Parròquia Crist Rei - Reus: 2014\nSi no l'haguéssim conegut, no l’haguéssim estimat.\nDurant els vuit dies que es celebra el Nadal els cristians no ens movem de prop del pessebre de Jesús. Hi estem bé allí! Només pensem: «Que bé que hagis vingut». Crist amb nosaltres per sempre. Ell és aquí. Ja tot és diferent si el Senyor ha vingut.\nLa seva glòria és encara amagada com la del primer Nadal. Allò que admira més és pensar que si la Veritat no hagués estat revelada no l'haguéssim pogut estimar i que, per tant, la darrera disposició de Déu, enviant-nos el Fill, és que aquest sigui estimat. Estimar-lo és la nostra salvació.\nEntrem on hi ha el Senyor nascut i estimem-lo. No puc oferir, Senyor meu, les meves obres, però sí que puc oferir-te el meu amor. Només l'amor del cor. Com feren els pastors. La mirada de la Mare de Déu és sobre nosaltres, que estimem el Fill.\nEl diumenge de la Sagrada Família posem aquest bell record de la trobada del Papa Francesc amb les famílies:\na 21:15:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Nadal, Papa Francesc, Rafael Serra, Reflexió, Vídeo\nSant Nadal a tothom!\nHe escollit aquest quadre de l’escola de Caravaggio que des de sempre m’ha agradat molt. Tota la llum ve de Jesús (una intensíssima llum), és plena de tendresa l’actitud de Maria que lleva el llençol on està el Senyor i l’ensenya joiosa als pastors. Com si digués: «Mireu si n’és de preciós el meu fill» . Realment ho és! Tots els qui s’acosten a Jesús queden il·luminats per ell i esdevenen radiants. Ell és la nostra felicitació; més encara, és la felicitació del Pare del cel.\nCelebrem el Nadal. Quanta joia, quanta pau porta dins del cor el naixement de Jesús! Ell ha vingut a aquest món, i no el deixarà. Ha vingut per a tots i per a tothom, pels qui creiem en ell i pels qui no creuen, pels bons i pels dolents, pels justos i els injustos, pels savis i pels ignorants, pels forts i pels febles, pels qui ploren i pels qui riuen... per a tots ha vingut. Per a tots és aquí. (Aquesta és la grandesa del cristianisme).\nEll sempre hi és. Què és el que li podem donar? Només li podem donar allò que tothom pot donar, allò que tothom té. I allò que tothom té és amor. L’amor no és patrimoni dels rics o dels savis, l’amor és patrimoni de tothom. Això és el que ens demana l’Infant Jesús, que pels cristians és el Fill de Déu. Ens demana amor i només amor. I estimar vol dir fer feliços els altres. Fer feliços als qui tenim al voltant. Als qui la vida ens ha posat al costat. Posar a Déu al centre de la nostra vida, és posar al centre no pas el propi jo, sinó els qui estimem. Donem, repartim amor aquest Nadal. Això és el que ens diu aquest nen tant preciós, acostem-nos a ell i quedarem radiants i una estranya pau ens vindrà de dins.\nUn sant Nadal per a tots els lectors del bloc. El qui escriu prega per nosaltres. A la parròquia ens unirem aquest any d’una manera especial pels cristians de l’orient que coneixen exili, persecució i mort. Com ha dit el Papa Francesc: «Tota l’Església té present el petit ramat de les esglésies de l’orient».\nFelicitem-nos amb un somriure al cor. Estimem la família, que és allò més gran. No té preu asseure’s el dia de Nadal a la Taula de la família. És el dinar més bonic de l’any, no pel que hi ha a la Taula, sinó per l’amor dels qui s’hi asseuen. I pensem en aquells que no tenen taula de família per asseure’s. Jesús consolarà el seu cor.\na 0:01:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Música, Nadal, Rafael Serra, Vídeo\nHoraris de les celebracions de Nadal\nDia 23: Dimarts\nA les 8 del vespre CELEBRACIÓ DE LA PENITÈNCIA\nLa missa d’aquest dia\nserà a 9:30 del matí\nDia 25: NADAL DEL SENYOR\nMissa de l’Infant Jesús (Vigília de Nadal a les 7 del vespre)\nMissa del Gall (a les 12 de la nit)\nMissa de l’alba (a les 10 del matí )\nMissa del Dia de Nadal (a les 12 del migdia)\nA la tarda no hi ha cap celebració\nDia 26: SANT ESTEVE DINS L’OCTAVA DE NADAL\nMissa a les 12h del migdia.\nDia 28: Diumenge de la Sagrada Família\nMissa de vigília (20h.) i Missa a les 10, 12 i 20:30h.\nDia 1 de gener: SOLEMNITAT DE LA MARE DE DÉU I INICI DE L’ANY\nDia 4 de gener: Diumenge II de Nadal\nDia 6 de gener: EPIFANIA DEL SENYOR\nDia 11 de gener: Diumenge del Baptisme del Senyor.\na 23:30:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Assumpta Casadejús, Notícies de la parròquia\nSi hi ha quelcom que no s’ha de descuidar mai és la pregària\nÉs de les frases boniques i espontànies del Papa Francesc, que tot i no tenir-se ell mateix ni per savi ni per teòleg, està ple de la saviesa espiritual que li ve de la seva pregària i de la seva predilecció pels pobres del Senyor.\nLes grans cultures religioses sempre han desenvolupat la figura del savi (que a la llarga posa sempre una mica nerviós). Entre cristians els savis no compten massa. (N’hi ha, és clar!, i molts). L’Evangeli tot ho capgira, el savi cristià, quan és sant, no s’amoïna gaire pel coneixement de sí mateix (no es mira massa a ell), sinó que es complau en el coneixement que Déu té d’ell mateix. No li importa massa conèixer-se (això no salva de res) sinó saber com Déu el coneix a ell. Al final sap que allò important és tornar, tornar, tornar sempre. A la manera del fill pròdig. Sempre, per camins estranys, difícils i horribles que ens porti la vida, sempre hem de tornar cap al Pare, que sempre ens espera, que mai es cansa de perdonar.\nEl savi veritablement cristià acaba no dient gaires coses (sap que les paraules sense vida i sense amor no són res) i si parla ho fa amb una gran humilitat perquè sap que les seves paraules venen de part de Déu. I no considera cap mèrit per part seva dir-les. Crec que el Papa Francesc és d’aquests. Per això les seves paraules són senzilles i alhora profundament sàvies. I, naturalment, intel·ligibles per tothom.\nFem-li cas: si hi ha alguna cosa que no hem de descuidar mai és la pregària. I té raó.\na 21:36:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Papa Francesc, Pregària, Rafael Serra, Reflexió\nL'enigma està en l'olivera\nL’olivera és un arbre ancestral. És un arbre que forma part de la geografia bíblica i de la nostra. Plantar una olivera té un gran significat d’arrelament, de possessió, de casa. Quan era jove, als estius, moltes vegades havia ajudat a crear els bancals de les oliveres acabades de plantar perquè la terra retingués l’aigua i assonés ben bé la terra perquè l’arbre creixés. L’olivera als cristians ens fa pensar en aquell colom que, després del diluvi, portava un branquilló al pic anunciant la pau. Per això l’olivera és sempre un símbol de la pau.\nL’olivera ens fa pensar en tantes frases del salm que esmenten l’arbre i el seu fruit com a signe d’abundància. Com per exemple el salm 127 que parla de la benedicció dels fills: “com plançons d’olivera al voltant de la taula del Senyor”. L’oli, a la Bíblia, és el signe de l’alegria i de la presència o de la unció de l’Esperit Sant. Recordeu-vos que quan acabem de batejar a un infant se li ungeix el cap amb oli d’oliva com a símbol de la penetració de l’Esperit Sant o de l’Amor de Déu, que és el mateix. D’aquí ve el nom de cristians, que vol dir els ungits per l’Amor, que participen de la unció. La santedat cristiana és sempre joiosa.\nPerò també les oliveres ens fan recordar la nit de Getsemaní quan, en l’hort de les oliveres, el Senyor va oferir, la seva vida al Pare per a nosaltres. Per això i per tants altres motius, l’olivera és tant evocadora per a nosaltres. L’olivera, amb l’oli que és el seu fruit preuat, és tant entranyable pels cristians i porta un enigma de símbols que, si es desentranya, s’hi pot descobrir el designi de Déu i de tota la història de la salvació. Per això té tant de sentit als ulls de la fe que, amb l'Arquebisbe Jaume, plantéssim una olivera després de la Missa Estacional. Desxifrem durant tot l’Any litúrgic que començarem els significats de l’olivera i del seu fruit. A manera d’enigma.\na 3:15:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cultura, Música, Rafael Serra, Reflexió\nUna joiosa i entranyable Visita Pastoral de l’Arquebisbe Jaume a la nostra parròquia.\nCrònica de la Visita Pastoral de l’Arquebisbe Jaume Pujol a la parròquia els dies 1- 5 de desembre, en la primera setmana de l’Advent.\nTota la setmana que l’arquebisbe Jaume és entre nosaltres. Bisbe, com és de totes les parròquies del bisbat, s’hi ha trobat bé (així ho creiem i ho va manifestar) i nosaltres amb ell. És un home ple de bondat, humil i comprensiu.\nQuan va marxar ens va venir un sentiment de nostàlgia; un dir: ¿per què no et quedes més entre nosaltres? Acollim la seva benedicció que tantes i tantes vegades ha donat aquesta setmana i la seva pregària. Amb tot el cor donem gràcies a Déu per aquests dies en què el nostre Pare i Pastor ha visitat la nostra parròquia, també els nostres cors. També donem gràcies a la Mare de Déu a la qual havíem encomanat aquesta Visita i pels fruits espirituals que ha donat i donarà.\nAnàrem a la Casa de les Germanes de la Consolació. Quatre germanes feien les noces d’or de la seva professió religiosa. Fou una gran festa. La comunitat acollí l’arquebisbe amb alegria i fraternitat. L’Eucaristia fou celebrada amb un gran esperit de pregària. Quina alegria per les germanes la presència del bisbe Jaume. Dinàrem amb la comunitat i després compartirem la sobretaula. El més bonic fou quan veneràrem la relíquia de la Mare Rosa Molas.\nEn aquella casa de pregària l’arquebisbe Jaume digué que la darrrea obediència de les religioses ancianes (totes fan cara de Pasqua) és la pregària: pel món, per la Congregació, per l’Església. Aquella casa està plena del perfum de la pregària de les Germanes, com l’encens al capaltard de la vida. Beneïdes siguin.\nA les cinc de la tarda anàrem a l’antiga residència de la Mare de Déu de Lourdes (on els mossèns de la parròquia celebrem cada dissabte de l’any). L’arquebisbe entrà pletòric de joia a la sala i amb amor saludà a tots els residents. Celebràrem també l’Eucaristia i molts dels ancians quan rebien el Cos de Crist de mans de l’arquebisbe ploraven de goig i d’agraïment. La Direcció de la casa ens acollií amb amor i facilità la celebració. Cosa que és d’agrair.\nEns apressàrem a anar cap a la parròquia on es reuní amb el grup de la Vida Creixent, de la qual Mn. Ricard és el consiliari. Després es reuní amb el grup de la Pastoral de la Salut, tant arrelat a la parròquia, on compartirem el servei que aquest grup fa, de formació i de missió. El Sr. Arquebisbe ens exhortà a acomplir amb aquest ministeri amb un gran amor i un gran sentit d’apostolat. Visitar en nom de la comunitat parroquial els ancians i els malalts forma part de la vida parroquial, no pas d’una manera poc important, sinó com un acte d’obediència a la paraula de Jesús: Estava malalt i em vinguéreu a visitar.\nNo va venir fins a la tarda. El reberen els nens i nenes de comunió. Un nen i una nena li oferiren un ram de flors per l’oratori i un peto, dient-li unes paraules de benvinguda. Després els nens i nenes contestaren davant de l’arquebisbe quinze preguntes del catecisme i, ple d’alegria, el nostre pastor els exhortà a estimar a Jesús i a preparar-se bé per a la primera comunió. Després pujàrem a la parròquia on férem una bonica i plena de tendresa pregària mariana. Els infants es portaren més bé que mai i sobretot cantaren amb qualitat les cançons de la catequesi. Després, tots agenollats, feren la comunió espiritual. Fou un dels actes més bells de la Visita Pastoral.\nDesprés d’això l’arquebisbe exposa el Santíssim Sagrament (en aquella hora de la tarda la pregària davant del Sagrament brollava fàcil i des del cor). Molts fidels van venir per a la pregària. L’arquebisbe es posa al confessionari i administrà el sagrament de la penitència tota l’hora. Molts van quedar sense poder rebre l’absolució. Hi havia una gran bellesa espiritual, el Senyor adorat i el sagrament del perdó donat per aquell que succeeix als apòstols, els qui escoltaren aquestes paraules: Tot allò que deslligueu a la terra, quedarà deslligat en el cel. Donà solemnement la benedicció amb el Santíssim Sagrament, abans li vaig dir que aquella benedicció arribava a tots els habitants de la parròquia.\nDesprés celebrà la Santa Missa. Després feu la catequesi d’adults, la sala quasi s’omplí. La catequesi la feu amb forma de qüestionari, amb preguntes improvisades i algunes de preparades. L’Arquebisbe parlà amb tot el cor i il·luminà amb el seu magisteri, sempre cordial i amable, sobre les qüestions que li foren preguntades. Tots admiràvem la saviesa del cor del bon bisbe. L’acomiadarem i se’n dugué el senzill ram de flors, de color d’Advent, que els nens de comunió li havien ofert, perquè el posés al seu oratori i així pregués per nosaltres,\nNo vingué fins a l’hora de la catequesi, on saludà als nen més petits i després feu la catequesi de confirmació.\nEl deixàrem sols amb ells, així tingué llibertat i confiança per parlar-los amb el cor. Tots, l’arquebisbe i ells van sortir contents i amics. Amb el poc temps que estigueren es feren amics. Després es trobà amb l’equip de catequistes de la parròquia. Fou una trobada festiva i li explicàrem els treballs de la catequesi. Ens digué que no ens desaniméssim, que les coses són per elles mateixes complicades, però que no ho són tant si ho fem en el nom de Jesús i que allò important és sembrar, sembrar sempre. També que no ens havíem de lamentar sempre, perquè això fa perdre el temps i gasta. Són aquests infants, són aquestes famílies les que hem d’estimar i anunciar l’Evangeli. També digué que la pedagogia i els mètodes importen per a la catequesi, però que són relatius. El més important i decisiu és l’amor i la pregària en què els catequistes han de fer la catequesi. Crec que quedàvem convençuts i animats per la presència i les paraules del nostre bisbe.\nHavent celebrat la Santa Missa es reuní amb totes les famílies que tenen els fills a la catequesi. Van venir un bon grup, la sala també s’emplenà i això que feia fred i pluja. El Sr. Arquebisbe demanà als pares que s’estimessin molt i digué que la família és el tresor més gran (ell mateix explicà l’experiència de la seva pròpia família) i convidà que procuressin per a l’educació de la fe dels seus propis fils, insistint en que la dimensió religiosa i l’obertura al transcendent és decisiva per a la formació integral de la persona. També ells quedaren contents i l’arquebisbe saludà als pares i compartí somriure i diàleg. Finalment donà la benedicció i resàrem una Ave Maria.\nEl dijous a les 11 ja érem a l’estimat col·legi de la Presentació. Primer hi va haver una reunió amb l’Equip de la Pastoral del col.legi. Els professors de religió amb l’excel·lent directora, la Sra. Antònia Garcia, li exposaren la voluntat d’animar pastoralment l’escola i el programa pastoral pel present curs, Es nota clarament que volen reforçar la identitat catòlica de l’Escola i que s’ho prenen seriosament. Després tot l’alumnat, menys els mes grans, es reuniren a la gran i lluminosa sala d’acte del col·legi de la Presentació, tan arrelat a la ciutat de Reus. Els alumnes hi oferiren un concert i li explicaren amb mitjans audiovisuals tot el programa de la vida cristiana i pastoral de l’escola i tot el que fan per ajudar a una escola les Dominiques de la Presentació que hi ha la India, amb el qual han creat uns llaços de solidaritat. Després encara a la bonica capella de l’escola es reuní amb els alumnes més grans per a la pregària i la catequesi. Dirigí la pregària el capellà del col·legi, Mn. Marcos, el qual estava content i Mn. Rafel predicà l’evangeli dels talents que havia estat proclamat. Després l’arquebisbe els diigí la paraula i impartí al grup d’adolescents i joves una exhortació a la fe, a descobrir a Jesús i a comprometre’s a la vida de l’Església. Havent fet tot aquest treball dinàrem amb la comunitat de les religioses dominiques, les quals s’alegraren de la presència de l’arquebisbe; fou un dinar fraternal i ple d’alegria.\nDesprés descansarem i a la tarda a les cinc hi hagué una trobada amb els usuaris de Càritas, Feu un acte molt bonic i entranyable. No hi ha foto, però la fotografia la varem fer tots dins del cor. Són els estimats germans i germanes que ajudem des de Càritas. Compartirem amb ell tantes experiències. El Sr. Arquebisbe connectà amb ells immediatament i els digué que érem nosaltres els qui havíem d’estar contents i agraïts perquè ens permetia de fer el bé i d’acomplir amb les paraules de Jesús d’estimar-nos els uns als altres i que ells, quan haguessin superat les situacions de dificultats, haurien après les lliçons de solidaritat i llavors ajudarien els altres. Els mirà als ulls i s’interessà per ells. Fins i tot parlà amb una gran fraternitat amb algunes famílies que professen la religió de l’Islam, S’aprengué els seus noms i assegurà a tots que pregaria per ells (cosa que estic segur que farà), sobretot perquè trobessin treball que és la primera i la més gran necessitat. Aquesta fou al meu entendre, després de l’eucaristia, l’acte més important de la Visita Pastoral, perquè un bisbe és sobretot un pare pels pobres. Així li ho va prometre el dia de la seva ordenació episcopal. Compartirem un senzill berenar amb goig i molta fraternitat. Tots sortiren contents.\nEls participants de Càritas són les persones estimades de la parròquia, perquè ells són els prínceps de sang reial. Servir-los a ells i procurar per les seves necessitats és un goig i un honor. Vaig sentir com el Senyor Jesús està content de nosaltres i ens deia: “Molt bé”. Una mare romanesa va estar tant contenta que l’Arquebisbe el rebés que va vestir els seus tres fills de festa. Feien molt de goig. Vaig observar que l’arquebisbe li havien quedat els noms dels nostres germans i l’endemà preguntava per ells i per la seva situació. L’Equip de Càritas estava radiant d’aquesta trobada amb l’Arquebisbe amb els usuaris que estimen tant. Talment fossin de la família. Aprofitàrem d’interval per anar a veure dos ancians a casa i avançar feina per l’endemà.\nA les 8h del vespre ens esperava la Direcció del Reus Deportiu, ubicat dins del terme parroquial de Crist Rei, ens reberen amb tota la cordialitat reusenca i havent saludat el Sr. President i la resta de l’equip directiu, ens explicaren les activitats del club tant reusenc. Ens ensenyaren les diverses seccions i les instal·lacions.\nD’arreu hi havia persones que feien deports i practicaven diverses modalitats de gimnàstica. Feia goig en aquella hora. Es ben cert que la inversió de la ciutat en el l'esport i en els seus valors tant nobles és un gran bé pels ciutadans. La sorpresa va ser que convocaren els jugadors del primer equip del hoquei, l’equip de hoquei que té l’honor de ser campió del món. Els jugadors estaven contents de saludar a l’arquebisbe, el qual coneix el món de l’esport i conversà amb ells de hoquei. Era una conversa en la qual s’hi trobava bé, s’interessà per les seves famílies i els augurà els millors èxits esportius. L'hoquei ha contribuït que Reus sigui conegut mundialment en el món del deport. L'arquebisbe quedà contentíssim de la visita al Club que sempre ha col·laborat amb la parròquia. Que convoquessin el primer equip de hoquei amb motiu de la visita de l’Arquebisbe els honora i fou una delicadesa del Reus esportiu. Els ho agraïm i ho valorem.\nDesprés cap a la parròquia una altra vegada... passàrem pel parc de Sant Jordi que respira pau als vespres.\nI es reuní amb el Consell de Pastoral i una altra vegada l’arquebisbe es mostrà atent i receptiu quan li explicarem tots els projectes i les dificultats de la comunitat parroquial. Unes dificultats que per altra banda ell coneix bé, perquè són comunes a totes les comunitats parroquials i que expressen el desig d’uns cristians que voldrien que les comunitats fossin realment evangelitzades i evangelitzadores. Ens férem el propòsit de no atabalar massa al nostre bisbe... no era temps de debatir uns problemes que tampoc són a les mans del bisbe de solucionar, sinó a les nostres i que cal deixar també a la providència de Déu. L’arquebisbe ens exhortà a estimar-nos, a pregar amb intensitat i que no deixéssim el servei de la pregària de l’adoració. I que confiéssim amb el Senyor. Després sopàrem frugalment. L’arquebisbe estava distès i fins riguérem. Ens acomiadarem d’ell i varem rebre la seva benedicció i ens desitjàrem una santa nit.\nA dos quarts d’onze començarem les visites dels ancians de la parròquia, el matí i a la tarda fins a dos quarts de set. Anàrem a setze domicilis, que amb els dos que havíem visitat el dia anterior, sumen divuit. Acompanyà l’arquebisbe el mossèn i a estones alguns membres de la Pastoral de la Salut. Els ancians estaven contents de rebre l’arquebisbe i li donaven les gràcies. Ell sempre deia: “No és a mi que has de donar les gràcies, sinó al Senyor que és el que t’he portat”. Vaig admirar la delicadesa i l’alegria de l’arquebisbe en la vista dels malalts i l’amor amb què tractava el Sagrament. Fou un dia cansat, però ell no s’hi manifestà. No cal dir que visitàrem a Mn. Jaume Macaya, diaca i a la seva esposa. La darrera visita de la tarda fou a la d’un senyor profundament cristià que se li ompliren els ulls de llàgrimes quan rebia el Senyor Jesús. Vaig pensar que, només per aquestes llàgrimes, en el fons llàgrimes d’amor, val tot el cansament pels carrers, escales i ascensors del veïnat de la parròquia. Finalment l’arquebisbe feu una estona llarga de pregària a la capella del Sagrament i jo em vaig posar al confessionari, com tots els divendres. Finalment s’aixecà i m’acomiadà i em digué: “Moltes gràcies, mossèn, i dispensa si no ho he fet del tot bé”. Jo li vaig respondre: Al contrari som nosaltres que li donem les gràcies i davant la senzillesa i la bondat de cor del nostre arquebisbe li vaig besar l’anell episcopal amb tot el cor.\nMarxà sol cap a la Prioral, anava a confirmar. A nosaltres ens va deixar la seva benedicció, la seva bondat de pastor i realment ens confirmà en la fe. En la crònica m’he oblidat de dir que revisà els llibres sacramentals i els trobà al dia i del tot correctes. Així fou que els signà. La Visita Pastoral s’acabarà dissabte vinent amb la celebració del Sagrament de la Confirmació. Abans es trobarà amb els joves de la parròquia.\na 4:16:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Notícies de la parròquia, Rafael Serra, Vida\nCàritas Parroquial necessita oli!\na 23:50:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Assumpta Casadejús, Càritas, Notícies de la parròquia, Vida\nL'exposició del Santíssim Sagrament serà setmanal.\na 22:07:00 Cap comentari:\nPau VI: La nit transfigurada\nEren tres quarts de deu de la nit del sis d'agost de l'any 1978 quan Joan M. Montini, Papa Pau VI moria a Castelgandolfo. Mentre agonitzava deia, una i una altre vegada la primera invocació del Pare nostre: Pater nostre qui est in caelis. En el moment de la seva mort, el vell rellotge despertador que l'havia acompanyat des de jove s'aturà inexplicablement. El temps dels homes havia passat per a ell i entrava en el temps (que no és temps) de Déu Trinitat. La seva nit havia esdevingut finalment una nit transfigurada. Una nit que emplenà el seu cor i el seu pontificat. Una nit il·luminada només per la fe, la sola fe i la seva confiança en el Pare del Cel.\nEl bon Papa Pau va ser hereu del gran Concili Ecumènic Vaticà II. No li fou pas fàcil conduir des de la càtedra de Pere la recepció i l'aplicació del Concili. En visqué tota l'alegria, però també tot el sofriment. Més, quan el seu amor a l'Església, era immens i la seva sensibilitat espiritual i estètica extraordinària.\nPatí la intolerància tant dels conservadors com dels progressistes. Els primers l'acusaven d'haver destruït la tradició litúrgica i els altres per les seves posicions morals en l'encíclica Humanae Vitae, en la qual assegurava que el lloc on neix la vida és l'abraçada més íntima dels esposos, en l'exercici d'una paternitat responsable.\nPau VI, l'home del diàleg en l'Església, va haver de patir la intolerància dels uns i dels altres. Una intolerància que amaga una arrogància espiritual i, en el fons, una manca d'amor a Jesús i a la comunió eclesial. La capacitat de diàleg de Pau VI era gran com el seu cor; diàleg amb les Esglésies de l'Orient, el seu encontre amb el Patriarca Atenàgores; diàleg amb el món, la seva presència amb el cèlebre discurs a l'ONU i tants altres esdeveniments del seu pontificat.\nLa incomprensió, les divisions ideològiques dins l'Església, les secularitzacions de milers de sacerdots després del Concili li fou un immens sofriment. Els darrers anys de la vida feia cara de Getsemaní i l'artrosi se li havia posat en totes les articulacions. L'assassinat del seu amic Aldo Moro li fou una espasa a l'ànima i la darrera purificació.\nEl Papa Pau VI deixà a l'Església -en uns temps realment esquerps- uns gestos admirables, ara profètics, i un magisteri que enriqueix la doctrina de l'Església, com és ara l'Evangelii nuntiandi. El Papa Pau VI era un home bo i savi, humanista. El seu testament espiritual és un dels textos majors de l'espiritualitat cristiana, expressa el seu amor a l'Església.\na 14:45:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Església, Història, Pau VI, Rafael Serra, Testimoni\nEl goig d'una entranyable celebració\nEl Sr. Arquebisbe, el diumenge de Crist Rei, començava la seva Visita Pastoral a la parròquia. Tots estàvem contents i ell també. Per què no hauríem de tenir alegria si tots ens estimem i tots estimem el Senyor? Semblava que els ulls de l'estimat Pantocràtor de l'aula de l'Església resplendissin. El temple s'omplí. Els escolans grans van acolitar perfectament l’Eucaristia i el turiferari portava els guants blancs. Els fidels varen cantar i van resar. És la família parroquial al voltant del Pare i Pastor i que porta la successió apostòlica i és el qui ens posa en comunió amb l’Església de Crist.\nEl Sr. Arquebisbe ens va convidar amb paraula neta i viva a la vida cristiana. Em va semblar que l'assemblea (tant com m'agrada a mi) amb unció s'acostava a rebre el Sagrament. L'orgue i el cant fou excel·lent. Després ens varem recordar dels pobres i donàrem a l'arquebisbe un donatiu en nom de tots perquè els proveeixi.\nNo podíem acomiadar l'assemblea sense mirar a la Mare de Déu, la imatge de la qual ens acompanya sempre en el presbiteri. Li donàrem un nom nou: La Mare de Déu de l'Alba. La pregària fou recitada i, després, amb senzill vermut, omplirem els locals de la parròquia i compartirem la festa.\nEl Sr. Arquebisbe va plantar una olivera al jardí de la parròquia. Ell, amablement, convidava als més petits que tiressin terra. Em va semblar un signe bellíssim. Són ells, aquests infants, els qui, per gràcia de Déu, seran els fidels d'aquesta parròquia quan nosaltres no hi siguem.\nVa ser una festa eclesial, plena de la gràcia. Una veritable Missa Estacional. Aquesta paraula tant estranya, reservada per quan l'Arquebisbe celebra la Missa solemne a una Parròquia amb la convocatòria de tots els fidels, significa reunió dels qui esperen. I què esperen? Que vingui el Senyor. I Ell, Jesús, sempre ve. Ve en el nostre cor quan preguem, ve en els germans, ve en l'Eucaristia.\nCada vegada estic més que convençut que els programes pastorals no serveixen de gaire. El que cal fer per a fer créixer una parròquia és que siguem homes i dones de pregària, que celebrem l'Eucaristia amb tot el cor i que estimem els pobres. És el Senyor, no nosaltres, qui fa créixer una comunitat parroquial. Ben sovint em venen les paraules del salm;: “Si el Senyor no construeix la casa, és inútil l’afany dels constructors!” Un bon record de la festa de Crist Rei i de la presència de l'Arquebisbe Jaume entre nosaltres.\na 22:15:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Actualitat, Notícies de la parròquia, Rafael Serra, Vida, Vídeo\nOració per la Família del Papa Francesc.\nés en vosaltres que contemplem\nla resplendor de l’amor veritable.\ni és amb una gran confiança\nque ens adrecem a vosaltres.\nSanta Família de Natzaret,\nfeu que les nostres famílies,\nsiguin espais de comunió,\ncenacles de pregària,\nautèntiques escoles de l’Evangeli\ni petites esglésies domèstiques,\nque mai més s’experimenti al cor de les famílies,\nla violència, la manca d’acolliment i la divisió:\nque tots els qui hagin estat ferits o escandalitzats\nrebin ben aviat consol i guarició per les ferides del cor.\nSanta Família de Natzaret\nque el proper Sínode dels Bisbes\npugui restablir de nou la consciència\ndel caràcter sagrat i inviolable de la família\ni de la seva bellesa en el designi de Déu.\nJesús, Maria i Josep, escolteu\ni ateneu la nostra súplica. Amén.\na 14:50:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Papa Francesc, Pregària\nEL DIUMENGE 23, FESTA DE CRIST REI, NO HI HA MISSA DE 10 DEL MATÍ\nLA MISSA DE 12 DEL MIGDIA SERÀ PRESIDIDA PER L'ARQUEBISBE JAUME\nVan haver de deixar els instruments i posar-se a pregar... No s'hi van poder resistir!\nM'han fet descobrir un gran cantautor cristià dels EUA. Vet aquí que, en un festival de gospel, va entonar el gran himne Al·leluia. És una lletra ungida i plena de l'Esperit de Déu. Tots els participants del gran concert entren en una actitud de pregària i, talment l'Esperit respirés en ells, es posen a lloar Déu.\nAl final el bon cristià, que és en Micahel W. Smith intenta, sense aconseguir-ho, de trobar unes notes amb el piano. Impossible. El resultat és una gran assemblea de joves que, presos per l’Esperit, lloen Déu i la seva glòria. El gran cantautor finalment ha de trencar el moment d'èxtasi de la gran assemblea orant amb un crit i un al·leluia. I ell mateix va cap al públic i aplaudeix.\nDe la lletra entenc que canta: Alel·luia, Senyor, Déu, Rei totpoderós... Al·leluia... Venerable és l'Anyell... Una manifestació religiosa així expressa l'ànima profundament cristiana del poble nord-americà.\nPoseu el full screen (pantalla sencera) i disposeu-vos a escoltar aquest cant. Els qui tingueu el cor orant us adonareu de seguida d'alguna presència de l'Esperit Sant. La lloança dóna joia a dins. Oh, quan deixem que l'Esperit de Déu entri dins dels cor! El cel s'obre i som trasplantats al jardí de l'eternitat de Déu. Ell que és sense origen i també el sense fi.\nEncara que es poden confondre, algunes vegades s'uneixen el sentiment i la gràcia. Llavors tant la pregària com la lloança és autèntica. Però això només ho pot judicar Déu.\na 18:12:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Música, Pregària, Rafael Serra\nQue reposin en la pau de Déu\nEl diumenge passat, a la tarda, un tràgic accident va provocar la mort de catorze persones. Eren d’una parròquia de Múrcia, de la Mare de Déu del Roser de Bullas, entre ells el jove rector de 36 anys, Mn. Miguel Conesa. Un dels sobrevivents ha explicat que el darrer que feu el mossèn, quan s’adonà que l’autocar s’accidentava, fou posar el cinturó de seguretat a David, un noi de catorze anys que seia al seu costat, i protegir-lo amb el seu cos. Ell no va ser a temps de posar-se el seu.\nDonem al condol als fidels d’aquesta parròquia i encomanem a Déu l’ànima d’aquest sacerdot i les altres tretze persones que moriren.\nAhir mateix fou enterrat amb tots els germans preveres a la seva parròquia natal, on havia estat batejat, havia fet la primera comunió i havia estat ordenat sacerdot. També havia estat escolà. Tots els qui el coneixien afirmen que sempre tenia el somriure als llavis, extravertit, i que no sabia dir que no a ningú.\nEls fidels venien de Madrid, de peregrinar al santuari del Cerro de los Angeles. Que Jesús, el Senyor, consoli el cor de tantes famílies i del presbiteri diocesà de Múrcia-Cartagena. “Jo també he perdut un fill”, va dir el bisbe als seus pares.\nIn Paradisum, de Gabriel Fauré, pel Winchester Cathedral Choir\na 2:19:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Actualitat, Església, Música, Rafael Serra, Testimoni\nPARRÒQUIA DE CRIST REI\nPROGRAMA DE SETMANA SANTA 2016\n20 de març.- Diumenge de Rams o de la Passió del Senyor:\n- Missa de vigília, dissabte a les 8 del vespre.\n- Missa de 10 del matí.\n- Missa de 12 del migdia. (Benedicció dels Rams al carrer General Moragues, davant de la Parròquia)\n- Missa a dos quarts de 9 del vespre\n21 de març.- Dilluns Sant\nA 2/4 d’11 Missa Crismal a la Catedral de Tarragona\nA 2/4 de 8 del vespre Missa a la Parròquia.\n22 de març.- Dimarts Sant\nA les 10 del matí Missa a la Parròquia.\nA les 8 del vespre CELEBRACIÓ COMUNITÀRIA DE LA PENITÈNCIA\n23 de març.- Dimecres Sant\n(A les 8 celebració comunitària de la Penitència a la Prioral)\n24 de març.- Dijous Sant\nA les 8 del vespre.- Missa del Sant Sopar del Senyor\nA les 11 de la nit Hora Santa.\n(A les 2 de matinada es tancarà la Parròquia)\n25 de març.- Divendres Sant\nA 2/4 de 10 del matí, Laudes de l’Ofici de Tenebres.\nA les 10 Via Crucis.\nA les 2/4 de 6 de la tarda, Celebració de la Passió i Mort del Senyor\n(Després de la celebració durant mitja hora silenci pels fidels que vulguin pregar davant de la Creu del Senyor)\n27 de març.- PASQUA\nA les 10 de la nit del dissabte, dia 26 de març, Vetlla Pasqual\nA les 10 del matí del Diumenge de Pasqua, Missa\nA les 12 del migdia del Diumenge de Pasqua, Missa solemne.\nA les 7 de la tarda, Vespres Baptismals del dia de Pasqua\n(No hi ha missa el diumenge de Pasqua al vespre)\nNOTA: El Dijous Sant hi haurà servei de Confessions des de les 6 de la tarda fins a l’hora de la celebració. També dir-vos que, un quart abans de cada celebració hi haurà assaig de cants.\nCelebracions i reunions\nDilluns, dia 10.\nMissa a 2/4 de 8 del vespre. Sant Lleó, papa.\nDimarts, dia 11.\nMissa a 2/4 de 8 del vespre. Sant Martí\nReunió Equip de Litúrgia\nDimecres, dia 12.\nMissa a 2/4 de 8 del vespre.\nDijous, dia 13.\nMissa a 2/4 de 8 del vespre\nDivendres, dia 14.\nde 2/4 de 5 fins a les 7 de la tarda.\nDissabte, dia 15.\n8 del vespre Missa de vigília.\nDiumenge, dia 16\nMisses a les 10 i 12 del matí\ni a 2/4 de 9 del vespre.\nVISITA PASTORAL El dia 23 de novembre, el diumenge de la Festa de Crist Rei comença la visita pastoral del Sr. Arquebisbe a la nostra parròquia. La primera setmana de desembre serà entre nosaltres per visitar els diversos grups i el dia 13 de desembre administrarà el Sagrament de la Confirmació. Acollim al Sr. Arquebisbe amb un gran amor a l’Església, és el nostre Pastor.\nEl dia 16 de novembre és la Col·lecta de Germanor, però feu memòria que el dia 23, festa de Crist Rei, la col·lecta serà extraordinària a favor de la Parròquia.\nDefuncions: Divendres passat, dia 31 d’octubre, rebé sepultura cristiana Marina Cabré Guaresi (27 a). Amb tot el cor donem el condol als seus pares.\na 23:00:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Notícies de la parròquia, Programació setmanal, Rafael Serra, Vida\nUna cançó d'amor\nEn un diumenge tant significatiu com és ara el nou novembre evoco la meravellosa música de Mozart en l’adagi del seu concert per a clarinet. Es una musica que cal escoltar amb els ulls tancats i que immediatament et submergeix en un àmbit espiritual inèdit, únic.\nAmb la música, Mozart crea una interpretació de la realitat, una capacitat de lectura espiritual de la història. Es una cançó d’amor i de compassió. De tendresa. Té alegria i força vital, però tampoc nega que hi hagi la tristesa. Una i altra vegada, quasi de l’infinit reprèn la mateixa melodia, ara amb l’orquestra, ara amb el clarinet tot sol, a manera de solista. És realment diví, perquè és una música que perdona en sí mateixa. Una música que et diu: encara que tot el que has fet ho hagis fet perfectament malament, jo et perdono i t’endinso, sense recriminar-t’ho, en la meva cançó d’amor. Un amor que sempre és Déu. Immens Déu, revelat en Jesús, amb el nom de Pare, a qui sigui donada la lloança en els més llunyans espais siderals i en el cor de cadascú.\na 1:57:00 Cap comentari:\nEnsenyaments per a la pregària (I): Aprendre a pregar\nQuè us sembla si avui posem la música al principi i, mentre aneu llegint el text, escolteu la dolcesa del Concert K299 per a flauta i arpa de Mozart?\nJo sóc, Senyor, perquè sou Vós i sense Vós jo no seria.\nPrimer de tot cal decidir quan de temps hem d’estar amb el Senyor, sobretot els qui comencen. Quan volem aprendre a pregar ja és suficient mitja hora. No és bo començar la pregària pensant “m’hi estaré fins que me’n cansi”, perquè als deu minuts ja estarem cansats i no donem temps a Jesús. Cal sentir també al començament la mirada de la Mare de Déu que està contentíssima que estiguem pel Fill de les seves entranyes. Dir un Ave Maria és dolcíssim. Després hem de deixar a la Mare de Déu i estar per Jesús. Ella vetllarà i ajudarà la pregària de cadascú. Són coses de Mare i Fill. Ells s’ho saben.\nCal asserenar abans que tot l’esperit, recollir-se en el propi cor, i fer un acte de fe en la Presència de l’Amor de Crist en l’Eucaristia. Considerant que cadascú de nosaltres és únic pel Senyor i que marquem un punt de digressió des d’un centre en el qual convergim tots. Aquest centre és Amor que es difon des de si mateix. La vida de cadascú és única i, des del baptisme, hi ha una història d’amor entre Déu i cadascú. La pregària és deixar que l’amor de Déu flueixi dins nostre. Imagineu-vos un riu desbordant que ve de la Trinitat i del qual deixeu que l’aigua ompli la vostra existència. Com un tram d’aigua que vol omplir-ho tot, que té el mateix origen i el mateix destí. Tot ve d’Ell i va cap a Ell, diu l’Escriptura. L’amor de Déu és com un mar, sense platges, sense límits, immens. Cal adorar aquest Amor. Amor gratuït, sense fons, sense per què. Simplement perquè Ell és Déu.\nQuan entris dins teu, ja sigui tancant els ulls o mirant el Sagrament és bo intentar sentir el batec del cor, fer silenci, prendre consciència de què estem davant del Senyor (com si estiguéssim sols Ell i jo a l’univers). Dir simplement: Jesús, o bé Jesús Senyor, tingueu pietat de mi, o demanar el do de l’Esperit: Veniu, Esperit Sant, tresor de tot bé, o altres paraules que el Senyor us inspiri. Aquestes pregàries s’han de repetir moltes vegades fins que entrin dins nostre.\nIntenteu de fer una pregària del cor: al Senyor no li interessen les paraules, sinó els sentiments. Ell ja ho sap tot. Són sentiments d’amor, de fe, d’esperança. Moltes vegades el Senyor ens porta a fer memòria de la pròpia vida, amb el record de les persones estimades. Amb els esdeveniments joiosos i dolorosos que hem viscut i ens fa descobrir com Ell era present en la nostra vida. Llavors cal prendre tota la vida (tal com ha estat) i donar-la al Senyor amb un acte d’amor. És una obertura del cor.\nMolt sovint una estona de pregària s’acaba – si el Senyor la inspira – en una pregària d’intercessió per les persones que estimem, o que hauríem d’estimar més, o pels esdeveniments del món que fan patir. També molt sovint l’Esperit ens fa pregar per l’Església (ja ho veureu). Però no ho hem de programar, decidint ara pregaré per aquell o aquell altre o per això i per allò. Això ho fa el Senyor. Ens els posa al cor i al pensament, com si els féssim present davant d’ells. Pregar pels altres és estimar-los, pregar pels altres és experimentar que el Senyor també els estima. És estimar-los amb el Senyor.\nA la pregària cal ser molt humils i si us costa d’estar en silenci, tingueu paciència i penseu que el Senyor m’estima amb la meva incapacitat per pregar. No hi ha mai fracàs en la pregària.\nMoltes vegades quan s’acaba el temps que heu disposat per la pregària ve Jesús i consola el cor d’aquells que l’hem esperat.\nSempre s’ha d’acabar la pregària amb el Pare nostre perquè cap de les pregàries que hem abans ni cap dels sentiments que hem tingut poden superar les paraules de l’oració què ens va ensenyar el Senyor.\nEntrar en el món de Déu és una cosa meravellosa. Cal tenir paciència i deixar que Ell faci el que vulgui en l’estona de pregària. Un altre dia us explicaré més coses de la pregària.\na 2:53:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Escola de Pregària, Música, Pregària, Rafael Serra\nProgramació del 3 al 9 de novembre\nDilluns, dia 3.\nDimarts, dia 4.\nDimecres, dia 5.\nDijous, dia 6.\nDivendres, dia 7.\nDissabte, dia 8.\nDiumenge, dia 9.\nDedicació de la Basílica de Sant Joan del Laterà a Roma.\nAgenda pastoral de la setmana\nDimarts: Catequesi d’adults\nA les 8 del vespre\nTot el més de novembre totes les diòcesis catalanes preguen per les vocacions. El propòsit és que de nit i de dia en algun lloc algú o alguna comunitat pregui per les vocacions. Les vocacions al ministeri sacerdotal són objecte de la pregària dels fidels. La vocació sacerdotal només la pot donar Déu i a Ell és a qui les hi hem de demanar. Tinguem, doncs, present aquesta intenció en la nostra pregària quotidiana.\nLa festa de la Dedicació de la Basílica de Sant Joan del Laterà.\nEl dia 9 de novembre se celebra a tot el món la Dedicació de la Basílica de Sant Joan del Laterà. Es tant important aquesta festa que passa pel damunt de la litúrgia del diumenge ordinari. La Basílica de Sant Joan és la catedral del Papa; és anomenada l’Església, mare i cap de totes les esglésies del món.\na 1:32:00 Cap comentari:\n"El desconeixement de les escriptures és el desconeixement de Crist" (Sant Jeroni)\nAquest curs que acabem d'encetar, la modalitat de la catequesi d’adults ha canviat. Enlloc de trobar-nos un cop al mes, serà quinzenal, els dimarts de vuit a nou del vespre, amb el propòsit d’acabar molt puntuals. El mossèn explicarà les lectures dominicals segons el mètode de la Lectio divina, que consisteix en llegir els textos espiritualment, pregar-los i portar-los a la pràctica de la vida de cada dia.\nEl mètode de la Lectio divina neix als primers temps del cristianisme, la seva pràctica es conservà només als monestirs. Es tracta d’una lectura contemplativa de la Paraula de Déu, a la llum de l’Esperit Sant, cercant els sentits espirituals i pràctics per la vida cristiana. Aquest mètode ens introdueix al coneixement de les Escriptures.\nNo és normal que, a diferència d’altres confessions cristianes, els catòlics no sapiguem manejar amb familiaritat la Bíblia. Aquesta només es coneix llegint-la pausadament i amb algú que t’ajudi. És com nedar, només se n'aprèn posant-se a l’aigua.\nSi es fa la Lectio divina sobre les lectures dominicals, aquestes, el diumenge que les escoltem, són més suggeridores i al final un té una gran alegria de descobrir sentits nous en les lectures que hem escoltat mil vegades i que, fins ara, havien passat desapercebudes.\nRepetim una i una altre vegada, amb els llavis i amb el cor: "El Senyor és el meu pastor, no em manca res"\na 18:00:00 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Catequesi, Música, Notícies de la parròquia, Pregària, Rafael Serra\nEl Sant Pare i Pep Guardiola\nEl Papa Francesc, del que es de sobres coneguda la seva afició pel bon futbol, es mostrà admirador del joc que practica l'equip del tècnic català.\na 14:37:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Actualitat, Assumpta Casadejús, Papa Francesc, Vida\na 0:21:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Notícies de la parròquia, Pregària\nLa tendresa del Papa Francesc\nMireu aquest vídeo ple de tendresa, de la recent visita apostòlica del Papa a Albània a finals d’agost. Emociona. Així el Sant Pare estima els seus sacerdots. Mireu com abraça aquest sacerdot albanès que ha estat trenta anys a la presó durant el règim comunista a Albània, Trenta anys és quasi tota una vida. És així com Jesús ens estima.\nEs tracta d'un enllaç trobat a Facebook, per això no té el format de vídeo que posem sempre. A més, porta incorporada la redacció de la notícia.\nPublicació de News.va Español.\na 21:44:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Papa Francesc, Rafael Serra, Testimoni\nCurs 2014-2015,. Catequesi.\nEl temps passa volant i ja comencem un nou curs de Catequesi!!\n- Avui, dimarts, els infants que enguany faran el segon any de preparació per la Primera Comunió.\n- Demà, dimecres, els nens i nenes que venen per primera vegada i que faran el primer curs de preparació per la Primera Comunió.\nLa catequesi d'infants és de dos quarts de sis a tres quarts de set. Sigueu molt puntuals!\n- També avui, a les vuit del vespre, comença la Catequesi d'adults (que tindrà lloc cada quinze dies) i en la que, enguany, treballarem sempre l'Evangeli del diumenge següent. O sigui, avui parlarem de l'Evangeli del proper dia 12.\nUs esperem amb il·lusió!!\na 12:25:00 Cap comentari:\nPreparant amb il·lusió el nou curs de la Pastoral de la Salut de la nostra Parròquia\nEstimaràs al pròxim...\nLa paraula pròxim és una paraula bonica. Vol dir “estimar el qui està més a prop”. Té la seva lògica, estimar el qui està lluny és fàcil i no costa res. L’amor per si mateix sempre busca un rostre concret. Estimar vol dir estimar a algú que sempre és concret.\nL’Església, com a comunitat, ha d’estimar el “pròxim”, el qui està més a prop d’on ella viu i celebra la fe. Per tant, dins de la proximitat de la comunitat hi ha els malalts i els ancians, als quals hem de portar l’amor de Jesús, amb l’amor que els manifestem. El regal que els fem som nosaltres mateixos, la nostra presència. Ells són els qui estan “més a prop” i és un apostolat que no el podem traspassar a ningú. Una parròquia no pot dir “ja ho farà un altre”. No! És ella qui ho ha de fer.\nAixò implica tres paraules: autenticitat del cor (és per l’altre i no per a mi que vaig a visitar-los), fidelitat (no és un dia, sinó un temps fins que el Senyor disposi), alegria (l’alegria de veure l’altre i anar-hi per l’alegria que donem a l’altre). És d’aquesta manera que estimem a Jesús.\nA Jesús només el podem estimar en els altres. Creiem profundament que la missió de la Pastoral de la Salut és eclesial. En la mesura de què hi anem en nom de la comunitat eclesial descobrirem el sentit del nostre apostolat. I d’aquesta manera serà un ministeri/servei responsable.\nEscoltem aquesta preciosa cançó que, amb lletra de la Primera carta de Sant Pau als cristians de Corint, ens diu què és l'amor:\nEtiquetes de comentaris: Notícies de la parròquia, Pastoral, Rafael Serra, Reflexió\nNo oblidem els cristians de l'Orient\nEn els països musulmans on es pretén crear l’estat islàmic, amb el terrible jihadisme hi ha minories cristianes que són víctimes de la més gran persecució. Són cristians que pertanyen a les antiquíssimes esglésies de l’orient, que són allí des de molt abans de l'Islam. La presència cristiana en aquells països remunta als primers segles de l’Església. Serà esgarrifós quan es pugui escriure la història de la persecució d’aquests cristians i del seu èxode. Només Déu sap el sofriment i el martiri d’aquestes comunitats cristianes que coneixen la barbàrie de la seva aniquilació. Les cases dels cristians són marcades amb una “N” de natzarens, com els primers cristians i es coneixen casos de crucifixió reals. Em va moure a una gran tendresa aquesta notícia:\nEn medio de la guerra y de la tragedia, de la persecución que están sufriendo los cristianos en Iraq, la Virgen los acompaña. Para que no se olviden de esa protección que buscan bajo su manto, este verano, coincidiendo con la festividad de la Asunción, el obispo de Erbil inauguraba una estatua de la Virgen. El gesto mostró la importancia de la fe en la adversidad y, aún más, puso de manifiesto cómo es posible la unidad de las distintas iglesias orientales. Allí estuvieron caldeos y asirios, junto a la Virgen.\nLa fe es más fuerte que la guerra y los cristianos han colocado esta estatua sobre un pedestal giratorio, para que todos se sientan amparados bajo la mirada de la Virgen, que dirigirá su vista allí donde el conflicto con Estado Islámico acose a la libertad religiosa.\nNo es pot dir que totes les religions són iguals. El sentiment religiós pot ser igual, però no la veritat de cada religió. Ningú pot matar a ningú en nom de Déu. Aquest Déu no existeix. La negació de la persona humana és la mateixa negació de Déu i també és veritat al reves. Val més ser ateu, abans de creure amb un déu així.\nLa comunitat musulmana del nostre país, acollida i servida fins i tot per les comunitats parroquials, hauria de manifestar públicament i sense equivocs que la jihad no forma part del Islam, més encara, que és la seva negació. Gent que realitza execucions de periodistes occidentals i després les mostra per Internet públicament al món, fins i tot davant dels seus pares, són manifestació del mateix mal, irracional, sense misericòrdia. En aquest cas crec que han estat lúcides les posicions del Papa Francesc sobre aquestes qüestions.\nDurant tot l’estiu hem posat els cristians, perseguits i martiritzats a l’orient, sota la protecció de la Mare de Déu, amb aquella pregària que ells tantes i tantes vegades diuen davant de les icones, resplendents de la llum dels ciris\na 12:28:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Actualitat, Església, Mare de Déu, Rafael Serra, Reflexió\nLa solidaritat cristiana és inclusiva\nHa mort, víctima del ebola, un altre missioner. El sacerdot de l’Orde Hospitalari de Sant Joan de Déu, P. Manuel Garcia. Va lliurar la seva vida ahir, després de les sis de la tarda. Quan em disposava a celebrar la Missa al Santuari de Misericòrdia vaig sentir una necessitat de pregar per ell, després me’n vaig assabentar que moria mentre celebrava l’Eucaristia.\nLa vida d’uns missioners no és més valuosa, ni de lluny, que la de mils de persones que, en els països de l’Àfrica, moren contagiats d’aquesta temible i terrible malaltia. Tot i així la mort dels nostres missioners és una lliçó de la caritat de Crist. La solidaritat entre els cristians no és mai exclusiva, sinó inclusiva. El qui estima s’implica sempre amb el qui serveix. No n’està al marge, no ajuda des de fora. És a dir, arriba fins al punt de compartir amb aquells a qui estima la seva mateixa sort i es fa solidària de la mateixa situació d’aquells a qui estima. Els nostres missioners els han estimat tant que han mort víctimes del mateix mal d’aquella de qui tenien cura. Això és admirables des de tots els punts de vista! La caritat dels cristians assumeix així el mal i el dolor del món. No és estrany ja que els creients ho hem après així de la creu de Jesús, el qual no va redimir el món des de fora, sinó sent víctima del pecat i de l’odi dels homes.\nQue reposi en la pau de Déu el bon pare de Sant Joan de Déu. El P. Manuel Garcia era metge i un bon sacerdot. Servia tant l’altar del Senyor, com l’altar de cada membre sofrent del Cos de Crist. Tot en ell era una única Eucaristia, celebrada per la glòria de Déu.\nPreguem perquè la humanitat es desvetlli i no estalvïi esforços per eradicar aquesta malaltia i ajudar, així, a aquests països. Al meu entendre totes les nacions haurien de ser les primeres per posar els mitjans haguts i per haver per ajudar a aquests països amb un sistema sanitari tant precari. Amb tot el cor donem el condol a l’Orde de Sant Joan de Déu. Els feligresos de la seva parròquia natal van plorar quan van saber el seu decés.\nEscoltem en honor seu el Lacrimosa del Requiem de Mozart.\na 0:37:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Música, Rafael Serra, Reflexió, Testimoni\nEl vídeo del Papa.-SETEMBRE 2021\nGoigs a la Mare de Déu del Mar (en castellà). Barcelona (Barcelonès, Barcelona).\nResum missa 15-5-2022\nTROBADA DE CATEQUISTES\nAssumpta Casadejús (222)\nComiat Mn. Rafael Serra (1)\nNotícies de la parròquia (181)\nRafael Serra (563)\nVida Parroquial (2)\nSi hi ha quelcom que no s’ha de descuidar mai és l...\nUna joiosa i entranyable Visita Pastoral de l’Arqu...\nEL DIUMENGE 23, FESTA DE CRIST REI, NO HI HA MISSA...\nVan haver de deixar els instruments i posar-se a p...\nPARRÒQUIA DE CRIST REIPROGRAMA DE SETMANA SANTA 20...\n"El desconeixement de les escriptures és el descon...\nPreparant amb il·lusió el nou curs de la Pastoral ...\n#OremosJuntos (1) 10 d'abril de 2020 (1) 12 d'abril 2020 (1) 14 de maig (1) 15 d'abril de 2020 (1) 17 març 2020 (1) 18 d'abril 2020 (1) 19 d'abril de 2020 (1) 2018 (1) 2020 (41) 23 d'abril 2020 (1) 5 d'abril 2020 (1) 9 d'abril (1) Activitats (1) Actualitat (104) Adoració (1) Advent (25) Àfrica (1) Agenda (2) Andreu Ferre (1) Antonio Picher (6) Anunciació Misericòrdia (1) Any 2020 (1) Any de la Misericòrdia (6) Any de Sant Josep (1) Any Litúrgic (27) Any Nou (2) Apunt de litúrgia (5) Apunt de predicació (38) Arcadi Oliveres (1) Arquebisbat (1) Arquebisbe Joan (4) Art (3) Arxiprestat (1) Arxiprestat de Reus (6) Assumpció (1) Assumpta Casadejús (222) Atemptats (1) Avís d'horaris (10) Avisos (2) Barri Montserrat (1) Beatificació (4) Betlem (1) Bíblia (4) Biografia (1) Calendari (1) Cant (1) Canvi climàtic (1) Cap d'Any (1) Capella de la Mare de Déu de Montserrat (1) Càritas (23) caritat (3) Carles Ferrer Nogués (1) Carlo Acutis (2) Carta als Pares (2) Catalunya (2) Catalunya Cristiana (1) Catequesi (43) Catequesi d'adults (2) Cena del Senyor (1) Cicle A (2) Cinema (5) Cinquè Diumenge de Pasqua de Pasqua (1) Ciutat celeste (1) Clara (1) Comentant l'Avemaria (6) Comiat Mn. Rafael Serra (1) Completes (1) Comunions (1) Concert (1) Conferència (5) Confinament (45) Confirmacions (1) Consagració (1) Coronavirus (84) Corpus (1) Covid19 (2) Crist Rei (7) Cristianisme (1) Cultura (13) Dejuni (1) Delegació Diocesana de Litúrgia (1) Desconfinament (1) Desescalament (1) Déu és amor (1) Dijous de Pasqua (1) Dijous de Pasqua 2020 (1) Dijous de Passió (1) Dijous Sant (4) Dilluns de Pasqua (1) Dilluns Sant (1) Dimarts de Pasqua (1) Dimarts Sant (1) Dimecres de Cendra (4) Dimecres Sant (1) Dissabte de Pasqua (1) Dissabte de Passió (1) Dissabte Sant (1) Diumenge de Pasqua (1) Diumenge de Quaresma (6) Diumenge de Rams (6) Divendres de Dolors (1) Divendres de Pasqua (1) Divendres Sant (6) Doctor Bonifacio Medina (1) Dogmàtica (1) dolor (1) Domund (1) Ecumenisme (3) El nostre estimat Saltiri (1) Els tuits del Sant Pare (7) Encíclica (2) Entrevistes (12) Epifania (1) Escola de Pregària (6) Església (81) Església santa (1) Esperança (2) Eucaristia (2) Evangeli (11) Evangelis (58) Evangelització (1) exèquies (2) Explicacions sobre la Quaresma (1) Família (1) Fase 1 (1) Felicitació (8) Felicitació pasqual (1) Fi de Curs (1) Fina Prat (21) Floretes (3) Fotografia (12) França (1) Francesc Aixalà (2) Funerals (1) G. Bernanos (1) glòria (1) Goigs de la Mare de Déu de Misericòrdia (1) Guerres (1) Història (1) Homilia (45) Homilíes dominicals (87) Homilies Sant Pare (12) Hora (1) Horaris (1) Humor (1) Imatges (3) Immaculada (2) Immigració (1) In memoriam (6) Infermeres (1) Informació (4) Instagram (1) Joan Francesc Amigó (1) Jordi Mallafré (1) Jordi Rovira (1) Josep Cabayol (1) Josep Masdéu (1) Josep Moncusí (1) Joves (1) Junqueras (1) Justícia (2) Kalenda de Nadal (1) La Presentació del Senyor (2) Les Benaurances (4) les Coris (1) Litúrgia (11) Llibres (14) Lluc (1) Mans Unides (1) Mare de Déu (60) Mare de Déu de Fàtima (1) Mare de Déu de l'Alba (1) Mare de Déu de la Pineda (1) Mare de Déu de la Pobla de Montornès (1) Mare de Déu de la Roca (1) Mare de Déu de Mas d'en Bosch (1) Mare de Déu de Masricart (1) Mare de Déu de Misericòrdia de Reus (2) Mare de Déu de Montserrat (3) Mare de Déu de Paret Delgada (1) Mare de Déu de Puigcerver (1) Mare de Déu del Camí (1) Mare de Déu del Carme (2) Mare de Déu del Carme de Baix a Mar (1) Mare de Déu del Mainell (1) Mare de Déu del Mar (1) Mare de Déu del Roser (1) Mare de Déu dormida (1) Mare nostra (1) Maria (6) Maria Assumpció (1) Maria mare de l'Església (1) Maria Rosa Climent (1) Maria Teresa Corts (3) Marta Bonet (9) Meditació (5) Meditant la paraula. Quaresma. Cicle A (1) Mes de Maria (1) Mesures de prevenció (1) Metges (1) Miquel Marimon (13) Misericòrdia (4) Missa (53) Missa 1 abril 2020 (1) Missa 14 d'abril 2020 (1) Missa 15 març 2020 (1) Missa 16 març 2020 (1) Missa 17 d'abril de 2020 (1) Missa 17 març 2020 (1) Missa 2 abril 2020 (1) Missa 20 març 2020 (1) Missa 21 març 2020 (1) Missa 22 març 2020 (1) Missa 23 març 2020 (1) Missa 24 març 2020 (1) Missa 26 març 2020 (1) Missa 27 març 2020 (1) Missa 28 març 2020 (1) Missa 29 març 2020 (1) Missa 3 abril 2020 (1) Missa 30 març 2020 (1) Missa 31 març 2020 (1) Missa 4 d'abril 2020 (1) Missa 6 d'abril 2020 (1) Missa 7 d'abril 2020 (1) Missa 8 d'abril 2020 (1) Missa Anunciació (1) Missa Cinquè Diumenge Quaresma (1) Missa del Gall (1) Missa Dilluns Pasqua 2020 (1) Missa Dimecres de Pasqua (1) Missa Parròquia Crist Rei (1) Missa Parròquia Sant Joan (1) Missa Quart Diumenge Quaresma (1) Missa Sant Josep (1) Missa Sant Pere (1) Missa Tercer Diumenge Quaresma (1) Missions (2) Mn. Creu (1) Mn. Ricard Cabré (8) Montserrat Ral (2) mort (1) Mossèn Creu (1) Mossèn Ricard Cabré (2) Mullerat (3) Música (142) Nadal (45) Nadal 2019 (1) Nadal 2020 (2) nadales (1) Naixement (1) Niça (1) Nit de Nadal (1) Notíces (4) Notícies de la parròquia (181) Notre Dame (1) Ofici Dijous Sant (1) Ous de Pasqua (1) Pandèmia (17) Pantocràtor (1) Papa Francesc (70) Papa Francesc a Amèrica (1) Papa Francesc a Brasil (1) Papa Francesc a Colòmbia (1) Papa Francesc a Israel (1) Paràbola (2) Parenostre (1) Paris (1) Parròquia de Sant Joan (1) Parròquia Sant Bernat Calbó (1) Parròquia Sant Francesc (1) Pasqua (36) Pasqua 2020 (1) Pasqua2021 (1) Passió i Mort del Senyor (1) Pastoral (6) Pau (3) Pau VI (2) Pel·lícula (6) Pentecosta (7) Pere Valls (7) Personal Sanitari (1) Planeta (1) pobres (1) Poema (1) Poesia (5) Post mil (1) Pray for the World (1) Predicació (2) Pregària (140) Pregària 27 març 2020 (1) Preguem (1) Preguem amb el Papa (1) Prioral de Sant Pere (2) Programació setmanal (11) Propòsits (2) Punt de catequesi (2) Puríssima (1) Quaresma (121) Quart Dijous de Pasqua de Pasqua (1) Quart Dilluns de Pasqua de Pasqua (1) Quart Dimarts de Pasqua de Pasqua (1) Quart Dimecres de Pasqua de Pasqua (1) Quart Dissabte de Pasqua de Pasqua (1) Quart Diumenge de Pasqua (1) Quart Divendres de Pasqua de Pasqua (1) R.serra (2) Rafael Serra (563) Recés (2) Recés quaresmal (2) Record (3) Reflexió (302) reflexió. (6) Reflexions (11) Reflexions Quaresmals (1) Refugiats (1) Regina Caeli (1) Reus (3) Ricard Cabré Roigé (1) Roma (1) Rosari (1) roses (1) roses solidàries (1) Sagraments (3) Salms (7) Salms Quaresmals (6) Salut (1) Sant Antoni Maria Claret (1) Sant Crist de la Sang (1) Sant Francesc (1) Sant Joan Crisóstom (1) Sant Joan Crisòstom (1) sant Joan Pau II (1) Sant Joan XXIII (1) Sant Jordi (1) Sant Josep (1) Sant Josep Obrer (1) Sant Pere (1) Santa nit (1) Santa Teresa de l'Infant Jesús (1) Santoral (22) Sants (2) Santuari de Misericòrdia (4) Santuari Mare de Déu de Misericòrdia (38) Segon Dilluns de Pasqua (1) Segon Dimarts de Pasqua (1) Segon Dimecres de Pasqua (1) Segon Dissabte de Pasqua (1) Segon Diumenge de Pasqua 2020 (1) Segon Divendres de Pasqua (1) Sermó de la Muntanya (2) Setmana Marco Frisina (6) Setmana Santa (22) Setmana Santa 2021 (2) Sínode (1) Sofriment (1) Solemnitat de la Mare de Déu de Montserrat (1) Solidaritat (33) Televisió (2) Tendresa (1) Teologia (3) Tercer Dijous de Pasqua (1) Tercer Dimarts de Pasqua (1) Tercer Dimecres de Pasqua (1) Tercer Dissabte de Pasqua (1) Tercer Diumenge de Pasqua (1) Terrorisme (1) Testimoni (44) Testimonis (6) Tots Sants (3) Tríduum Pasqual (8) Trinitat (1) TVE (1) Twitter (7) Unitat cristians (2) Vellesa (4) Vetlla de Pasqua (2) Vetlla Pasqual (5) Vetlla Pasqual 2020 (1) Via Crucis (4) Vida (40) Vida consagrada (1) Vida Parroquial (2) Vídeo (112) YouTube (20)\nPredicació Quaresmal de l'Arquebisbe Joan a la Parròquia\nCarta d'acomiadament de Mn. Rafael Serra als seus feligresos de la Parròquia de Crist Rei de Reus\nAnyell de Déu que lleveu el pecat del món...\nJo sóc la llum del món.- Festivitat de Crist Rei\nEn memòria de Mn. Ballarín


Ferienhaus Langewiese Winterberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nFerienhaus LangewieseApartamentVorm Rohrbach 8a, Langewiese, Winterberg, Alemanya, 59955 - Veure al mapaBé6,9Basada en 4 comentarisFerienhaus LangewieseVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotosbalcó/terrassaVeure més fotosBanyVeure més fotosMolt bona ubicació 7,5Veure el mapaVeure totes les 33 fotos7,5UbicacióParticularitats que li encantaranbalcó/terrassa\nOpcions d'habitacióMés fotos i detallsApartment Desiree 081...70 m2balcó/terrassa1 llit extragranFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsApartment Desiree 082...90 m2balcó/terrassa1 llit extragranFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsApartament de Dues Habitacions (6 Adults) (Two-Bedroom Apartment (6 Adults))...70 m2Dutxa i banyFixa les dates per veure preusMés fotos i detallsApartament de Dues Habitacions (7 Adults) (Two-Bedroom Apartment (7 Adults))...90 m2Dutxa i banyFixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Winterberg, no busqui més enllà de Ferienhaus Langewiese. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Club de Golf Winterberg són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants. Ferienhaus Langewiese ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com esquí, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Ferienhaus Langewiese no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Nuhnestr.2, 59955 Winterberg. Cal que informeu el Ferienhaus Langewiese de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.Mostrar més


Al voltant de la meditació: de juny 2015\nParlar sense mesura i indiscriminadament és moralment dolent i espiritualment perillós. [...]\nSi analitzem les paraules que deixem anar al llarg d'un dia qualsevol, ens adonarem que la majoria es podrien classificar en tres grups principals: paraules inspirades per la malícia i la poca caritat envers els nostres semblants; paraules inspirades per la cobdícia, la sensualitat i l'amor propi; paraules inspirades per la pura imbecil·litat i pronunciades sense solta ni volta, simplement per fer un soroll que ens distregui. [...]\nTotes aquestes paraules vanes, tant les ximples com les egocèntriques, així com les poc caritatives, esdevenen obstacles en el camí del coneixement unitiu del fons diví, una dansa de pols i mosques que enfosqueix la llum interior i exterior. La cura de la llengua (que també és, evidentment, una cura de la ment) no és només una de les mortificacions més dificultoses i penetrants; també és la més fructífera.\n(La filosofia perenne. Lleida: Pagès editors, 2008.)\nPublicat per Josep M. Basart a les 10:19 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPresència, en el sentit d'estar present en la situació en què ara em trobo: lloc, moment i circumstàncies, tant les internes com les externes. Aquesta és una qualitat superior, poc habitual. No obstant això, cultivar-la esdevé fonamental per a qualsevol persona que vulgui viure una vida plena (un clar exemple d'això és el valor que se li atorga en la tradició budista).\nEn la presència hi va inclosa l'atenció conscient, és a dir, l'atenció acompanyada de la consciència o seguiment d'aquesta atenció. L'atenció conscient que observa amb un interès que no busca res, que no jutja ni interfereix en allò que es manifesta (mindfulness) estaria integrada en la presència a què ens referim. Però, tot i ésser això tan estimable, encara hi ha més.\nL'element addicional que volem destacar és l'obertura. Aquesta actitud, a través de la qual expresso, no només que puc aguantar estar ara i aquí amb això que està succeint, sinó que vull estar-hi, sense presses, encara que potser no em resulti gaire útil o agradable. L'obertura explicita un lliurament profund cap a l'altre (els altres) o cap a la situació. En aquest estat, la ment queda en silenci i l'acció, quan apareix en forma de gestos, actes o paraules, transmet l'afecte espontani en què es basa aquesta disposició incondicional a l'acollida.\nA la major part de nosaltres la presència sostinguda ens costa, ja hem vist per què. Però es pot treballar. El camí a seguir és la determinació a practicar-la sense parar esment en les dificultats.\nPublicat per Josep M. Basart a les 18:30 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Tal com ells mateixos es defineixen, Chichinabo és “un projecte que pretén recuperar temàtiques i estètiques tradicionals habitualment menyspreades per ràncies o mancades de gust. La quincalla, tot allò que és de poca importància o, fins i tot, allò que, per quotidià, passa desapercebut , és assimilat per crear col·leccions de productes, ja siguin vaixelles, ceràmica, o tèxtil per a la llar, que procuren donar un nou protagonisme a allò que semblava destinat a l’oblit.”\nFan plats, estovalles, plates, bols, mocadors de seda, necessers i tot el que se’t pugui ocórrer embolicat en una capa de disseny i il·lustracions impecables. A més, també creen vaixelles per encàrrec que converteixen qualsevol taula en un espai ple de creativitat.\nSens dubte, un gran descobriment!\nThis entry was posted in STYLE (CA) and tagged cerámica, Chichinabo, creativitat, Disseny, il•lustració, regal personalitzat, tèxtil per a la llar, vaixelles. Bookmark the permalink.


El Parc de Bombers de Reus organitza simulacres per ajudar a prevenir incendis | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nLa jornada ha establit consignes d’actuació en cas d’incendi i ha fomentat l’actitud preventiva i prudent de les persones\n18 de Març de 2016, per Sergi Jiménez\nControlant el foc d'un dels cinc escenaris del simulacre\nPreparació d'un dels escenaris\nLa jornada també ha destacat el risc que comporten els aparells elèctrics\nEls assitents han repassat els escenaris i les causes dels incendis després dels simulacres\nHabitualment es parla més dels incendis forestals i de la seva prevenció, ja que la seva afectació acostuma a ser molt major. Però el foc també pot originar-se a la llar, i cal tenir ben presents alguns consells per evitar-ho i les instruccions per saber com actuar. Aquest dijous, el Parc de Bombers de Reus ha mostrat plans d'autoprotecció davant els incendis, així com la importància de la seva prevenció.\nEl Cos ha preparat cinc escenaris d'ignició diferents perquè els assistents s'adonin que, de vegades, les causes del foc són ben inesperades i sovint devastadores. El personal ha advertit que l'origen dels incendis pot quedar en tan sols un ensurt si s'és prudent i se sap actuar en conseqüència, evitant gran part dels danys personals i materials. I és que, en determinades circumstàncies, la gravetat i les conseqüències d’un accident per incendi o explosió no tenen proporció amb la seva severitat inicial. La situació inicial, en altres paraules, pot agreujar-se per una conducta errònia. Quina ha de ser, doncs, la nostra actitud? Què hem de fer quan es produeix un incendi? Aquestes són algunes de les preguntes que s'han respòs al llarg dels simulacres.\nPrecisament, un dels protagonistes de la jornada ha estat l'escenari d'incendi a la llar, que en els últims anys s’ha incrementat a conseqüència de l’augment de l’electrificació i de la combustibilitat dels materials. Però a les cases l’incendi fortuït segueix sent excepcional, ja que la gran majoria es produeix més aviat per imprudència, o bé per la falta de manteniment o per la modificació de les condicions dels mecanismes de seguretat dels aparells. Aquest fet evidencia que les accions educatives que s'han dut a terme al Parc de Bombers són cada vegada més essencials.\nL'activitat preventiva, al capdavall, també ha servit perquè el personal del Parc de Bombers estigui preparat per respondre ràpidament en cas d'esdeveniments, optimitzant les maniobres i cercant-ne l'efectivitat.\nedurne 20 d'Agost de 2016\nlos bonberos rescatan a gente\ni apagan fuego\ni yo fui al parque de bonberos subi al camion de bonberos\nJ. A. C. O. 18 de Març de 2016\nCal tenir molta cura!\nDe la mateixa manera que no hauria de ser factible conduir un vehicle a partir de certes edats, i més si ens adonem que que els tests per renovar no es fan en les degudes garanties, cal portar les precaucions al màxim en persones que viuen soles, volen ser auto suficients i no controlen. Jo no he arribat encara, per pocs dies, als 65 anys i he estimat més no conduir davant el fet que no és primordial. El personal no ho entén. L'ajuntament encara menys i no vol que gaudeixi d'un passi de bus, tot i que Síndic de Catalunya sí.