Camins escolars - Medi Ambient i Sostenibilitat - Ajuntament de Terrassa\nEl camí escolar és una iniciativa que pretén instaurar recorreguts per arribar a l’escola des de casa, i que aquests, siguin compartits per a diferents alumnes per arribar a l’escola plegats, amb l’acompanyament o no d’adults. Aquets itineraris es creen des dels centres, amb la col·laboració d’AMPA’s, alumnes i docents, que intervenen directament a la creació i funcionament de l’itinerari, analitzant els millors recorreguts per absorbir el màxim d’alumnes possible, i els canvis urbanístics que requereixen aquests itineraris per fer-los més segurs, agradables i accessibles.\nHi ha molts models diversos de funcionament, ja que cada centre té les seves característiques particulars, i aquests camins s’adapten a les necessitats de cadascun.\nMillorar el medi ambient urbà i la qualitat de l’aire afectats pels mitjans de transport contaminants.\nPromoure la mobilitat sostenible a la ciutat.\nReduir la congestió provocada pels desplaçaments a les escoles.\nMillorar la seguretat viària en els accessos a l’escola, amb l’extensió a tota la ciutat.\nAfavorir el canvi modal del l’ús de cotxes i motos cap altres mitjans de transport.\nAfavorir que els nens i nenes es desplacin sense l’acompanyament de persones adultes de casa a l’escola.\nFomentar l’autonomia i la seguretat dels infants, de tal manera que tinguin el seu protagonisme a la ciutat.\nFomentar la participació de la infància en la presa de decisions quotidianes, tant individualment com col·lectiva.\nAfavorir la realització d’activitat física quotidiana per part dels nens i nenes, amb els beneficis sobre la salut que aquesta porta associats.\nReduir els efectes de la contaminació sobre la salut.\nFomentar l’educació en valors i el medi ambient.\nFer una ciutat més segura i acollidora.\nRecuperar l’ús i gaudi dels espai públics.\nFomentar el teixit i la cohesió social.\nMillorar la qualitat de vida de la ciutat.\nEl Camí escolar és una iniciativa que pretén promoure i facilitar que els nens i les nenes vagin a l'escola en modes de mobilitat activa (a peu, patinet i bicicleta) i de manera autònoma.\nNo obstant això, i des d'una mirada més àmplia, es pot entendre també com un projecte educatiu, participatiu, de transformació de l'espai públic, de millora de la qualitat ambiental i d’inculcació d’hàbits autònoms i saludables de mobilitat.\nMOBILITAT ACTIVA I SALUT. Durant els darrers anys s’han incrementat els problemes de salut derivats de la manca d’activitat física, especialment el sobrepès i la obesitat però no només. En aquest sentit, un dels principals objectius del projecte de Camí escolar és incentivar als infants hàbits saludables de mobilitat. La realització dels trajectes casa-escola en modes de mobilitat activa (a peu i en bicicleta) contribuirà a millorar la salut dels nostres nens i nenes.\nAUTONOMIA I CREIXEMENT PERSONAL. El projecte de Camí escolar pretén incrementar les quotes d’autonomia dels infants. Donant-los autonomia els estem donant llibertat, autoestima, capacitat de decisió, de valer-se per si mateix, d’afrontar les dificultats i superar-les. La motorització de la mobilitat i la inseguretat viària han fet recular l’edat en la que els infants tenen la capacitat de desplaçar-se autònomament. La transformació de l’entorn fent-lo més segur i confortable i el canvi d’hàbits de mobilitat que es pretén amb el Camí escolar han de contribuir a incrementar les quotes d’autonomia dels nostres infants.\nEDUCACIÓ, CONSCIÈNCIA CRÍTICA. El Camí escolar és també una estratègia educativa que fomenta l’educació en valors des del respecte, la responsabilitat i la solidaritat. Des del projecte es pretén fomentar el desenvolupament de la consciència crítica dels infants i l'esperit propositiu en la millora de l'entorn. Sovint, en matèria de mobilitat, a les nenes i als nens se'ls dóna un paper passiu amb el qual únicament es pretén que assimilin les regles de comportament a l'espai públic, les normes de circulació. Però els infants han de poder desenvolupar un esperit crític que els permeti valorar o posar en crisi aquells elements de l'espai públic i de la mobilitat que els afecten directament.\nPARTICIPACIÓ. En el marc del projecte es desenvolupen un conjunt d'accions pedagògiques i ciutadanes que busquen transformar l'entorn del barri en un espai amable i sensibilitzar i conscienciar implicant tota la comunitat (nens i nenes, pares i mares, professorat, veïns, institucions locals, comerciants, associacions de barri, etc.). La participació efectiva dels diversos col·lectius implicats garantirà l’èxit de les accions a emprendre, i ajudarà a crear un fort teixit social.\nESPAI PÚBLIC. El projecte de Camí escolar també busca contribuir a recuperar l'espai públic com a lloc de relació, de joc, d'aprenentatge, d'experiència i de convivència. La pèrdua d'aquest espai ha privat a la infància del lloc d'aprenentatge per excel·lència, el carrer. La presència de nens i nenes en l'espai públic genera confiança i seguretat la qual cosa redunda en una percepció de seguretat col·lectiva que permet la reapropiació de l'espai públic per part de la ciutadania. Al seu torn, també es treballa per promoure que els infants coneguin i s'identifiquin amb l'entorn perquè el sentin com a propi, cosa que farà que el respectin i el defensin.\nMEDI AMBIENT, QUALITAT AMBIENTAL, QUALITAT DE L’AIRE. Un dels objectius del Camí escolar és sensibilitzar i educar els infants, però també a les seves famílies i a la resta de ciutadans en els hàbits de la mobilitat sostenible, segura i saludable. Aquest fet, a llarg però també a mig i curt termini, ha de permetre contribuir a la millora ambiental de l'entorn. Sens dubte, la reducció dels índexs de contaminació atmosfèrica i sonora, però també la reducció de l’ocupació de l'espai públic per activitats agressives que es promou des del projecte de “Camí Escolar” pot ajudar a incrementar la qualitat ambiental i la qualitat de vida que tots els ciutadans desitgem.\nCamí Escolar Terrassa:\nLa plataforma “Camí Escolar Terrassa” pretén impulsar aquest projecte municipal, i és per aquest motiu que va escriure un manifest on diferents col·lectius i associacions s’han sumat a la iniciativa.\nDes de l’Ajuntament de Terrassa apostem per promocionar aquests camins, i treballem per a dinamitzar-los. Volem donar a conèixer aquest projecte per tal d’empènyer la ciutat cap a un model més sostenible, segur, actiu i de qualitat. Consulta el “Projecte Executable per el Desenvolupament del Sistema de Camins Escolars a Terrassa”. (en format pdf)\nDíptic "A l'escola, a peu, en bici, en bus i ara tambè en metro" en format pdf


SANITAT INTERSINDICAL - CSC: de febrer 2011\n"TENIM UN DELS MILLORS SISTEMES SANITARIS DEL MÓN, SOBRETOT GRÀCIES ALS PROFESSIONALS"\nSegons informa Ara.cat:\nEl president del Consell Assessor per a la Sostenibilitat i el Progrés del Sistema Sanitari, Miquel Vilardell, considera que Catalunya ha arribat a tenir "un dels millors sistemes sanitaris del món", i atribueix aquesta situació "al personal sanitari, més que als diners". Segons ell, els professionals de la salut de Catalunya són "de primer nivell", i per això "s'ha de donar autonomia als metges, perquè saben què han de fer i ho fan bé". D'aquesta manera, assegura, "s'evitarà la pressió sobre el sistema".\nPublicat per Sanitat-CSC a 21:10 Cap comentari:\nSALUT IMPULSA LA SUPRESSIÓ DEL 50% D'ALTS CÀRRECS SANITARIS\nSegons informa avui El Periódico:\nBoi Ruiz renuncia a presidir consorcis i empreses públiques per donar exemple\nLa direcció de l'Hospital Clínic es redueix i hi accedeixen nous responsables\nEn l'últim decenni, la persona que va dirigir la Conselleria de Salut va presidir gairebé tots els consorcis sanitaris i empreses públiques vinculades a l'àmbit sanitari, així com l'Institut Català de la Salut (ICS), organisme que gestiona els hospitals i centres d'assistència primària de la Generalitat. Encara que aquests càrrecs no han estat mai remunerats, sí que van assegurar un evident poder decisori sobre l'entitat presidida, una prerrogativa que l'actual conseller de Salut, Boi Ruiz, ha decidit suprimir. Ruiz ha traslladat la presidència de l'ICS a l'enginyer Josep Prat, i ha adoptat la mateixa mesura en el consell d'administració del Parc Salut Mar (que reuneix els hospitals del Mar i l'Esperança, i la seva xarxa de centres de salut mental) on dimarts passat va ser nomenat com a únic director gerent Jaume Raventós, anterior conseller delegat.\nAhir va arribar el canvi a l'Hospital Clínic, que des del 2007 presidia l'anterior responsable de Salut, Marina Geli, igual que ara, de manera excepcional, seguirà fent Boi Ruiz, ja que així ho estableixen els estatuts de la Corporació Sanitària Clínic.\nMés informació El Periódico\nPublicat per Sanitat-CSC a 16:04 Cap comentari:\nANUNCI PROVA DE CATALÀ\nHan sortit publicades les diligències en què els tribunals qualificadors acorden:\nObrir un termini, que s’iniciarà el dia 25 de febrer de 2011 i finalitzarà el dia 4 de març de 2011, per tal que les persones convocades a la prova de català puguin presentar la documentació per quedar exemptes de la seva realització.\nFixar la data de realització de la prova de català per al dia 20 de març de 2011. El dia 10 de març de 2011, atenent el nombre de persones que finalment quedin convocades a la prova de català, es publicarà el lloc i l’hora de realització de l’esmentada prova.\nPublicat per Sanitat-CSC a 8:58 Cap comentari:\nCONSELL ASSESSOR PER A LA SOSTENIBILITAT I EL PROGRÉS DEL SISTEMA SANITARI\nAssessorarà l'Executiu en polítiques orientades a garantir el desenvolupament sostenible del sistema sanitari i a impulsar-ne la millora de la gestió\nMiquel Vilardell presidirà el Consell, que estarà format per un màxim de 12 membres, que no rebran cap retribució.\nEn formen part, entre d'altres:\nMiquel Vilardell, president del Col·legi de Metges i cap del servei de medicina interna de l’Hospital Vall d’Hebron, presidirà el Consell\nManel Peiró, doctor en Administració i Direcció d’Empreses i professor del departament de direcció de Recursos Humanos d’Esade\nAmelia Guilera, diplomada en Infermeria i directora de l’Escola Universitària d’Infermeria Sant Joan de Déu;\nXavier Mundet, cap de l’àrea de Docència, Formació i Recerca de la Gerència de l’Àmbit de l’Atenció Primària de Barcelona\nAntoni Bayes de Luna, director del departament de Cardiología i Cirugia Cardíaca de la Clínica Quirón de Barcelona\nFeliu Sucarrats Margarit, president de la Clínica Barceloneta-Centres Bauclínic\nGuillem López Casasnovas, catedràtic d’Economia de la Universitat Pompeu Fabra\nJoan Duran Pou, farmacèutic\nJosep M. Via i Redons, conseller delegat de Herramientas Preziss i conseller de Gruposoler\nJosep Prat Domènech, director general d’Innova i conseller del Grupo Sanitario USP Hospital\nJosep Santacreu, president de Marina Salud\nMANIFEST DELS METGES DELS HOSPITALS DE L’ICS\nLA SANITAT NO ES REBAIXA\nAhir dia 22 de febrer va ser entrat al registre del Parlament de Catalunya un manifest signat per 2000 metges dels hospitals de l’ICS en què adverteixen de la pèrdua de la qualitat assistencial per culpa de les retallades de la Generalitat.\nSegons el manifest: ...estem arribant a una situació del tot insostenible, on les dificultats pressupostàries empitjoraran perillosament la qualitat de l’atenció sanitària a la població.\nEls signats responsabilitzen a la l’actual burocratització que pateix la sanitat pública, absurdament hipertrofiada i ineficient i que s’ha convertit en una font de despeses injustificades en la situació actual. Així mateix, exigeixen de les administracions sanitàries la racionalització de la despesa prioritzant, per damunt de tot, l’atenció als pacients.\nCom imprimir el manifest\nPublicat per Sanitat-CSC a 10:45 Cap comentari:\nPublicat per Sanitat-CSC a 9:46 Cap comentari:\nSegons publica Nació Digital: Els infermers preparen accions legals contra l'ICS per les oposicions\nSegons publica l’Avui: Allau de reclamacions per unes oposicions per cobrir places fixes d'infermeria\nNomés el 9% de les aspirants van aprovar l'examen. El col·lectiu denuncia que la prova no s'ajustava a la professió, però l'ICS en defensa la idoneïtat\nPublicat per Sanitat-CSC a 15:23 Cap comentari:\nCONVOCATÒRIA AUXILIAR -2008\nPublicat l'Anunci de l'acte d'elecció del dia 23/2/2011 de les 2 destinacions que resten per adjudicar.\nModel de declaració jurada o promesa per a presentar al SAP, ACUT, Hospital o Gerència d'Àmbit juntament amb el certificat mèdic oficial.\nEn omplir la declaració jurada, després del text "declaro sota" hi heu d'escriure jurament o promesa.\nCom imprimir la declaració jurada o promesa\nLlocs de presentació de la documentació dels adjudicataris\nSegons consulta feta al Centre Corporatiu el termini de presentació d'aquests dos documents finalita el dia 3 març. Si el lloc de lliurament és tancat el dissabte dia 26 de febrer el termini finalitza el dia 4 de març.\nUs deixem un quadrant amb les places distribuïdes per SAPS i Hospitals, que ben segur us pot ser útil, en el qual podreu anar apuntant les places ocupades abans del vostre torn d'elecció.\nTingueu en compte un parell de recomanacions:\nArribar amb prou temps per preveure els possibles imprevistos.\nAbans de l'acte d'elecció establir les vostres preferències a l'hora d'escollir (tenir més d'una alternativa prevista a la primera opció).\nCom imprimir aquest quadrant\nQuadrant facilitat pels companys i companyes del Google Site Oposicions ICS.\nUs deixem una Guia de l'usuari editada pel Ministeri d'Educació de l'aplicació Web per a la tramitació de la sol·licitud d'accés excepcional al títol d'Infermer/a Especialista.\nPublicat per Sanitat-CSC a 10:16 Cap comentari:\nEl proper cap de setmana es durà a terme l’acte d’elecció de plaça de la Convocatòria Auxiliar-2008.\nTingueu present que les persones aspirants hauran d’acreditar la seva identitat amb la presentació del DNI, permís de conduir o passaport, en format original, si bé es podrà delegar l’elecció de destinació.\nUs deixem l’enllaç a uns documents que poden ser-vos d’interès:\nDocument de Delegació.\nRecordeu que en cas de delegació cal portar fotocòpia del DNI de la persona aspirant i el DNI original de la persona en qui es delega.\nAnunci de l’acte d’elecció de plaça, amb horari, lloc i plànol.\nResum actualitzat del llistat de places ofertades\nRecordeu que només es permetrà l’accés a la sala d’actes on es realitzarà l’acte d’elecció de places a aquelles persones que estiguin convocades en el dia i hora corresponents i, en cap cas, es permetrà l’entrada a persones convocades un altre dia o hora, ni a persones acompanyants\nEn l’acte d’elecció el Tribunal informarà dels següents passos per a complir la resta de requisits de la convocatòria. Que segons el DOGC de la convocatòria són:\nEn el termini dels 10 dies posteriors a l'acte d'elecció de plaça s’haurà d’acreditar:\nEls mèrits avaluats inicialment amb una fotocòpia mitjançant els documents originals. Per tant, no caldrà portar el certificat de serveis prestats\nL’aptitud psicofísica per a l’exercici professional de la categoria d’auxiliar administratiu, mitjançant un certificat mèdic oficial acreditatiu de no patir cap malaltia ni defecte físic o psíquic que impossibiliti el desenvolupament de les tasques pròpies de les places a cobrir, expedit dins els tres mesos anteriors a la seva presentació. Podeu trobar el certificat mèdic oficial a qualsevol estanc.\nNo haver estat separat del servei, mitjançant expedient disciplinari, de cap servei de salut o administració pública en els 6 anys anteriors a la present convocatòria, ni estar inhabilitat amb caràcter ferm per al desenvolupament de funcions públiques mitjançant la presentació de la corresponent declaració. L’ICS proporcionarà, a través de la pàgina de convocatòries (apartat de novetats), un model de declaració.\nESPECIALITATS D’INFERMERIA: NO BADEM\nAtenció! El termini de lliurament de la sol·licitud d’accés excepcional al títol de Infermera especialista en Infermeria Familiar i Comunitària, Infermeria Pediàtrica i Infermeria geriàtrica s’acaba el proper dimarts: 22 de març del 2011.\nReial Decret 450/2005, de 22 d'abril, sobre especialitats d'infermeria (BOE de 6 de maig): Accés excepcional al títol d’especialista en Infermeria. (Descarregar model de sol·licitud)\nLa disposició transitòria segona del Reial Decret 450/2005, de 22 d'abril, sobre especialitats Infermeria, en relació amb l'accés excepcional al títol d'especialista, preveu la possibilitat d'accedir al títol d'infermer/a especialista pels titulats/es que acreditin l’exercici professional i superin una prova d’avaluació de competència, i de conformitat amb el procediment establert.\nPodeu demanar mes d’un títol d’infermer/a especialista, és indispensable omplir i signar la sol·licitud, juntament amb tota la documentació necessària. Només es pot aconseguir una de les especialitats per aquest mitjà de la via excepcional.\nRequisits per sol·licitar l'accés als títols d'especialista (via excepcional)\nEls sol·licitants ha d'estar en alguna de les següents situacions:\na) Haver treballat com a infermer/a en les activitats de l'especialitat com a mínim 4 anys.\nb) 2 anys d’exercici professional+formació: 40 crèdits de Formació Continuada acreditada com a mínim 40 crèdits (obtinguts pel sistema de certificació establert per la Comissió Nacional de Formació Contínua del Sistema Nacional de Salut) com a part de la seva especialitat o títol acadèmic de postgrau universitari de 20 crèdits o 200 hores en l'àrea d'especialitat.\nc) 1 any d’exercici professional + 3 anys com a professor de l' EUI en àrees relacionades amb l'especialitat.\n(Podeu accedir a una taula explicativa de tot el procés, en recomanem la visualització).\nAquests requisits s’han de disposar en la data 22 de setembre 2010; data de la publicació de la convocatòria.\nLa formació complementària es pot fer durant el període establert de presentació de les sol·licituds, 22 març de 2011.\nDocumentació requerida per a l'admissió a la prova objectiva\n- Sol·licitud signada (enllaç amb la sol·licitud).\n- Fotocòpia compulsada del Document de Identitat o passaport.\n- Fotocòpia compulsada del títol de d'ATS / DUI reconegut o homologat.\n- Fotocòpia compulsada de la formació complementària (només si és necessari).\n- Fotocòpia compulsada del certificat/s de l’exercici professional/serveis prestats, signada pel gerent o el responsable legal de la Institució, o pel Director d'Infermeria o el màxim responsable d’infermeria o el director de Recursos Humans i Gestió.\nHi haurà tres dates per convocar la realització de proves objectives per a cadascuna de les especialitats. Cada infermera que havia estat admès/a podrà presentar-se a un màxim de dues convocatòries. L'examen consta d'una primera part de 100 preguntes tipus test (negatiu 0,35) per un valor total de 100 punts i una segona part de 5 casos amb 5 preguntes test cada una, també per un valor de 100 punts.\nL'avaluació de la prova objectiva del professional aspirant, sobre una escala de 0 a 200 punts, estarà integrada per la suma de les puntuacions que obtingui l’aspirant en cadascuna de les dues parts de la prova. La qualificació final de cada candidat serà "apte" o "no apte". Per a ser considerat "apte", la puntuació mínima que un candidat ha de tenir és de 40 punts en cadascuna de les parts i amb un mínim de 100 punts en la suma de totes dues parts, en cas contrari, serà considerat “no apte”.\nLa presentació de la documentació s'ha de fer en una de les següents ubicacions:\n- En el registre de la Secretaria General d'Universitats del Ministeri d'Educació, C / Albacete, n º 5, 28071, Madrid.\n- En els registres centrals o perifèrics del Ministeri d'Educació.\n- En els registres de l'Administració General de l'Estat.\n- En els registres Subdelegacions del Govern.\n- En els registres de les Administracions de les Comunitats Autònomes.\n- Per correu certificat (segellat en l'aplicació de correu electrònic i una fotocòpia de la sol licitud una vegada més, serveix com a prova de segellat) En tots els altres llocs en virtut de l'article 38.4 de la Llei 30/1992, de 26 de novembre de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del procediment administratiu comú.\nPublicat per Sanitat-CSC a 16:02 Cap comentari:\nUNA SEGONA INSTRUCCIÓ\nSegons informa Diario Médico:\nReducció de les despeses de personal en un 6% i d’un 5% en la d’efectius de personal\nLa instrucció de Governació i Economia que insta a reduir masses salarials i plantilles va arribar als centres sanitaris dependents de la Generalitat sense passar abans per Salut.\nUna instrucció conjunta de la Direcció General de Funció Pública del Departament de Governació i Relacions Institucionals i la Intervenció General del Departament d’Economia i Coneixement (instrucció 1/2011) ha demostrat que la Generalitat de Catalunya ja ha decidit, al marge de quin sigui el seu pressupost per al 2011, reduir el seu pressupost global un 5% i sumar-li una retallada de plantilla del 6%, incloent-hi la sanitària, encara que en aquest últim àmbit acaba de donar marxa enrere parcialment i així ho plasmarà en una nova instrucció de rectificació.\nPublicat per Sanitat-CSC a 21:05 Cap comentari:\nCarta de la presidenta del Col·legi Oficial d'Infermeria de Barcelona adreçada al Director Gerent de l'ICS sol·licitant un anàlisi i revisió acurada del procés de la convocatòria Primària-DUI-2010 per tal de pal·liar les anomalies del primer exercici.\nFes clic a l'enllaç per veure la tota carta.\nLA GENERALITAT INSTA EL SECTOR PÚBLIC A RETALLAR EL 6% LES DESPESES DE PERSONAL\nUna instrucció interna (instrucció 1/2011) comunica a les 145 empreses i consorcis que el 30 de juny hauran de justificar els ajustos\nL'Executiu prohibeix renovar els contractes temporals una vegada transcorreguts sis mesos\nEl sector públic de la Generalitat haurà de retre comptes el 30 de juny vinent i demostrar que ha fet ajustos per reduir en un 6% les despeses de personal. Així ho especifica una instrucció remesa per Funció Pública i Economia a tots els centres de l'Administració catalana.\nEn concret, es recorda el conjunt d'empreses, fundacions i consorcis que "comuniquin a la Secretaria d'Administració i Funció Pública que, amb data de 30 de juny del 2011, han reduït la despesa de personal en un 6% i en un 5% el dels efectius de personal". Dins d'aquest apartat s'hi inclouen des de TV-3, Catalunya Ràdio o el Teatre Nacional de Catalunya fins a Tabasa, GISA o Regs de Catalunya.\nTRIA DE PLACES DE LA VIA DE RESERVA\nA la convocatòria Auxiliar-2008 l’ICS limita les places per a persones amb discapacitat a cada Gerència Territorial. A més, hi ha una Gerència Territorial (Gerència Territorial de Terres de l’Ebre ) en la qual no s’oferta cap plaça per a discapacitats.\nÉs més, malgrat que quedin places lliures en una Gerència Territorial per als aspirants del torn lliure, l’aspirant amb discapacitat no podrà escollir plaça en aquella Gerència Territorial si no en queden de les reservades per l’ICS per al torn de reserva.\nImplica doncs, que un aspirant amb discapacitat que visqui en l’àmbit territorial de les anomenades Gerències Territorials en què no hi ha places ofertades s’haurà de desplaçar segur cada dia a un Cap o un Hospital d’una altra Gerència Territorial.\nUna discapacitat ja limita prou com per a sobre haver de desplaçar-se cada dia molts quilometres fins al centre de treball.\nSegons l’article 30 de l’Estatut Marc (Llei 55/2003): “L’accés a la condició de personal estatutari de les persones amb discapacitat s’ha d’inspirar en els principis d’igualtat d’oportunitats, no-discriminació i compensació de desavantatges,....”\nQuina compensació de desavantatges hi ha en aquesta oferta de places per a les persones amb discapacitat?\nSegons resposta de la Secretaria d’Administració i Funció Pública a una consulta feta sobre el tema: “si bé és cert que l’article 27 del Decret legislatiu 1/1997, disposa que s’ha de garantir el dret preferent per escollir les vacants, de les persones aspirants que acreditin la condició legal de disminuïts, accedeixen a la condició de funcionaris per la via de reserva, això no és incompatible amb el fet de que es reservin específicament places per les persones aspirants d’aquesta via.”\nSembla que l’ICS està disposat a canviar els criteris en l’elecció de plaça i que sempre n’hem de sortir perjudicats els treballadors i les treballadores.\nPublicat per Sanitat-CSC a 19:29 Cap comentari:\nINFORME SOBRE LA REFORMA DEL SISTEMA PÚBLIC DE PENSIONS\nDocument d'anàlisi econòmic i sindical sobre la recent reforma de les pensions i els efectes que això produirà en la nostra economia futura.\nCada any d'ampliació per calcular la nostra pensió fa baixar la quantitat a percebre un 1%. El fet d'augmentar a 25 anys el període per calcular les pensions farà doncs que cobrem un 10% menys el dia que ens jubilem.\nPer obrir el document fes clic a la imatge.\nPublicat per Sanitat-CSC a 16:58 Cap comentari:\nAuxiliar-2008 Elecció de places\nEn data 3 de gener de 2011 la Intersindical-CSC va registrar un escrit al Director Gerent i a la Direcció de Recursos Humans de l’ICS, en què manifestàvem el nostre malestar i disconformitat en com s’estava plantejant la qüestió de l’acte d’elecció de places de la Convocatòria Auxiliar-2008.\nA partir d’aquí és quan prenguérem la iniciativa d’obrir la via de presentar la queixa al Síndic de Greuges.\nEl passat dia 27 de gener el Síndic de Greuges va contactar amb nosaltres per garantir la recepció de la queixa que vam presentar com a Intersindical-CSC i donant-nos el corresponent número de registre. Així mateix ens notificava que seriem informats de les gestions que realitzessin.\nEl passat dia 2 de febrer fórem ser requerits per l’oficina del Síndic per tal d’aportar més documentació per ampliar la queixa.\nVolem reiterar que les queixes s’han de presentar per escrit, han d’anar signades i incloure les dades personals. El Síndic en garanteix la seva confidencialitat.\nRecordeu que la queixa al Síndic no te cap cost econòmic i les dades personals proporcionades al Síndic són confidencials.\nContactar per fer la vostra queixa és ben fàcil: http://www.sindic.cat/ca/page.asp?id=65\nCom diuen els que en saben: “El pitjor no és perdre, sinó no haver lluitat prou”.\nS’han produït canvis en el llistat que dóna publicitat del resultat final de la fase de concurs oposició de la convocatòria Auxiliar-2008.\nAixò és resultat de l’estimació, per part de la direcció gerència de l’Institut Català de la Salut, de diversos recursos d’alçada interposats per alguns dels aspirants contra la diligència del tribunal qualificador de la categoria d’auxiliar administratiu de la funció administrativa de data 10 de desembre de 2010.\nCom a conseqüència de les modificacions de puntuacions i números de classificació de la diligència de modificació del resultat definitiu, s’han produït canvis en el número de classificació final d’alguns aspirants.\nAixí mateix, les places reservades per a persones discapacitades en la gerència territorial de Lleida passen de 4 a 3 places vacants i en la gerència territorial de Catalunya Central s’incorpora 1 plaça vacant.\nLes persones interessades poden consultar el número de classificació final a la fitxa personal que es troba a la web de l’Institut Català de la Salut. Teniu l’enllaç al Sistema de Gestió de Recursos Humans al lateral del bloc.\nPublicat per Sanitat-CSC a 18:00 Cap comentari:\nCONVOCATÒRIA PRIMÀRIA 2010 PERSONAL SANITARI\nPlaces ofertades: 89\nPlaces ofertades sense cobrir: 14\nPlaces ofertades: 40\nOpositors aptes sense plaça: 7\nPlaces ofertades: 478\nOpositors aptes sense plaça: 11\nPlaces ofertades: 603\nPlaces ofertades sense cobrir: 242\nAquest resum no es definitiu, ja que pot tenir variacions en funció de les reclamacions efectuades.\nS’obre el termini de 5 dies, que s’iniciarà el dilluns 7 de febrer de 2011 i finalitzarà el divendres 11 de febrer de 2011, ambdós inclosos, per tal que les persones aspirants puguin formular les reclamacions que considerin oportunes.\nA més a més, us deixem l’enllaç a un document sobre la presa de posició del Col·legi Oficial d'Infermeria de Barcelona davant de la convocatòria de l’ICS Primària-DUI 2010\nHan sortit publicats els llistats de notes del primer exercici de la convocatòria P-2010. Hi podeu accedir des de l’enllaç que teniu aquí sota.\nS’obre un termini de 5 dies, que s’iniciarà el dia 7 de febrer de 2011 i finalitzarà el dia 11 de febrer de 2011, ambdós inclosos, per tal que les persones aspirants puguin formular les reclamacions que considerin oportunes.\nPublicat per Sanitat-CSC a 14:10 Cap comentari:\nEL CONSELLER DE SALUT INSINUA QUE METGES I INFERMERES HAURAN DE TREBALLAR MÉS HORES\nBoi Ruiz vincula la sostenibilitat del sistema sanitari a un augment de la productivitat i assegura que no es retallaran salaris\nEl conseller de Salut, Boi Ruiz, ha insinuat que per mantenir el sistema sanitari metges i infermeres hauran de ser més productius i treballar més hores. "No es pot mantenir el sistema amb 35 hores setmanals”, ha considerat el dirigent durant la seva primera intervenció al Parlament de Catalunya.\nEtiquetes de comentaris: acció sindical, premsa\nCONCENTRACIÓ DE QUEIXA OPOSITORS INFERMERIA\nAhir dia 2 de febrer, a l’entorn de mig centenar de persones es van concentrar davant del Centre Corporatiu de l’ICS per mostrar la seva queixa sobre com s’ha desenvolupat la primera prova de la convocatòria P-DUI-2010. Al llarg de la concentració s’ha tallat la Gran Via i s’ha ocupat temporalment el vestíbul del Centre Corporatiu. De la reunió amb Recursos Humans cal destacar: no es normal que una prova tingui tants errors, el compromís de que seguiran fent convocatòries i amb el mateix ritme de nombre de places (de fet aquest compromís ja el trobem explicitat en el II Acord de la Mesa Sectorial, per cert prorrogat), hi haurà una revisió del temari i recolliran la queixa d’afegir de nou (com ja es feia) una bibliografia. Entre les coses tractades va sortir la proposta d’avaluar als propis avaluadors i la possibilitat d’establir un percentatge d’aprovats.\nCom van manifestar alguns dels concentrats, “no hem muntat aquest sarau pel fet d’aprovar o no, haver més aprovats o no per què l’examen fos més o menys difícil. Sinó per que era un examen incoherent, que no valorava els nostres coneixements”\nSegons informa la Unitat de Plantilles i Selecció de Personal de l’ICS, la diligència del tribunal qualificador per la qual el es dóna publicitat del resultat del primer exercici de l’oposició sortirà aquest divendres dia 4 de febrer.\nJUBILACIÓ ALS 67?\n"TENIM UN DELS MILLORS SISTEMES SANITARIS DEL MÓN,...\nSALUT IMPULSA LA SUPRESSIÓ DEL 50% D'ALTS CÀRRECS ...\nCONSELL ASSESSOR PER A LA SOSTENIBILITAT I EL PROG...\nLA GENERALITAT INSTA EL SECTOR PÚBLIC A RETALLAR E...\nINFORME SOBRE LA REFORMA DEL SISTEMA PÚBLIC DE PEN...\nEL CONSELLER DE SALUT INSINUA QUE METGES I INFERME...


«El referèndum (i la borratxera) de la nostra vida» | La Intervia\nAlguns escocesos van seguir el referèndum sobre la independència en un pub de l'Eixample\nEl whisky a la barra, un dels protagonistes de la llarga nit del referèndum escocès\nEsport i lleure, Política institucional\nLa nit al pub escocès del passeig de Sant Joan comença amb un grup de cinc homes vestits de blau davant de la barra del The Loch Inn mirant atentament la televisió. Però no porten cap bandera d’Escòcia. El seu blau és el de l’Everton, el segon equip de Liverpool, que juga un partit de l’antiga copa de la UEFA. Són les onze de la nit, l’hora en què tanquen els col·legis electorals a Escòcia, i els seguidors de l’Everton abandonen el bar contents: el seu equip ha guanyat 4-1.\nRàpidament el seu lloc l’ocupen un grup d’uns 25 escocesos i irlandesos (la majoria silenciosa d’anglesos de l’Eixample s’ha quedat a casa). No passen ni cinc minuts de les onze que la pantalla repeteix per tercera vegada el tancament d’urnes, i ells tampoc tarden en entonar una versió sentida i alcoholitzada de l’himne escocès. Immediatament, la càmera de TV3 present al pub i un grup de joves catalans que s’han instal·lat al pis de dalt els graven i els fan fotografies.\nLa fi de l’himne s’enllaça amb els insults i les esbroncades quan la televisió connecta amb Downing Street, la residència del primer ministre del Regne Unit, David Cameron. Encara falten hores perquè se sàpiga el resultat del referèndum però molts d’ells, la majoria partidaris del sí, tenen coll avall que sortirà el no. Alguns, però, sobretot els més veterans, confien que el sí doni la sorpresa, i passen una bona estona discutint com serà una Escòcia independent, quins serveis públics hauria de tenir, si quedaran aïllats internacionalment…\nFumant a fora, un escocès que treballa a Londres i ha vingut a veure una amiga escocesa que viu a Barcelona, comenta amb la boca petita que ell ha votat no perquè no veu gens clar que Escòcia pogués seguir utilitzant la lliura esterlina en cas de ser independent, tal com defensa Alex Salmond. I les advertències de nombroses entitats financeres de deixar Escòcia si el país del whisky s’independitzava l’han acabat de convèncer. “Has votat no pels mateixos motius que la meva àvia i has ajudat a fotre el referèndum de la nostra vida”, li recrimina la seva amiga, abans de tornar a entrar el bar per anar a buscar una altra ronda.\nJa de nou al carrer, explica que ella és filla de mare escocesa i pare català, però, sense que faci falta preguntar, de seguida marca distància i es mostra escèptica amb el “procés” català. De fet té força mania als catalans, especialment als veïns de la Barceloneta, perquè treballava en una oficina de lloguer de pisos turístics que els veïns del barri mariner van clausurar quan aquest estiu van rebel·larse contra aquest tipus d’allotjaments i el turisme massiu que pateixen.\nLi exposo els problemes que el turisme genera a la Sagrada Família però tant ella com el seu amic ho tenen clar: el turisme seguirà arribant a Barcelona i els seus habitants no podran resistir; per tant, millor que s’adaptin i intentin treure’n el major profit possible. A Escòcia no hi ha turisme?\nDe nou a dins, un escocès independentista confessa a la seva parella les seves males expectatives. Els missatges que li arriben contínuament al mòbil dels seus amics i familiars escocesos van tots en la mateixa direcció: s’ha intentat però guanyarà el no. Abaixa el cap i demanda que li reomplin el got de whisky. Al bar hi ha gent que van tan borratxa que li preguntes què ha votat i deixen anar una ganyota sense sentit.\nEl pub tanca quan gairebé són les tres de la matinada i encara no hi ha resultats oficials. S’ho esperen, però encara no saben que ha guanyat el no. La ressaca serà dura.\nConcentracions a Sant Antoni i a la seu del parlament Europeu durant una bicicletada antiracista\nQuins efectes ha provocat la repressió viscuda l’1 d’octubre?


cmd:tac:jtm2:bloc_1:apartat_2 [Formació del professorat]\nBloc 1 - Apartat 2\nApartat 2. Categories.\nAbans de començar amb la importació de cursos és recomanable duplicar l'estructura de categories que hi havia al Moodle 1.9. D'aquesta manera a mida que es vagin important els cursos ja es poden anar ubicant cadascun a la categoria que li pertoca.\nAquest procés no es pot realitzar de forma automàtica, així que s'ha de fer de forma manual.\nL'ús de categories i subcategories és molt recomanable per poder dur a terme una bona gestió del Moodle. Per altra banda, també facilita molt al professorat i l'alumnat la cerca dels cursos.\nPer crear les Categories aneu a Configuració | Administració del lloc | Cursos | Afegeix/edita cursos.\nAccés a la creació de categories\nA continuació feu clic a Afegeix una nova categoria.\nSeguidament ompliu les dades corresponents a la categoria que esteu creant:\nnom de la categoria,\nnúmero ID i\nfinalment feu clic a Crea una categoria.\nFormulari de creació de categories\nPodeu seguir creant categories i/o subcategories fent clic a Afegeix una subcategoria.\nAfegeix una subcategoria\nSe us obrirà una finestra com l'anterior per crear la subcategoria. Seleccioneu quina és la Categoria mare (en l'exemple hem triat 1R_ESO) i seguiu els mateixos passos que abans per crear, per exemple, una subcategoria anomenada Llengües.\nRepetiu el procés tantes vegades com sigui necessari per crear una estructura de categories i subcategories que s'adeqüi al vostre centre.


Joan Safont: Mon cor estima un arbre\nEl jove Miquel Costa, que de cap manera s’imaginava que acabaria essent capellà, passejant per l’illa s’identifica vivament amb un arbre. Som a 1875 i és un apassionat poeta. Té afanys, se sent agitat. I a aquell arbre, un pi aferrat als penya-segats de Formentor que es doblega i manté per sobre el mar i sota el cel, pren com a exemple i senyal.\nMolts seran els motius d’angoixa, els temporals i els defalliments en la vida de Costa i Llobera, però com el pi es vol mantenir ben arrapat a la terra. Quan fins i tot la sensibilitat, l’amor a una bellesa com l’eterna primera del verd del seu pi són el motiu del seu poema, no vol que aquests l’allunyin de l’estoïcisme ideal, d’una necessària serenor que reclama i enveja a l’arbre amat! I el pi de Formentor, aquest arbre mític, davant del clam del poeta, de l’homenatge que ens llegà el pollencí, que es manté ferm davant de les ventades i orgullós “riu i canta més fort que les onades i vencedor espolsa damunt les nuvolades sa cabellera real”, fmanté la seva fermesa, la seva serenor, la seva magnificència.\nD’alguna manera, i a pesar de que sovint hagi renegat del romanticisme, fa dies que no em trec del cap aquest poema del capellà-poeta mallorquí, i d’alguna manera em sembla com si jo també volgués estimar un arbre, tenir un senyal, una penyora que em recordés que cal vèncer, que cal resistir les envestides del vent i els elements, de la vida i el temps. Que potser pensarem en deixar-nos caure, que ens sentirem gairebé doblegar, però que quant alegre serà tornar a ser qui som, més forts, més vius, més alegres!


El conseller Vila aposta per la mobilitat sostenible i el transport públic - Sant Cugat Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Entitats » El conseller Vila aposta per la mobilitat sostenible i el transport públic\n15 febrer 2015 a 14:00\nEl conseller Vila aposta per la mobilitat sostenible i el transport públic\nLa T-Mobilitat s’instaurarà l’any 2016\nEl conseller Vila amb els validadores // Imatge cedida per la Generalitat de Catalunya\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, ha anunciat que l’aposta del Govern per una mobilitat sostenible i un bon servei de transport públic s’ha de finançar correctament. Les futures lleis d’adaptació i mitigació del canvi climàtic aconseguiran que la mobilitat privada contribueixi al finançament del transport públic.\nEl conseller Vila creu que “si el Govern de Catalunya aposta per una mobilitat i un transport públic sostenible, la mobilitat privada que sigui contaminant, haurà de ser gravada d’alguna manera”. Santi Vila remarca que les dues iniciatives legislatives sintonitzen amb els països més avançats, i que per això compten amb el consens de tots els grups parlamentaris. Amb aquestes mesures, es creu que Catalunya creixerà i es consolidarà un bon sistema de transport públic, un dret fonamental de qualsevol societat avançada.\nTambé s’ha parlat de la T-Mobilitat, que substituirà tota la gamma actual de títols, que progressivament s’instaurarà en algunes corones de Catalunya, fins al 2018 quan les cobreixi totes. Aquest projecte es va adjudicar per 58,1 milions d’euros a l’empresa SocMobilitat, formada per altres empreses com CaixaBank, Fujitsu, Indra i Moventia. Des de finals del 2014, s’està duent a terme el procés d’implantació dels equipaments i sistemes necessaris per al seu funcionament, en l’ATM de l’àrea de Barcelona.\nLa targeta de la T-Mobilitat s’adaptarà a cada usuari, permeten calcular el preu del transport públic de manera personalitzada, tenint en compte el grau d’ús del sistema i les característiques personals que donen dret a les bonificacions. Serà una única targeta, independentment de les zones que es recorrin i els modes de transport. A Barcelona, se substituiran 80 títols integrats de transport per una sola targeta. Pel que fa al pagament, es podrà fer a través d’Internet, pel mòbil o usant un sistema de post pagament.\nPer aconseguir-ho, s’han implantat 14.000 terminals d’interacció amb l’usuari noves, com controls d’accessos, màquines de venda i recarrega, consoles de conductor o validadores embarcades, entre d’altres.\n#ATM #Barcelona #Catalunya #Generalitat de Catalunya #govern #Santi Vila #SocMobilitat #sostenibilitat #T-Mobilitat #territori\nAprovat inicialment el PDU del Circuit de Velocitat de Barcelona-Catalunya\nEl Govern presenta un requeriment previ a l’Adif pel mal estat de la infraestructura ferroviària de Rodalies de Catalunya\nSanti Vila carrega contra el model de finançament de les autopistes


De quines llengües estem fets? - FETS DE LLENGÜES\nFETS DE LLENGÜES\nQuè és Fets de llengües?\nDe quines llengües estem fets?\nAlguns fets de llengües\nInici » De quines llengües estem fets?\nUn altre dificultat que tinc amb l’urdú i l’anglès, és que s’utilitzen moltes paraules que han estat obtingudes de l’anglès a conseqüència de l’arribada dels britànics a l’Índia abans que es formés el Pakistan entre 1858 i 1947. Una d’aquestes paraules per exemple és “sink” que al català és pica de la cuina, lavabo… generalment s’utilitza per a la de la cuina doncs aquesta paraula, fins fa poc no sabia que venia de l’anglès\nEl català no em va costar molt aprendre perquè s’assembla al castellà. Però sí em va semblar complicada la gramàtica, tenien el doble que el castellà, doble s, doble l, més accents i s’escrivia diferent quan es pronunciava d’una altra manera.\nL’italià va venir de sobte, el meu pare va anar una temporada a Itàlia quan era adolescent, aleshores en va aprendre moltíssim. Quan em vaig adonar, jo volia que m’ensenyés a parlar-ho, i així va ser, per part seva, em va ensenyar tot el que va poder, i el que se’n recordava, però, per una altra banda, jo, volia aprendre més, aleshores, em vaig posar a aprendre’l pel meu compte, mirant vídeos de YouTube, mirant pel·lícules i sèries italianes.\nFa una miqueta més d’un any, per temes familiars, em vaig mudar a Barcelona i m’ha anat bé: tinc molt bons amics, jugo a bàsquet, que és el meu esport favorit, i amb el català m’ha anat prou bé, el trobo fàcil. Hi ha algunes coses que em costen una mica, per continuo treballant i aprenent més català i d’altres idiomes, perquè tots els idiomes que parles, tan sols t’afavoreixen a tu, t’ajuden molt.\nAl Pakistan es parlen moltes llengües, les bàsiques més parlades són: panjabi, pasxtu, sindhi, urdú que és la llengua nacional. Jo només entenc urdú. La meva família parla panjabi i les escoles parlen urdú. Jo puc parlar-los correctament.\nA casa parlo l’amazigh, un idioma que es parla al nord d’Àfrica i que no té una gran quantitat de parlants, ja que s’ha anat perdent amb el temps.\nHi ha una norma a casa meva que s’ha de complir sí o sí: que a dins de casa només podem parlar Punjabi.\nLa meva família parla nepalès. A l’escola vaig aprendre a escriure nepalès i anglès.\nEn principi pensava que tot seria molt complicat però vaig tenir molta sort de tenir uns professors que em van ajudar molt. I més endavant també els meus amics. Anant a l’aula d’acollida a poc a poc vaig adonar-me que en realitat no era impossible aprendre una llengua fins i tot ho trobava divertit.\nLa primera paraula que vaig dir quan era petit va ser “abu”, aquesta paraula en urdú vol dir ‘pare’. Em va dir el meu pare que es va emocionar quan vaig dir “abu” perquè era una paraula molt respectuosa a l’urdú.\nA l’Índia hi ha 780 llengües de les quals jo només sé panjabi i hindi, hi ha més de cent religions, les que conec més són hinduisme, musulmà, sikhisme, budisme o jainisme, etc. Quan parlo en panjabi no sempre dic paraules del panjabi, dic moltes paraules d’urdú per ex. “jalwa“ que significa màgia i en panjabi es diu “jadu”, “mohabbat”, que significa amor i en panjabi és “pyaar”.\nLa meva àvia era d’Andalusia, concretament d’un poble de les afores, ella parlava molt ràpid, jo i les meves tietes érem els únics que sabíem entendre el que deia, a part, em feia molta gràcia quan es menjava algunes de les lletres de les paraules.\nRecordo que quan era petita el meu pare i jo parlàvem en català per practicar, ja que jo anava a l’escola i ell anava a una acadèmia on aprenia el català.\nA mesura que anava creixent, desenvolupava un altre idioma, que era l’anglès. No m’interessava, però era boníssima. Vaig desenvolupar molt més l’anglés pels jocs, no sabia per què, la veritat, però gràcies a això he tret molt bones notes i, de fet, em puc comunicar amb algú d’un altre país parlant anglès.\nEl problema és que si viatges al Marroc per vacances o per una altra raó, i no saps àrab i francès és molt difícil comunicar-te perquè no parlen anglès; la gent parla molt i et poden estafar si et veuen turista. Jo quan vaig allà, per exemple, no parlo castellà, només parlo àrab perquè si parles en castellà et poden robar.\nBengalí oficialitzat, i el sylhet? (Tahlyl)\nAvui, a Bangladesh, s’ha celebrat l’aniversari de la conquesta de la llengua materna: el bengalí (o bangla). Però, ara poca gent del Sylhet està debatent sobre l’altra seva llengua materna: el sylhet. I els que ho fan volen que la seva llengua sigui reconeguda com a internacional.\nA mesura que passava el temps vaig voler més parlar el català, jo també volia participar a les classes. No sé com expressar la gratitud que sento a la persona que em va ensenyar a parlar aquesta llengua, la meva professora Assumpta. Jo no vaig anar a l’aula d’acollida, vaig aprendre a parlar-lo junt amb els meus companys, que em van ajudar molt, però sempre li estaré molt agraïda a la meva tutora.\nTota la família parlem en ilokano però a vegades també parlem en tagalog.\nVaig néixer a un poble de Nepal. A casa i al poble parlàvem nepalès. Quan tenia un any ens vam traslladar a la ciutat i allà també parlàvem en nepalès, però com que anava a l’escola privada ens ensenyaven l’anglès i el nepalès. A la televisió de Nepal també hi havia canals i sèries de India que parlaven en hindi.\nDiverses llengües (Laura)\nA mi des de petita em deien “En quina llengua parleu en casa?”, i normalment responc “Ah… no sé, és que parlem moltes llengües.” o “És que és molt complicat” i la persona insisteix perquè li digui en quina llengua parlo i després hi ha l’embolic i ho he d’explicar com unes cent vegades.\nDrama de llengües! (Sukhmani)\nQuan vaig acabar sisè de primària, pensava passar les vacances tranquil·la, però els meus pares em van apuntar a classes d’hindi. Ara el sé parlar perfectament, però no el sé ni llegir ni escriure. La professora era una amiga de la meva mare, així que les classes no van ser tan dolentes com em pensava. Em va costar molt aprendre a escriure’l, perquè era molt diferent, sobretot pel que fa a les lletres amb les que escrivim a l’escola: són uns palets que s’han d’unir perquè formin una lletra. Però al final va valdre la pena, ja que aquell mateix any vam anar a Índia i vaig ser capaç de llegir de tot quan anàvem a visitar llocs històrics. Ara sempre que veig a l’amiga de la mare sempre li dono les gràcies.\nLa meva mare és de Noruega, d’un petit municipi que es diu Søgne, llavors com la meva mare és de Noruega vaig aprendre el noruec i el parlo fluid sense problema i l’escric bastant bé, però encara em falta aprendre.\nTots els meus companys parlaven en castellà i jo parlava català.\nEl meu progrés i aprenentatge amb les llengües (Sharmine)\nA casa parlem moltes llengües, però les més utilitzades són el bangla i el castellà. Amb els meus pares parlo bangla i una mica de castellà; en canvi amb els meus germans parlo en castellà i amb la meva germana parlo castellà, català, bangla i euskera.\nEl perfil de les meves llengües (Zaiba)\nEm dic Zaiba Rafikbhai i la procedència de la meva família és de l’Índia, en concret de la regió de Gujarat, que està situada al nord-oest d’Índia i té frontera amb el Pakistan. La meva llengua materna és el gujarati. I és que vaig néixer a Gujarat i vaig estar allà fins als nou anys. Tinc habilitats en parlar-lo i escoltar-lo, però em costa una mica escriure’l correctament. Hi ha 46 milions de persones que parlen gujarati i és la 23ª llengua més parlada del món. Tot i això, quan anava a l’escola aprenia l’anglès i l’hindi.\nL’hindi, la veritat no sé com l’he après, no sé si és perquè a Bangladesh es miren molt sèries, pel·lícules en hindi o perquè quan he vingut aquí i molta gent hi parlava l’hindi i l’urdú.\nAmb la mare parlo portuguès, amb el pare castellà i amb la germana mitjana anglès, la petita no sap parlar doncs parlem una mica de tot, només parlo català amb la meva tieta i la mare de la meva tieta.\nEls nostres orígens (Mireia)\nPerò, el poble de mon pare tampoc es lliura, sempre hi ha els típics comentaris sobre el meu accent barceloní o les diferents maneres de dir a qualsevol objecte com “roig”- vermell, “poal” que significa galleda, “tomaca o tomata” que es fa servir per dir tomàquet, el “xampú” que és la cervesa, “xiquet” nen i “xiqueta” nena entre d’altres.\nJo, de petita, sabia parlar xinès, perquè tenia una cangur xinesa amb qui parlava xinès amb ella. Però ara que porto uns anys sense parlar xinès, ja no se parlar-lo. També sabia parlar flamenc perquè tenia una amiga de Bèlgica i allà es parla el flamenc.\nUna vegada un amic del meu pare em va regalar molts llibres en bengalí i en anglès i la meva mare m’obliga a estudiar o llegir alguna història cada dissabte.\nEstem tan acostumats a un lloc que quan sortim, tot ens fa por, per no saber comunicar-nos, i a més tenir la impotència de voler dir alguna cosa i no saber com, o de voler-te introduir en la seva conversa i sé una més, i no poder.\nEn l’ilocano costa molt pronunciar les paraules, són paraules molt complicades i quan parles sembla que estiguis enfadat, i em fa gràcia.\nAra que ja sé cinc llengües, no vol dir que no cal saber-ne més o practicar les que ja sé, per això, intento aplicar-les en el meu dia dia per no oblidar-les. El punjabi i el hindi els utilitzo per comunicar-me amb la família i amics i el català, castellà i anglès els aprofito fora de casa o millor dit fora del meu àmbit personal, com a l’escola, pel carrer, etc.\nVaig néixer a Barcelona. La meva llengua materna es l’ilokano perquè els meus pares van néixer a Filipines. L’ilokano es la primera llengua amb la que em van parlar, després em van començar a parlar en tagalog, una altra llengua de Filipines.\nNormalment quan estic comprant al super i veig a una persona que jo cregui que parla català, li parlo en català. Però quan veig a algú que té l’aspecte de no parlar català, jo li parlo castellà.\nL’urdú es el meu idioma matern i em fa sentir més bé que altres llengües i també és el meu preferit. El panjabi no em fa sentir tan bé, no m’agrada tant parlar-lo però m’agrada escoltar cançons en panjabi com, per exemple, Shada, Bewafa, Chu che Chu che che, etc. El pahari es un mix d’urdú i panjabi i quan el parlo em fa sentir com quan parlo urdú.\nAra que m’estic fent gran penso que la vida em dona una altra oportunitat per seguir endavant. El meu avi sempre em deia que al món tot és possible.\nIdentitat complicada (Gal)\nEl meu pare va néixer a Israel i la meva àvia de part del meu pare és de Romania i el meu avi de Rússia. Els meus pares em van tenir aquí a Barcelona. Des de que vaig néixer els meus pares m’han parlat en castellà i hebreu. Concretament el meu pare en hebreu i la meva mare en castellà perquè els dos em volien ensenyar la seva llengua materna.\nEl punjabi el parlo amb la meva família i amb els meus amics. I l’urdú el parlo amb gent d’origen pakistaní, perquè per a mi és una llengüa de respecte, és a dir, el punjabi és llenguatge col·loquial i l’urdu és més formal.\nVeient molt d’Anime i amb la repetició d’algunes paraules, poc a poc amb l’ajuda dels subtítols vaig anar aprenent l’idioma i poc després, vaig començar a parlar una mica de Japonès bàsic als meus amics, encara que no entenien algunes coses del que deia, era divertit.\nVaig explicar què em passava a la logopeda i em va dir que la nostra veu és com les nostres cames; si no caminéssim ja no funcionarien, seria difícil recuperar la nostra capacitat de caminar una altre vegada. Així doncs vaig estar practicant la meva veu per poder comunicar-me amb els altres. Vaig pensar que això no podia continuar com estava i vaig dedicar-me a fer l’esforç de parlar, sense forçar la meva veu i sense fer-li mal.\nQuan vaig arribar em vaig adonar que el castellà d’aquí és molt diferent del que jo parlava al meu país.\nJo sóc xinès, vaig néixer a Lleida però els meus pares van néixer a la Xina, ells parlen xinès i qing tian hua, un dialecte del xinès. Mentre ells treballaven en Espanya, a mi em van portar a la Xina perquè els meus pares no podien cuidar-me. El qing tian hua el vaig aprendre a la Xina abans de venir, quan estava amb els meus avis i el segueixo parlant amb la meva família.\nEm sembla molt interessant això de posar-li noms diferents a cada cosa i sona molt misteriós, ja que li pots dir a algú que l’estimes però no obtenir cap resposta pel fet que no parli les mateixes llengües que tu, i sona tan misteriós que fins i tot a vegades comença a sonar trist, perquè conec a persones que no poden comunicar-se amb els seus familiars pel fet de no saber parlar la mateixa llengua.\nHi ha hagut cops en què no m’ha agradat gens el meu accent perquè la majoria de la meva família parla diferent, i suposo que jo també em sentia diferent, com que els estius passo molta estona amb la família fan comentaris sobre el meu accent, com si fos una cosa dolenta parlar així.\nEl meu avi va viatjar a Turquia, Aràbia Saudita i Alemanya amb el seu fill gran. El meu avi i el meu tiet parlen àrab i turc. Els meus pares van fer un esforç perquè jo no deixi de parlar urdu ni anglès.\nJa fa molts anys que estic Barcelona, a vegades ja no entenc algunes paraules del tagalog i quan em parlen en tagalog els hi contesto en castellà.\nVaig aprendre primer el castellà, em va ser fàcil perquè algunes paraules coincideixen amb el tagàlog. En dos anys vaig aprendre a parlar les dues llengües que l’escola em va ensenyar amb una ajuda especial.\nDe petita em resultava més fàcil parlar en català que en castellà, ara, m’és més fàcil comunicar-me en castellà que en català. L’anglès no l’he après del tot però l’entenc i sé escriure’l.\nEn aquell temps mirava moltes sèries en hindi i urdú, per això entenc aquestes llengües i les sé parlar, però no les sé escriure.\nLa meva història (Nicole)\nComençarem per la meva llengua materna que és el castellà, és la llengua que parlo amb els meus pares, la meva germana, els meus amics, la meva família, bàsicament és la llengua que parlo amb tothom perquè és amb la qual em sento millor (encara que he d’admetre que m’agradaria parlar català, però la vergonya sempre em guanya).\nLa meva història lingüística (Eduard)\nA primària vaig estar en un cor, a sisè vam viatjar a Alemanya per fer un concert i vaig haver de presentar al cor en alemany, m’havia memoritzat unes 4 pàgines de les presentacions de cada acte del cor en alemany i el mateix va passar a Portugal a finals de primer d’ESO, el mètode que vaig utilitzar va ser bàsicament la repetició de les paraules per memoritzar i millorar la pronúncia. Tot i que vaig poder parlar en alemany i portuguès, actualment no puc entendre res, el castellà, al català, l’anglès i el tagal són els únics idiomes que puc llegir i entendre’ls (el tagal més o menys).\nLa meva vida estranya (Rebeca)\nA casa, des de petita, parlàvem en romanès i en castellà. La meva mare ens parlava a la meva germana gran i a mi en romanès la majoria del temps. És molt estrany, perquè gran part de la meva infància l’he passat a l’hospital, perquè tenia càncer, llavors tinc més relació amb el català i el castellà des de petita. Allà jo em comunicava amb els metges en general en castellà i en català.\nLa meva vida lingüística (Dhairya)\nJo he viscut aproximadament dos o tres anys a l’Índia; allà, a l’escola, vaig perfeccionar el meu hindi, també a l’escola em van ensenyar una mica de sànscrit, una llengua de les més antigues del món que encara es parla. Els primers textos d’aquesta llengua daten aproximadament del cinc mil abans de crist, i es creu que pot ser que tingui influència en el llatí per la qual cosa pot tenir relació amb algunes llengües romàniques.\nPorto tota la meva vida aquí a Barcelona, però els meus pares són d’origen Filipí. Encara que els meus pares sempre m’han parlat en la seva llengua materna, que és el tagal (idioma principal de les Filipines) jo sempre acabava responent-los en castellà.\nA les vacances de primer d’ESO, a l’estiu vaig tornar a anar a Filipines després de 7 anys sense anar-hi, quan vaig arribar a Filipines no sabia parlar tagal ni ilocano, aleshores vaig anar com a un ”col·legi” de Filipines per aprendre’n.\nLes llengües i en Roger Rubio (Martina)\nLa llengua catalana la va aprendre a partir de sentir-la a casa, dels seus amics, i fins i tot de la ràdio o la televisió. La castellana la va aprendre a l’escola, ja que era la llengua que els professors ensenyaven. L’anglès el va aprendre a causa que li demanaven per a una feina, i el francès ho va fer de manera autodidàctica perquè diu que el francès sempre li ha semblat una de les llengües més boniques tant a l’hora de parlar-la o d’escoltar música. L’italià no va ser un aprenentatge principal, sinó que més aviat el va aprendre de viatjar a ciutats com Roma o Bolonya.\nLes meves llengües (Isis)\nL’àrab és la llengua en què sempre m’he sentit més lliure i en què està fundada la major part de la meva personalitat per haver nascut a Líban i els anys que vaig passar envoltat principalment de familiars i amics que parlaven àrab. Vaig pensar que sens dubte l’àrab i l’anglès serien les úniques llengües que se’m farien fàcils d’expressar-me, fins que als 7 anys vaig venir a Espanya i vaig aprendre català i espanyol; els dos idiomes que avui en dia faig servir més que l’àrab perquè només el parlo amb els meus pares.\nLes meves llengües (Jiali)\nLa primera llengua que vaig aprendre va ser el xinès, que al principi me’l van ensenyar els meus pares, els meus avis i més endavant a una escola. A més a més del xinès mandarí, que és el que parlo amb la meva família, la gran majoria de la meva família també parlen una variant del xinès que es parla en el comtat d’on és la meva família.\nLes meves llengües (Nico)\nDes de que vaig néixer la meva mare sempre m’ha parlat en català, i el meu pare en francès. Jo no vaig aprendre a parlar fins als tres o quatre anys, dels zero als tres o quatre anys, em vaig estar comunicant en signes. La primera paraula que vaig dir va ser “guitare” la vaig dir mentre el meu pare tocava la guitarra al saló, la paraula és francesa, en català, significa guitarra.\nLes meves relacions amb les llengües (Renz)\nVag néixer a les illes Filipines, allà vaig aprendre a parlar Tagalog, l’idioma principal de la meva illa natal. També és el lloc on em van ensenyar a parlar anglès, ja que a les escoles només podies parlar anglès, exepcionant les classes de tagalog. Quan vaig arribar als quatre anys, els meus pares se’n van anar a l’estranger per treballar, i no va ser fins els set anys, que em van recollir, i vaig procedir a viure amb els meus pares, a Barcelona.\nEl 2003 el meu pare va viatjar a Barcelona per primera vegada. Quan va arribar a Barcelona no sabia parlar ni el català ni el castellà. Va aprendre aquestes dues llengües a classes online. El català encara li costa una mica però el castellà ja el sap parlar molt bé.\nL’urdú és especial, una llengua de la infància, del meu país, de la meva cultura. M’agrada molt fer poesia en urdú perquè hi ha paraules que són rares però t’ajuden a dir el teu sentiment o emoció.\nElla explica que el més estrany que li ha passat en el món de les llengües, va ser parlar en alemany, a Tailàndia, amb una noia xinesa.\nQuan ja vaig fer 13, em van pujar d’equip i em va tocar un entrenador que parlava català. Avui en dia, segueixo amb aquest entrenador. Ens fa els entrenaments en català, això m’agrada molt més i sembla mentida que sigui un luxe poder entrenar amb la meva llengua materna.\nA la meva classe tothom parla més de tres llengües, i entre tots nosaltres parlem 10 idiomes.\nQuan vaig aprendre a parlar bé el català i el castellà, em vaig oblidar de parlar l’ilocano i actualment no recordo algunes paraules, a vegades em renyen per no entendre algunes paraules en ilocano, perquè em parlen i jo no se què dir; jo responc en castellà als meus pares quan em parlen, i per això s’enfaden encara més.\nCom jo sóc el primer de la família que va trepitjar una escola en castellà i català, sempre he tingut el deure de fer de traductor, representant i professor a la hora de fer qualsevol tasca amb aquests idiomes.\nI ara a l’institut alguns dels meus amics especials que m’han ajudat molt són 4, són de l’Índia, Bangladesh i Pakistan, així que avui sé urdú, punjabi, català, castellà i m’encantaria aprendre bengalí.\nJo a casa només parlo castellà, però els meus pares i tiets parlen algunes llengües que provenen de Bolívia, com per exemple el quítxua i l’aimara. Lamentablement, aquestes llengües, entre altres, cada vegada es perden més, ja que actualment és més comú que allà es parli castellà; són els avis o la gent gran que per ara mantenen les llengües antigues.\nAl poble on he nascut, la major part de la gent parla kashmiri, que és la llengua materna del meu pare, i la de la meva mare és l’urdú.\nEls seus pares van estar presents durant la invasió que França va fer cap Algèria i per tant van imposar el seu idioma, el Francès per això la meva mare i el meu pare a l’escola van aprendre 3 idiomes: l’Àrab, el bereber i el Francès.\nNatasha i Martina\nAixí doncs, amb 5-6 anys vaig anar cap a l’Índia per conèixer als meus avis. Allà anava a una escola on m’ensenyaven hindi, i com a segona llengua gujarati. A part, tots els dissabtes anàvem al temple on havia de parlar panjabi, que l’apreníem amb un llibre anomenat Guru Granth Sahib.\nTambé parlo haryanvi perquè des de petita tenia una amiga que era d’aquesta zona de l’Índia, al costat del Punjab i em parlava en aquesta llengua.\nQuasi tots els caps de setmana anàvem a casa a la meva ciutat natal i allà parlava ibaloi i anglès. Podia entendre bé l’idioma, però parlar-lo era una mica difícil per a mi i per al meu germà perquè barrejàven els tres idiomes (tagalog, ilocano, ibaloi) i actualment encara tenim problemes amb això.\nNo només a classe (Doae)\nA casa parlem en àrab i en castellà, perquè l’àrab és el nostre idioma i el parlem molt bé tots. Encara que la meva mare hagi nascut al Marroc parla molt bé el castellà, perquè ella va venir quan tenia 18 anys a Barcelona. La meva mare entèn una miqueta el català, però no el parla, i el meu pare no parla el castellà, només l’àrab; ja que ell no viu a Barcelona amb nosaltres.\nAquestes són les llengües que em fan ser jo mateixa (català, castellà, caló, anglès i francès) però això no vol dir que d’aquí a uns anys no aprengui més i millori les que ja sé.\nHe après diversos idiomes, però per aprendre àrab i no perdre’l cada estiu vaig al Marroc i així mantinc el meu nivell i aprenc coses noves. Al Marroc n’hi ha dos tipus d’àrab l’oriental i l’occidental i cadascun té la seva pronunciació i diferents paraules encara que signifiquin el mateix.\nQuan vaig començar aprendre la llengua castellana, vaig notar que hi havia paraules molt semblants a l’àrab i la primera impressió va ser que l’àrab robava les paraules del castellà. Fins als 13 anys que va ser quan el meu professor em va ensenyar que hi havia paraules del castellà agafades de l’àrab.\nJo parlo 11 llengües: bangla, sylheti, dhaka, nwakali, hindi, punjabi, urdú, nepalí, anglès i una mica de català i castellà. Puc parlar correctament bangla, sylheti, hindi i urdú. Puc comunicar-me bé en anglès, nepalí i panjabi.\nAlguns es reien de com parlava, degut a això em vaig posar-me trista, perquè no podia fer res sinó estudiar i ignorar el que diu la gent.\nEl gallec ha sigut una de les llengües que sempre a estat a la meva família. És l’única llengua de les que practico, que no se parlar. Entenc tot i això és molt important perquè així podem viatjar a països de parla portuguesa com Portugal o Brasil.\nA Filipines la meva cosina està fent la carrera per ser professora, i una de les assignatures que tenen és el castellà. Em va ensenyar una de les fitxes que fan i em van semblar una mica estranyes, perquè les paraules estan mal escrites i no s’entenen les frases que hi posa.\nSóc de l´India i la meva llengua materna és Punjabi que l’he après dels meus pares.\nEls idiomes eren els mateixos fins que un nou idioma i jo ens vam creuar, el francès. Era una espècie de català amb la R una mica mandrosa quan la pronunciàvem.\nQuan venia gent nova de fora a l’escola feia de traductora a persones de Pakistan, Índia i Bangladesh.\nRecordo quan estudiava a India em costava escriure hindú i un dia a l’escola quan estava en la classe d’hindú, la professora em va arrencar el paper on estava escrivint només per escriure tort.\nSoc políglota (Faseeh)\nVaig venir a Barcelona als 3 o 4 anys, i de moment porto 10 anys aquí. Vaig començar a anar a l’escola i em posava molt nerviós perquè tenía por, però vaig veure que tenia companys que eren del mateix país i que havia començat a parlar en urdú amb ells. I és que així em sentia més agust.\nSoc una pixapí (Jana)\nAl poble hi tinc més que algun amic i quan quedo amb ells sempre surt el tema que sóc una pixapí, per l’accent tan obert i tan barceloní que tinc. Ells tenen un accent molt més tancat i fan servir paraules sense ser castellanismes (tenen l’accent del berguedà).\nDesprés d’un any que entrés a l’ESO, una de les meves amigues em va recomanar l’anime i els mangues. L’anime són sèries animades fetes en japonès. D’aquesta manera he començat a entendre algunes paraules del japonès, tanmateix, encara no el puc parlar gaire. Encara només sé paraules bàsiques.\nVaig néixer a Bangladesh i allí es parla dakaiya i shelety, majorment se sol parlar dakaiya perquè és com la llengua principal i normalment se sol parlar a Daka i Shelety que és com la llengua secundària, se sol parlar a Shelet.\nQuan vaig anar acabant primària, vaig començar a descobrir un nou gènere musical, el k-pop. És com el pop però en coreà. Em va agradar molt la seva música, i també vaig començar a mirar sèries coreanes. La veritat és que les sèries d’allà són molt addictives, i he vist més de cent en total. Però hi havia un problema, i era que no m’agrada llegir els subtítols mentre estava mirant la sèrie al mateix temps, i vaig decidir aprendre l’idioma perquè fos més fàcil.\nUn pakistanès europeu (Muhammad)\nL’urdú és una llengua especial per a mi, va ser la primera llengua que vaig parlar, és la llengua del meu país, la dels meus pares. I és una llengua que no entenc massa, però la gaudeixo molt. Quan arriba Ramadà, m’agrada veure sèries en urdú o panjabi, em semblen molt bones i no m’avorreixen gens.\nUna part de mi (Yasmin)\nA casa majoritàriament es parla àrab i castellà, tot i que de vegades també català. Des de petita, la meva família m’ha parlat i ensenyat àrab. Però quan vaig començar a anar a la guarderia vaig aprendre el català. Una mica més gran ja sabia quatre idiomes, perquè a l’escola estudiava castellà, català i anglès.\nSé parlar xinès simplificat, és la llengua que em sento més còmode, anglès, més o menys català i castellà. A fora, com a l’escola o a les botigues, he de parlar català o castellà, així puc practicar.\nEl 2014 la meva mare em va portar d’Hondures cap a aquí, a Espanya. Jo només sabia parlar castellà i la meva mare em va ensenyar català durant les vacances d’estiu perquè jo pogués entendre tot el que em deien a l’escola.\nEl que crec que destaca més és la importància sentimental o íntima que em transmet cada llengua.\nA casa meva, la meva mare és l’única que sap parlar un dels llenguatges indígenes, és a dir, que estan en perill de desaparèixer, el quítxua. És una llengua que es parla per alguns llocs de sud Amèrica com Perú o Bolívia. Ella, com moltes persones, no la sap escriure, només la parla amb l’àvia o alguns dels meus familiars.\nVa ser molt difícil deixar el meu país i venir a un altre, el principi va ser molt difícil però ho intentava i a poc a poc ja em vaig acostumar a viure a Barcelona. Quan vaig tenir 8 anys vaig a anar a una escola (Milà i Fontanals), ningú em parlava però igualment vaig esperar perquè sempre la meva mare em deia si esperes, algun dia tendras tot i pensant això a poc a poc vaig tenir amics i vaig aprendre a parlar català.\nA mi m’agrada molt aprendre llengües diferents com per exemple ara estic aprenent bengalí i hindi. Tinc amics de diferents països i m’ensenyen a parlar la seva llengua materna.\nTotes les llengües aimara alemany amazic anglès àrab basc bengalí caixmiri caló castellà català coreà crioll capverdià dhaka francès gallec grec guaraní gujarati haryanvi hebreu hindi ilocano inibaloi italià japonès marathi neerlandès nepalès noruec nwakali pahari panjabi portuguès qingtianès quítxua romanès rus sànscrit sileti sindi tadjik tagal turc urdú wu xinès\nTots els cursos 2017-2018 2018-2019 2019-2020 2020-2021 2021-2022\nTots els centres Escola Pia Sant Antoni Escola Sant Felip Neri INS Milà i Fontanals INS Miquel Tarradell\naimara alemany amazic anglès basc bengalí caixmiri caló castellà català coreà crioll capverdià dhaka francès gallec grec guaraní gujarati haryanvi hebreu hindi ilocano inibaloi italià japonès marathi neerlandès nepalès noruec nwakali pahari panjabi portuguès qingtianès quítxua romanès sileti sindi sànscrit tagal turc urdú wu xinès àrab\nSubcriu-te a Fets de Llengües\nEscriu la teva adreça i subscriu-te al blog per rebre les novetats.\nCopyright 2022 - Fets de Llengües - Web: Sandra Rius - OceanWP Theme\nSearch this website Què cerques?


Cinc nits als moments de Freddy que necessitem a la pel·lícula - Joc | Abril 2021\nPer Andrew Ihla/23 de març de 2018 14:28 EDT/Actualitzat: 13 de maig de 2020 8:53 am EDT\nTot creador ensopega amb el fracàs de tant en tant. Els millors saben trobar or on han caigut i cavar-se en direccions inesperades. Això és el que va fer el desenvolupador de jocs Scott Cawthon després que els primers crítics de personatges simpàtics fossin agredits pels crítics per semblar 'animals animatrònics espantosos. ' Inclinant-se en aquest contratemps, va crear Cinc nits al Freddy'si van canviar el paisatge del joc de terror durant els propers anys.\nEn el poc temps des del llançament del primer joc el 2014, hi ha hagut cinc seqüeles, un spinoff i diverses novel·les i guies. Cinc nits al Freddy's les joguines es desborden dels prestatges de les botigues al detall Cawthon va treballar durant l'honor de les seves habilitats. Una pel·lícula és el següent pas lògic, però el viatge de Freddy Fazbear a la pantalla ha estat carregat de complicacions pròpies.\nDesprés de ser-ho anunciada el 2015 com a producció de Warner Bros., 'retards i contratempsva mantenir la pel·lícula a les fosques fins que Blumhouse va obtenir el control i va anunciar Chris Columbus com a escriptor / director. Colom, més conegut pels seus gustos familiars Sol a casa i els dos primers Harry Potter Les pel·lícules poden semblar una tria inusual fins que recordeu que va començar la seva carrera amb el guió Gremlins.\nAquest tipus de terror i de comèdia anàrquica podria ser exactament el que cal per a aquest conte de robots embruixats en una pizzeria descarada. De la mateixa manera que Cawthon va convertir el fracàs en l'èxit, el Cinc nits La problemàtica producció de la pel·lícula encara podria conduir a un divertit i fantàstic temps al cinema. Tenim algunes reflexions sobre quins elements dels jocs són inclusions essencials i els hem arrodonit per aconseguir aquest aspecte més espantós Cinc nits a FreddyEls moments de joc que necessitem a la pel·lícula.\nL’element més important per capturar l’esperit de Cinc nits al Freddy's és l’espera. Tot i que els jocs es va elevar al protagonisme en gran mesura, a través de vídeos de jugadors que reaccionen davant els espantos de salt, el que realment els fa funcionar és el que surt entre els crits. Quan tants jocs (i pel·lícules de terror) concentren tota la seva energia a llançar sensacions a la cara o a sorprendre't amb sons barats i forts, FNaF treballa per construir un sentiment real de temor.\nMolt poc succeeix en els moments inicials del primer joc, ja que el jugador comença a donar voltes pels diferents angles de la càmera de seguretat a la seva disposició. A banda del son nefast dels fanàtics fan, al principi res sembla alarmant. Només al cap d'un parell de voltes a través de les càmeres, podríeu notar que els animadors d'animació no es troben ben bé on els heu vist per última vegada. Amb la paranoia construint cada cop que un so sonor fa ressò pel passadís, el joc aconsegueix la tensió amb la contenció de les millors pel·lícules de terror.\nEl tipus de telèfon\n'Hola Hola?' Per Cinc nits al Freddy's fans, la veu del 'Phone Guy' (proporcionat pel mateix Cawthon) és una part inoblidable de l'experiència Fazbear. Combinant una història amb instruccions, els missatges del Phone Phone s’obren cada nit del partit, posant el to amb advertències de xipper però ominoses sobre les funcions del jugador com a vigilant de seguretat. L’eventual revelació que l’home de l’altra punta de les trucades ha estat mort al llarg dels moments és un dels moments més estranys del joc –per no dir-ho del tot espantós–.\nEl Cinc nits La pel·lícula hauria de fer ús del Phone Guy. No només els fans l’esperaran, sinó que és una eina eficaç per transmetre exposició i estat d’ànim. Si es fa un telèfon la seva única connexió humana, s’obté una sensació d’aïllament que no cal descartar en la traducció a un nou mitjà. Cawthon va contractar actors de veu per a jocs posteriors a la sèrie, però la seva actuació és bastant bona, i un cameo a la pel·lícula seria un bon gest per a l’home que va plantejar les bases d’un fenomen.\nEl pop va el titella\nEl Cinc nits al Freddy's els jocs són ràpids per jugar, i és probable que un llargmetratge hagi d’inspirar-se en tota la sèrie per concretar la seva història. Com qualsevol bona seqüela, el segon joc augmenta l’anterior introduint un nou personatge dinàmic, el Titella. Els jugadors han de mantenir a fons aquesta marioneta malintencionada fent passar una caixa de música que la mantingui col·locada. Si l'atractiu assalt animatrònic de Freddy i amics us distreu d'aquest deure, la Titella salta letalment de la seva caixa.\nUna bona pel·lícula de terror posa en comú els vostres sentits amb totes les eines a la seva disposició, i la música pot ser una gran part d’això. Els timbres que pugnen d’una caixa de música esgarrifosa potser són més que una mica de tòpic, però usats en conjunt amb la tensió dels terribles autòmats, encara podrien ser molt efectius. La disminució gradual de la sintonia que assenyala una imminent condemna té molt potencial cinematogràfic.\nLes falsificacions fantasma\nFive Nights at 3 de Freddy sacseja la fórmula saltant endavant 30 anys cap a Fazbear's Fright, una atracció de terror basada en les llegendes urbanes que envolten la pizzeria de les anteriors instal·lacions. També agita els jugadors, obligant-los a gestionar els sistemes de ventilació de l’edifici. Aquesta vegada només hi ha un animatronic mortal, un vestit de conill putrefactiu conegut com a Springtrap que pot tenir o no una persona viva a l'interior, però el joc és més temible que mai.\nSi bloqueges les obertures, us podeu protegir del robot que vingui a matar-vos, però la falta d’aire farà que al·lucineu criatures fantasma inclinades en atacar-vos i distreure-vos. Aquestes fantàstiques aparicions obliguen als jugadors a mantenir-se concentrats en la diferència entre perill real i il·lusió. La pel·lícula podria retre homenatge a aquest mecànic del joc amb visatges fantasmal a les cantonades del fotograma que s’esvaeixen en una inspecció més propera, conduint paranoia fent que el públic dubti sobre els seus sentits.\nFantasmes a les màquines\nGairebé qualsevol persona que ha passat més de deu minuts a Internet durant els últims anys sap que és la premissa bàsica de Cinc nits al Freddy's Chuck E. és un animador robòtic semblant al formatge que cobra vida. Allò que no es fa evident fins que realment es toca el joc jocs és que hi ha un fons de sorpresa sorprenentment dens que fa pensar en el que els seus engranatges. A mesura que continua la franquícia, es desenvolupa una història de drames familiars, assassinats i bogeries profundament generacionals.\nCawthon mai no n’explica simplement els detalls, tot i que és part de per què FNaF fandom és tan viva amb discussions, teories i especulacions. Des del moment que els jugadors van veure retalls de diaris sobre nens desapareguts ocults en el primer joc, la caça de Lore va continuar. Més endavant es podrien presentar diversos suggeriments en forma de minigames a l'antiga escola o minigames estil Atari, plens de metàfores i pistes sobre la història de la pizza de Freddy Fazbear.\nTot i que naturalment la seva funció seria molt diferent en una pel·lícula, aquests jocs són tan integrants al teixit Cinc nits que els realitzadors se’ls referia en ignorar-los. Potser la versió de pantalla del restaurant maleït podria tenir màquines embruixades que substituïssin traumes passats davant els clients que no creien. Un moment especialment eficaç digne de recrear prové del sisè partit, Simulador de pizzeries de Freddy Fazbear, en què el reflex d’alguna cosa que es troba darrere del jugador es fa palès a la pantalla d’un gabinet.\nEl factor creep en els dissenys de personatges Cinc nits al Freddy's descansa de forma quadrada a la vall Uncanny, de la manera que els personatges robòtics aparentment simpàtics semblen tan poc mal. L'efectivitat d'aquest enfocament estava obligat a desgastar-se a mesura que la sèrie va continuar, no obstant això Five Nights at 4 de Freddy, Cawthon va introduir un angle completament nou en la seva menageria mecànica. Aquesta entrada col·loca els jugadors al dormitori del nen i els obliga a enfrontar-se a les terrorífiques encarnacions de 'malson' de Fazbear i amics.\nÉs una reinvenció exitosa. Amb la configuració domèstica més curiosa, els drons electrònics desmesurats que dominen el paisatge sonor i l’agressivitat desagradable dels dissenys de la criatura, el quart joc pot ser el més espantós de la franquícia. De la mateixa manera que aquesta sacsejada va evitar que els jocs s'enfosquessin, la pel·lícula podria desplegar aquests dissenys tan a mesura que el públic s'acostumi als robots. A CarrieEl final d'estil podria trobar personatges supervivents embruixats en els seus somnis per 'Nightmare Freddy', deixant a l'audiència la sensació que mai no estaran lliures de l'horror.\nBallarina a les fosques\nUna altra raó per la qual els aficionats no es cansen mai Cinc nits al Freddy's Els jocs és la dedicació de Scott Cawthon a introduir les noves mecàniques de joc a cada pas. Per exemple, la cinquena entrada de la sèrie, Ubicació de la germana, va demostrar ser una gran partida dels seus predecessors. Aquí, els jugadors ja no tenen l’encàrrec de seure al seu lloc i mantenir monstres a ratlla; en el seu lloc, se'ls ha d'executar una instal·lació que s'arrossega amb perill.\nEls nous personatges també fan una entrada, incloent el Beure enganyós i un graciós bot de ballerina anomenat Ballora. Un element destacat Ubicació de la germana troba el jugador que travessa una habitació negra, escoltant atentament el so de la suau música de Ballora. La manca de congelació quan s'apropa és castigada amb mort instantània. Traduir aquesta escena a la gran pantalla donaria als realitzadors una oportunitat excepcional per experimentar amb el so. La barreja envoltable intel·ligent aquí podria despertar el públic de com ho fan poques pel·lícules de terror.\nDesglossament Golden Freddy\nUn dels moments més remarcables Cinc nits al Freddy's ni tothom ho veu tot el que hi toca. El primer joc presenta una entitat coneguda com Golden Freddy, una variació del robot ós de l'assassí preferit de tothom que de vegades apareixerà sense tenir en compte les regles que regeixen l'altra animatrònica. La seva cara omple la pantalla gairebé sublim, i si el jugador no el sacseja a temps, el joc es bloqueja i es reinicia.\nL’efecte és realment inquietant. Sembla que va sortir del joc i es queda fixat al vostre escriptori, potser sentiu que els mals esperits estan solts al vostre ordinador. La pel·lícula té una oportunitat fantàstica per utilitzar aquest concepte per retre homenatge a algunes pel·lícules de terror clàssiques.\nEls fotogrames intermitents de les cares Freddy generarien el públic de la mateixa manera L'ExorcistaLes cares del dimoni subliminal fer. Encara es pot divertir més recollint la tradició de Els trucs de trencament de marcs de William Castle, que eren es fa referència de forma memorable a Gremlins 2: el nou lot. Submergeixi el teatre en la foscor i torna a reiniciar la pel·lícula per aconseguir que Freddy surti de la cabina de projecció i la gent es converteixi en salvatge.\nLa picada del '87\nSi hi ha una escena en concret això Cinc nits al Freddy's Els fanàtics esperaran veure quan abonen els diners en efectiu a la taquilla, probablement sigui la famosa “picada del 87”. Primerament es va referir a Phone Guy com a raó per la qual la animatrònica ja no deixa de rodar lliurement durant l'horari comercial, aquest fatídic mal funcionament es va convertir ràpidament en un punt d'inflexió llegendari en el FNaF Lore\nEl quart joc va mostrar finalment l'esdeveniment, tot i que en forma de minigame de baixa resolució, ja que els jugadors veien el cap d'un nen petit triturat en un parell de mandíbules animatròniques. La pel·lícula també haurà de disminuir l'impacte d'aquesta horrorosa escena, ja que una classificació R impediria que la majoria dels joves fanàtics dels jocs no ho veiessin. Representar la picada a través de distorsions de les càmeres de seguretat podia passar per sobre MPAA i subratlla l’impacte subconscient de la violència, tot mantenint-se fidel a l’estètica dels jocs.\nEl final de Five Nights at 4 de Freddymereix ser a qualsevol llista dels més espantosos Cinc nits moments de joc que necessitem a la pel·lícula perquè presentava als fans un objecte que els ha fascinat i frustrat més que cap altre: una caixa. Una caixa d’acer de doble cadenat que acaba de situar-se a la pantalla, no s’obrirà sense importar la forma d’intentar interactuar amb ella.Segons Scott Cawthon, el quadre conté 'les peces juntes'. Cawthon va plantejar breument acabar la sèrie allà, considerant que l’elusivitat de les respostes de la seva història era “una conclusió adequada”.\nEl FNaF Pot ser que la pel·lícula no inclogui cap quadre de misteri literal, però estaria bé recordar què representa sobre preguntes sense resposta. La capacitat de Cawthon de eliminar els suggeriments és el que manté les legions dels fanàtics de Fazbear tornen a la sèrie, fins i tot si saben que mai respondrà totalment a les seves preguntes. No voldrien que ho fes, ja se n’adonen o no La pel·lícula podria reinventar antics misteris i introduir-ne de nous, però si coneix el seu públic, mantindrà les respostes fora de l'abast.


La Tate Modern de Londres entronitza Damien Hirst amb una retrospectiva\nLa mostra està formada per més de 70 obres, entre les quals hi ha els cèlebres cadàvers d'animals dins tancs de formol\nAFP Londres Actualitzada el 03/04/2012 13:37\n651x366 'La impossibilitat física de la mort en la ment d'algú viu' / REUTERS 'La impossibilitat física de la mort en la ment d'algú viu' / REUTERS\n651x366 Damien Hirst a la presentació de la seva retrospectiva a la Tate Modern / REUTERS Damien Hirst a la presentació de la seva retrospectiva a la Tate Modern / REUTERS\n651x366 'Mare i fill dividits 2007', de Damien Hirst / REUTERS 'Mare i fill dividits 2007', de Damien Hirst / REUTERS\n651x366 'Un miler d'anys', de Damien Hirst / REUTERS 'Un miler d'anys', de Damien Hirst / REUTERS\n651x366 'Enamorat i desenomarat' / REUTERS 'Enamorat i desenomarat' / REUTERS\nLa Tate Modern de Londres dedica la primera gran exposició retrospectiva en un museu a Damien Hirst. El polèmic artista britànic està considerat com el "nen mimat" del mercat de l'art. L'exposició obre les portes demà i coincideix amb els preparatius dels Jocs Olímpics de Londres i amb un moment en què la fama de l'artista comença a mostrar signes de feblesa. Entre les més de 70 obres que formen la mostra, que romandrà oberta fins al 9 de setembre, hi ha el famós tauró submergit en un tanc de formol (porta per títol 'La impossibilitat físic de la mort en la ment d'algú viu') i nombroses obres de la sèrie de "pintures de punts", així com obres que recreen gabinets mèdics i altres peces realitzades amb pastilles.\n"El visitant que no coneix el seu treball quedarà sorprès per algunes de les seves obres", afirma Ann Gallagher, la comissària de l'exposició. "La vida i la realitat són es temes de la seva obra –diu la comissària– i també la mort, i també està molt interessat en el sistema de valors que regeixen el breu període que és la nostra vida: la ciència, la religió, l'art i els diners".\nLa mort apareix de manera crua a l'obra 'Un miler d'anys', on es por veure milions de mosques dins una vitrina al voltant del crani ensangonat d'una vaca. En canvi, l'hivernacle ple de papallones que es pot veure en una altra obra mostra de manera més poètica la fragilitat de l'existència.\nPel que fa la riquesa i la vanitat en l'obra de Hirst, el millor exemple es troba en la famosa calavera de platí que té encastats 8.601 diamants. Aquesta peça està exposada dins l'àmplia sala de turbines de la Tate Modern dins una cambra fosca, com si fos una joia dins un taüt.\nTotes aquestes obres, són art? L'artista britànic, a qui la Royal Academy of Arts dedica una altra de les exposicions més sonades de la temporada londinenca, va criticar amb duresa el fet que les obres de Hirst les realitzin els nombrosos col·laboradors amb què treballa l'artista i Julian Spalding, el director, d'una galeria d'art antic ha atiat el fic amb el llibre 'Amb art: perquè hauries de vendre els teus Damien Hirst mentre estiguis a temps'. L'autor, un detractor declarat de l'art conceptual considera que "la bombolla de l'obra de Hirst està esclatant com la de les hipoteques sub prime".\nEl 2008 Hirst va protagonitzar un dels esdeveniments més comentats dels mercat de l'art dels darrers anys. Va treure a la venda a la casa de subhastes Sotheby's un conjunt de més de 220 obres, entre les quals hi havia l'icònic 'Vedell d'or' per més de 150 milions d'euros al mateix temps que Lehman Brothers feia fallida. El mateix artista va comprar algunes de les seves obres. Els crítics el van acusar d'augmentar la cotització dels seus treballs amb aquesta acció. El mateix artistes forma part del consorci que va comprar el crani folrat amb diamants –titulat 'Per l'amor de Déu'–. Segons la consultora Artprice afirma que l'índex d'aprovació de l'artista britànic s'ha debilitat en els darrers anys i que ara es troba relegat a la posició 98 dels artistes mundials més importants.\nMichael Craig-Martin, professor de Damien Hirst, reconeix el seu instint per les relacions públiques i defensa la generació on va veure la llum, la dels dels coneguts com 'Young British Artists', nascuda d'una exposició amb el mateix títol celebrada el 1998. "Era fresca, emocionant, anunciava l'arribada d'una nova fornada d'artistes disposada a establir-se al món de l'art sense demanar permís", ha afirmat el professor al diari The Independent.\nAnn Gallagher es apel·la als viitants que jutgin les obres per els mateixos "en lloc de donar crèdit a rumors i xafarderies", afirma.


Barcelona Dragons Triathlon: Pròxim entrenament: Coneixent Barcelona\nPròxim entrenament: Coneixent Barcelona\nA més de la Carretera de les Aigües on les evidents comoditats faran que sigui el nostre lloc habitual d’entrenament, investigarem altres zones de Barcelona per aportar varietat i localitzacions que vagin bé a altres Dragons.\nHem rebut propostes de llocs, Montjuïc, Barceloneta o Cervantes. Aquest divendres debutem en aquest darrer emplaçament. El parc Cervantes ens proporciona unes rampes de 200 metres de distància ideals per treballar séries de potència.\nQuedem a les 18.30 en l’entrada de muntanya del Parc, la que dóna amb la Ronda. Des del punt de trobada i durant tot el lateral pensem que hi haurà zona per aparcar. Farem 30 minuts d’escalfament per tornar al Parc on el Xavi A. ens prepararà un circuit canyero.\nSi algú arriba tard, que escalfi pel seu compte i que sàpiga que entre les 19.00 i les 19.10 estarem entrenant pel Cervantes, ens veurà segur. Tot i que està parcialment il·luminat, els frontals no faran nosa.\nAl ritme de creixement de Dragons, aviat el Parc Cervantes es quedarà petit per tanta gent, je je..\nCervantes és un dels meus llocs habituals, junt amb Montjuich. Ho trobo perfecte per il·luminació i accés!\nJo no hi aniré. Foteu-li canya per les rampes!!!!\nJo intentaré anar a tot el recorregut o a una part.\n17 de desembre de 2010, a les 0:51


33 nous funcionaris\nEl BOPA ha publicat els edictes per a la contractació de trenta-tres nous funcionaris. La majoria de les incorporacions tindran lloc a les àrees d’Estadística, on n’hi ha setze, i d’Afers Socials, on s’emmarquen dotze\nActualitzada 31/05/2019 a les 06:06\nEls capricis del destí han portat que dos dies després que el departament d’Estadística donés a conèixer les despeses anuals del sector públic el BOPA hagi publicat l’edicte per a trenta-tres nous funcionaris, dels quals la meitat són precisament d’Estadística. La impactant xifra de 1.758 milions d’euros anuals de despesa global ha sorprès en general i el fet que en salaris de funcionaris i treballadors públics es gastin 260 milions és preocupant, especialment en un país amb uns quatre-cents i escaig milions d’euros en el pressupost anual. El Govern demòcrata no ha complert la promesa de contenir la despesa en funcionaris. Ben al contrari. Durant els vuit anys de mandat Martí s’ha passat (en el cas exclusiu de treballadors de Govern) de poc més de 90 milions a gairebé 120. La despesa del sector públic està fora de mida i ha superat qualsevol llindar de sensatesa. 1.758 milions per a un país de menys de 80.000 habitants i que no té exèrcit és digne d’estudi, per molt que una part vagi destinada a comprar deute. Una notícia d’aquesta magnitud en d’altres estats hauria provocat un sotrac, però tots els partits nacionals es guarden prou de fer cap comentari en públic per por que els milers de funcionaris prenguin nota. Una part important dels edictes fan referència a places que ja estan ocupades però no creades. És la trampa que comuns, Govern i la resta d’administracions fan habitualment per saltar-se les limitacions. Es contracta gent a qui es paga com a subcontractada o amb qualsevol partida de despesa de funcionament i quan passa un temps s’acaba fent l’edicte perquè és una injustícia tenir l’empleat públic amb aquesta precarietat. Fins a setze persones d’Estadística es troben en aquesta situació i no en tenen la culpa. Els polítics i els responsables dels departaments de l’administració són els culpables d’aquest engany permanent per anar augmentant de forma subreptícia el nombre de funcionaris. En d’altres països quan aquesta trampa es revela hi hauria crítiques i atacs. Aquí no passarà. La cursa per anar donant més privilegis i contractant més funcionaris és indefinida. De moment, el Govern d’Espot s’estrena fent el mateix que tots els anteriors: augmentar la despesa culminant un engany.\netty va dir..no ens podem precipitar tant sra Angie. contractar personal a serveis socials justament pot ajudar a respondre a les necessitats familiars que vostè tant li preocupen. I no ho dic des del partidisme. Tampoc desde l'enfado permanent. Analitzem una mica més si us plau. I donem-nos temps.\nSr/a.Etty: Vosté s'ha llegit bé l'article?? parlen de funcionaris..no de departaments..i molt menys recalquen q siguin per Serveis Socials..tan de bó!! per q falta fa!! i en quan a la problemàtica q tan en preocupa, com Vosté molt bé diu..es obvi q la problemàtica existeix..pot ser Vosté es un/a dels afortunats q arriben holgadament a finals de mes i a principis del següent..però si conegués a la gent q jò, personalment conec, desgraciadament..no parlaria tan alegrement..donant consells,obviament no des d'el partidisme ni enfado permanent!!! peró, si us plau, no aconselli de donar mes temps..quan hem tingut anys per poder paliar aquesta solució. Li recordo q la prioritat de QUALSEVOL GOVERN HA DE SER EL BENESTAR SOCIAL!!!!Sense benestar social, mancances, deficiències,sous indignes..Vosté pot viure??? Segurament, donada la seva poca humil i respetuosa resposta vers els mes necessitats...es un SI!!\nno ens podem precipitar tant sra Angie. contractar personal a serveis socials justament pot ajudar a respondre a les necessitats familiars que vostè tant li preocupen. I no ho dic des del partidisme. Tampoc desde l'enfado permanent. Analitzem una mica més si us plau. I donem-nos temps.\nSr.Cap de Govern: quina decepció!! Totes les esperançes posades en Vosté, pensant,, ingenuament, q no imitiaria l'actuació politica del Sr. Marti..i li manca temps, jà no per emular-lo, sino per engrandir encara mes la seva pràxis i forma de governar aquest pais!! Vosté, encara no s'en adona q no necessitem tan funcionariat, ni en comuns,ni en Batllia, i molt menys en Govern?? S'en adona de la situació familiar-econòmica del poble?? S'en adona de les dificultats per les q estan passant, moltes, moltes families..i q a sobre, per vergonya de Serveis Socials, s'els hi limita les ajudes??\nSr.Espot, no em representa com a cap de Govern...per q esta demostrant nul interés pel poble, per les seves necessitats..però, sobre tot, q no ens manquin funcionaris...q amb tots els q son, vagis on vagis a fer un tràmit, el temps q et fan esperar es espectacular!!! Vergonyós...tindre un Govern d'aquestes caracteristique i uns ministres q, de ben segur, estaran al dia de la problemàtica del pais!!\nHaurien de dir 33 que viuran de l atur\nA altres països, els subsidis d'atur permeten a una part de la població continuar consumint i fer rutllar la màquina econòmica.\nA Andorra, tenim el funcionariat. I en un petit païs com el nostre, el nombre de funcionaris és clarament desproporcionat però els diners públics gastats per pagar sous permeten pagar lloguers, comprar aliments, cotxes... i permetre als empresaris -privats- generar beneficis. Sense parlar dels bancs que financien el deute per ingressar interesos...\nÉs un joc en el que uns quants hi guanyen, i molt.\n#1 Ara és hora ?\nJa et val. Ara és hora d'aquest escrit. Per què no ho vau fer 10 dies abans de les eleccions ? Que ha canviat ?


Referència: ZH9336 4 hab. 130 m2 2\nEnvia DESTACAT 17613 al 888. (cost del SMS: 10.00€ + canon)\nMagnífic pis de 140m2 en venda situat a la parròquia de La Massana, abans d'arribar a Erts. Molt a prop del centre, on podem trobar tots els serveis necessaris (transport públic, supermercats, farmàcies, sucursals bancaries, botigues, restauracions, etc...), i per accedir directament a les pistes del sector de VALLNORD amb el telefèric i a pocs minuts d'Arinsal. Disposa de 4 habitacions (una d'elles tipus suite amb accés a una zona enjardinada), 3 banys, cuina tancada, safareig i ampli saló menjador amb accés a una terrassa. Es tot exterior i disposa de sol durant el dia. Actualment esta llogat. Inclou dues places d'aparcament i un traster. No dubteu en contactar-nos per a més informació al +376 801 200 o a www.zonahabitable.com