Solitud - Recomanació teatral - Neus Mònico Fernández - Teatre Barcelona\nSolitud: La solitud absoluta, moral i física d’una dona\nEn primer lloc, dir-vos que “Solitud” és una obra realment complexa, per la qual cosa us recomano que abans d’anar-hi seria bo que us llegiu el llibre; ja que es tracta d’una obra que necessita de la màxima concentració per part de l’espectador perquè està plena de simbolismes. En Gaietà (el pastó) i l’Ànima són la base del simbolisme que teixeix l’obra. Aquests dos personatges representen la vida, el bé i el mal; en Baldiret (un nen de vuit anys) simbolitza el desig de la maternitat, i l’Arnau el desig sexual.\nAltres elements simbòlics que trobem al llarg de l’obra són la muntanya, les pintures, les taronges (que substitueixen les flors de la novel.la), els sons guturals de l’Ànima (que ens recorden als que emeten els animalS), els complements que identifiquen a cada un dels personatges ( campana, conill, corda,..), els elements de la natura, el rostre de la Mila reflectit en l’aigua, la capella i la imatge de Sant Ponç (símbols d’un món i d’un ordre establert irreconciliable amb la Mila),…\nEls cinc sentits també hi són presents al llarg de l’obra. La vista, el tacte, l’oïda, el gust, però sobretot l’olfacte, perquè les olors i pudors tenen un paper molt destacat. De la mateixa manera, la llum també és un element indispensable dins l’obra. De fet aquests dos elements són molt importants alhora de crear l’ambient i als personatges.\n“Solitud” es centra en el trasbals interior d’una dona, la Mila, principal protagonista de l’obra. De fet tota l’obra s’explica des de una mirada femenina.\nEs tracta del viatge emocional de la protagonista; i ho fa des de dos punts de vista, l’extern i l’intern. El camí vers l’autorealització com a dona, la presa de consciència com a individu i la pròpia realització personal fins arribar a assumir, per voluntat pròpia la solitud; i amb la solitud la seva llibertat.\nÉs una obra narrada i dialogada. Els actors a part d’interpretar llurs papers, també fan de narradors. Amb els diàlegs i la manera de vestir podem endevinar com és cadascun dels personatges (culte, vulgar, popular o autòcton).\nUna de les curiositats d’aquest muntatge és que l’escenografia es va teixint a mida que avança la representació. Els actors (Maria Ribera, Pol López, Pepo Blasco, Oriol Guinart, Pau Vinyals i Adrià Salazar) surten mica en mica a escena, i juntament amb l’Ona Grau, Laura Luna i Adriana Parra (ajudants de sala) s’encarreguen tant de posar veu a la part narrativa, com a la construcció de l’escenografia.\nEls temes que surten a “Solitud” són la marginació de la dona per raons de sexe, el desig sexual femení, la crítica a la institució del matrimoni, la incomunicació entre home i dona, la solitud al abandonar al marit com a alliberament personal.\nTambé l’obra juga molt amb la fantasia i la realitat, el conscient i l’inconscient, la sensualitat i la sexualitat. Les veus amb eco, la utilització de micros i altres efectes especials ens mostraran la part onírica de l’obra i el pensament de la protagonista.\nEl que sí s’hauria de millorar és la vocalització i projecció de la veu d’alguns dels actors perquè de vegades és molt difícil entendre el que diuen; principalment en Pol López, especialment en el moment en que explica la llegenda de “Les Llufes” (una de les metàfores de l’obra) que ho fa d’esquenes al públic. Consti que jo seia a primera fila i l’oïda la tinc prou bé.\nEn general tots els actors em van agradar força, especialment en Pepo Blasco, en Pau Vinyals i la Maria Ribera. Sensacional el monòleg final de la Mila, amb una interpretació colossal d’una Maria Ribera totalment entregada al seu paper.\nTot i la complexitat de l’obra, us recomano que l’aneu a veure perquè és una obra que trenca amb uns valors que no encaixaven dins l’època en que van ser escrits, per el seu contingut ple d’elements simbòlics, per la crítica que desprèn el text i sobre tot per descobrir una dramatúrgia què va suposar la incursió de la dona dins la literatura catalana.\n← Tornar a Solitud


Composició de les pàgines en la visualització Text | WordPress.org Català\nSuport » Problemes i com puc fer això » Composició de les pàgines en la visualització Text\nComposició de les pàgines en la visualització Text\nfa 2 years, 7 months\nEn algunes pàgines de WordPress em trobo que el text i els codis en la visualització Text apareixen seguits, sense punts i a part que facilitin moure’s pel text i trobar el lloc que he d’editar. Si intento arreglar-ho afegint retorns en la visualització Text, aquestes modificacions no es guarden. Hi ha alguna manera de fer que la pàgina en la visualització Text quedi ben distribuïda, amb els punts i a part convenients?\nEs tracta del WordPress 5.1.1 amb el tema Twenty Fourteen. Treballo amb Windows 10, 64 bits.\nS'està mostrant 7 respostes - de la 1 a la 7 (d'un total de 7)\nHola, unes preguntes:\nquin editor estàs fent servir, el clàssic o Gutenberg?\nnomés et passa en unes pàgines i en altres no?\nhas provat de desactivar els plugins que tinguis instal·lats, si és el cas, i veure si segueix passant?\nIniciador del debat pcasanel\nCom puc saber si faig servir l’editor clàssic o el Gutenberg? Suposo que el clàssic, però no n’estic segur.\nNomés em passa en algunes pàgines. De fet, em van passar totes les pàgines del format HTLM que havia dissenyat jo, amb l’assessorament d’algun amic, a WordPress, i amb aquest traspàs no tot funcionava a la primera.\nSoc tan inexpert en WordPress que no veig clar quins plugins (suposo que en la versió catalana són els «ginys») tinc activats, i m’agradaria saber com els puc desactivar sense tenir problemes, podent-los activar després altre cop sense que s’esborri res.\nTambé m’agradaria saber si hi ha algun web o llibre útil d’introducció a WordPress.\nDoncs si tens la versió 5.1.1 de WordPress i no tens actiu el giny de l’editor Clàssic vol dir que estàs utilitzant l’editor Gutenberg\nPer saben quins plugins tens actius efectivament has d’anar a Ginys i veure el llistat. Els que tens inactius tenen l’opció d’activar-los i per defecte tenen color de fons blanc. Els que estan actius tens l’opció de desactivar-los i tenen un color blau de fons.\nEl tema que tens està molt contrastat i pel que dius el problema sembla amb les pàgines que tens creades anteriorment.\nHas provat si en una pàgina nova també tens problemes en guardar els canvis?\nGràcies per l’ajut.\nQuan entro en una pàgina en què no he entrat de fa temps, d’entrada m’apareix el codi ben estructurat. Però un cop vaig a la visualització View i torno a Text, ja ho veig tot seguit. De manera que ara ja no em queda cap pàgina en què no vegi tot el codi seguit. Com si el fenomen s’hagués produït amb una de les últimes actualitzacions de WordPress.\nSi faig una pàgina nova em queda també tot el codi seguit. He copiat el text d’una pàgina d’altre lloc amb WordPress al qual tinc accés a aquest que em falla, i en la visió Text també tot el codi em queda seguit.\nEls ginys que tinc marcats i de color blau són:\n-Presentació de diapositives principal (el veig en tots els aparats: en Arxius, Categories, Entrades recents, HTML personalitzat, etc. etc., és a dir, en tots els apartats). No sé si això és ben bé un giny; en tot cas, no ho sé desactivar, no em deixar arrossegar-ho a l’apartat de Ginys inactius.\ndisculpa que m’he fet un embolic amb el Català i els Ginys.\nEls Ginys són els Widgets.\nEls plguins són els que pots veure si tens actius o no.\nEls Ginys hi ha uns que porta WordPress per defecte i d’altres que hi són per que has activat algun plugin.\nPots desactivar els plugins un a un i veure si aquest efecte desapareix.\nL’embolic el vaig començar jo, que com que no veia les extensions i només els ginys, em vaig pensar que els plugins eren els ginys. En efecte, no veig les extensions o plugins instal·lats (no m’apareix el corresponent apartat en el menú esquerre) perquè jo no sóc l’administrador. El meu WordPress és un de tants d’una organització que té un administrador que és qui activa els plugins. En tinc alguns d’instal·lats, segons m’explica l’administrador, com el de canvi de llengua, el que permet retornar amb un clic (enllaç) al principi de pàgina des del final, etc., però no sé amb precisió quins són en total. L’administrador no em va saber resoldre el problema (em va dir que potser era perquè m’havia importat les pàgines del web que jo havia fet en HTML) i per això vaig recórrer al fòrum. Ara, no sé per què, la visualització em va millor i normalment només m’apareix tot el text de codi seguit quan hi entro la primera vegada; passant a Visual i tornant a Text ja es veu bé. Gràcies, en tot cas, a les que us heu interessat per ajudar-me.\nAh! Tens un multisite!\nI pel que dius utilitzes l’editor clàssic.\nD’acord doncs, fins una altra!\nEl tema «Composició de les pàgines en la visualització Text» està tancat a noves respostes.\nA: Problemes i com puc fer això\nDarrera activitat: fa 2 years, 6 months\nvisualització Text; distribució del text; punts i a part


Les 7 pors més comuns en vendre\nAnalitzem les pors més comuns al vendre un pis a Barcelona y proposem les millors solucions per superar-los.\nSegons els experts, la por és un procés psicològic natural en els éssers vius que ens ajuda a estar alerta davant una situació de perill. Es tracta d´un sentimient de desconfianza que ens impulsa a creure que passarà alguna cosa contraria al que desitgem que passi.\nPer això, quan la decisió de vendre una casa s´apropa, són moltes les pors que es passegen pel nostre cap. Perquè els teus temors no s´apoderin de la teva transacció immobiliària fen-te no estar a l´alçada de la situació, a continuació analitzarem les pors més comuns al vendre un pis a Barcelona i les tècniques més eficaces per superar-los.\n1. Por a no vendre el teu pis\nEncara no has pres la decisió de vendre el teu pis a Barcelona i ja estàs pensant que no seràs capaç de fer-ho. Malament! Començar un procés de venda des d´una prespectiva negativa, només conseguirà que els teus pitjors presagis s´acabin complint.\nPosa´t mans a l´obra i fes tot lo que estigui al teu abast per trobar a un comprador adequat: busca entre els teus contactes, treu les millors fotograíes, publica un bon anunci, fes ús de la cartelería.... treu les teves millors armes de vendas i no tinguis cap inconvenient en sol.licitar ajuda dels professionals de la venda.\n2. Por a no vendre-ho al millor preu\nUn cop superada la primera por, arriba el torn d´una altre de gran: el por a vendre per un preu baix. Però, què vol dir vendre per un preu baix? Pot ser hagis comprat el teu immoble fa 8 anys i consideres baixa una quantitat per sota a la que vas tenir que pagar en el seu moment. Si és així, hem de tornar a dir-te una cosa. Malament!\nEl preu de venda no és una cosa que puguis decidir tú, ni tan sols és una cosa que pugi decidir el teu agent immobiliari. El preu del teu pis a Barcelona, és una cosa que ha de decidir el mercat. El mercat actual en una zona determinada, és el que determinarà quin és un preu de venda òptim i quin es un preu de venda baix.\n3. Por a trigar molt en vendre´l\nSegons les últimes dades publicades per la taxadora Tinsa referits al tercer timestre, un propietari tarda de mitja uns 6 mesos en vendre un pis a Barcelona. En aquesta xifra s´inclouen tot tipus de transaccions: tant les realitzades a través d´una immobiliaria com les operacions gestionades de particular a particular.\nSi necessites vendre el teu habitatge i tens certa presa per tancar la transacció, no te la juguis. Acudeix a una agencia immobiliària i demana assessoramen. Lo barat pot acabar sortint car, sobretot en una venda on els temps adquireixen especial rellevància.\n4. Por a las comissions de venda\nSi una de les teves pors es a l´hora de vendre, són les comissions amb les que es queda la agència immobiliària, estàs de sort, acabem de posar fi a un dels teus grans temors: les agències immobiliàries NO cobren comissions. Si, has llegit bé. Les agències immobiliàries treballen amb honoraris, no amb comissions.\nTal i com indica la RAE, una comissió és un porcentatge que percebeix un agent sobre el producte d´una venda o negoci. Els honoraris, pel contrari, són un import que cobren alguns professionals liberals pels serveis oferits.\nAixò vol dir que, els honoraris que podrà cobrar-te una agència immobiliària, seràn sempre per la aportació amb els seus serveis de la gestió, promoció de l´habitatge, gestió de les visites, tramitació de documents... i no pel simple fet de tancar la venta.\n5. Por a les visites\nDeixar entrar a algú que sigui desconegut a casa nostra, sempre fa una mica de por: què pensaràn? els hi agradarà el que veuen? em faràn preguntes incómodes? la nostra recomenació a l´hora d´ensenyar un immoble, és sempre la mateixa: hi ha que intentqar que els propietaris no estiguin presents durant la visita.\nLa presència dels propietaris, pot incomodar als possibles compradors, fent-lis sentir com intrussos i dificultant imaginar la seva vida que en la què podría ser la seva nova llar.\n6. Miedo a què no sigui un bon moment\nAmb els continus vaivens del mercat immobiliari, no sempre resulta senzill determinar quan és un bon moment per vendre.\nMolts compradors que desitgen vendre per comprar un altre habitatge, decideixen posposar el moment de la transacció perquè consideran que esperant, seràn capaços de conseguir un preu de venda major. No obstant això, aquests clients semblen oblidar-se de què l´esforç econòmic que tindràn que afrontar per la seva nova adquisicó si decideixen esperar, també serà major.\n7. Por a què el comprador es tiri cap enrera\nVas a vendre el teu pis de Barcelona, així què probablement t´enfrontis a una de les teves majors transaccións econòmiques. No obstant, has de ser conscient de què el teu comprador també s´enfronta a una operació de la mateixa envergadura.\nSi el moment de la veritat arriba i finalment el teu comprador decideix tirar-se enrere (què podría passar perfectament ) és quan les gestions realitzades correctament per la teva agència immobiliària, cobren major importància. Si el comprador decideix tirar-se enrere un cop realitzada la reserva, perdrà per complert els diners adelantats.\n* Les compravendes són sempre operacions son siempre operaciones arriscades que generan moltes pors i dubtes a les parts implicades. Encara que aquest tipus d´operacions poden tramitar-se directament entre particulars, comptar amb l´ajuda d´una agència immobiliària podrà ajudar-nos a desmitificar aquestes pors i resoldre totes els nostres dubtes sobre el procés de compravenda.\n16-d’octubre-2018 | Etiquetas: Consells venedor, preu de la vivenda


Els 14 Ateneus Cooperatius de Catalunya s’adhereixen a la xarxa de col·laboradors de Reempresa | Reempresa\nActualidad › Sala de Premsa › Els 14 Ateneus Cooperatius de Catalunya s’adhereixen a la xarxa de col·laboradors de Reempresa\nEls 14 Ateneus Cooperatius de Catalunya s’adhereixen a la xarxa de col·laboradors de Reempresa\nFecha de inicio: 26-02-2021\nFecha final: 26-02-2021\nBarcelona, 26 de febrer del 2021. Els 14 Ateneus que conformen la xarxa d’Ateneus Cooperatius de Catalunya i el Centre de Reempresa de Catalunya van presentar ahir, a través de la plataforma Zoom, el conveni de col·laboració que han signat per tal de treballar de manera conjunta en la difusió de la emprenedoria en clau cooperativa.\nA l’acte hi va intervenir la directora del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya, Ariadna Rectoret, el director general d’Economia Social, el Tercer Sector i les Cooperatives, Josep Vidal, el president de la Cecot i de Reempresa, Antoni Abad, el director tècnic de Reempresa, Albert Colomer així com Laia Ramos, Marcel Vidal, Gerard Nogués, Josep Maria Mullol i Lourdes Borrell com a representants dels Ateneus Cooperatius.\nAixí doncs, els usuaris i usuàries dels Ateneus Cooperatius podran adreçar-se als més de 90 punts d’atenció del Centre de Reempresa de Catalunya on rebran atenció personalitzada i acompanyament per reemprendre un negoci de manera cooperativa. L’objectiu d’aquesta col·laboració és, per una banda, impulsar i estructurar la transmissió empresarial en forma de cooperativa i per altra, evitar el tancament de negocis econòmicament viables i la destrucció d’ocupació. A més, el Centre de Reempresa de Catalunya i els diferents ateneus coorganitzaran jornades, formacions i actuacions per tal de fomentar la reemprenedoria cooperativa.\nAriadna Rectoret, directora del Servei Públic d’Ocupació de Catalunya, ha exposat davant dels assistents el conveni que el SOC i la Cecot mantenen des del desembre del 2015 per fomentar la reemprenedoria. A més, Rectoret ha volgut posar en valor el projecte Reempresa i “el paper rellevant que tindrà aquest any 2021 per tal d’evitar el tancament d’empreses”. La directora del SOC ha afirmat que amb la signatura d’aquest conveni “donem un pas més que ajuda a potenciar el relleu empresarial en la fórmula cooperativa” i “apostem pel relleu cooperatiu com a generador d’ocupació i cohesió social”.\nPer altra banda, Antoni Abad, president de Cecot i del Centre de Reempresa ha destacat durant la seva intervenció la importància d’aquest conveni conjunt que demostra “la voluntat de treballar plegats a favor de la Reempresa en l’àmbit del cooperativisme”. Abad a afegit que “a Reempresa treballem per mantenir viu el teixit empresarial de Catalunya” i ha destacat que “amb l’acord amb la xarxa que conformen els 14 Ateneus Cooperatius de Catalunya donem més oportunitats als emprenedors i emprenedores a reemprendre utilitzant aquesta fórmula”.\nJosep Vidal, director general d’Economia Social, el Tercer Sector i les Cooperatives, a volgut posar en valor “l’important tasca de col·laboració que han dut a terme la Xarxa d’Ateneus Cooperatius i Reempresa per arribar a un acord i treballar plegades”. Per Vidal, amb aquest es posa el focus en “enfortir una de les possibilitats de continuïtat empresarial a través del cooperativisme que és que els treballadors s’impliquin en l’organització de l’empresa i en puguin agafar el relleu evitant la destrucció de llocs de treball.\nPer últim, representants dels 14 ateneus han volgut celebrar la signatura d’aquest acord “de dos dispositius públics que comparteixen objectius com són promoure la continuïtat d’empreses properes al tancament mantenint llocs de treball”. També han volgut agrair públicament totes les persones que s’han implicat en fer possible aquest conveni de col·laboració.\nReempresa va iniciar el servei a l’any 2011 i ha assolit més de 3.000 reempreses d’èxit, les quals han generat més de 138 milions d’euros d’inversió induïda i han salvaguardat prop de 8.200 llocs de treball a Catalunya.\nL’acord signat entre l’Ateneu Cooperatiu del Barcelonès Nord, l’Ateneu Cooperatiu del Baix Llobregat, el de la Catalunya Central, el del Vallès Occidental, l’Ateneu Cooperatiu de les Terres Gironines, Coop Maresme, Coopsetània (Alt Penedès i Garraf), l’Ateneu Cooperatiu del Vallès Oriental, Ponent Coopera, Coop Camp (Camp de Tarragona), Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i l’Aran, el de les Terres de l’Ebre, l’Ateneu Cooperatiu de l’Hospitalet i Coòpolis (Barcelona) i la Cecot significa sumar esforços, informació i recursos per augmentar el rendiment d’un model de creixement empresarial que podria evitar el tancament del màxim nombre possible d’empreses durant el temps d’execució del programa al territori i salvaguardar llocs de treball, tal i com s´ha demostrat en aquests anys de funcionament del projecte.


Dimarts passat, una topada entre un camió i un turisme a la C15, a Capellades, davant el Capelló, sumava dues víctimes mortals més -una igualadina- a la tràgica llista de víctimes, entre mortals i ferides de gravetat, que arrossega aquesta via des de la seva inauguració, ara fa 7 anys. Només, en els darrers 9 mesos, han mort 5 persones en aquest tram, que s'ha convertit en un dels punts negres de la xarxa viària del nostre país. L'any passat, l'Eix Diagonal, va concentrar més de la meitat de les víctimes mortals en accidents de trànsit a l'Anoia: de les set persones que van morir a les carreteres de la comarca, 5 ho van fer en aquest tram anoienc de l'Eix Diagonal, tant a la C15, que va del límit amb l'Alt Penedès fins a Igualada, com la C37, que va des de la capital de l'Anoia fins al Bages. En un reportatge publicat el mes de gener a l'edició en paper de l'AnoiaDiari, i que podeu recuperar en aquest enllaç, vam alertar sobre l'augment de la sinistralitat en aquesta via. Una via que, amb un únic carril per sentit, s'ha convertit en una trampa mortal.\nMentre algunes actuacions pal·liatives, que amb el temps podien haver acabat sent uns autèntics pedaços, com instal·lar separadors entre els dos carrils, no s'han arribat a executar (els ajuntaments anoiencs no trobaven interlocutors al palau a causa del 155), la Generalitat té damunt la taula, per a l'any vinent, convertir la C-15 entre Igualada i Vilafranca en un format 2+1, és a dir, amb un carril addicional que va canviant alternativament entre tots dos sentits i protegit sempre per una mitjana. Un altre pedaç. Una solució que no convenç al territori, una comarca massa oblidada i que reclama mesures urgents i fermes, com el desdoblament. Les morts sempre són tràgiques, però quan aquestes se succeeixen en carreteres mal planificades, en carreteres afectades per obres perpètues, en carreters que esperen falses promeses, aquestes morts haurien de pesar com una llosa en les consciències dels nostres gestors. El ministre d'Exteriors del nou govern de Pedro Sánchez, exministre d'Obres Públiques, Josep Borrell, arrossega un llastre de desenes de morts a les obres de l'autovia a la nostra comarca -que es van allargar vint anys- o a la N-II a terres gironines. Una vergonya. Una tràgica vergonya.\nL'entrada de dues dones polítiques anoienques, les conselleres Àngels Chacón i Alba Vergés, al nou Govern de la Generalitat, i l'arribada els pròxims dies de l'alcalde d'Igualada, Marc Castells, a la presidència de la Diputació de Barcelona, han de servir, evitant provincianismes, un instrument més, una porta oberta per a les exigències del nostre territori que, com Terol, també existeix. Una de les comarques catalanes més afectades per la crisi i l'atur. I una de les més desateses i ignorades per les administracions. I després hi ha la mala planificació. A tall d'exemple, la inversió més important en matèria de carreteres en territori anoienc va ser la Ronda Sud d'Igualada. 37,2 milions per una carretera incompleta d'uns sis quilòmetres i infrautilitzada. Aquests diners més els que costarà l'enllaç amb Igualada equivaldrien al que costarà el 2+1.\nEn aquest sentit, el dèficit en comunicacions ha estat un dels grans handicaps de l'Anoia per al seu desenvolupament. Els agents socioeconòmics, els ajuntaments, els sindicats, la universitat, els veïns i veïnes han de reclamar i exigir solucions urgents i efectives. L'Anoia ha d'estar a l'agenda de les prioritats. Millorar les nostres xarxes, les nostres comunicacions és vital. No només per acabar amb la sinistralitat sinó també per l'establiment de noves empreses, el creixement demogràfic, per desenvolupar l'aposta pel talent i la formació, etc. Si no, l'Anoia serà, per molts anys, un punt negre.\n19 de juny 2018.09:15h\nNi més ni menys. Fa anys que repeteixo el mateix a les xarxes docials i allà on ha convingut.\n10 El Teatre de l'Aurora celebra el 25è aniversari fent un regal a Igualada 261 lectures


Oriol Ruiz Blog: Les regles del Joc\nOriol Ruiz Blog\nBenviguts al Meu Blog Personal\ndiumenge, de setembre 09, 2007\nFa no gaires anys un president del govern Español del partit popular va dir que si els preus dels pisos pujaven volia dir que la gent els podia pagar, ergo, i això ho afegeixo jo, el govern no havia d'intervenir per intentar aturar-ho. Fins aquí res d'estrany, en una economia de mercat les polítiques lliberals deixen que l'oferta i la demanda s'autoregulin de forma natural i bàsicament podem parlar del dos escenaris, si hi ha molta demanda de pisos i la gent els pot pagar els preus pugen, si al contrari hi ha poca demanda i/o la gent no els pot pagar els preus baixen. Curiosament l'ex-president només va comentar el primer escenari.\nSimplificant-ho molt i fins allà on jo ho arribo a entendre, el que esta passant a Estat Units es que em passat d'un escenari a un altre, la gent no pot pagar les hipoteques posa els pisos a la venda i l'exes d'oferta fa que els preus baixin. Aquesta reflexió neutre de la economia ens amaga però dels drames humans de les famílies que s'han quedat sense casa, o la gent que ha vist com els prestamistes els embargaven tot el que tenien, però aquestes son les regles del joc.\nSi les regles del joc semblen clares, no entenc perquè dijous passat el senyor Miquel Angel Arias Cañete, secretari executiu d'economia i treball del PP, en referència al manteniment del tipus d'interès per part del Banc Central Europeu (BCE), fes les següents declaracions: “La decisión del BCE da un respiro a un país tan endeudado como España”. L'expresident ens havia dit que els preus pujaven perquè la gent ho podia pagar i per tan no s'havia de fer res, ara resulta que tots estem preocupats perquè resulta que la gent no pot pagar i si que s'han de prendre mesures.\nA mi em sembla que canviar les regles del joc a mitja partida no pot ser bo, o les canviem a l'inici o les mantenim fins al final.\nRoland ha dit...\nPerò això és política, no?\nllegir tot el bloc, bastant bo\nNascut a Mataró el Desembre de l'any 1972, vaig estudiar física per curiositat i les poques coses que vaig entendre em van agradar molt. Continuo cuiros, en temes de política, economia, religió, ... Particularment m'emprenya que cada cop tinc mes preguntes i menys respostes.\nArxiu del blog de setembre (3) de maig (1) de març (1) de febrer (1) de gener (1) de desembre (1) d’octubre (1) de setembre (1) de juliol (2) d’abril (2) de desembre (3) d’octubre (1) de setembre (1) d’abril (1) de febrer (2) de desembre (2) de novembre (2) de setembre (2) d’agost (1) de juliol (2) de juny (2) d’abril (2) de març (1) de setembre (1) d’agost (1) de maig (2) d’abril (1) de febrer (2) de gener (3) d’octubre (1) de setembre (1) d’agost (2)


Decorar amb miralls: rebedors, dormirotis y molt mes - api.cat\nHome Decoración\tEls miralls a la decoració\nEl mirall és un element que des de fa mil·lennis forma part de l’utillatge d’higiene i cura personal, i des del segle XVI també de la decoració. La seva peculiar “màgia” els va convertir en moneda de canvi en expedicions que van contactar amb tribus allunyades de la civilització, les quals, fascinades, lliuraven a canvi les seves riqueses. Si estàs decorant el teu pis de Sabadell, t’expliquem com incloure’ls.\nEl Fengshui ens diu que poden protegir-nos, però també perjudicar-nos: ha de cuidar-se molt el seu ús. Els miralls Ba Gua ens defensen contrarestant les males influències si es col·loca el tipus adequat sobre la porta del bany (lloc de gran pèrdua de chi), sobre la porta d’entrada (per afavorir el pas de la chi a l’habitatge), o a les finestres (males influències d’un edifici major que el nostre), o de cantonades que apuntin cap a nosaltres. Poden ser perjudicials si reflecteixen situacions negatives, l’element foc, o si són antics i han pertanyut a gent amb “baixa energia” (es diu que els miralls posseeixen memòria energètica).\nEn la nostra època i cultura, no hi ha una casa en la qual no s’hagi optat per decorar amb miralls. A moltes és el primer element de contacte, el trobem ja al rebedor (de vegades un gran mirall venecià constitueix l’única decoració d’aquesta peça). Per la seva funcionalitat té assegurat un lloc al bany, on trobarem des d’un mirall mural amb flexo a una paret completa de llosetes de mirall, passant per un tipus camerino, o un altre que oculta un armari al seu darrere.\nSegons avancem per l’habitatge, l’anirem trobant en passadissos i salons, penjat com un quadre o folrant parets. Als dormitoris, miralls de peu ens permeten contemplar el nostre vestit, o miralls de paret coronen un tocador. Les portes corredisses dels armaris robers són sovint de mirall. Als antics armaris d’alcova era habitual que quedés ocult a l’interior (si l’incorporaven a l’exterior, se’n deia “de lluna”).\nSituats al costat de les finestres multipliquen la llum, són molt efectius en habitatges poc il·luminats o amb decoració molt fosca. Se solen col·locar en llocs estratègics, de prestigi, per exemple sobre la xemeneia o el sofà, perquè centrin l’atenció i reflecteixin les zones més boniques de l’habitació. No és gens oportú col·locar-los enfront d’una paret nua, ja que llavors tindran un reflex monocromàtic que no lluirà. Evidentment, tampoc han de col·locar-se enfront d’espais lletjos o deteriorats, ja que ens duplicarien aquest defecte.\nPer ampliar l’espai en ambients petits, es pot cobrir de mirall una paret completa, una porta o tot un panell del bany. Hi ha modalitats adhesives que ens permetran fer-ho nosaltres mateixos amb molt poc esforç. És tendència el folrat de mobles petits, tauletes o còmodes auxiliars. També s’estan incorporant a la decoració de la taula com estovalles individuals o safates, ressaltats amb llumetes o espelmes.\nSón molt dúctils, admeten totes les grandàries, i es poden col·locar també en grups: per parelles, o molts junts a la mateixa paret, de mesures variades i amb marcs de diferents estils, formant un collage. En qualsevol cas, no se solen agrupar molts miralls rodons: aquesta forma li dóna una certa cinètica que no és convenient potenciar perquè resulta aclaparadora. Miralls molt grans poden decorar-se amb bordons, o semi-tapar amb teles luxoses a manera de gran fulard, amb dos laterals en caiguda i una banda penjant entre ells. Si en penjar un mirall de gran mida perd la verticalitat i s’inclina una mica cap a terra, es corre el risc de reflectir massa aquesta zona i no és estètic, cal comprovar-ho i si escau, corregir-ho.\nEls més luxosos són els d’estil venecià, amb llunes superposades bisellades i tallades, i marcs treballats amb acabats en or, plata o un altre metall. Comparteixen tron amb les cornucòpies, miralls rococó folrats en pa d’or amb canelobres als costats. L’art déco ens va deixar exemplars molt bells, i també el modernisme. Poden ser de formes regulars (rectangulars, rodons, ovalats, etc.), però corrents més moderns ens deixen contorns asimètrics, amb dissenys de firma realment espectaculars, amb marcs emplomats, de forja, amb tessel·les o simplement sense marc, retallats amb estil (perfectes per a ambients minimalistes).\nEl reciclatge ofereix moltes opcions, amb marcs de factura del “fes-ho tu mateix” de materials tan variats com a paper, suro, branques, o unes senzilles pinces d’estendre. Una altra opció decorativa per a la teva casa de lloguer a Barcelona és pintar-los parcialment o combinar-los amb vinils. Explica’ns com són els teus!\nMercè Pérez juliol 23, 2015 - 12:17 pm


EL TALL DEL CAMÍ DE RONDA DEL CLUB DE MAR – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nBy Paul Marca|2013-11-16T19:33:02+02:0016 de novembre de 2013|Sense categoria|Comentaris tancats a EL TALL DEL CAMÍ DE RONDA DEL CLUB DE MAR\nL’alcalde de Sant Feliu de Guíxols, Joan Alfons Albó, ha remès al servei de Costes de la Generalitat un requeriment perquè es reparin les escales del camí de ronda que travessa la concessió de l’edifici del Club de Mar, segons ha informat el diari El Punt Avui. D’acord amb un informe dels arquitectes municipals, un tram construït en suspensió entre dues roques va quedar tallat “per perill d’esfondrament” abans d’estiu, però fins ara no s’hi ha fet cap actuació i roman intransitable, tant per al públic com per als veïns propietaris d’habitatges amb accés a les escales.\nEn tractar-se d’una concessió del domini maritimoterrestre a un privat, en aquest cas l’empresa promotora del complex, Turispania, SA, cap administració pot emprendre les obres unilateralment, sinó instar el concessionari a fer-les per garantir la servitud de pas pública pel camí de ronda, en el tram comprès entre Can Rius i el mirador que hi ha al final del complex d’apartaments, al passeig marítim de Josep Irla.\nL’altra via que podria seguir el municipi, un cop la Generalitat l’autoritzés, seria executar la reparació de l’escala amb diners municipals i posteriorment reclamar a Turispania, SA l’import de manera subsidiària, com ja es va fer amb l’enderroc del mur.\nEl cas de les escales és un nou escull en l’obertura de la franja de litoral que durant dècades els promotors del complex havien explotat com una zona comunitària restringida al públic. El mur, després d’uns anys d’estira-i-arronsa, va ser enderrocat a l’abril de manera subsidiària. I l’empresa, per la seva part, espera la resolució d’un contenciós administratiu que van presentar contra l’ordre d’enderroc i la sanció que Costes de la Generalitat els va imposar pel fet d’impedir la servitud de pas.\nCas a part és la demanda que la comunitat va traslladar al consistori perquè s’hi reforcés la vigilància, ja que algunes plantes baixes són fàcilment accessibles des del camí de ronda. El govern municipal va descartar destinar-hi més personal de la policia local, però Costes va autoritzar els propietaris a reforçar tanques i portes.


Un tractat de poc pes\n13 abril 2021 16:41\nQuan en els anys setanta una plaga de fongs va arrasar els cultius de blat de moro al sud dels Estats Units la solució va ser crear un híbrid amb un blat que es cultivava en algunes zones de la costa oest africana. No es va triar la via química per resoldre el problema, encara que moltes tones de productes es degueren escampar per Texas. Es va triar la solució que ha servit als agricultors durant uns quants milers d'anys: la selecció de les varietats naturals resistents a les condicions en qüestió. Aquesta setmana ha entrat en vigor un tractat internacional sobre els recursos de plantes de cultiu, promogut per l'Organització Mundial per als Aliments i l'Agricultura de l'ONU. És un tractat que en principi protegeix totes les varietats de plantes que sembram i posa els recursos dels bancs de llavor i dels laboratoris de botànica a disposició de la recerca internacional. L'home, diu l'ONU, ha creat més de 10.000 varietats de plantes de cultiu durant segles. Amb la modernització de l'agricultura i l'exportació global de la llavor, més les expectatives que crea la enginyeria genètica, es posa en perill la supervivència d'aquesta mina botànica. L'ONU diu en l'anunci del tractat que a principis del segle XX hi havia unes 30.000 varietats d'arròs documentades a l'India, per exemple. Avui en queden dotze. La resta s'han perdut per sempre, en nom de la modernització i el progrés. L'aspiració dels pagesos de ser més moderns, animats per les empreses que hi tenen alguna cosa a guanyar, ha conduït a l'empobriment de les varietats de cultius. Actualment només es cultiven uns 150 tipus de plantes per alimentar tota la espècie humana. Gairebé tot el que mengen les persones arreu del món ve de només una dotzena de cultius distints. El tractat ja el tenim, cosa que ens podria alegrar. El problema ara és saber per què ens servira: No hi ha ni un inspector dedicat a fer un seguiment de la seva aplicació, ni es preveu cap sanció pels que ignorin les seves indicacions. Són poc més que bones intencions, vist el poder creixent de les empreses multinacionals que viuen de la venda de llavors.


L'hora de preguntar | A.S | BARCELONA | Política | El Punt Avui\nL'hora de preguntar L'hora de preguntar L'hora de preguntar L'hora de preguntar + L'hora de preguntar E-mail\nL'hora de preguntar\nConvergència fa una crida a la calma per consensuar la consulta entre tots els partidaris del dret a decidir ERC rebutja que es pregunti sobre el federalisme, mentre ICV i PSC insisteixen en un enunciat que sumi\nRull i Corominas a la compareixença d'ahir P.M. / ACN\nL'hora de preguntar L'hora de preguntar L'hora de preguntar L'hora de preguntar L'hora de preguntar E-mail\nMenys de dos mesos per pactar la pregunta i també la data de la consulta, que des d'Esquerra, el diputat al Congrés, Joan Tardà, ha situat abans del 15 de desembre. I a hores d'ara ja s'albira que la qüestió serà un dels grans esculls en la negociació catalana del referèndum. Amb CiU, ERC, ICV i la CUP que es decanten perquè la fórmula legal per demanar la consulta a Madrid sigui per la via de l'article 150.2 de la Constitució, que permetria el traspàs de la competència en matèria de referèndums, el següent pas passa per la concreció de la pregunta i la data. I aquí no hi ha acord.\nNi tan sols coincideixen en el plantejament Convergència i Unió, ja que els socialcristians obren la porta que hi hagi més d'una pregunta o més d'una resposta. CDC s'oposa a aquest extrem i encara més Esquerra, que demana una única qüestió que es pugui respondre amb un “sí” o un “no”. Però l'opció dels socialcristians sembla tenir la simpatia d'ICV, que aquest cap de setmana ja ha demanat una pregunta amb la qual els federalistes puguin sentir-se còmodes.\nAmb aquest panorama, Convergència feia ahir una crida a la calma i a la tranquil·litat. La data i la pregunta van centrar la reunió del comitè executiu nacional de la formació en què es van conjurar per consensuar la qüestió\nara que “és el moment” d'abordar-la. “Per responsabilitat i per compromís amb les urnes, és el moment de la política amb majúscules”, proclamava ahir el secretari d'organització de CDC, Josep Rull. Tant ell com el vicesecretari general de coordinació institucional del partit, Lluís Corominas, van titllar “d'error” que “s'especuli” constantment sobre quin hauria de ser el contingut de la pregunta amb què s'interpel·larà els ciutadans a les urnes. L'entesa és imprescindible, subratllaven. “Els que compartim el dret a decidir, superar l'statu quo actual, la dependència jurídica, política i administrativa de l'Estat estem obligats a\narribar a un acord”, insistia Corominas.\nLa posició de CDC, però, es manté en la defensa d'una pregunta “clara i explícita amb dues respostes”. És la mateixa que la dels republicans, que reivindiquen que en la qüestió es demani explícitament per un estat “independent”; terme, però, que accepten substituir pels de “sobirania plena” o “estat propi”. “La ciutadania ha de saber el que vota i faríem un flac favor a la democràcia si es planteja una pregunta confusa en la qual no queda clar el que s'està preguntant”. L'avís era de la portaveu dels republicans, Anna Simó, que s'oposava taxativament a la possibilitat que la consulta incorpori una opció federal. Des d'Esquerra ja s'advertia que no cediran en aquest punt en ares del consens o per acostar-se a Unió o ICV.\nNo a l'‘statu quo'\nDesprés d'un cap de setmana demanant que la pregunta de la consulta sigui prou àmplia per dir “sí” tant a independentistes com a federalistes, ahir des d'Iniciativa es mostraven més prudents i evitaven polèmiques. El seu coordinador nacional, Joan Herrera, demanava una pregunta “clara, que trenqui amb l'statu quo i que sumi”. Herrera reclamava que les forces es concentrin en la fórmula per negociar la consulta amb Madrid. Qui sí que parlava clarament de federalistes era el soci dels ecosocialistes. Des d'EUiA, el seu coordinador general, Joan Josep Nuet, defensava que “els federalistes volem votar afirmativament a\nla consulta, i per això ens hem de sentir inclosos\nen la pregunta”.\nCaldrà, doncs, bones dosis de negociació. És el que va demanar ahir el PSC. Els socialistes volen una entesa en “data, pregunta i procediment”. La seva secretària de política europea, Esther Niubó, alertava que qualsevol pas que es faci des de Catalunya i no estigui consensuat “està condemnat al fracàs”, sobretot perquè a l'altra banda hi ha una majoria del PP al Congrés”.\nVolem que el dret a decidir se sotmeti a la voluntat del país amb una pregunta clara, que sumi i que trenqui amb l'<statu quo>\ncoordinador nacional icv\nLa ciutadania ha de saber què vota i faríem un flac favor a la democràcia si es planteja una pregunta confusa\nQualsevol element que no sigui pactat fa que la consulta no tiri endavant, vista la majoria absoluta del PP al Congrés\nsecretària política europea psc\nÉs un gran error especular cada dia amb el contingut de la pregunta de la consulta\nvicsecretari general de coordinació institucional cdc\nLa situació actual de Catalunya és una qüestió d'Estat, i no només autonòmica\nL'exemple d'Escòcia, el millor\n“Escòcia hauria de ser un país independent?” La pregunta a la qual se sotmetran els escocesos el 18 de setembre que ve és, segons el Consell Assessor per a la Transició Nacional, el CATN, la millor dels darrers referèndums celebrats. Li valoren la facilitat de comprensió per als votants, la poca ambigüitat i també la poca influència en el sentit del vot. En el seu primer informe, el CATN veu igualment modèlica la qüestió feta a Eslovènia el 1990, que deia així: “La República d'Eslovènia hauria d'esdevenir un estat independent i sobirà?” També la d'Estònia el 1991 (“Voleu la restauració de la sobirania de l'estat i la independència de la República d'Estònia?”) i la d'Ucraïna d'aquell mateix any (“Doneu suport a la declaració d'independència ucraïnesa?”). En el cantó negatiu, el consell situa les preguntes del Quebec, llargues, recargolades i poc comprensibles per al votant.\nEl Punt Avui. Girona 05-11-2013, Pàgina 24\nEl Punt Avui. Nacional 05-11-2013, Pàgina 4


Després que l’Audiència Provincial de Madrid hagi desestimat el seu recurs i hagi dit que no és filla de Dalí, Abel assegura que recorrerà\nPilar Abel pensa recórrer la sentència que diu que no és filla de Salvador Dalí. // EFE - Robin Townsend\nActualitzada el 20-05-2020 20:46\nSegons l’Audiència Provincial de Madrid, la figuerenca Pilar Abel no és filla de Salvador Dalí. Finalment s’ha desestimat el recurs que va interposar Abel per considerar que s’havia trencat la cadena de custòdia en les proves de paternitat fetes a Salvador Dalí.\nL’Audiència diu que no, que les proves són totalment solvents i fetes correctament per l’Institut de Medicina Legal de Madrid i l’Institut Toxicològic de Barcelona, a partir de l’exhumació del cadàver de Salvador Dalí. I atenció perquè també es condemna Pilar Abel a pagar les costes processals.\nAbel: “Soc filla de Dalí encara que no ho digui un jutge”\nAra la demandant té 20 dies per recórrer, i així ho pensa fer. En declaracions al Versió RAC1, Abel ha dit que té molt clar que aquest procés no s’ha acabat.\nEstic tranquil·la. He parlat amb el meu advocat i tinc 20 dies per recórrer i ho faré, al Suprem. I si cal després a Europa, però ara no és el moment. Soc filla de Dalí encara que no ho digui un jutge\nAbel creu que durant el judici han fallat moltes coses.\nEl judici no ha sigut just. Han faltat persones, proves i justificants de la cadena de custòdia. I això de pagar les costes... jo no en sé res\nDesprés que el recurs hagi sigut desestimat, la Fundació Dalí ha donat per acabada la polèmica, però Abel, no.\nLa fundació pot dir el que vulgui, però també han de respectar el què digui el jutge. No s’ha acabat. És una lluita que vaig començar i no hi estic d’acord\nAquí podeu recuperar la conversa sencera amb Pilar Abel al Versió RAC1:\nCoses del Marc Serra: entrevista a Pilar Abel\n19-05-2020 19:33 TRIBUNALS\nPilar Abel haurà de pagar el cost de l’exhumació de Dalí


Escena! Movistar presenta «BELUSHI» i «MELENAS» aquest dijous al Cafè del Teatre — FestesLleida - Regidoria de Joventut, Festes i Tradicions de l'Ajuntament de Lleida\nEsteu aquí: Inici › Notícies › Escena! Movistar presenta «BELUSHI» i «MELENAS» aquest dijous al Cafè del Teatre\nEscena! Movistar presenta «BELUSHI» i «MELENAS» aquest dijous al Cafè del Teatre\nCafè del Teatre. Gratuït (s'ha de recollir les entrades a les botigues Movistar)\n21.30 h. «BELUSHI» (grup teloner)\n“Maniobras en la oscuridad” (Autoeditado, 2017), és el pop quàntic de Belushi. El seu nom tanca un homenatge a OMD, els mestres del synth pop fosc- però-esperançat que potser van inspirar a Fernando Rascón, cantant i lletrista del quintet barceloní, a posar un teclat en la seva vida, i en el seu grup.\nD'aquí neix Belushi. Punts d'electrònica i tornades lleugers, que es fonen equilibradament amb “guitarreos” més durs i lletres existencialistes. El seu primer treball “Maniobras en la oscuridad” (Autoeditat, 2017) és una carta de presentació que frega l’esplèndid.\n22.45 h. «MELENAS» (grup principal)\nMelenas són Oihana (guitarra i veu), Leire (baix), Maria (tecles) i Laura (bateria). Tal com expliquen elles, durant l'estiu de 2016, l’Oihana compon diverses cançons i les passa a la Maria, la Leire (Ginkas, Delmonos) i la Laura (Panty Pantera, Riu Arga). Les quatre es coneixien de les nits del Nebula, un petit bar a Pamplona, on concerts de grups com the Sunsets les havien unit a primeres files.\nMelenas fan cançons de pop, de vegades més garajero, altres més punk, on sempre prevalen melodies i harmonies. Ara per ara, ja han tocat en festivals com Santander Music Fest, el Monkey Week, BIME Bilbao, i un llarg etcètera. Aquest estiu el Primavera Sound les ha fitxat en el seu "New Normal", i arribaran a Lleida per presentar el seu "Melenas" per primera vegada.


Autor: Joseph Kessel. Basat en la novel·la de: Mary de Cork. Direcció: Oriol Broggi. Dramatúrgia: Marc Artigau i Queralt i Oriol Broggi. Amb: Miranda Gas, Borja Espinosa.\nLa primera escena d''Els cors purs' il·lusiona. Potser ens conviden a un univers proper al relat 'Els morts' de James Joyce, el títol final de 'Dublinesos'. La reunió d'amics, la dolça malenconia subratllada per la música, les trinxeres morals, la neu que floc a floc enterra el paisatge d'Irlanda. S'intueix molta bellesa en el que està per venir.\nPerò la funció continua i el viatge poètic-literari que proposa Oriol Broggi a partir de 'Mary de Cork' (la primera de les tres històries reunides per Joseph Kessel) es consumeix en un temps alentit per un excés de narrativa. Res passa ara, tot s'explica en pretèrit perfecte. L'intent de transformar els senzills retrats de caràcter i època en un somni fosc escrit per Bulgàkov només augmenta la sospita que en aquest material no hi havia un gran potencial dramàtic.\nA la història de la mare que indueix el seu fill al parricidi en un entorn de lluites polítiques en un moment d'auge del nacionalisme irlandès potser li convé una menor ambició teatral i càrrega estètica en la seva posada en escena. És imaginable com a lectura dramatitzada entre les pedres de la Biblioteca de Catalunya. Una sessió en un cercle de complicitat, amb els mateixos bons intèrprets (actors, actrius, músics) que pugen a l'escenari del Romea, amb la mateixa -o fins i tot augmentada- selecció musical, amb la mateixa preciosa veu de Miranda Gas, aportant sensibilitat i evocació al cançoner irlandès.\nEl mateix, però respectant la simplicitat de la literatura. Tota la resta -inclosa la constant ombrívola il·luminació que convida a la letargia hivernal- és un pesat vestit que allunya l'espectador dels cors instintius, violents i íntegres de Kessel.


Els homes cuidadors, barreres de gènere i models emergents, a debat - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nEls homes cuidadors, barreres de gènere i models emergents, a debat\nEl cicle Homes cuidadors. Barreres de gènere i models emergents", que organitza la UAB i la URV, vol ser un espai de reflexió entre els actors implicats en la implicació dels homes en les tasques de cura, per assolir una redistribució igualitària i equitativa de les tasques.\nSerà un espai de reflexió entre els actors implicats en les tasques de cura, per assolir una redistribució igualitària i equitativa de les tasques.\nDel 9 d'octubre al 15 de novembre té lloc el congrés "Homes cuidadors. Barreres de gènere i models emergeents", al Palau Macaya de Barcelona, organitzat per la UAB i la Universitat Rovira i Virgili i amb la col.laboració de l'Obra Social "la Caixa". Al llarg de les cinc sessions, hi participarà professorat, investigadors i experts de diferents universitats i institucions implicades en la temàtica.\nEl proper dilluns, 9 d'octubre, s'inaugura el seminari amb una jornada titulada "Els homes en la cura de fills i filles", que presentarà el director del Palau Macaya, Josep Ollé; la investigadora de la URV, Dolors Comas d'Argemir; i Diana Marre, de la UAB, a les 10.30 hores del matí.\nA continuació la professora del Departament d'Antropologia i directora del Centre AFIN de la UAB, Diana Marre, parlarà de la implicació dels homes en la cura de la infància, a les 10.45h. A les 11.45h. es durà a terme el taller "Pares, mares i cura infantil", amb les investigadores de la UAB, Bruna Álvarez i Priscila Rivera, i amb un convidat que explicarà la seva experiència personal com a pare de família amb parella-dona, dinamitzat per la professora de la UAB, Antonia Arreciado.\nA la tarda, a les 15.30 hores fins a les 18 hores, tindrà lloc el taller "Està canviant el model familiar de cura?", amb les investigadores de la UAB, Chandra Clemente Martínez, Beatriz San Román i un convidat que explicarà la seva experiència com a pare de família homparental, que serà dinamitzat per la professora de la Universitat de Vic, Paola Galbany.\nPer acabar, a les 18.30 hores, la investigadora Livia Olah, de la Stockholms Universitet, pronunciarà la conferència "Homes i criança en l'entorn de la família a Europa".\nEl 23 d'octubre continuarà el seminari amb el taller "Famílies i situacions de dependència: homes implicats en la cura", "La cura com un àmbit d'ocupació: la incorporació dels homes" (6 de novembre), "Barreres culturals: el gènere i la cura en els mitjans i en la ficció" (9 de novembre),i "Necessitats de cura, polítiques públiques i alternatives: organització del temps i corresponsabilitat en la cura" (15 de novembre).\nCONFERÈNCIES DE LES JORNADES: aquí\nPer participar als tallers, oberts al públic en general, i gratuïts: enviar correu a recerca.homescuidadors@urv.cat\nLa UAB inicia els estudis antropològics del cementiri del Soleràs\nLes restes òssies d’una cinquantena d’individus del cementeri antic d’El Soleràs estan sent estudiades ja a la UAB. El cementiri comprèn cinc fosses de la Guerra Civil, amb restes de més de cent individus. Això la converteix en la fossa més gran d’aquest període de Catalunya. Llegir més\nEl 5 d'abril, a la Facultat de Dret acollirà Kieran Bradley, assessor especial sobre el Brexit al Tribunal de Justícia de la UE, i Marta Requejo, del Max Planck Institute Luxembourg, intervindran al seminari "Brexit is coming!". Llegir més


Xina canonada Tee proveïdor, fabricant, fàbrica, exportador i venedor - productes - Huitong especials d'acer Co, Ltd\nUn tee és el muntatge de canonada més comuns. Està disponible amb tots els endolls rosca femella, dissolvent tots els sòcols de soldadura, o amb dissolvent oposen soldadura cavitats i una presa de costat amb fils femenins. S'utilitza\nHuitong especials d'acer Co, Ltd és un famós Xina canonada samarreta fabricant i proveïdor, equipat amb una fàbrica productiva i l'empresa i com a exportador de samarreta de canonada professional i venedor, sempre es benvinguda per comprar i a l'engròs samarreta de muntatge de canonades d'alta qualitat, canonada tees, samarreta per a canonada, 3 camí creu samarreta, samarreta creu de la fàbrica.\nUn tee és el muntatge de canonada més comuns. Està disponible amb tots els endolls rosca femella, dissolvent tots els sòcols de soldadura, o amb dissolvent oposen soldadura cavitats i una presa de costat amb fils femenins. S'utilitza per combinar o dividir un flux de fluids. És un tipus de canonada de muntatge que és en forma de T tenir dos punts de venda, de 90° a la connexió a la línia principal. És un petit fragment de tub amb una sortida lateral. Una samarreta s'utilitza per connectar els tubs de diferents diàmetres, o per canviar la direcció de la canonada. Ells estan fets de diferents materials i disponible en diferents mides i acabats. Són àmpliament utilitzats en xarxes de canonades transport barreges dues fases fluides. Estan categoritzats com: Tee iguals i desiguals Tee.\nQuan la mida de la branca és la mateixa que canonades de capçalera, s'utilitza samarreta igual i quan la mida de la branca és menor que la mida de la capçalera, utilitzarà la samarreta reduït. Més comuns són les samarretes amb els mateixos mides de entrada i sortida. Algunes de les tees industrials són rectes Tee, reduint Tee, branca TT, branca reduint TT, Tee cònica, branca cònica TT, Bullhead Tee, Tee reducció cònica, branca cònica reduint TT, Tee tangencial i doble branca Tee.The tangencial sobre tees es classifiquen sobre la base de la seva estructura i formes. També es poden classificar segons l'aplicació que cal realitzar.\nHtongsteel és un dels principals fabricants de samarreta de canonada de Xina i proveïdors, si voleu comprar o compra qualitat tee pro professional empresa, fàbrica, venedor i exportador, si us plau no dubti en contactar amb nosaltres.\nSense costura: 1/2 ' - 24 ', soldat: 24 '-96 ", gruix: SCH10-XXS\nRelacionats amb la cerca: tub apropiat Tee, samarreta de canonada, samarreta per a canonada, 3 camí creu Tee, creu samarreta Tee igual, Tee igual d'acer, Tee igual d'acer inoxidable, aliatge d'acer igual Tee, reductor Tee, acer reductor Tee, d'acer inoxidable reductor Tee, aliatge d'acer reductor Tee.\nHot Tags: Samarreta pipa Pipa encaixant samarreta, canonada tees, samarreta per a canonada, 3 camí creu samarreta, samarreta creu, proveïdor de la Xina, fabricant, fàbrica, exportador, venedor, empresa, a l'engròs, comprar, el millor qualitat


CAMPIONAT DE CATALUNYA MONOALETA/APNEA 11i12 Juny 2011 Platja D´Aro\nDissabte 11 Juny va començar la competició a la piscina descoberta del complex esportiu Riembau, a Platja d´Aro, com a club amfitrió i organitzador local el A.C Xaloc.\nFelicitar a tots els clubs catalans que hi han participat: A.E.Bellsport,C.E.Meiterrani, NxTothom, A.C. Xaloc, doncs tots han competit amb moltes ganes, i tots es mereixen guanyar, però en tota competició hi ha sempre un guanyador, i aquest ha estat el Xaloc, club on neda la Maria, com va dir l´entrenador J.M.Esteve: els nanos s´ho mereixen perquè han entrenat molt fort tot l´any, i tant que si !!!Felicitats !!!.\nAixò ha estat un termòmetre per saber com estem de cara als Campionats de Spain,el proper 25 / 26 juny, i val dir que no ens hem de relaxar, perquè hi han els clubs valencians, bascos , aragonesos.....que estan molt preparats i faran el que sigui per ser Campions d ´Espanya, títol que ara mateix té el Xaloc.\nEls nedadors/nedadores del Xaloc que han fet possible aquest exit son:Celia, Maries, Mireies, Saida,Sandra, Lluna, Alex, Saskia, Silvia, Patricia, Laies, Cristines, Berta,Clara, Montses, Mar, Laures, Natalia, Axel, Arnau, Max, Victors, Pau, Danis, Carlos, Badar, Ferran,Jauma, Jesus, Pol, Eduard, Xavi, i els seus entrenadors: Mireia,Desirée, Esteve, Jordi, Rafa, Marc..., si em deixo algú, que m´ho digui.\nI com a pare, ostia!! no se que dir....., la Maria ha portat a casa 1 Or en (Apnea), 3 Plates ( 2 relleus i 100mts) i 2 Bronzes ( 400mts i 200mts), només han punxat en els relleus, del grup de la Maria, quedant segones, tot i així encara conserven el record d´Espanya en relleus.\nCategories: infantil,cadet,junior,senior i absolut.\nEs increïble aquest esport veure com es motiven l´un a l´altre en els relleus, com es concentren abans de tirar-se a l´aigua, l´esperit d´equip, es d´admirar, per exemple una tonteria; la Maria quan ha acabat de nedar, va a felicitar les seves rivals tant si han guanyat com si no. Un esport noble on tothom juga tant a nivell individual com en equip. Alhora hi han moltes normes i uns jutges/arbrits molt estrictes que estan pendents de tot, vet aquí el tema concertació i anar amb els deures fets, doncs hi han molts motius de desqualificació.\nCampions a l´aigua\nCongratulations a tots els pares per estar allà dissabte i diumenge com uns jabatos, aguantant el sol i els nubols. Disfrutant veient que els seus fills també disfruten, fent esport.\nLes classificacions quan sortin les enllacem.


Estàs aquí:Inici / Actualitat / La nit del Carnestoltes 2018 amb el Jovent a Alfarràs\nAhir a la nit i al Poliesportiu va continuar la festa del Carnestoltes amb el jovent. El pavelló es va tornar a omplir, per segon cop, de disfresses amb els joves d’Alfarràs.\nMés de 250 joves disfressats de xinesos, meduses, Madonna, mòmies, miners, hawaianes, punkys, Dràcula, etc. vam engegar la marxa de la nit del carnestoltes, que van allargar fins ben entrades les sis de la matinada.\nMaquillatges, màscares i sobretot una gran diversitat de disfresses vam posar color i molt bon ambient a la nit.\nEls DJS POCH, NAXX i ABRAHAM DJ van estar els encarregats de posar-hi el repertori musical i ritme a la festa.\nVa haver-hi molta diversió i molta marxa.\nA les quatre de la matinada, el regidor de Joventut, Antoni Vaca, va lliurar els premis als guanyadors a les millors disfresses de la nit.\nPrimer premi, dotat amb 300 euros.\nCategoria en grup format per Marta Coll, Mari Arroyo i en Josep Aige amb la disfressa de “Les Meduses”.\nSegon premi, dotat en 150 euros.\nVa anar per la categoria amb parella, formada per David Ferrer i Neus Bendicho amb la disfressa “Animadores de Rugby”.\nTercer premi, dotat amb 75 euros a la categoria individual. La va defensar l’Alba Martin, amb la seva disfressa de “Lara Croft”.\nTots els premis es bescanviaran als comerços associats a l’Associació d’Empresaris i Comerciants d’Alfarràs.\nEnhorabona a tots ells i a tots els assistents amb totes les seves disfresses al Carnestoltes d’Alfarràs!!!\nPetit recull fotogràfic de les figures del carnaval de la nit jove\n(Feu clic, a sobre de les imatges per ampliar-les)


L’Ajuntament posa en marxa places d’estacionament gratuït amb limitació horària a la zona comercial de Peramàs - Ajuntament de Mataró\nL’Ajuntament posa en marxa places d’estacionament gratuït amb limitació horària a la zona comercial de Peramàs\nEstan pintades de color taronja i es poden utilitzar durant 1,5 hores\nEl Servei de Mobilitat posa en marxa aquesta setmana places d’estacionament gratuït amb limitació horària als entorns de la zona comercial de Peramàs-Esmandies, amb l’objectiu de garantir la rotació dels vehicles.\nEls comerciants de la zona van demanar fa mesos a l’Ajuntament l’existència de places de rotació en aquest sector de la ciutat. L’actuació s’ha consensuat amb l’Associació de Veïns de Peramàs-Esmandies i amb els comerciants i professionals de la zona, agrupats sota la marca La Gran Botiga.\nUna trentena de places\nEs tracta d’una trentena de places a les quals es pot estacionar durant un temps màxim d’1,5 hores. La limitació horària és efectiva de dilluns a dissabtes feiners, de 9 a 14 hores i de 16 a 20 hores.\nLes places amb limitació horària estan senyalitzada a terra amb pintura de color taronja per diferenciar-les de la zona blava, que sí és de pagament. La senyalització vertical també adverteix als conductors de la limitació horària i dels horaris de funcionament. La Policia Local vigilarà que els usuaris respectin la senyalització i no sobrepassin el temps d’estacionament permès.\nLes places estan situades a la ronda de Leopoldo O’Donnell i al carrer de Joan Larrea. La creació de la zona taronja no suposa perdre places d’aparcament no regulat si és té en compte el nombre global d’estacionaments situats als voltants de la plaça d’Occitània. La zona taronja s’ha pogut crear per la reconversió d’algunes de les places de càrrega i descàrrega existents.\nA la ciutat existeixen també zones d’estacionament gratuït amb limitació horària a l’avinguda del Perú i als voltants del Parc de Cerdanyola i el carrer de Josep Monserrat Cuadrada.


Olga Xirinacs: ESPIES\nS'ha d'anar amb compte amb les xarxes socials i compartir només allò que ens interessa que se sàpiga. Però les xarxes tb han donat veu a molta gent. Per mi, són un gran invent!\n17 de març de 2013, a les 11:38\nDiuen que les persones mentim i parlem malament dels altres quan no hi són, per sistema, i que si sabéssim tot el que els altres diuen de nosaltres, no parlaríem amb ningú.\n17 de març de 2013, a les 16:07\nM'agrada molt aquesta comparació!!!\nBen certa que és! S'ha de vigilar, però estem molt controlats.\nI uf! Jo no crec que tothom parli malament dels altres quan no hi són. Hi ha gent de tota mena i molta que no ho fa. Clar que jo sóc molt (massa?) confiada, i no tinc arreglo. Ni el vull tenir. M'agrada confiar en les persones.\nAra el veí metge era per denunciar-lo, no?\n17 de març de 2013, a les 17:57\nM'has fet somriure amb el veí que espiava les trucades i la vostra reacció. Tots som curiosos i qui no ho sigui que tiri la primera pedra. A mi de petita la meva àvia em llegia d'amagat el diari personal i, jo, que ho sabia, hi escrivia el que ella volia llegir.\n17 de març de 2013, a les 18:55\nJa diuen que allò que no es vol que se sàpiga, millor que no surti de la boca. Però és tan reconfortant poder confiar-se en alguna persona amiga, o escriure una carta íntima, o permetre'ns la morbiositat de criticar una miqueta... Tot i que després, per art o no de màgia, tot s'acabi sabent.\n17 de març de 2013, a les 19:08\nSaludar és de bona educació. ^0^ Jo sempre ho faig amb un bon dia o bona nit.\n17 de març de 2013, a les 21:49\nNo crec pas que tothom qui parli dels altres en digui mal...Penso que anem malament, però no tant.\nA mi també m'ha fet gràcia el metge espieta.\nA partir d'ara, em pensaré bé el que dic i no m'interessa que se sàpiga, però penso que, per sort, encara hi ha moltes persones en qui podem confiar...\n17 de març de 2013, a les 22:42\nTens raó, que ja està dit i la cita de lluc n'és una evidència.\nCal pensar bé allò que es diu, on i a qui.\nDeunidó amb el doctor eh?\n18 de març de 2013, a les 7:30\nEls secrets existeixen perquè hi ha xafarders; o és a l'inrevés?\n19 de març de 2013, a les 11:16


Iker Casillas, amb una contractura a l'abductor, és dubte per jugar contra el València\nEl Reial Madrid s'acosta al Barça. Dimecres van guanyar el Betis i ja es tornen a veure les orelles. Els madridistes donen per fet que guanyaran el Madrid-Barça del Bernabéu, o sigui que els comptes que feia Roberto Carlos tornen a estar vigents. Encara veuen la Lliga a l'abast. Per al partit de dissabte contra el València és dubte Iker Casillas, després d'una lesió muscular que es va fer contra el Betis, una contractura a l'abductor.\n03/03/2005 - 00.00 Actualitzat 03/03/2005 - 19.20\nAmb ajudes arbitrals d'Iturralde González, però el Madrid va superar el Betis i s'ha situat a sis punts del Barcelona. Roberto Carlos, Owen i Helguera van donar tranquil·litat als blancs. A tots menys a Ronaldo. El brasiler les segueix veient quadrades i va acabar xiulat per l'afició.\nPerò aquest matí encara li quedaven ganes de gastar bromes a Luxemburgo, amagat dins de la banqueta. Tot i les bromes, Ronaldo necessita el suport de la gent.\nDues setmanes després, el Madrid ha tornat a retallar punts al Barça. Això els permet fer càlculs de les possibilitats de ser campions. Uns càlculs que fan seguint els comptes de la vella i sumant ja els tres punts del duel amb el Barça del Bernabéu.\nDe moment l'escalada l'hauran de fer sense Casillas. Ahir es va retirar per una contractura a l'abductor de la cama esquerra i, si no es recupera a temps, dissabte el seu lloc l'ocuparà César. El porter suplent rebia avui les indicacions de Luxemburgo.\nEl Reial Madrid guanya el Betis (3-1) i és a sis punts del Barça\nEl Reial Madrid vol aprofitar l'empat del Barça per escurçar distàncies


Entrevistes amb Paul Ríos, Tom Woodhouse, María Jimena Duzán i Mariano Aguirre - Revista Per la Pau\nQuatre persones expertes en l’àmbit de la resolució de conflictes i la construcció de pau i d’espais de diàleg ens aporten la seva visió del conflicte polític i social que es viu actualment a Catalunya. Es tracta de mirades provinents tant de l’anàlisi com de l’exercici pràctic del treball per la pau: Paul Ríos (País Basc), María Jimena Duzán (Colòmbia), Tom Woodhouse (Regne Unit) i Mariano Aguirre (Espanya-Argentina) ens ajuden a identificar els trets del conflicte català que podem trobar en altres contextos i, alhora, possibles sortides a l’atzucac actual.\n1. Què és el que més et sorprèn del conflicte català?\nPaul Ríos, activista per la pau i els drets humans. Fundador i excoordinador de Lokarri\nEm resulta sorprenent que, amb tot el que ha passat en els últims anys, no s’hagi arribat a un grau de violència intens, perquè veient els fets des de fora, hagués estat “normal” l’escalada d’algun tipus d’enfrontament en clau violenta. Això es pot explicar pel fet que en l’ADN de la societat catalana hi hagi un cert rebuig a fer servir la violència i un cert convenciment que aquest no és el camí per solucionar el que està passant i veure que hi ha alternatives millors. Hi ha d’haver un factor cultural dins de la societat catalana que reprimeix tendències que solen portar a actes de violència forts.\nTom Woodhouse, professor emèrit de Resolució de Conflictes a la Universitat de Bradford (Regne Unit)\nDiria que la rapidesa amb què els esdeveniments poden polaritzar i dividir les persones. Visito amb freqüència Barcelona, una ciutat que m’encanta i en la qual tinc grans amics, de tot el món. Sempre m’ha semblat que Barcelona i Catalunya són llocs cosmopolites i oberts pel que fa a sentiments, valors i comportaments. En els últims anys, tanmateix, es pot observar que aquestes qualitats estan anant en retrocés, ja que és indubtable que la societat s’ha polaritzat més políticament i socialment com a conseqüència del referèndum sobre la independència.\nMaría Jimena Duzán, periodista i excònsol de Colòmbia a Barcelona\nEm sorprèn perquè és un conflicte cultural. Els anys que vaig viure aquí ja el veia a venir. El llegat de Pujol ha estat crear una cultura catalana en que el centre és únicament el català, i això em va impressionar. A mi, que venia d’un país tan complicat com Colòmbia, em semblava sorprenent que això no hagués generat ja un conflicte, perquè el que estaven fent era crear una nova generació de joves que tenien en la seva cosmogonia cultural el català per damunt de totes les altres coses. Hi ha una poderosíssima admiració que va créixer en aquest context i que ara està demanant la independència.\nMariano Aguirre, assessor de construcció de pau, Oficina del Coordinador Resident, Nacions Unides, Colòmbia.\nDurant el Franquisme, Barcelona representava el que ara s’anomena cosmopolitisme: una societat oberta, multicultural, oposada al conservadorisme tancat del règim a Madrid. Possiblement aquesta imatge de Barcelona ocultava la cultura també conservadora del sector rural de Catalunya, alhora que el patriotisme tancat de l’elit i sectors de la societat urbana. Però tot i així, durant la transició i ja en la democràcia, Catalunya va complir aquest paper de societat oberta, pont de la resta d’Espanya amb Europa, receptora d’immigrants d’altres parts de l’Estat (i més tard d’immigrants d’altres continents), connectada al Mediterrani i al Nord d’Àfrica. Amb aquestes influències és sorprenent, encara que no inexplicable, que una part dels polítics i de la societat catalana s’adherissin a una concepció tancada del nacionalisme.\n2. Quins trets del conflicte es poden associar a tendències globals i quins són únics del cas català?\nVivim en un món globalitzat on hi ha una certa tendència a la uniformització i això fa que la identitat sigui un tema molt important. Hi ha la necessitat de mirar de recuperar o preservar la identitat i el sentit de comunitat, fet que t’identifica com a membre d’un grup, davant una certa desorientació de les persones. S’ha venut la idea que l’important és treballar per a una cultura universal, però això arrossega una falsedat. Aquesta cultura universal significa assumir una cultura única o predominant, que pot ser la que proposen els grans Estats, i entendre amb dificultat que hi ha altres maneres d’identificar-se amb una comunitat. Això està passant a nivell internacional i crec que el que passa a Catalunya també té aquesta explicació, perquè hi ha una identitat que es veu en perill. Aquests conflictes es manifesten en cada lloc de manera diferent, en uns casos poden ser més violents, en d’altres hi ha maneres d’aïllar-se del món, de confrontació amb l’Estat o la cultura dominant, etc.\nEstà clar que les tendències globals generen pressions que amenacen de fragmentar i desestabilitzar les comunitats. L’administració Trump, als Estats Units, continua desafiant els fonaments d’un ordre mundial liberal que, malgrat tots els seus defectes i mancances, ha aconseguit que visquem en un món relativament pacífic des de 1945. En la política interna i nacional de molts països d’Europa – i també al Regne Unit, on visc, especialment en relació amb el Brexit-, ha sorgit un clima desagradable de discurs públic demagògic, emocional i irracional. Així que, clarament, hi ha tendències globals que estan jugant un paper considerable. Però hem d’anar amb compte de no caure en la trampa del fatalisme, tot assumint que aquestes tendències globals degraden inevitablement el teixit social i polític. Les societats poden ser notablement resilients amb el seu capital polític, cultural i social positiu, tolerant i inclusiu. Catalunya, malgrat les dificultats actuals, té un gran capital en aquest sentit.\nA nivell global, la polarització està de moda i es basa en l’exaltació de les pitjors passions i sobretot de l’odi. La política avui dia es fa com un espectacle, on les xarxes socials són un instrument primordial. La polarització està entrant en totes les capes de la política i Catalunya no és una excepció. Tampoc Espanya, on ha reviscut un nacionalisme de banderes espanyoles en molts indrets, cosa que també em va sorprendre. A mi tot els nacionalismes em preocupen, inclòs el català, i la contrapart ha estat que s’ha exacerbat el nacionalisme espanyol. Una de les coses que jo sempre havia admirat d’Espanya és que hagués permès les autonomies, però això està canviant en molts aspectes amb aquesta aparició de banderes que t’atropellen per tot arreu. Em sembla molt complicat i molt particular del conflicte català i espanyol, perquè aquí hi va haver un acord després de la dictadura. Es van asseure uns senyors – perquè no hi havia senyores- i van dir: “Establirem unes autonomies” perquè cada autonomia té una diferència cultural, política i social. Així van néixer, cadascuna amb les seves pròpies característiques i aquest va ser el pacte. L’Espanya d’avui és producte d’aquest pacte, que és molt interessant per a totes les persones que venim de fora, però de sobte aquest pacte ja no és suficient. En cal fer un altre.\nEl nacionalisme ha estat un component essencial de la formació de l’estat modern. Les declaracions sobre la fi del nacionalisme, tant des de l’esquerra com des del liberalisme, van ser errades perquè negaven els components històrics, d’identitat, els vincles socials, les narratives històriques (reals o mítiques) que generen vincles entre individus, famílies i grups socials de diferents característiques. Aquestes narratives han donat lloc a nacions i estats (dos espais no sempre coincidents) i al concepte mateix de ciutadania, fortament vinculat a l’estat i –tancant el cercle– a la nació.\nEn el curs de les últimes dècades el nacionalisme ha tingut dos desenvolupaments molt rellevants. D’una banda, la tendència a tancar-se en si mateix, amb un discurs melancòlic sobre el passat, davant la complexitat del món modern (complexitat que inclou, entre altres components, més migracions, desafiaments als costums en terrenys com la família, el paper de la dona, la gestió del medi ambient i les demandes d’igualtat). De l’altra, la proposta de construir un món postestatal i postnacional, en el qual el patriotisme constitucional (obert, cosmopolita) de cada entitat estatal sigui instrumental per generar un món cooperatiu i igualitari. El nacionalisme espanyol (encarnat per “Madrid”) s’ha identificat amb la proposta conservadora reaccionària. Agreujat, el nacionalisme radical català s’ha embarcat en la mateixa tendència.\nCatalunya és camp de batalla del debat entre dos concepcions diferents sobre “com ser (nacionalment) al món”. D’una banda hi ha el nacionalisme espanyol i el radical català. De l’altra, els cosmopolites sense (encara) una clara representació política. A això s’afegeix la complexitat que no es tracta d’un estat independent, sinó d’una comunitat autònoma dins d’un estat que, alhora, és part de la Unió Europea.\n3. Quins factors poden ajudar a superar el conflicte?\nSent sincer, i des de cert desconeixement, ara no veig cap espai d’oportunitat perquè el conflicte es pugui solucionar. És possible que n’hi hagi, però exigeix un coneixement de la realitat i de les dinàmiques que només es pot tenir des de dins de Catalunya. Si es confirma que no hi ha un espai d’oportunitat clar, l’estratègia hauria de ser evitar l’escalada. Si les coses ja són prou complicades el que caldria fer és no afegir noves dificultats. Cal buscar estratègies que impedeixin arribar a un nivell de divisió social intern que condueixi a un punt de gairebé no retorn. Hi pot haver una ruptura de visions de futur entre persones que pensen de manera diferent i una ruptura de narratives que impedeixi viure en comunitat de manera col·laborativa i constructiva. Aquest és el risc que es pot córrer, que et trobis amb dues societats diferents convivint en el mateix territori. Quan això es produeix és molt complicat tornar a refer els llaços i els espais de col·laboració.\nUna idea clau que pot tenir rellevància per a Catalunya és que les societats en conflicte passen per unes etapes identificables. Si les qüestions en disputa no s’aborden i gestionen de manera intel·ligent, en el millor dels casos el conflicte pot enquistar-se o, en situacions greus i en el pitjor dels casos, pot conduir a l’hostilitat i a la violència. Per descomptat, aquesta progressió no és inevitable i tots els conflictes es poden gestionar de forma noviolenta.\nUn model ben conegut de com es comporten les persones en els conflictes a nivell polític es basa en una seqüència d’escalada de quatre etapes, que va d’un escenari de discussió sobre les diferències (etapa 1) a la polarització (etapa 2), en que les percepcions negatives de l’altre comencen a definir el relat, i segueix amb la segregació (etapa 3), en que les parts se separen, la comunicació es trenca i les actituds s’endureixen. Els conflictes que han arribat fins al nivell 3 (segregació) són proclius a convertir-se en conflictes enquistats, en que no se satisfan els interessos de cap de les parts (podríem anomenar-la etapa 3,5) o, en última instància, passar als nivells nocius d’hostilitat i violència (etapa 4).\nEm sembla clar, des d’algú que veu el conflicte des de fora, que la situació catalana, si busquem models analítics que ens ajudin a entendre-la i abordar-la, està a les etapes 1 i 2 del model que acabo d’explicar (discussió i polarització). Si bé és altament improbable i certament no desitjable que la situació a Catalunya degeneri als nivells destructius de l’etapa 4 del model, sorgeix la pregunta de què cal fer perquè les dinàmiques de les etapes 1 i 2 condueixin cap a una transformació constructiva.\nLa transformació de la percepció del conflicte a Catalunya, passant d’una lluita que cal guanyar a un problema que cal resoldre, el situa en un paradigma de resolució de conflictes què es poden definir resultats integradors, noviolents i pacífics. Hi ha formes concretes en què aquest procés pot ser part d’una resolució política. Per damunt de tot, la política i la societat catalanes han avançat històricament amb el compromís amb la resolució pacífica de la diferència.\nSeria oportú i productiu per a tots els que estan involucrats en centres i xarxes de pau i transformació de conflictes, a Espanya i a Catalunya, reflexionar sobre què significa ser pacífic i compartir els coneixements sobre competències, eines, mapes i marcs que poden ser útils en la situació actual. En els últims anys, la investigació sobre pau i conflictes ha començat a deixar enrere la pregunta de “per què el conflicte?” per centrar-se en identificar “què crea i sosté la pau?”.\nQuan les coses no funcionen cal fundar-les de nou. Les autonomies han arribat al límit de la seva expressió política. Si se soluciona el tema de Catalunya, no sabem com, això s’aturarà aquí? Les altres autonomies es quedaran quietes? Què passarà amb els fonaments del pacte [de la transició]?\nCaldria tornar enrere i revisar “el conflicte”. Per exemple, els independentistes volen realment un estat català o una situació diferent dins de l’Estat espanyol? És viable buscar la independència quan prop d’un 50% dels ciutadans de Catalunya s’oposen a aquesta opció? Una qüestió clau (i deixada de banda) és la vida de les persones. És a dir, per sota de les grans visions (independentisme vs defensa de la unitat de l’Estat espanyol), quines són les aspiracions de les persones per a elles mateixes i per a les generacions futures? Si, entre altres coses, volen llibertat per exercir legítimament la seva identitat catalana, espanyola i europea, comptar amb protecció social i garanties dels seus drets i llibertats, tenir oportunitats igualitàries per assolir un nivell acceptable de benestar econòmic, gaudir de lliure moviment a Espanya i Europa, llavors, on són els espais comuns de negociació?\nExcepte posicions extremistes, ningú vol la guerra ni la misèria per a Catalunya, ni l’enfonsament d’Espanya. Veient les experiències de convivència d’identitats diferents en marcs estatals com el suís, el del Quebec al Canadà i l’escocès al Regne Unit, i després de la greu i avui promissòria experiència d’Euskadi, no poden societats avançades i democràtiques com la catalana i les de la resta d’Espanya arribar a acords negociats en nom d’una vida bona, cooperativa i decent per a tothom?\nFotografia: De dalt a baix i d’esquerra a dreta trobem una imatge de Paul Ríos, Tom Woodhouse, María Jimena Duzán i Mariano Aguirre.


Los placeres de Pepa: NILSGARDSTUNET, SALMÓN NORUEGO\nRicard Sampere 19 de novembre de 2017 a les 11:08\nQuin ensurt quan he vist el preu.... però ja ràpidament he pensat que allà no van amb euros...\nEn aquests països nòrdics, els cops que he estat, el primer dia menjo a gust i a mida que passen els dies, em va disminuint la gana, fins al punt de perdre-la del tot i fer-me mandra anar a dinar o sopar... I mira que això és insòlit en mi... :)\nPepa Lázaro 19 de novembre de 2017 a les 11:47\nJo vaig estar una setmana i no em vaig cansar de menjar salmó. :-)\nUn país que em va agradar força i que va veure reconeguda la seva independència 4 mesos després d'haver-la declarat, on l'esperança de vida és de les més altes i amb la major renda per capita del món. No és mal lloc per hi viure si no necessites gaire el sol.\nEscorpi69 19 de novembre de 2017 a les 19:47\nAquest estiu he estat a Islàndia, el mateix: xai i salmó boníssims.\nPepa, no t'equivoquis, nosaltres som d'un altre clima, no hi aguantaríem pas gaire en aquests països.\nPepa Lázaro 19 de novembre de 2017 a les 20:32\nhahahaha, és veritat, no podria viure sense sol i tardes de terrasses i guinguetes a la platja. :-)\nJordi Castaño 20 de novembre de 2017 a les 12:18\nDoncs trobo que està prou bé de preu... no sé per què pensava jo que el cost per aquelles latituds era més alt. Ara... trobo que hi ha una miqueta massa d'anet al salmó, no? Juntament amb el coriandre és de les herbes que menys m'agraden...\nPepa Lázaro 20 de novembre de 2017 a les 23:27\nDe preu super bé, una cervesa a una terrassa costa 8 €, i en got de plàstic!!! Les herbes, no tot era anet, també portava julivert, per això es veu tant de verd, el vam trobar molt bo, amb herbes i tot :-)


Cuixart demana a Sánchez una reunió com a president d'Òmnium\nEn una carta recorda al president que Òmnium és «l'entitat cívica cultural més gran de l'Estat»\nEl Govern respon que la petició «no té connexió» amb les reunions del líder socialista\nBarcelona - Dimarts, 06/08/2019 | Actualitzada 07/08/2019 - 01:07\nEl president d’Òmnium Cultural, Jordi Cuixart, ha enviat una carta al president del Govern en funcions, Pedro Sánchez, en què li demana que es reuneixi amb ell en el marc de la ronda de consultes amb entitats socials que el líder del PSOE està duent a terme de cara a la investidura. El socialista li ha replicat que el diàleg només pot ser “dins de la Constitució”. I, segons la portaveu de l’Executiu, Isabel Celaá, la sol·licitud d’Òmnium no té connexió amb la ronda de contactes amb la societat civil.\nEn una missiva amb data 2 d’agost escrita des de la presó de Lledoners, on està empresonat a l’espera que el Tribunal Suprem dicti la sentència del judici del procés, Cuixart remarca que Òmnium és “l’entitat cívica cultural més gran de l’Estat”. Li recorda a Sánchez que és una organització amb “175.000 socis i 58 anys d’història”, i per això Cuixart es posa “a disposició” del cap de l’Executiu en funcions “per poder dur a terme una trobada” que emmarca en “la ronda de consultes amb les principals entitats de la societat civil” que està efectuant el president.\n“Tenim la responsabilitat de parlar amb tothom”, indica Cuixart, que es mostra “convençut que la resolució democràtica del conflicte passa per l’empatia i vèncer així la por al diàleg”.\nExplicar l’‘Ho tornarem a fer’\nEl líder d’Òmnium també considera que és “important poder explicar-li, en persona, l’abast de l’afirmació, ‘Ho tornarem a fer’” que va pronunciar en el seu al·legat final al Suprem i ara és utilitzada amb freqüència per actors independentistes. “Hi ha de manera nítida una reafirmació en la defensa dels drets fonamentals i el dret a defensar el dret a l’autodeterminació per part de la ciutadania”, afirma Cuixart.\nAixí mateix, la missiva afegeix: “M’agradaria poder exposar-li en persona els avenços de la Plataforma Som el 80%, que aglutina una representació molt transversal de personalitats públiques que coincideixen que la resolució del conflicte polític passa pel diàleg entre totes les parts i sense exclusions”.\nCuixart remarca el seu “compromís honest i sincer amb la democràcia i l’exercici de la llibertat d’expressió, reunió i manifestació, tant a Catalunya com en el conjunt de l’Estat i d’Europa” i afirma que “per això és tan important que el Govern espanyol que es constitueixi derogui una vegada per sempre la ‘lley mordaça’”.\n“A l’espera de poder saludar-nos de nou personalment, el felicito sincerament per la iniciativa i aprofito per enviar-li una cordial salutació”, finalitza la carta.\nSánchez, l’endemà de rebre la missiva, ha contestat a la petició de Cuixart que el diàleg “només pot ser dins de la Constitució” i que el dret a l’autodeterminació que reivindica “no existeix” a la Carta Magna sinó que només està reconegut pels organismes internacionals per a “països en procés de descolonització”, repliquen fonts de la Moncloa.\nDesprés de valorar la trobada que el president ha tingut aquest dimarts amb el sector de l’educació, Celaá ha remarcat que el que demana el president d’Òmnium “no té cap connexió amb la ronda de contactes amb els agents socials” que està portant a terme Sánchez. El president de la Generalitat, Quim Torra, ha criticat via Twitter la resposta del Govern: “La predisposició al diàleg del Govern central és sempre invariablement tendent a 0”.\nCuixart demana a l'independentisme un «esforç» per mantenir la unitat\nTemes: Judici del 'procés' Jordi Cuixart Investidura Independència de Catalunya Òmnium Cultural Pedro Sánchez


La UdL, en un projecte per enfortir el castanyer com a espècie productiva\nL'ETSEA se centra en les malalties que afecten a aquests arbres\nCastanyers / Foto: C.C. (ETSEA-UdL)\nDescarregar foto (crèdits: C.C. ETSEA UdL)\nLa Universitat de Lleida (UdL) participa en un projecte estatal que té com a objectiu enfortir el castanyer com a espècie productiva. La iniciativa Saluscastenea, subvencionada pel Ministeri d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Medi Ambient (MAPAMA) dins els ajuts a grups operatius supra autonòmics, aplega set entitats d'arreu d'Espanya. A banda de la UdL també hi prenen part l'IRTA, la Confederació d'Organitzacions de Silvicultors d'Espanya (COSE); l'Associació de Productors i Exportadors de Productes Agrosilvestres de Galícia (PROAGROSILGA); l'empresa Alibos Galicia; el Centre de Serveis i Promoció Forestal de Castella-Lleó (Cesefor); la societat cooperativa andalusa ‘Castañas Valle del Genal’; l'Agrupació de Cooperatives de la Vall del Jerte i l'Associació de productors de castanya de Villuercas (Càceres) .\nEl principal problema que tractarà el grup operatiu és la regressió del castanyer provocada per la manca de control en l'expansió de malalties com la tinta o el xancre. Aquestes amenaces, a més, s’estan agreujant per noves agressions biòtiques, com la vespeta, o abiòtiques, com la sequera, i afavorides per l'actual estructura productiva. Els investigadors de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (ETSEA) de la UdL s'encarregaran, precisament, de desenvolupar i transferir tecnologia per a prevenir i reduir els danys causats per malalties al castanyer. Mentre, l'IRTA treballarà amb els castanyers del Montseny, on farà una selecció dels arbres més adequats per a la producció de fruit i de fusta.\nEl projecte té en consideració l'hàbitat actual, però també la seua potencial evolució segons les previsions climàtiques dels propers anys, de manera que les solucions proposades permetin la persistència dels boscos de castanyer en el futur. A banda de les vessants explicades, el grup n'inclou altres com ara millorar la competitivitat de les petites i mitjanes empreses.\nEl grup operatiu Saluscastenea és un dels 45 aprovats pel MAPAMA d'entre un total de 311 sol·licituds. Amb aquesta iniciativa es pren en consideració l'activitat econòmica desenvolupada al voltant del castanyer com a un veritable agent generador de recursos en el medi rural on trobem aquesta espècie.


Aprenent a ser mare: "Un altre nen?"\nEtiquetes de comentaris: aprenent a ser mare, llevadora, padrins, part\nanna 20 de juliol de 2012 a les 8:33\nQue bona! Ara amb les ecos i tota la pesca s'ha perdut tota aquesta espontainetat (i s'han guanyat altres coses, suposo..). Quina casa amb tot de nens, per cert...quina por! jeje...\nMirashka 20 de juliol de 2012 a les 10:18\nja ja ja ja ja aquestes situacions sembla mentida com es recorden eh! Deu n'hi do la teva padrina...\nEsther 21 de juliol de 2012 a les 16:00\nSort que no es va trobar encara un altre veí perquè me'l veig buscant sota el llit i tot el tercer jaja! :-)))


EDUCACIÓ AMBIENTAL – PREMET25\nEix 4: EDUCACIÓ AMBIENTAL\nDel relat a l’acció per a la transició de model\nEls objectius de reducció, recollida i reciclatge dels residus plantejats fins ara no es poden assolir sense la implicació i la interpel·lació directa de la ciutadania. En el procés de transició d’una economia lineal a una de circular és imprescindible dur a terme actuacions d’educació que informin la població i la facin partícip del canvi. Les activitats han d’estar adreçades a diferents públics i actuar en diversos àmbits, des de les escoles fins a les mateixes instal·lacions de gestió de residus.\nL’educació en matèria de residus promoguda per l’AMB s’ha emmarcat històricament en el Programa Metropolità d’Educació per a la Sostenibilitat (PMES), conegut com a Compartim un futur, que va ser pioner a l’hora d’obrir al públic general les instal·lacions de tractament. Un 32% de les activitats fetes durant el curs 2016-2017 estan relacionades amb la temàtica dels residus. Un 46% dels participants d’aquestes activitats fan visites guiades a les instal·lacions de residus. Es disposa de material educatiu de diferents formats adaptat als diversos tipus de públic que s’ha anat renovant i actualitzant en funció del context.\nL’ampliació del nombre d’activitats en els darrers anys ha permès proveir un servei educatiu imprescindible a tota la ciutadania del territori metropolità que cal mantenir i, fins i tot, millorar. Aquest és l’objectiu de les línies d’actuació d’aquest eix, que incorporen la narrativa de l’economia circular.\nLínia 1. La prevenció és l’única opció\nAquesta línia incorpora mesures per fer front al malbaratament alimentari i per reflexionar sobre quin ús fem al nostre dia a dia dels plàstic i dels envasos d’un sol ús i prendre consciència dels greus impactes que provoca sobre el nostre entorn.\nLínia 2. Passa el missatge: recull més i millor\nPer tal de facilitar el coneixement, la reflexió i l’acció pel canvi de model de gestió dels recursos i residus es desplegarà un pla de formació adreçat a educadors, tècnics, entitats, comunicadors, universitaris, formació ocupacional, comerços i empreses, entre d’altres, per donar a conèixer i reforçar l’estratègia de recollida selectiva de residus plantejada pel programa metropolità. També es desenvoluparan activitats de sensibilització per a les fraccions minoritàries.\nLínia 3. Instal·lacions de tractament més transparents\nA banda d’actualitzar els continguts de les visites a les instal·lacions de tractaments, se’n millorarà la lectura didàctica aprofitant el potencial que ofereixen les instal·lacions, tant pel que fa als espais de treball com als itineraris de visita. El disseny didàctic de l’activitat i la seva concreció han de dirigir el canvi de relat en un espai i amb uns recursos que s’ajustin a aquesta finalitat.\nLínia 4. Gestió general del programa educatiu Compartim un futur\nPer tal d’arribar al màxim nombre de persones possibles i que el missatge que es transmeti sigui potent, eficaç i faciliti un canvi d’hàbits, cal que la informació de les campanyes de comunicació estiguin directament relacionades amb les accions educatives i que el missatge sigui el màxim de coherent, a més de significatiu.\nLínia 5. La comunicació del programa educatiu Compartim un futur\nEl programa vol incorporar el càlcul de la petjada de carboni de les instal·lacions de tractament de residus. El càlcul de la petjada de carboni de l’execució de les activitats i la seva compensació suposa una oportunitat per posar de manifest la responsabilitat de l’AMB i alhora implicar i vincular els diferents agents —instal·lacions de tractament, centres d’ensenyament, ens locals de l’àrea metropolitana i públic en general— de la importància de les polítiques i accions de mitigació i compensació de les emissions en la lluita pel canvi climàtic.\nLínia 6. Seguiment i avaluació del programa educatiu Compartim un futur\nPer avaluar l’eficàcia del nou model de gestió, com també dels canvis d’hàbits de les persones, és essencial disposar d’un sistema de seguiment i avaluació mitjançant indicadors. Per tal de dur-lo a terme, es proposa la implantació de les eines i mesures necessàries que facilitin l’obtenció, el tractament i el seguiment de les dades per tal que siguin sempre de qualitat.\nEix 4 Educació ambiental


Correcció d'errors del Reial Decret llei 13/2021, de 24 de juny, pel qual es modifiquen la Llei 2/2021, de 29 de març, de mesures urgents de prevenció, contenció i coordinació per fer front a la crisi sanitària ocasionada per la COVID-19, i el Reial Decret llei 26/2020, de 7 de juliol, de mesures de reactivació econòmica per fer front a l'impacte del COVID19 en els àmbits de transports i habitatge.\nOrdre 98/2021, de 23 de juny, de la Conselleria d'Hisenda i Administracions Públiques, per la qual es regula el procediment per a la presentació telemàtica d'autoliquidacions tributàries i la remissió de còpies electròniques de documents notarials, així com determinades obligacions de subministrament d'informació tributària.\nDecret 74/2021, de 22 de juny, pel qual es fixa el calendari laboral per a l'any 2022 en la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.\nResolució de 22 de juny de 2021, de la Direcció General de Seguretat Jurídica i Fe Pública, per la qual es declara la jubilació del notari de Terrassa el senyor Fernando Marcos Pérez-Sauquillo Conde.\nResolució de 25 de juny de 2021, de la Direcció General de Tributs, relativa a l'Impost sobre Determinats Serveis Digitals.\nMúrcia. Llei 1/2021, de 23 de juny, de Pressupostos Generals de la Comunitat Autònoma de la Regió de Múrcia per a l'exercici 2021.\nCastella-La Manxa. Acord de 22/06/2021, del Consell de Govern, pel qual es nomenen notaris per a places radicades en el territori de la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.\nAragó. ORDRE PRI/721/2021, de 10 de juny, per la qual es nomenen Notaris en el territori de la Comunitat Autònoma d'Aragó, en virtut de resolució de concurs ordinari.\nLa registradora de la propietat assenyala en la seva nota de qualificació que per a formalitzar el dret de retenció falta la necessària intervenció dels titulars registrals en l'escriptura pública, fet que constitueix un requisit necessari i no merament potestatiu per al retenidor, segons l'article 569-5 del CCC. No diu ni es dedueix de l'article 569-5.3 del CCC que –com pretén la recurrent– la retenidora pugui atorgar unilateralment l'escriptura de reconeixement del dret de retenció. En aquest sentit, el defecte que pateix l'escriptura no és tant que no la consentin o ratifiquin la propietària registral dels immobles o l'autoritat judicial, sinó el seu propi atorgament per la retenidora, no té legitimació per fer-ho.\nRESOLUCIÓ JUS/1952/2021, de 26 de maig, dictada en el recurs governatiu interposat per C., O. I T. DE LA R., SL, contra la qualificació de 15 de desembre de 2019, de la registradora de la propietat titular del Registre de la Propietat núm. 18 de Barcelona, que suspèn la inscripció d’un dret de retenció per la manca de la necessària intervenció dels titulars registrals en l’escriptura pública.\nReial Decret llei 13/2021, de 24 de juny, pel qual es modifiquen la Llei 2/2021, de 29 de març, de mesures urgents de prevenció, contenció i coordinació per fer front a la crisi sanitària ocasionada pel COVID19, i el Reial Decret llei 26/2020, de 7 de juliol, de mesures de reactivació econòmica per fer front a l'impacte de la COVID-19 en els àmbits de transports i habitatge.


Obertes, fins el dia 20, les adhesions al Sistema de Qualitat Turística en Destinació que l’any passat va distingir Can Boix de Seva\nS’ha obert el període per adherir-se al Sistema de Qualitat Turística en Destinació (SICTED) del 2015 fins el dijous 20 de febrer. El sistema es gestionat per Osona Turisme el qual va distingir l’allotjament rural de Can Boix de Seva el 2014.\nPodeu trobar més informació i els passos a seguir en l’apartat del SICTED del web d’Osona Turisme. El SICTED l’atorga la Secretaria d'Estat Comerç i Turisme del Ministeri d'Economia i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies.\nL'aportació clau d'aquest sistema és la presa de consciència integral de destí, i la identificació d'objectius comuns per tots els agents implicats, públics i privats, turístics i no turístics. Aquesta línia afavoreix el disseny, la planificació, l'execució i la mediació de resultats d'accions integrals que harmonitzen els nivells de qualitat dels serveis i productes que consumeix el turista, de la mateixa imatge d'aquest, i en definitiva de la percepció del visitant respecte la destinació.\nA la comarca d’Osona fa més de 10 anys que treballem per la millora de la qualitat turística a través del SICTED. Sumem més de 100 empreses i entitats que han i estan treballant en aquest sistema.


L’escola de Ses Comes s’ampliarà\nAmb quatre noves aules i amb més superfície per al pati durant el 2018\nL'escola de Ses Comes podrà acollir més alumnes gràcies a les obres d'ampliació que faran que durant el curs 2017-2018 el centre escolar de Porto Cristo. Aquestes obres faran que el centre guanyi quatre noves aules. De moment, s'ha instal•lat una nova aula modular "que es podrà retirar quan acabin les obres d'ampliació de l'escola, les quals previsiblement començaran aquest mes de gener", explica el delegat de la zona costanera i president de la Junta de Districte de Porto Cristo, Joan Gomila. Així s'espera que durant el curs escolar que està a punt d'iniciar-se els alumnes que comencin les classes a les aules modulars puguin acabar-les en una de les quatre noves aules que l'escola tendrà en acabar les obres.\n"La Conselleria d'Educació ha anunciat, i així ens consta a l'Ajuntament, que es preveu iniciar l'ampliació de l'escola al 2018", ha explicat la regidora d'Educació, Catalina Riera. De fet "les obres d'ampliació figuren en el pressupost de la Conselleria per l'any que ve i estam ben satisfets que des del Govern solucionin la manca d'espai que pateix aquest centre", afegeix Joan Gomila.\nPer poder executar les obres d'ampliació de l'escola de Ses Comes "s'ha hagut d'ubicar una de les aules modulars de l'escola al costat de l'entrada del centre, precisament per no instal•lar-la just en el lloc on s'ha de construir l'ampliació de l'edifici existent", aclareixen des de l'Ajuntament. Per això una d'aquestes aules s'ha instal•lat davant l'escola, en el tram del carrer Tramuntana que aviat es convertirà en part del nou pati de l'escola.\nA més de les noves aules que es construiran, a l'escola de Ses Comes "es guanyarà superfície pel pati de jocs perquè el tram de carrer Tramuntana, el qual es troba just davant l'escola, passarà a ser un nou tros del pati del centre escolar", afegeix Gomila. Precisament per aquest motiu l'aula modular provisional s'ha instal•lat en el tram de carrer Tramuntana que passarà a formar part de l'equipament educatiu de escola de Ses Comes.\nI és que tal com figura en el Pla d'Infraestructures Educatives 2016-2023 que ha elaborat la Conselleria d'Educació, l'ampliació de l'escola Ses Comes ha de començar el 2018 i compta amb un pressupost de 200.000 euros. A més, tal com figura en el mateix pla, l'ampliació de l'escola respon a les necessitats d'escolarització, a l'existència d'aules modulars i a les demandes de l'Ajuntament i de la comunitat educativa del centre.


El VRBC busca mantindre els bons resultats – Vila-real BC\nEl VRBC busca mantindre els bons resultats\nL'Infantil Covalca ve de guanyar a l'NBF, en la darrera jornada. Aquest diumenge tractarà de repetir resultat davant el CB Benicarló, que l'espera a la pista del Pavelló Municipal de Benicarló a les 10:00h El nostre Infantil de primer any fins ara l'únic equip de la categoria que ha guanyat els tres partits disputats en aquesta la temporada.\nMultiservicios Molinero va aconseguir una còmoda victòria davant el CB Burriana el passat cap de setmana. Aquest diumenge visitarà el Pavelló Municipal d'Onda, a les 10:00h, per a fer front a l'equip local i tractar de mantindre la segona posició a la classificació. L'encontre tindrà lloc\nTercer i segon a la classificació Sènior s'enfrontaran al Pavelló Municipal La Bosca. Diumenge a les 12:30, el CB Burriana i Young Stars mesuraran les seues forces a la pista.\nEl Restaurante El Vasco,s'enfronta a un fort rival, CB L'horta Godella. Per a fer front a aquest repte, el nostre junior es traslladarà fins al Pavelló Municipal Godella a les 17:00h.\nDesprés del partit de la darrera jornada davant l'altre sènior del club, Young Stars, les nostres jugadores reben a casa al CB Gil Comes Vinaros, els dos a la cua de la taula classificatòria. La cita serà a les 17:00h i tancarà la jornada al Bancaixa.