar durant el 4, 5 i 6 d’Octubre i que any rere any va guanyant en participació i prestigi, fins el punt de ser retransmesa en directe pel canal TV3 en la modalitat Skyrace (39 km)\nApart d’aquesta, també hi havien altres curses amb diferents distàncies, com la Ultra (94km), la Trail (56 km) i la Mitja (19km).\nEn aquesta última, celebrada el dia 5 a Bellver, hi va haver participació de l’associació, amb la presència d’en Juan Prados, que va completar els 19 km en 2h 07m 59s, salvant 600 metres de desnivell positiu i gaudint de les vistes del Parc Natural del Cadí-Moixeró i la Plana de la Cerdanya. El recorregut passava per pobles propers com Ordèn i Olopte.\n20ª CURSA PUJADA AL CASTELL D’OLÈRDOLA\nCursa de muntanya de 12,4 kms amb sortida i arribada a la població de Moja, on els participants han de patir una exigent pujada fins arribar al castell. Aquesta cursa era vàlida per la Lliga Gran Penedès de curses de muntanya. En Daniel García Peris va arribar en la posició 110 amb un temps de 1h 27m 21s.\nParal·lelament també es va celebrar la tercera edició d’una caminada de 10 km que permet conèixer diferents barraques de pedra seca, on la Montse Catalán va fer un temps de 2h 23m 57s ( 3era femenina, 1era categoria Veterans Femení)\nVI MITJA MARATÓ DEL PRIORAT\nA Falset, aquest passat diumenge, sortíen 2 curses, la Marató del Priorat i la Mitja marató.\nEl Priorat és una comarca per viure-la sense presses, que el seu paisatge opta a ser reconegut per la UNESCO com a Patrimoni de la Humanitat, que convida a gaudir dels productes que dóna la terra, com el vi i l’oli d’oliva, a gaudir dels plaers gastronòmics, del paisatge. La sortida d’ambdues curses es dona a la Cooperativa de Falset-Marçà, i ens obliga a passar per dins de la mateixa. La cursa es de munyanya i transcorre per camins, pistes, corriols, vinyes i paisatges espectaculars, passant per Falset, Bellmunt del Priorat i Gratallops (la mitja) afegint Vilella Baixa, Torroja del Priorat i Porrera (per als que feien la Marató). Als punts d’avituallament, s’ofereixen degustació de productes de la terra i vi. En cadascún dels avituallaments, no hi podía faltar la música en directe i altres activitats que fan que aquesta sigui una cursa única e irrepetible.\nFins allà es van desplaçar varis membres de la nostra associació, per córrer o caminar la Mitja. En Josep Maria Gavilán i la Viviana Cortadella, vàren fer el recorregut caminant, acabant en 4h 45min, i l’equip femení “les Pokerstars” de Córrer a Gelida, la Mª Carme Berlanga, la Mercè Pascual i la Silvia Nuñez acabant la cursa en 3 hores 21 minuts. Lamentar l’absència del 4t membre de l’equip la Teresa Oliva que no va poder acompanyar-les.\nCursa de 108 km i 5800 metres de desnivell positiu que es realitza per les serres contigues a la població d’Alquézar (Huesca) i discorre per espectaculars camins de muntanya i pel Parque Natural de los Cañones i la serra de Guara. Es una de les ultres més espectaculars d’Europa i un clàssic en el calendari nacional. Pertany des de la primera edició a la Spain Ultra Cup, el circuit de Ultra Trail referent a Espanya, fet que ha contribuït a donar a conéixer la Sierra de Guara i Alquézar entre el mon dels aficionats al esport i al trail running. Aquesta cursa dona 5 punts per la Ultra Trail del Montblanc.\nFins allà es va desplaçar el nostre company, en Manel Nuñez, que va realitzar un excel.lent paper, acabant el recorregut en la posició 33, amb un temps de 16 hores 58 minuts 18 segons, obtenint el 2n lloc de la categoría Màster.\nRESULTATS SETEMBRE 2016\nPublicat el 5 setembre 2016 per Jordi Martínez Andreu\nA finals de Setembre es va disputar aquesta prova, que és ja un referent per tots els corredors de muntanya del país, i que aquest any afegia a la duresa pròpia del recorregut (110 km de distància i gairebé 7000 m de desnivell positiu) un clima que no va acompanyar gaire als participants, amb episodis de pluja i tempesta inclosos.\nEl circuit de la cursa transcorre majoritàriament per senders i pistes del Parc Natural del Cadí Moixeró, amb sortida i arribada a Bagà. 550 valents van aconseguir arribar a meta.\n170. Manel Núñez 20h 19m 11s\nUna de les curses populars més emblemàtiques de les que es corren al nostre territori, ja sigui pel seu ambient festiu, el seu baix preu d’inscripció en comparació amb altres semblants o el seu atractiu recorregut. 10 km d’asfalt per alguns dels principals carrers del centre de Barcelona, amb sortida i arribada a l’Avinguda Maria Cristina. Una cursa bastant planera i adient per fer bones marques, sempre que puguis sortir per la part davantera, ja que la participació és tan alta que després quan comences a córrer avançar altres participants es fa prou difícil. Unes 10000 persones aproximadament van disputar la cursa.\n135. Manel Rodríguez 37m 26s\n2807. Albert Sancho 49m 49s\n4906. Silvia Núñez 54m 57s\n6476. Montse Miró 59m 05s\nXX CURSA DE LA VINYA\nUna de les clàssiques de la comarca, 10,5 km de recorregut majoritàriament per camins de vinya i amb sortida i arribada al nucli de Sant Llorenç d’Hortons. Circuit més exigent del que sembla, amb una primera part en constant pujada i després una segona part més ràpida. 276 atletes van completar la prova. Val a dir que en els resultats no estan ni l’Albert Sancho ni la Mercè Pascual perquè van córrer sense xip.\n176. Daniel David 1h 01m 16s\n199. Cristina Arrabal 1h 04m 35s\n230. Mª Carme Berlanga 1h 09m 04s


Els treballadors essencials en la lluita contra el coronavirus podran allotjar-se en hotels - À Punt\nEls treballadors essencials en la lluita contra el coronavirus podran allotjar-se en hotels\nEl govern espanyol permetrà obrir a establiments hotelers en aquests casos.\n24 de març 2020 - 21:16\nEls treballadors que facen treballs essencials en la lluita contra la pandèmia del coronavirus podran allotjar-se en establiments hotelers, segons han anunciat els ministres de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana, José Luis Ábalos, i d’Indústria i Comerç, Reyes Maroto.\nÁbalos ha anunciat que, juntament amb el Ministeri d'Indústria, Comerç i Turisme, s'aprovarà una orde sobre els establiments hotelers, que permetrà l'allotjament a treballadors que facen treballs essencials com les forces i cossos de seguretat, persones que treballen en el manteniment d'infraestructures i la seua construcció, d'assistència sanitària, de proveïment en general, salvament i seguretat marítima, de transport de mercaderies i viatgers, i altres semblants.\nD’altra banda, la titular d’Indústria i Comerç ha avançat que el govern aprovarà l’obertura d'alguns hotels, pensions o apartaments turístics amb la finalitat que servisquen d’allotjament als sanitaris, als familiars dels pacients amb Covid-19 o, fins i tot, als turistes que per les circumstàncies no poden eixir d’Espanya. Cal recordar que l’executiu va ordenar el tancament dels allotjaments turístics la setmana passada.


Activitat Econòmica duta a terme per Entitats Sense Ànim de Lucre | Assessoria SM Gestió (Barcelona) Fiscal, laboral\nCom esmentàvem un altre blog anterior, qualsevol associació pot realitzar activitats econòmiques en compliment de les seves finalitats, i com a condició d'entitat sense ànim de lucre, els beneficis d'aquesta activitat es destinaran a les finalitats de l'associació i no es repartiran entre els socis.\nPerò volem aprofundir més en la idea de dur a terme una activitat econòmica per part d’una entitat que no te ànim de lucre.\nConceptualment, una activitat econòmica consisteix en qualsevol actuació en què es facin servir mitjans materials o personal de l'associació, amb la finalitat d'intervenir en la distribució de béns o serveis. Sempre que l’associació organitzi pel seu compte alguna activitat que suposi vendre alguna cosa o prestar algun servei i cobrar per aquest, estarà realitzant una activitat econòmica.\nRes impedeix que les associacions desenvolupin activitats econòmiques per aconseguir la consecució del fi comú principal no lucratiu encara que, naturalment, el benefici obtingut mitjançant la realització de l'activitat econòmica s’hagi destinar íntegrament a la realització del fi comú associatiu.\nLa Llei prohibeix que es facin atribucions patrimonials als socis amb càrrec a allò obtingut en l'exercici de l'activitat econòmica necessària per a la consecució del fi comú.\nDit això però, no és apropiat constituir una associació per a desenvolupar una activitat mercantil amb caràcter principal, ja que aquestes entitats es pressuposa que han de perseguir una finalitat diferent a la merament lucrativa, tot i que naturalment no s’exclou la realització d’una activitat econòmica en règim d’accessorietat.\nEs dona sovint que es constitueixi una associació i amb el temps canviïn els seus condicionants, sorgint al necessitat de donar-li un altre forma jurídica com pot ser una cooperativa.\nA modus de pinzellada direm que la diferència fonamental entre associació i cooperativa, és que l'associació és un dret fonamental dels ciutadans per desenvolupar, afavorir o aconseguir una finalitat social col·lectiu, mentre que la cooperativa de treball és una forma jurídica societària, sota la qual es desenvolupa una activitat en la qual l'organització, els mitjans de producció i el treball el presta la mateixa persona sòcia.\nQuines activitats estarien considerades com a activitats econòmiques, a modus d’exemple?\nLa venda de material (samarretes, pins..), loteria, rifes, etc.\nL’arrendament de béns.\nL’edició una revista publicitària.\nL’organització d’una festa on es venen begudes.\nL’explotació un bar dins del seu local exclusivament per als seus socis.\nMalgrat que l'objectiu és obtenir recursos per a la realització de les activitats socials, estem davant la realització d'activitats econòmiques i, per tant, davant la obligatorietat de complir amb els requisits fiscals pertinents, com per exemple:\nPresentar la corresponent declaració censal (model 036) per comunicar al Ministeri de l'inici de l'activitat i, si s'escau, les possibles modificacions o la baixa.\nComplir amb les obligacions corresponents relatives al model 347 i IVA.\nComplir, si escau, amb la presentació de l'Impost sobre Societats i, si escau, pagar la corresponent quota positiva.\nA efectes de l’Impost de Societats, les rendes obtingudes per l'entitat estaran exemptes, sempre que procedeixin de la realització del seu objecte o finalitat específica i no derivin de l'exercici d'una activitat econòmica ni del seu patrimoni.\nLes quotes que satisfacin els associats, generalment constituiran rendes exemptes.\nLes subvencions d'organismes públics i ajudes rebudes, així com tot tipus de donacions d'empreses, col·laboradors particulars i entitats, per finançar les activitats que constitueixen el seu objecte social relatiu a l'organització i contractació d'actes festius, estaran subjectes i exempts de l'impost sobre societats sempre que no recaiguin en la realització d'una activitat econòmica.\nLes altres rendes i ingressos derivats de d’una activitat econòmica, suposen l'ordenació per compte propi de mitjans materials o humans amb la finalitat d'intervenir en la producció o distribució de béns o serveis, per la qual cosa els ingressos derivats de la prestació d'aquests serveis estaran subjectes i no exempts en l'Impost sobre Societats. Igualment les donacions, subvencions o quotes que s'utilitzin per finançar aquestes activitats, estaran subjectes i no exemptes a l'impost.\nTags: ASSESSORIA ASSOCIACIONSASSESSORIA BARCELONAassociacionsCOOPERATIVAFUNDACIONS\nAnterior Nova obligatorietat del registre diari de jornada\nSegüent Contracte indefinit de fixos-discontinus


L'Oficina d'Eficiència Energètica va entrar en funcionament el desembre de 2016, amb la prioritat de reduir els casos de pobresa i fomentar un nou model energètic. Actualment tramita unes 200 ajudes mensuals per el pagament de subministraments bàsics, un xifra que ha anat en augment, passant de 85 ajudes tramitades pels serveis socials de cada barri el 2011 fins a les 2.403 ajudes que l'Oficina va tramitar l'any passat.\nAra, amb el nou servei, es vol incidir en la prevenció, perquè la ciutadania conegui les possibilitats de millora i estalvi energètic en la seva llar, sense disminuir la situació de confort. Des d'aquest vessant preventiu, també s'estan realitzant auditories energètiques. Van començar com a projecte pilot en deu habitatges de gent gran de 65 anys, ja que és un dels col·lectius amb més risc de patir pobresa energètica.\nProperament, en col·laboració amb la Diputació de Barcelona, s'iniciaran 34 noves auditories prioritzant també aquest grup d'edat, així com aquelles persones amb elevats consums energètics que han tramitat ajudes per al pagament de subministraments.


El comú de Canillo es mostra sorprès pel recurs de Viladomat contra la plataforma de Soldeu - FÒRUM.ad\nEl comú de Canillo es mostra sorprès pel recurs de Viladomat contra la plataforma de Soldeu\nOn: 10/05/17 23:50\nEl Comú de Canillo ha emès un comunicat on manifseta que “ha rebut amb sorpresa i perplexitat la noticia a través dels mitjans de comunicació, que els germans Viladomat han formulat un recurs administratiu contra la declaració d’interès nacional decretada pel Govern respecte la plataforma i aparcament vinculats a la pista de l’Avet de Soldeu.\nMés quan el recurs prové dels socis majoritaris de SAETDE, a la vegada sòcia de la societat NEVASA que explota l’estació Grandvalira; fet que no ha deixat de causar malestar i indignació.\nEl Comú de Canillo entén que la declaració d’interès nacional efectuada pel Govern s’ajusta plenament a la legalitat vigent i el procediment emprat ha estat el mateix que s’ha seguit per la declaració d’interès nacional d’altres infraestructures esportives d’àmbit nacional.\nD’igual forma el Comú comparteix els motius que han portat al Govern a declarar el projecte com d’interès nacional, com va exposar a l’informe que estableix la legalitat vigent.\nMés enllà de l’esdeveniment esportiu del 2019, aquest projecte crearà un equipament que possibilitarà la celebració de futures competicions d’esquí de primer nivell internacional, aportant un valor afegit al domini esquiable de GrandValira, al sector de l’esquí andorrà i al Principat d’Andorra”.\nPrevious Post: El finalista al premi ‘Global Teacher Prize’ remarca la necessitat de replantejar les classes\nNext Post: Referèndum (i 2)


Milers de persones s'apilen a les fronteres de Grècia i Macedònia cercant les escletxes d'una Europa blindada, confiant trobar una fuita d'humanitat en un continent immisericorde. El Dret d'asil és paper mullat per la pluja que enfanga els...\nGuia de la Viatgeteca 2019 - Caldes de Montbui. Biblioteca\nEn aquesta 11a edició de la Viatgeteca hem creat una guia de novetats on hi apareixen les guies de viatge més destacades que hem adquirtit per la Viatgeteca Fest , aquesta primera edició de la trobada viatgera per celebrar una passió...\nGuia de viatges Espanya - Viladecans. Biblioteca\nGUIES DE VIATGES - ESPANYA - Viladecans. Biblioteca\nRutes històriques, a peu, en cotxe, rutes per fer amb nens. Disposem d'una gran varietat de guies de viatges de totes les províncies d'Espanya.\nTreball d'Espanya. 6è curs - Sant Vicenç de Montalt. Biblioteca La Muntala\nQuadre de Francisco de Goya (Fuendetodos 1746 - Bordeus 1828) titulat Duelo a garrotazos (1820-1823).\n+ - Selecció de webs (15)\nL'Associació nacional de balnearis ANBAL oferix informació dels balnearis d'Espanya, les seves aigües i els tractaments que hi fan. Té un cercador, permet la reserva, informa d'ofertes i del termalisme social\nGuia del Camí de Santiago. Informació pràctica de les etapes amb els albergs i els monuments al llarg de la ruta tant per fer en bici com caminant. Notícies, consells i un fòrum.\nInformació, mapes i descarregues per a GPS dels Camins Naturals d'algunes comunitats de l'Estat Espanyol per a fer el recorregut a peu, en bicicleta.\nCentro de Documentación Turística de España. Instituto de Estudios Turísticos\nPortal que engloba diferents base de dades: "Turistur", "Legistur", "Revistur", "Títulos revistas", "Carteles turísticos" i "Folletos turísticos".\nRecull dels millors llocs d'Espanya i Amèrica llatina per a la pràctica de l'ecoturisme. Inclou informació d'allotjaments, activitats, agroturisme, rutes i gastronomia.


El passat dissabte dia 12, va tenir lloc la primera activitat fotogràfica d’aquesta tardor.\nL’activitat es va desenvolupar a la finca Mas Borras, una finca familiar de llarga tradició vinícola, de grans dimensions on els participants van descobrir terrasses de vinya nova emparrada i impressionants costers de vinya vella.\nA mig matí van poder conèixer i “capturar” els treballs de verema, just iniciats el mateix cap de setmana.\nEn acabar l’itinerari, van visitar el celler ubicat a la mateixa finca, on Marc Borràs va oferir un tast dels vins Tane que allà s’el·laboren.\nEtiquetes: fotografia, fotografica, montsant, natura, siurana, sortida, tane, verema, vinya\nDesprés de cuatre dies intensos de filmacions el passat mes de maig i de setmanes de treball, triar talls d’imatge i ecició, avui us presentem el “highlight” de Montsant Natura, un avanç del video que estrenarem ben aviat! Un video a través del qual volem aprovar-vos a tot allò que ens envolta i podeu fer per les nostres contrades.\nVolem aprofitar per agraïr de nou la dedicació d’en Gorka Martínez i la paciència de tots els que han participat en les sessions de fotos i video!\nArxivat a NOSALTRES, NOVETATS


El Serrà (Sant Quirze Safaja) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Serrà és una masia del terme municipal de Sant Quirze Safaja, al Moianès.\n41° 43′ 23″ N, 2° 11′ 15″ E / 41.72319°N,2.18742°E / 41.72319; 2.18742\nEstà situada al sector central del terme, al sud-est del punt quilomètric 6,4 de la carretera C-1413b, al Collet de la Creu del Serrà, des d'on surt en aquella direcció el Camí del Serrà, que mena a aquesta masia en poc més de 600 metres en línia recta.\nA migdia de la masia, en els costers que davallen cap al Tenes s'estén la Solella del Serrà, i cap al sud-oest davalla el serrat del Morro del Xai.\nLa masia del Serrà és la seu de la institució privada Fai ecològic, formada per un equip de professionals qualificats en Ciències de la Salut, del Medi Ambient i de la Comunicació, que treballen en la integració de diferents camps relacionats amb la salut, el medi ambient, l'agricultura ecològica, les relacions humanes i la comunicació.\nPertany a aquesta masia la capella de la Mare de Déu de la Divina Providència del Serrà, situada al costat de llevant del Collet de la Creu del Serrà, abans esmentat.\nEl Serrà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya\nFai ecològic, institució situada a la masia del Serrà\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_Serrà_(Sant_Quirze_Safaja)&oldid=24556516»\nDarrera modificació: 20 ago 2020 a les 07:08\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 ago 2020 a les 07:08.