Albasud - Què suposa l’ús turístic d’habitatges?\nMacià Blàzquez & Jaume Canals | Alba Sud / GOB\nCrèdit Fotografia: Palma de Mallorca. Fotografia de Jane Starz (sota llicència creative commons).\nL’agost de 2014 s’assolí el pic de quasi 2 milions de persones presents a les Illes Balears (el dia 7, exactament 1.983.877 persones, segons l’índex de pressió humana que calcula l’Institut Balear d’Estadística). Aquell any hi havia un poc més d'1,1 milions d’habitants empadronats (1.103.442, amb data de l'1 de gener, també segons l’IBESTAT). Si el nombre de llits turístics reglats era de 424.636 (segons l’Agència del Turisme), llavors al 100% d’ocupació d’hotels i apartaments, 455.799 persones presents l’agost de 2014 o no eren turistes (per exemple, podien ser treballadors temporers no empadronats) o eren turistes que s’allotjaven en habitatges i no en l’oferta turística reglada.\nAquesta mateixa reflexió ha motivat diversos estudis interessats a determinar l’oferta turística il·legal. Els resultats indiquen que entre el 25 i el 44 % dels turistes s'allotgen en habitatges i no en hotels o similars. El lobby de les cadenes hoteleres, Exceltur, és l’autor d’un d’aquests estudis per denunciar el que consideren competència deslleial.\nLa (re)regulació neoliberal\nLa legislació turística balear, com ara les lleis del turisme de 1999 i 2012, regula l’oferta d’allotjament turístic, d’hotels i similars, que han de complir una sèrie de requisits, com per exemple contractar treballadors amb conveni laboral. També possibilita la legalització de l’ús turístic d’habitatges, però només per als unifamiliars, és a dir, només ho permet a xalets i no a pisos. El febrer de 2014 s’havien legalitzat 27.948 places d’aquest tipus, especialment xalets a fora vila.\nEl conseller de Territori de l'anterior Govern, Gabriel Company Bauzá, ha promogut legislació afavoridora d’aquesta urbanització rural extensiva. Durant l'inici de la legislatura, Company facilità la legalització de parcel·lacions, encara que quedassin dins espais naturals, o la perforació de petits nous pous, fins i tot en aqüífers sobreexplotats. La denominació d’aquesta Llei 7/2012 –de mesures urgents per a l’ordenació urbanística sostenible– és una bona mostra del seu cinisme. L’any 2014, el mateix Company promogué les lleis d’ordenació i ús del sòl, que fan possible l’amnistia de xalets il·legals, i també la Llei agrària per potenciar l’ús turístic i urbanístic de les explotacions rurals i dels espais naturals.\nCom afecta a la nostra societat que cada dia més turistes s’allotgin en habitatges i no en places turístiques reglades?\nEl lloguer turístic d’habitatges pot afavorir l’ingrés de rendes per a les classes propietàries. Per aquesta via, població benestant i propietària de més d’un habitatge pot ingressar lloguers de 2.000 € per setmana per un sol xalet o de 600 si és un pis. És, per tant, una manera de socialitzar els guanys entre la burgesia a l'hora que s'esquiva l’oligopoli hoteler. D’altra banda, l’allotjament de convidats pot aportar rendes complementàries a persones entrampades per la compra d’un habitatge. Així, es pot desenvolupar una economia col·laborativa (P2P) o d’intercanvi temporal de cases.\nPel costat dels inconvenients, pot suposar l’encariment de l’habitatge, la qual cosa dificulta l’accés de la població de menys ingressos a aquesta necessitat bàsica. L’increment de demanda revifa la bombolla immobiliària amb l’augment de pressió sobre els recursos naturals. El lloguer turístic d’habitatges estén la pressió turística sobre tot el territori, més enllà dels complexos turístics, no té en compte les limitacions al creixement de la capacitat d’allotjament turístic i provoca frau fiscal; a més, no inclou la prestació de serveis que dóna llocs de feina, la qual cosa suposa el desmantellament del teixit laboral i productiu.\nLa situació actual del lloguer d'habitatges turístics es podria considerar, en l'àmbit polític, una pugna entre els dos poders econòmics vigents arran de la bombolla immobiliària a Mallorca: un, el lobby turístic, sempre present, i l'altre, el lobby immobiliari, que ha reviscolat després de la fallida al 2008. Palma pot ser el mirall en què es reflecteix la lluita d'aquests dos poders.\nPalma, dins murades, a tall d’exemple\nA Palma, ja el 2001 (Vives, S. 2008), el centre tenia un índex d'habitatges buits d'entre 206 i 411; i el preu de l'habitatge al 2006, segons calculà la mateixa Vives (2008), se situava en aquesta zona entre els més cars de la ciutat, tot i que amb variacions a la zona del centre de Palma, ja sigui el Call o el Puig de Sant Pere, o a la zona del barri del carrer de Sant Miquel i el Sindicat.\nEn tot cas, si contrastam aquestes dades amb la web més clàssica i famosa per al lloguer d'habitatges turístics, ens trobam amb les dades següents: 796 habitatges per a 2 persones; si introduïm com a paraula clau “centre”, més de 387 corresponen al centre de Palma o al barri antic. Dels habitatges localitzats al centre només 4 es lloguen per un preu superior o igual als 220 euros per nit. Si baixam a 150 € per nit, arribam a 28 lloguers; a 100 €, 72 lloguers, i a 50 € per nit, uns 300 lloguers. Aquests preus suposen una competència directa als hotels urbans de l'interior de la ciutat; a més a més, fan dels habitatges elements purament especulatius.\nPalma ha estat qualificada com la millor ciutat del món per viure-hi, segons el diari dominical britànic The Sunday Times. El glamur de les parts antigues i cèntriques atreu turistes a la recerca d’experiències “autèntiques”. Així, els carrers de Ciutat es converteixen en aparadors –com els corredors d’un complex comercial o d’un hotel de tot inclòs–, buits de “comunitat”: urbs, però ni polis ni ciutat de veritat.\nTotes aquestes xifres marquen la trajectòria d’una tendència que s’intensifica amb l’increment del lloguer turístic i que afectarà greument el panorama socioeconòmic local. Pensam que Palma és només la punta de llança d’aquest procés.\nEl lloguer turístic també és una competència directa no reglada a l’hegemonia dels hotels rurals i dels agroturismes. Ara també s’estén als habitatges dels nuclis rurals, a pobles que puguin tenir una característica peculiar i que siguin atractius per al turista que cerca l'arcàdia rural autèntica. El lloguer de finques rurals s’ha estès durant els darrers anys, però ha estat el boom de les pàgines d’Internet de lloguer d’habitatges el que ha difós més aquesta pràctica.\nUn corol·lari de forts canvis socials i econòmics han augmentat la pressió sobre els governs amb l’exigència de la legalització. El resultat queda palès amb l’aparició de la Llei del turisme de les Illes Balears i la polèmica entorn del seu Reglament, aprovat pel Decret 20/2015. Aquest decret defineix els canals de comercialització, que només podran emprar els habitatges que compleixen les condicions de la Llei i que exclou, per exemple, els pisos d’edificis plurifamiliars.\nLes ciutats, els pobles i la ruralia que s’estan construint i modificant es converteixen en escenari irreal, d’atrezzo, on no existeix l’espai viscut, ja que s'ha convertit en un espai de pas. Això es tradueix en un buidatge del centre de la ciutat de Palma i dels pobles i les zones rurals atractives per al mercat turístic; es consolida i s’estén la gentrificació. Així les coses, és previsible que s’agreugi la pèrdua d’habitatges pels desnonaments de llogaters i propietaris, ja no tan sols per no poder pagar el lloguer o la hipoteca, sinó també per l’increment dels preus. Cal recordar que ha estat l’increment desorbitat dels lloguers dels locals el que ha buidat la ciutat antiga de Palma de comerços emblemàtics, com també hi ha contribuït la competència de les grans franquícies.\nEl lloguer d'habitatges turístics pot ser en pocs anys un catalitzador dels canvis en l’espai urbà. Com sempre, aquests canvis seran en perjudici de les classes més desafavorides, que hauran de refugiar-se en altres zones. Aquesta lluita entre els dos poders hegemònics, l’hoteler i l’immobiliari, serà una partida d’escacs entre poderosos, en què “la banca” sempre guanya i els més pobres perden.\nVives Miró, S. (2008). “Les implicacions socials de la lògica financera de l’habitatge. L’exemple de Palma”. Treballs de la Societat Catalana de Geografia, 66, p. 75-99.


Petita o gran, avui dia tots els negocis tenen presència. Si voleu ser notats o accessibles, és absolutament necessària una adreça de la carretera d’informació. WordPress és el sistema de gestió de contingut més popular entre els propietaris de llocs web. És fàcil de configurar i mantenir, però pot ser difícil per a alguns, i molesta per a molts.\nPerquè un lloc web atragui visitants, és important que sigui ràpid, eficient i orientat al rendiment. Per mantenir un lloc web SEO SEO, es necessita una quantitat considerable de manteniment de manera continuada. El contingut del lloc web pot ser excel·lent, però no podreu seguir el trànsit a no ser que funcioni com una màquina adequada.\nAixò pot suposar una gran distracció per a un negoci. No voldríeu dedicar-vos a un temps al vostre lloc web, que més aviat dedicaràs a les activitats bàsiques del negoci. Per a gent tan ocupada i per a aquells que no es preocupen massa per la tecnologia, els serveis de manteniment de WordPress són una solució excel·lent. Podeu deixar-ne el més gran i concentrar-vos en el vostre negoci.\n0.1 Opcions de manteniment de WordPress\n0.2 Quan contractar ajuda\n2 Suport tècnic WP\n3 Atenció al lloc web\n4 Corba WP\n8 Mantenidor del WP\n11.1 Pensaments finals sobre manteniment de WordPress\nOpcions de manteniment de WordPress\nHi ha uns quants proveïdors de serveis que poden tenir cura de tot el manteniment de WordPress per menys de 100 dòlars al mes. Per aquest preu, tenen cura de les actualitzacions de WordPress (nucli, complements i tema), còpies de seguretat i restauració. Alguns poden incloure alguns extres, com ara temps per a desenvolupadors.\nPer comprovar si un pla és una bona opció per a vostè, pot ser una bona idea per a les matemàtiques. Consulteu quant de temps invertireu en manteniment i la quantitat de diners d’aquest temps. Encara que no s’afegeixi a la perfecció, encara pot ser beneficiós. Per exemple, és possible que no vulgueu fer alguna cosa que no us sigui, cosa que va bé. De vegades és molt millor deixar que un expert ho manegi.\nEls llocs web també necessiten protecció contra els pirates informàtics contra la proa i el programari maliciós. Els pirates informàtics s’han tornat més sofisticats i el programari maliciós més perjudicial. Quan la seguretat és un problema, pot ser millor deixar-la als professionals.\nEls serveis de manteniment del lloc web eliminen les preocupacions adjuntes a la propietat del lloc web. La majoria de serveis ofereixen un suport sòlid. Sovint, poden detectar problemes abans de fer-ho i poden identificar-los i explicar-los millor a altres tercers com ara proveïdors de serveis d’amfitrió. També acostumen a ser proactius i poden observar desastres.\nQuan contractar ajuda\nEn poques paraules, per què heu de deixar el manteniment a un proveïdor de serveis de manteniment,\nEstalvia temps i probablement diners.\nUs deixa lliures de concentrar-vos en el negoci principal.\nEstalvia en el requisit d’expertesa interna.\nSuport sòlid del proveïdor de serveis.\nEls proveïdors de serveis poden interactuar amb tercers com els serveis d’allotjament.\nÉs possible l’acció preventiva i s’eviten possibles temps d’inactivitat.\nEls proveïdors de serveis poden notar temps d’inactivitat, fins i tot abans de fer-ho.\nEs tenen cura de les preocupacions de seguretat.\nTranquil·litat, deixant problemes negatius als experts.\nSi heu decidit que deixareu els serveis de manteniment de WordPress en mans més capacitats que les vostres, la següent pregunta seria: amb qui confiar aquesta tasca? Hi ha molts proveïdors de serveis de manteniment de WordPress, i n’hem seleccionat alguns per fer-ho més fàcil.\nNota: Recordeu que aquesta llista és només per presentar opcions de manteniment de WordPress. WPExplorer no representa ni dona cap garantia sobre les empreses que cotitzen. Feu sempre la vostra investigació per triar el servei adequat per al vostre lloc web.\nCerqueu ajuda ràpida i única amb un problema? Fixmysite.com sens dubte pot ajudar. El seu amable i servicial equip us ofereix una àmplia gamma de serveis per a qualsevol cosa que necessiteu. La fixació de preus varia en funció del nivell tècnic de l’ajuda que necessiteu. Actualment (a partir del juny de 2019) Fixmysite ofereix els següents serveis:\nErrors i personalitzacions del tema $ 39\nInstal·lació de WordPress 49 $\nMigració de 59 $\nOptimització de velocitat 89 $\nEliminació de programari maliciós de $ 99\nAuditoria del lloc 159 dòlars\nTot el que heu de fer per començar és obrir un bitllet amb una descripció detallada de l’ajuda que esteu buscant. Si afegiu icones socials a la vostra capçalera o bé solucioneu un problema amb la paginació del vostre bloc. L’equip de Fixmysite revisarà la vostra sol·licitud per informar-vos de quin pla d’assistència pot ser adequat per al treball i després de treballar. Abans de saber-ho, es farà la tasca i el vostre lloc serà bo com a nou!\nSuport tècnic WP\nRelativament nova en comparació amb algunes de les altres opcions de la nostra llista, Suport tècnic WP ofereix un manteniment general proactiu per ajudar a que el vostre lloc web funcioni sense problemes.\nEls plans comencen a tan sols 45 dòlars mensuals (a juny de 2019) i cobreixen aspectes clau del manteniment d’un lloc. Comença amb una revisió inicial de la salut per solucionar qualsevol problema que pugui tenir el vostre lloc. A més, l’equip d’assistència tècnica WP gestionarà totes les còpies de seguretat del vostre lloc, les actualitzacions bàsiques de WordPress i us ajudarà a millorar la vostra seguretat.\nCerques més? Actualitzeu-vos a un pla de programació o negoci per a solucions il·limitades de llocs, actualitzacions de tema gestionades de WordPress i 30 minuts (60 per a empreses) de millores per personalitzar el vostre lloc. Amb el servei d’assistència tècnica WP, podeu centrar-vos en les vostres tasques comercials diàries i deixar la gestió del vostre lloc en les seves mans capaces.\nPerò no és tot. WP Tech Support també ofereix serveis d’emergència. Obteniu una correcció ràpida d’asap per només $ 65. Per tant, tant si voleu ajuda de trucada com si només la necessiteu, ofereixen un pla a mida per a vosaltres.\nAtenció al lloc web es va iniciar el 2012 i té un simple objectiu: facilitar la vida en línia dels bloggers i propietaris d’empreses. Tenen un enfocament integral del manteniment. A partir del nivell de codis, fan una ullada detallada als codis i plugins defectuosos, a les imatges inflates, als serveis d’allotjament i a qualsevol xarxa d’anuncis. Busquen els glitches i l’ajusten per millorar la velocitat i el rendiment.\nAsseguren que el lloc web és SEO amigable perquè Google pugui llegir, trobar i classificar el vostre lloc web fàcilment. La còpia de seguretat s’executa en temps real. Només es fa una còpia de seguretat incremental que significa que l’espai del servidor s’utilitza de manera eficient. Les còpies de seguretat es creen al núvol d’Amazon.\nPer a còpies de seguretat en temps real, la gestió d’actualitzacions de WordPress i la neteja de seguretat i vigilància 24 hores, pagaries 79 dòlars al mes, si pagues durant tot l’any d’una sola vegada..\nEl seu paquet professional ofereix serveis addicionals: optimització d’atenció al lloc, auditoria de seguretat mensual, augment de l’atenció al lloc, supervisió de l’activitat i suport de comerç electrònic i us costarà 299 dòlars al mes (anualment).\nTotes les entrades reben una resposta dins de l’hora. Per evitar els molestos fils, Site Care ha iniciat una funció de walkie talkie mitjançant la qual podeu sol·licitar una sol·licitud de còpia de seguretat de WordPress..\nEls números impressionants del lloc web de Corba WP són una indicació de la popularitat dels serveis de manteniment de WordPress.\nAmb els seus diversos paquets, podeu adquirir diversos crèdits al mes per fer feina. Aquí, els treballs es refereixen als diferents serveis de WordPress que podeu demanar als desenvolupadors de WP Curve per ajudar-vos. Podeu triar qualsevol cosa del seu catàleg de suport (independentment del temps, cada tasca = 1 crèdit). Això pot significar qualsevol cosa des d’optimització de velocitat, millores de seguretat o actualització de temes o complements. Els seus llocs de treball poden ajudar a augmentar el trànsit dels motors de cerca, reduir la taxa de rebot, accelerar el vostre lloc, augmentar les conversions o fins i tot augmentar la vostra marca.\nEs poden sol·licitar feines per correu electrònic i normalment rebreu atenció al llarg del dia. El servei de xat de correu electrònic i xat per problemes urgents fa que el servei sigui atractiu.\nEl preu comença a partir de 49,99 dòlars mensuals per 1 crèdit, fins a 149,99 dòlars per 10.\nUn cop hagueu confiat al vostre lloc web Mantenir, els vostres combats de lluita amb WordPress s’acabaran. Tenen cura de tot WordPress, des del desenvolupament, fins a la seguretat, fins a les actualitzacions del lloc i molt més.\nSi no esteu segurs de qualsevol canvi que vulgueu fer al vostre lloc web, Maintainn pot configurar un estadi de prova per tal de provar els canvis sense afectar la funcionalitat del vostre lloc. Cada paquet amb ells inclou una subscripció a Sucuri per al control del costat del servidor i còpies de seguretat nocturnes fora de lloc a Amazon S3.\nPer un import de 49 dòlars mensuals per lloc, s’ocupen de les actualitzacions temàtiques i bàsiques de WordPress, vigilància de seguretat 24 × 7 i asseguren còpies de seguretat de llocs. Per obtenir més funcions i control, potser voldreu considerar Enterprise. Amb un pla de 249 dòlars / mes, aquest pla afegeix opcions per a un gestor de comptes dedicat, actualitzacions de la configuració i fins i tot un cicle de revisió del client.\nJa coneixeu Dave Clements de fer-ho amb WordPress? Bé, és l’home que hi ha al darrere WP Butler, un servei de manteniment que tendeix al vostre lloc de WordPress minuciosament. Tot i que hi ha paquets definits, també podeu triar entre una cistella de serveis per afegir al vostre carretó com a servei de pagament en forma de pagament.\nS’ofereixen la creació de temes infantils, la memòria cau i la millora general de la velocitat del lloc, la configuració HTTPS, l’auditoria de seguretat, la transferència del lloc i l’auditoria general del lloc. Si no esteu segurs, sempre podeu tornar a un dels plans de manteniment recomanats. El més baix és de 39 dòlars al mes, cosa que el converteix en un dels serveis més assequibles del mercat. O bé, apunteu-vos i inscriviu-vos a un servidor de manteniment de trucada o desenvolupament personalitzat.\nEn comparació amb la competició Valet és un preuat servei de WordPress, però el que obteniu són consultes amb un equip d’experts. Valet manté, desenvolupa i fins i tot migra llocs web de WordPress de gamma alta. Arrangen problemes i ajuden en el desenvolupament de llocs web.\nDisseny i desenvolupament, migració i conversions, suport continuat estan a la taula. Asseguren que el vostre lloc està sempre en funcionament i adopten accions preventives i reparadores.\nEls seus preus no són immediatament accessibles al seu lloc web i heu d’omplir un formulari basat en el qual valoraran les vostres necessitats i el seu preu. Amb més de 50 anys d’experiència col·lectiva, es poden deixar al vostre servei les vostres necessitats de WordPress.\nMantenidor del WP ofereix serveis a un preu pla de 99 dòlars mensuals per lloc i té accés a hores addicionals per a desenvolupadors a tarifes reduïdes. El que obteniu és un suport escalable i tranquil·litat, tenint en compte que el vostre lloc web té cura.\nManteniment, seguretat, còpies de seguretat i suport estan inclosos en aquest pla. Els professionals de la seguretat de Sucuri gestionen els programes de neteja de programari maliciós i els errors. El servei té com a objectiu mantenir el vostre lloc segur, actualitzat, una còpia de seguretat i un bon funcionament.\nWordXpress Ofereix un servei de manteniment mensual senzill per als llocs web de WordPress. Ja no haureu d’escoltar els vostres visitants quan el vostre lloc web s’hagi esgotat. WordXpress el tornarà a fer en línia abans que algú ho notifiqui.\nUn gran suport d’un equip jove, canvis il·limitats de contingut, actualitzacions segures, exploració de programari maliciós, supervisió de l’horari, accés als complements premium i fins i tot eines de màrqueting estan disponibles al pla “Menjador amb cotxe” a 199 dòlars al mes. Totes les mateixes funcions, menys l’allotjament inclòs, estan disponibles a 149 dòlars mensuals al pla “Boxcar”. Si és massa, el pla de “Flatcar” de 77 dòlars al mes té límits en la quantitat d’edicions i canvis, més algunes altres característiques premium. Però tots els seus plans ofereixen una gestió i seguretat útils per al vostre lloc.\nWP Minder ofereix tota la gamma de serveis de manteniment de WordPress en tres esquemes, el més baix que comença a 60 dòlars i el màxim a 160 dòlars. Està dissenyat específicament per a petites empreses i ofereix un gran suport i protecció a un preu assequible.\nLa neteja de pirates, la migració del lloc, l’ajuda de complements, l’auditoria de seguretat i la comprovació del rendiment també s’ofereixen fora dels esquemes, de manera obligatòria..\nNo cal contractes i podeu canviar o cancel·lar plans en qualsevol moment. Hi ha descomptes disponibles per a diversos llocs i podeu discutir-ne les necessitats especials sobre paquets personalitzats.\nWP Copilot es basa a Austràlia i les seves hores d’assistència poden funcionar millor per a Austràlia o Àsia. Ofereixen la majoria dels serveis habituals de manteniment de WordPress a preus que comencen aproximadament als 49 dòlars. També podeu disposar de 30 minuts d’ajuda de WordPress mensualment. A més, teniu accés als seus vídeos de tutorial de WordPress per valor de 288 dòlars.\nPensaments finals sobre manteniment de WordPress\nHi ha molts més proveïdors de serveis de manteniment de WordPress. I podeu escollir la vostra opció després de valorar les vostres necessitats. L’equip Automàtic de WordPress fa un bon treball per mantenir el sistema de gestió de continguts de WordPress en una forma excel·lent amb actualitzacions i millores periòdiques. Però per obtenir tots els avantatges d’això, els propietaris de llocs web han d’estar atents als canvis a WordPress.\nEls proveïdors de serveis de manteniment de WordPress omplen molt bé la bretxa. També afegeixen una capa de seguretat al vostre lloc web per garantir que teniu un lloc sense errors. L’auditoria periòdica de seguretat, la neteja, l’acceleració dels forats de seguretat i la vigilància constant permeten que el lloc estigui segur de tot el dia contra els pirates informàtics i les infeccions per malware. S’eviten els temps d’aturada potencials i es redueixen els temps d’inactivitat reals.\nAixí doncs, aneu endavant, assegureu-vos el lloc web i assegureu-vos que sabeu que el vostre lloc web és segur i té un funcionament excel·lent.


Data de naixement: 30-7-1941\nDe formació autodidacta, va fer les seves primeres incursions teatrals en companyies d'afeccionats. La seva carrera professional comença el 1962 de la mà de Carlos Lucena i Dora Santacreu, amb Cena de matrimonios, d'Alfonso Paso, al Teatre Guimerà. Amb la mateixa companyia representa El glorioso soltero (1963), de Joaquín Calvo Sotelo; Boeing-boeing (1964), de Marc Camoletti, i Los cinco minutos de Margot (1964), de Louis Verneuil. El 1965 entra a formar part de la Companyia de Teatre Còmic Catalana, i amb Pau Garsaball representa al Talia En Baldiri de la Costa, de Joaquim Muntanyola. El mateix any arriba al Teatro Candilejas amb Los visitantes de la muerte, de James Endhart. Accentua i treballa la seva vis còmica amb la Companyia Catalana de Vodevil, amb la qual representa al Teatre Barcelona Aixequem a les caigudes, de Hannequin i Veber, compartint cartell amb Josefina Güell i Alady, i El meu sogre és un barrut, de Fernández Lepina. La temporada 1967-1968 estrena al Windsor El meu marit té una turca, de R. Richart, amb Anna M. Barbany. L'obra té tant d'èxit que se'n fa una versió en castellà, que es representa durant molts mesos al Victòria. La temporada següent estrena El món per un forat (1969), amb la companyia de Montserrat Carulla i Josep Ignasi Abadal, i El Knack (1969), d'Ann Jellicoe, en traducció de Terenci Moix i sota la direcció de Ventura Pons. A aquests èxits seguiran Tot en l'aire (1970), de Jaume Picas, estrenada al Romea; Casada con dos vivos (1970), amb la companyia de Francisco Piquer i Rafael Alonso; Noies perdudes en el paradís (1971), al Teatre CAPSA sota la direcció d'Antoni Ribas; El clarinete (1971), de N. Simon, amb la companyia de Ramiro Bascompte; Xauxa (1972), espectacle amb la Trinca, amb qui col·labora també a Mort de gana Show (1973); L'auca del senyor Llovet (1972), d'Emili Teixidor; La Pereza, de R. Telesnik, i Tartan dels micos contra l'estreta de l'Eixample (1974), de Terenci Moix, una esbojarrada comèdia en què compartia cartell amb Enric Majó. A partir del 1975 amplia el seu repertori i es dedica a un teatre de caire més seriós, encapçalat per Goldoni, El criat de dos amos (1975), amb Montserrat Carulla i Lluís Torner; Sean O'Casey, Roses roges per a mi (1976), estrenada al Teatre Grec; Guimerà, Terra baixa (1976), sota la direcció de Ricart Salvat; S. Beckett, Esperando a Godot (1978), en una representació només protagonitzada per dones, feta al Teatre Martín de Madrid, dins del projecte de creació d'una companyia estable de Maria Paz Ballesteros.\nL'any 1979 li arriba l'èxit televisiu amb el programa «Festa amb Maria Rosa Sardà», un xou a base d'esquetxos que s'emetia pel circuit català de TVE, i el 1984 amb «Ahí te quiero ver», programa d'àmbit estatal. No obstant això, continua treballant per a l'escena i estrena al Romea Quan la ràdio parlava de Franco (1979), de Benet i Jornet; Rosa i Maria (1979), i El balcó (1980), de Jean Genet, al Lliure, en traducció de Carme Serrallonga. Pel seu treball en aquestes darreres obres, obté el premi Memorial Margarita Xirgu de la temporada 1979-1980. El gran èxit a l'escena catalana li arriba amb Duet per a un sol violí (1982), de T. Kempinski, sota la direcció de L. Pasqual, al Poliorama; Yo me bajo en la próxima ¿y usted? (1982), d'Adolfo Marsillach, al Teatre Barcelona, compartint cartell amb Fernando Guillem; Mare Coratge (1986), de Brecht, sota la direcció de L. Pasqual, i amb Carlos Lemos i Vicky Peña. Després d'un llarg parèntesi com a actriu dramàtica, el 1992 torna al Romea amb el drama de Sagarra L'hostal de la Glòria, dirigit per Josep Montanyès, i la comèdia britànica Witt (2004), de Margaret Edson, al Teatre Borràs, sota la direcció de L. Pasqual.\nA més d'interpretar, ha dirigit els espectacles Ai, carai (1989) i Fugaç (1994), de Benet i Jornet al Lliure i al Romea, respectivament; Shirley Valentine (1994), amb Amparo Moreno de protagonista, estrenada al Villarroel; El visitant (1996), d'Emmanuel Schmitt, al Poliorama; Cantonada Brossa, de Joan Brossa, en una direcció compartida amb diversos actors i directors, i estrenada al Lliure el 1999.\nDebutà en el cinema el 1970 de la mà del director valencià Vicent Lluch i Tamarit a El certificado. Comença així una llarga carrera cinematogràfica amb més d'una cinquantena de pel·lícules, que es consolida a partir dels anys noranta; entre els títols més rellevants trobem El vicari d'Olot, (1980), Puny clos (1982), Moros y cristianos (1987), Ho sap el ministre? (1991), Alegre ma non tropo (1994), El efecto mariposa (1995), Actrius (1996), La niña de tus ojos (1998), Anita no perd el tren (2000), Te doy mis ojos (2003) i, entre les darreres, Any de Gràcia (2012) o Ocho apellidos catalanes (2015).\nActriu, directora i presentadora de gran versatilitat, i amb gran empenta com a creadora, ha treballat tant el drama com la comèdia. La seva professionalitat és fruit d'una intensa i dilatada carrera que s'ha consolidat al llarg de més de cinquanta anys de dedicació, i d'importants èxits en el teatre, el cinema i la televisió, on ha protagonitzat diverses sèries i nombrosos programs d'humor.\nAl seu palmarès hi trobem nombrosos guardons, com el Premi de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya (1993), la Creu de Sant Jordi (1994), dos premis Goya (1994 i 2002), Fotogramas de Plata (2003), el Premi Internacional Terenci Moix (2009), la Medalla d'Or de l'Acadèmia Espanyola de Cinema (2010), el premi Max d'Honor (2015), el premi Gaudí d'Honor (2016) i el Premi Ciutat de Saragossa (2017), aquests darrers com a reconeixement per la seva trajectòria professional.\nAllunyada ja dels escenaris a causa d'una malaltia, ha publicat Un incident sense importància (2019), llibre escrit en la frontera entre la realitat i la ficció, on rememora passatges autobiogràfics.\nHuerta Calvo, Javier; Peral Vega, Emilio; Urzáiz, Héctor. Teatro español [De la A a la Z]. Madrid: Espasa, 2005.\nFitxa de Rosa Maria Sardà a l'IMDb:


La Generalitat nega haver rebut comunicació "oficial" que avisés els Mossos des de Bèlgica\nLa Generalitat nega haver rebut comunicació “oficial” que avisés els Mossos des de Bèlgica\nJordi Turull, conseller de Presidència i portaveu del Govern, ha assegurat avui que “ no hi ha hagut cap comunicació oficial ” des de Bèlgica advertint sobre Abdelbaki És Satty, l'imam de Ripoll i cervell de la cèl·lula gihadista responsable dels atemptats de Barcelona i Cambrils.\nEn ser preguntat sobre aquestes informacions, Turull ha contestat: “ la conselleria d'Interior ho ha dit una vegada i una altra: no hi ha hagut comunicació oficial que advertís d'aquestes coses que s'estan publicant “.\n” Acabes llegint que si un policia belga li va dir en un congrés a un policia de no sé quin cos … això no és seriós. Aquí la informació no pot anar sobre la base de casualitats de tertúlia de cafè. El que em diuen des de (la conselleria de) Interior és que comunicació oficial no hi ha hagut en cap moment “, ha assenyalat, segons fonts de ABC .\nTurull ha esclatat contra les” intoxicacions ” i la “ onada mediàtica que intenta desmerèixer la brillant actuació posterior dels Mossos, insinuant coses que són absolutament falses. L'enveja té aquestes coses “, ha ressenyat el conseller, que ha qualificat de” miserable “que, alguns sectors, hagin intentat barrejar els atemptats amb el procés sobiranista. < / span>\nTambé, ha recalcat la necessitat que els Mossos s'integrin a la policia europea, cosa que ha recordat que depèn de la “ voluntat política de l'Estat, això és el que ha dit Europol “.\n” No s'entén per cap lloc que a poc a poc i poc a poc. No estem per anar així. Els Mossos han de tenir com més aviat el millor accés “, ha afirmat, i ha acusat el Govern de” desmentir-se a si mateix “sobre l'accés de Mossos:” Si ara ens diuen que per ser membres de l'Europol cal ser un Estat, que tothom prengui nota “.\nA més, ha mostrat la seva” preocupació “davant del fet que, si bé després dels atemptats el Govern va afirmar que els Mossos podrien tenir “ màxima presència ” a la base de dades d'Europol, ha recordat, en canvi “ quan culmina l'actuació policial i en el moment de més prestigi dels Mossos és quan per part del Govern hi ha declaracions de menys accés a l'Europol “.


"La moral acaba on comencen els nervis" - Butaques i somnis\nElisa Díez 13:46 Yasmina Reza\nEl problema de ser un artista d'èxit o un personatge públic és que els prejudicis sempre aniran per davant teu per molt que corris. Yasmina Reza és una de les autores contemporànies més representades del món -qui no ha vist Art o Un Déu salvatge ?-, així que la teoria també val per a ella. A la dramaturga la precedeixen dos rumors: que no és fàcil d'entrevistar i que efectivament té el to petitburgès dels personatges de les seves obres. Touché.\nA més de la condició de no deixar-se fer fotografies, Reza té entrenades unes idees que deixa anar amb una vehemència, sinceritat i seguretat que desarma l'adversari. En aquest cas va ser el director teatral Joan Ollé qui va fer el paper d'espàrring, en una de les trobades del cicle Converses a la Pedrera que organitza CatalunyaCaixa.\nYasmina Reza (1959) és filla d'un enginyer iranià d'origen rus i d'una violinista hongaresa que vivien als afores de París i desitjaven ser integrats per la cultura francesa. "No es van ocupar gaire de nosaltres", diu, recordant les dones que els van cuidar, en especial una malaguenya vídua d'un polític republicà. "No tenir una infantesa feliç va ser una sort per a mi, perquè de seguida vaig tenir ganes de ser feliç més tard i de venjar-me de totes les maneres possibles. La gent feliç veig que té nostàlgia del paradís perdut, arrosseguen un pes, jo no", assegura.\nI tant que s'ha venjat, tot i que relativitzi tant el seu èxit i el seu talent, com la fortuna aconseguida. "És pretensiós dir que tinc un estil. Faig el que puc. Quan tenia 18 anys ja llegia Dostoievski, m'agraden molt els russos, i el que fan ells jo no ho sé fer. La meva categoria és la crítica de l'existència: agafar un moment present i buscar a l'interior, excavar com un pou", descriu. I sobre els diners? "Són menys dels que es pensen! Ja m'agradaria! Però és teatre, i en suahili no guanyo ni un cèntim, ni en rus tampoc. No es pot controlar, tot això". Al contrari, Reza pateix sabent que les seves obres corren pel món i qualsevol les pot manipular i maltractar. "L'èxit no és una pluja d'estels ni anar pel carrer content", diu. Després de l'èxit brutal d'Art , que la van deixar molt bé, assegura que els crítics l'han maltractat durant anys, fins ara.\nLa crisi, Déu i el pintallavis\nLa millor Yasmina Reza apareix quan no parla de la seva vida sinó de les seves idees. És probable que tingui un discurs estudiat, però no deixa de seduir i sorprendre que una dona que ostenta prou poder en el terreny artístic i literari perquè el candidat Sarkozy li obri les seves intimitats durant un any, defensi que "la frivolitat està relacionada amb la intel·ligència". "Un no pot carregar tot el pes del món sempre. A la vida hi ha l'aspecte tràgic del destí, però també hi ha comprar-se un vestit. Jo poso al mateix nivell la reflexió profunda, la crisi, Déu i un pintallavis", provoca. I assegura que no té a veure amb ser pija : frivolitat no és el mateix que futilitat.\nReza s'enganxa amb Ollé quan el director li insinua que les seves obres estan a mig camí del teatre de minories i la comèdia per a grans públics. Sembla que s'enfurisma. "Gens ni mica! Són categories grotesques. Els intel·lectuals fan aquestes categories! Només hi ha teatre bo i dolent". La seva opinió dels intel·lectuals és encara més políticament incorrecta: "Per mi, la categoria d'artista és superior a la d'intel·lectual. L'escriptor ha de criticar el món de la manera més subjectiva i irracional possible, al contrari de l'intel·lectual. Els irracionals són més importants que els racionals. L'escriptura no ve de la reflexió, sinó de la intuïció, la inspiració, la necessitat. Tot el que vingui del pensament és dolent", sentencia.\nEls seus personatges són així: gent socialment adaptada que perd els estreps. "Estan governats per la raó fins que els nervis els dominen. La moral acaba on comencen els nervis, perquè creiem que podem dominar-los i estan per sobre del que ens agradaria ser. L'home és molt salvatge sota el vernís de la civilització".


El PS tiba les orelles al Copríncep i li demana que se cenyeixi a les atribucions constitucionals - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl PS tiba les orelles al Copríncep i li demana que se cenyeixi a les atribucions constitucionals\nEls consellers generals de la formació ‘renyen’ el cap d’Estat per la seva “sobreexposició” en actes com ara la Cimera i li demanen que “es mantingui” en el marc de la Carta Magna davant futurs debats com el de l’eutanàsia o l’avortament lliure\n15/06/2021 (16:53 CET)\nVives ha rebut els consellers generals del PS al Palau Episcopal.\nEl Copríncep Episcopal, Joan Enric Vives, manté aquest dimarts una sèrie de trobades amb representants dels grups parlamentaris. Entre ells, el socialdemòcrata. I des del PS s’ha volgut aprofitar per tibar de les orelles al cap d’Estat pel que consideren “ingerències polítiques” i un excés d’exposició de la seva figura. Així li han exposat tot demanant-li que se cenyeixi a les seves atribucions constitucionals.\nAixí es desprèn del comunicat que ha fet públic la formació. A la trobada al Palau Episcopal de la Seu d’Urgell hi ha assistit el president del grup, Pere López, així com els consellers generals Quim Miró i Judith Salazar. Durant la reunió, han manifestat a Vives “la seva preocupació davant les ingerències polítiques del Copríncep i pel desequilibri institucional que provoca la sobreexposició de Vives”.\nUn exemple d’aquesta afirmació seria la presència del bisbe d’Urgell tant en la inauguració de la Cimera Iberoamericana com en el XIIIè Encuentro Empresarial celebrat a l’abril. Recorden que “el Copríncep que té més poder polític i més presència a nivell internacional és el francès” i alerten que “aquestes desatencions cap a ell poden perjudicar les relacions d'Andorra amb França, a qui es recorre des del Principat quan es necessita ajuda”.\nDes del PS s’admet que la conversa ha estat “intensa”. A això també ha contribuït el fet de presentar-li algunes de les ponències que es van aprovar dissabte en el congrés de la formació, entre les quals, cal recordar, una en la qual s’aposta per l’eutanàsia i una altra on es parla obertament d’avortament lliure i gratuït. Davant així, han indicat que “el Copríncep s'ha de mantenir dins del marc constitucional” i que, en tot cas, sempre té l’opció de recórrer al TC però que “més enllà no es poden contemplar decisions que surtin d'aquest marc”.\nEl PS obre el debat de l’eutanàsia i passa a demanar l’avortament “lliure i gratuït”\n“Li hem fet arribar la preocupació pel desequilibri que es produeix entre la presència d’un i altre Copríncep. Posem en valor que l’equilibri és la tradició andorrana”, ha comentat Salazar. Al seu entendre, “entre tots hem de poder treballar per recuperar-lo i igualar la influència França-Espanya”.\nLa reunió també ha servit per tractar el treball fet pels socialdemòcrates durant la pandèmia de la Covid-19. Així, han aprofitat per recordar-li que algunes de les propostes fetes han estat finalment incorporades a les lleis òmnibus, malgrat que en un primer moment no fossin aprovades pel Govern.


L'Agrupació de Defensa Forestal de Matadepera i la Federació d'ADF del Penedès guanyen els Premis de Prevenció d'Incendis Forestals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Agrupació de Defensa Forestal de Matadepera i la Federació d'ADF del Penedès guanyen els Premis de Prevenció d'Incendis Forestals\nUn total d'onze projectes optaven a guanyar el premi dotat amb 11.000 euros en aquesta 23a edició\nredacció | manresa 23.11.2019 | 18:06\nLa presidenta de la Diputació de Barcelona, Núria Marín; amb tots els premiats de l'edició 2019 | Judit Contreras\nLa presidenta de la Diputació de Barcelona, Núria Marín; amb tots els premiats de l'edició 2019\nEls Premis de Prevenció d'Incendis Forestals 2019 de la Diputació de Barcelona han guardonat a l'Agrupació de Defensa Forestal de Matadepera pel projecte Ampliació de les zones d'actuació del Pla de prevenció d'incendis forestals del municipi, i la Federació d'ADF del Penedès Garraf pel projecte "El bosc i l'Hort de les escoles". Els premis s'han lliurat aquest dissabte al Teatre Núria Espert de Sant Andreu de la Barca en un acte que ha estat presidit per la presidenta de la Diputació de Barcelona, Núria Marín, acompanyada de l'alcalde de Sant Andreu de la Barca, Enric Lloca.\nEn aquesta edició, el Premi Honorífic, destinat a reconèixer la trajectòria d'una persona vinculada a les ADF al llarg de la seva vida ha estat per a Jaume Gallofre i Gabarró de l'ADF Terrassa, impulsor de l'Agrupació de Voluntaris de Terrassa després de l'incendi al Parc de Sant Llorenç del Munt i l'Obac de 1986 i des de llavors ha participat en totes les campanyes d'estiu i en la elaboració de cartografia de la comarca del Vallès.\nEn l'acte de lliurament, la presidenta Núria Marín ha felicitat a les ADF premiades, recordant el treball que aquestes entitats voluntàries realitzen en la prevenció d'incendis forestals, nascudes després dels grans incendis del juliol de 1994 a les comarques de la Catalunya Central. «Des d'aleshores –ha recordat Núria Marín– hem fet un gran salt endavant en la prevenció dels incendis forestals i hem reduït significativament tant el ris d'incendis com la superfície cremada. En aquest sentit, podem, podeu, estar ben satisfets per la part que us toca d'aquest èxit».\nMarín també ha ressaltat que «el territori de Barcelona és emblemàtic del futur que es dibuixa davant el canvi climàtic: tenim una regió metropolitana densament urbanitzada, molt poblada i amb un fort lideratge econòmic, al costat d'un extens territori forestal de gran valor paisatgístic i que actua com a pulmó natural. Créixer de manera sostenible, sense causar danys ecològic irreparable, és la filosofia dels Objectius de Desenvolupament Sostenible assenyalats per Nacions Unides per a 2030 i que són la divisa del nou mandat de la Diputació de Barcelona»\nUn total d'onze projectes optaven a aquesta 23 edició dels Premis de Prevenció d'Incendis Forestals que la Diputació de Barcelona convoca anualment amb l'objectiu de guardonar la tasca que realitzen les Agrupacions de Defensa Forestal (ADF), les Federacions d'ADF i les persones que en formen part.\nEls premis lliurats són el Jordi Peix per al millor projecte d'informació i sensibilització i el Rossend Montané per al millor projecte de planificació de la gestió per a la prevenció d'incendis forestals, tots ells projectes presentats per ADFs o Federacions d'ADF de la demarcació de Barcelona. Cada premi està dotat amb 11.000 euros.\nEn aquesta edició, els projectes d'informació i sensibilització presentats al premi Jordi Peix han estat: Informació, sensibilització i vigilància al Festival musical Paral·lel a Guardiola de Berguedà, presentat per ADF Alt Berguedà, restauració i aduació de l'antiga cisterna d'extinció d'incendis de Sant Fruitós de Bages per a usos divulgatius i didàctics presentat per l'ADF Pla de Bages; Coneixement de l'entorn i les activitats de l'ADF de Teià; Prevenim i cuidem el bosc. Projecte de sensibilització i prevenció presentat per la FADF Berguedà; i El bosc, l'hort de les escoles presentat per la FADF Penedès Garraf.\nPel que fa al premi Rossend Montané per a projecte de planificació de la gestió per a la prevenció d'incendis forestals, les candidatures presentades han estat: Projecte de manteniment de rieres i franges d'autoprotecció a Cabrera de Mar i Cabrils 1996-2019, presentat per l'ADF Burriac; Pla d'acció contra els grans incendis forestals, presentat per l'ADF Font-rubí; Ampliació de zones d'actuació del Pla de prevenció de grans incendis, presentat per l'ADF Matadepera; Ajuda a prevenir i minimitzar un gran incendi forestal , presentat per l'ADF Quercus dels municipis d'Oló, Avinyó, l'Estany i Sant Feliu Sasserra; Aplicació per a telèfons mòbils (App) per a la gestió de recursos materials i voluntaris, presentat per l'ADF Sant Sadurní d'Anoia; i Videoinstal·lació per a la prevenció d'incendis forestals, presentat per l'ADF Viver i Serrateix.\nPremis de Prevenció d'Incendis Forestals


Avenc dels Constants - Coves de Catalunya - EspeleoWorld\nAvenc de 50 m. de profunditat a la Mola de Colldejou\nUna esquerda superior de 5 metres de profunditat, comunica l'exterior amb dues branques perpendiculars de sentit E-O i S-N. La primera d'elles presenta un recorregut descendent de 25 metres baixa fins a 14 metres de fondària.\nL'esquerda S-N, després d'un pou inicial de 13 metres baixa per un fort pendent fins a 35 metres de fondària, tot trobant-se, gairebé a l'inici d'aquest pendent una comunicació lateral que penetra en una nova i estreta esquerda perpendicular que, amb moltes dificultats, arriba al punt de màxima fondària (cota – 50).\nÚltima revisió: 2013-02-03 07:28:03\nAl vessant SO de la Mola de Colldejou.\nUn cop dalt del cim de la Mola de Colldejou i en el moment de començar el descens pel camí clàssic (GR 7-3) surt una sendera a l'esquerra que també baixa cap al Coll de Guix. Poc abans de tornar-se a trobar els dos itineraris, uns quants metres a l'esquerra del camí es troba l'avenc.\nDescobert i explorat al voltant de l'any 1971 per espeleòlegs reusencs, pensem que membres de l'EPE de l'Associació Excursionista de Reus, encara que no estem segurs.


M@RC - Observatori de l'Ebre\nAdreça: Horta Alta, 38.\nL'Observatori de I'Ebre és un Institut fundat el 1904 per la Companyia de Jesús per tal d'estudiar les relacions Sol-Terra. La continuïtat i fidelitat de les observacions durant gairebé cent anys fa que els seus arxius de registres tinguin avui dia un valor incalculable. Actualment consta de diverses seccions com la secció de Geomagnetisme, la Secció d'Ionosfera, la Secció de Sismologia i la Secció de Meteorologia, Clima i Activitat Solar. Recentment s'inaugurà un nou pavelló resultat de la gran activitat del Centre. L'Observatori ofereix un programa de Doctorat en Geofísica per la Universitat Ramon Llull i un servei de visites guiades. Sovint, organitza també cursos especialitzats i divulgatius, conferències, exposicions i jornades de portes obertes.\nL'Observatori de l'Ebre és un Institut de Recerca fundat el 1904 per la Companyia de Jesús per tal d'estudiar les relacions Sol-Terra. Es tracta d'una Fundació sense afany de lucre que ha estat associada o coordinada amb el Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) des del començament d'aquest organisme i ha mantingut una estreta col·laboració amb l'Institut Nacional de Meteorologia (INM) des del 1920 i posteriorment amb d'altres institucions, com l'Institut Nacional de Tècnica Aeroespacial o l'Institut Cartogràfic de Catalunya. Pertany també a la Universitat Ramon Llull (URL) com a Institut Universitari.\nEl Patronat que regeix la Fundació es composa en l'actualitat per onze organismes: Institut Geogràfic Nacional, els Departaments d'Innovació, Universitats i Empresa, i de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat de Catalunya, el Servei Meteorològic de Catalunya, la Diputació de Tarragona, els Ajuntaments de Roquetes i Tortosa, i els esmentats CSIC, INM, URL i Companyia de Jesús.En l'actualitat, l'Observatori està estructurat en quatre Seccions: Geomagnetisme, Ionosfera, Sismologia i Meteorologia, Clima i Activitat Solar. La continuïtat i la fidelitat de les observacions durant més de cent anys fa que els seus arxius de registres tinguin avui un valor incalculable. A tall d'exemple podem ressaltar que els arxius sísmics i els ionosfèrics són els més llargs d'Espanya, i que els meteorològics s'estenen fins el 1880.Paral·lelament a l'obtenció d'aquestes dades, un grup d'investigadors treballa constantment administrant aquesta informació, i exigint que els fenòmens observats siguin els més adequats per als estudis científics i per a les creixents necessitats de la societat.\nTipus de fons: L'Observatori està estructurat en quatre Seccions: Geomagnetisme, Ionosfera, Sismologia i Meteorologia, Clima i Activitat Solar.\nMesura de diferents variables geofísiques amb les tècniques i instruments més avançats. Compta amb llargues sèries de dades imprescindibles per a l'estudi de fenòmens de gran escala temporal.\nLes línies prioritàries de recerca actuals són la modelització regional del camp geomagnètic, l'estudi de la variabilitat ionosfèrica i els estudis d'atenuació sísmica. L'activitat de recerca queda reflectida fonamentalment amb publicacions pròpies (Memòries, Miscel·lànies i Butlletins), amb articles en revistes especialitzades, amb comunicacions a congressos i amb la realització de tesis doctorals.\nUn complement indispensable de la observació i de la producció científica és difondre la informació generada pel centre. En aquesta línia es generen els processos per facilitar l'accés a la informació i el manteniment dels arxius de dades històriques i de la biblioteca del centre.\nActivitats: Observació, sistemes d'informació, formació i divulgació.\nPublicacions: No\tButlletins de l'Observatori de l'Ebre.\nPreu: 3'50 € per persona\nTots els divendres feiners a les 16:00 hores\n1er diumenge de cada mes a les 11:00 hores\nReserves trucant al telèfon 977 500 511 per confirmar disponibilitat. Durant el mes d'agost no hi ha visites. La duració aproximada de la visita és de 90 minuts. El pagament es realitzarà en efectiu o per transferència bancària.\nFax: 977 504 660\nLloc web: http://www.obsebre.es/\nAdreça electrònica: secretaria@obsebre.es.\nCoordenades Geogràfiques G.G. (x,y): [40.820870],\t[0.495060]


BAV de segon grau tipus Mobitz II\nEs caracteritza per la presència d'ondes P no conduïdes sense que hi hagi un allargament de l'interval PR previ (els intervals PR són constants, tant si són normals o estan prolongats prèviament). Els impulsos blocats tenen sovint dos o més ondes P no conduïdes. És un freqüent precursor del blocatge aurículo-ventricular complert, sobretot quan s'acompanya de blocatges de branca.\nMalalta de 73 anys amb HTA, ECO normal i ECG amb HBA + BIBDFH. El registre amb Holter registra un BAV de 2n grau tipus Mobitz II. La tira superior mostra una P blocada i la inferior dos, sense un allargament previ de l'interval PR.\nMalalta de 67 anys amb HTA i Eco Doppler normal. Presenta un BAV de 2n grau tipus Mobitz II amb una conducció 3:1 (de cada 3 P es condueix 1). La freqüència auricular és de 90 x' i la ventricular de 30 x'. Amb aquesta freqüència ventricular l'interval QT és de 0,52 seg (aprox) i això fa que la primera onda P no conduïda es superposi al final de l'onda T del QRS precedent. Als pocs dies li van implantar un marcapàs definitiu.\n(Aquest cas també es podria considerar com a un blocatge aurículo-ventricular avançat)\nMalalta de 79 anys amb HTA i insuficiència aòrtica moderada. Presenta un flutter auricular amb conducció 2:1 i 4:1 alternant que dóna un patró QRS bigeminat.\n(BAV de 2n grau tipus Mobitz I) anterior ---------- índex ---------- següent (BAV 2:1)


Avaluació d’usabilitat del procés de subscripció a tres diaris digitals i proposta de disseny UX/UI – Eva Asensio\nProjectes webUsabilitat / UX\nActivitat acadèmica, 2020-2021\nObjectiu: Proposar un procés de subscripció a una hipotètica publicació digital que sigui comprensible, fàcil d’usar i fàcil d’aprendre.\nProcés de treball: Per tal de fer la proposta, s’ha elaborat un llistat dels mitjans de comunicació espanyols que han implementat murs de pagament o altres models de subscripció i s’ha avaluat la usabilitat de tres d’ells.\nA més, s’han buscat bones pràctiques de pagament o subscripció entre els mitjans de comunicació catalans, espanyols i internacionals, altres serveis de subscripció a continguts i alguns serveis de subscripció a productes.\nS’ha recopilat diversa bibliografia sobre el perfil dels subscriptors als mitjans i, especialment, als mitjans digitals.\nLa proposa ha seguit un enfocament de disseny centrat en l’usuari, en què la creació de solucions de disseny s’ha realitzat després d’un procés de:\nanàlisi del context d’ús\nanàlisi de l’usuari i dels requisits de l’organització\ncreació de solucions de disseny:\nprototips de baixa i d’alta fidelitat\nUn cop realitzada la proposta de disseny, s’ha avaluat mitjançant un test amb usuaris executat de forma remota, que ha permès detectar aspectes a millorar i adequar el disseny a les necessitats, els objectius i els interessos dels usuaris.\nL’avaluació de la usabilitat ha utilitzat mètodes d’avaluació amb usuaris (test amb usuaris i card sorting) i mètodes d’avaluació sense usuaris (avaluació heurística).\nDurada: Setembre 2020 – gener 2021\nValor afegit: possibilitat de realitzar totes les fases implicades en un procés de disseny centrat en l’usuari.\nAprenentatges: Els errors i problemes d’usabilitat detectats en fases prèvies del disseny poden ser solventables de forma més senzilla que si es detecten un cop el web ja està desenvolupat. Però fer-ho possible, cal implementar rutines per avaluar l’experiència d’usuari de forma iterativa i aplicar les millores detectades.\nEl disseny centrat en l’usuari i la usabilitat tenen una importància desigual en els webs dels mitjans de comunicació. El valor que poden aportar n’aconsellaria una major presència.\nEines / Tecnologies: GanttProject, Diagrams.net, Wondershare Mockitt, Usability Hub, Optimal Workshop.\nFitxa al repositori institucional de la UOC\nMemòria del Treball Final de Grau\nBenchmarking de sistemes de subscripció\nAvaluació d'usabilitat del procés de subscripció a tres diaris digitals i proposta de disseny UX/UI from Eva Asensio\nAvaluació d’usabilitat de webs de viatges


Els Mossos detenen dos joves, a Igualada, per robar més de 20.000€ fent-se passar per revisors de la llum\nAgents de la comissaria de la capital de l’Anoia han detingut un home i una dona, de 20 anys, veïns de Vilafranca del Penedès i Vilanova del Camí, com a presumptes autors d’un delicte de robatori amb violència i diversos delictes de furt. La investigació es va iniciar el passat 9 de novembre quan els mossos van rebre una denúncia de robatori i furts, en la qual les víctimes eren un matrimoni d’avançada edat. Segons els denunciants, tot va començar fa un any quan un noi i una noia es van presentar a casa seva per revisar els comptadors de la llum. En aquella ocasió els van deixar entrar i quan els joves van marxar van trobar a faltar uns 8.500 euros. Aquestes mateixes persones van tornar en diverses ocasions, i en totes elles van aprofitar-se de la vulnerabilitat de les víctimes per sostreure’ls els diners. En total els hi van furtar més de 20.000 euros.\nL’últim incident va ser el passat mes de novembre quan una de les víctimes va anar a l’habitació de matrimoni i va sorprendre un dels joves remenant calaixos. Aquest va empentar l’home i va fugir corrent. Després d’aquest darrer fet el matrimoni va decidir alertar als mossos atès que patien per la seva integritat.\nLa investigació va concloure el passat 3 de desembre amb la detenció dels dos presumptes lladres, a Igualada. Els detinguts van passar el mateix dia a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia d’Igualada, el qual va decretar la seva llibertat amb càrrecs.


Reconeixement facial vs empremtes dactilars | Imesd\nEl reconeixement facial i el d’empremtes dactilars s’han convertit durant els últims anys en els mètodes de fitxar preferits en els sistemes de control horari i control d’accés. En el cas del control horari, aquests mètodes biomètrics eviten que un treballador pugui fitxar per un altre, mentre que en el control d’accés aporten un plus de seguretat que no ofereixen els clàssics sistemes basats en l’entrada d’un codi per teclat o en la lectura d’una targeta identificadora. Però quina és la diferència entre el reconeixement facial i el reconeixement d’empremtes dactilars?\nEl reconeixement d’empremtes dactilars consisteix en identificar la gent per les característiques pròpies que cadascú té en el dibuix de les seves empremtes. Línies bifurcades, bucles, terminacions, etcètera, són trets que apareixen al llarg de la nostra vida en les nostres empremtes i que molt difícilment es reprodueixen de la mateixa manera en dos individus diferents, encara que siguin persones bessones. Els sistemes de reconeixement d’empremtes acostumen a ser molt segurs i ràpids, especialment quan cal identificar un individu entre molts (per exemple 1 entre 1000). Això es deu fonamentalment a que les caracterísitiques biomètriques de les empremtes són precises i no varien o ho fan molt poc, mentre que el reconeixement facial, com veurem, ha de tenir en compte la postura i els gestos de la cara en el moment de la identificació.\nLa conveniència d’implantar o no el reconeixement d’empremtes en una empresa depèn de factors relacionats amb l’activitat dels seus treballadors. Aquest sistema no està recomanat en empreses en què els empleats realitzin tasques que puguin alterar el dibuix de les empremtes. Per exemple, si els treballadors duen sempre les mans brutes de pols, líquids o altres elements, els lectors d’empremtes poden no funcionar correctament. D’altra banda el contacte continuat de les empremtes amb substàncies corrosives com el lleixiu fan que a la llarga el dibuix de les empremtes acabi pràcticament desapareixent. Cal dir també que la qualitat del dibuix no només depèn de l’activitat que fa una persona, sinó també de la seva genètica: hi ha gent que té empremtes dactilars molt poc marcades o definides i que poden no servir per identificar-se. No obstant, el reconeixement d’empremtes té l’avantatge de poder utilitzar qualsevol dit, de manera que si l’empremta d’un dit no és de bona qualitat per identificar-se, qualsevol de les altres nou ho pot ser. Un altre aspecte a tenir en compte és el fet que, per fer la lectura d’una empremta, cal establir un contacte físic entre el dit i el sensor. Aquest fet pot ser un factor condicionant a l’hora d’escollir aquests sistemes en casos en què la higiene sigui important (per exemple un hospital o laboratori).\nEl reconeixement facial consisteix en identificar persones per les característiques de les seves cares, com la posició i mida dels ulls, del nas o de la boca. La principal dificultat que enfronten els sistemes de reconeixement facial és la variabilitat que ofereix l’expressió de la cara. En aquest sentit, la persona a identificar-se ha d’evitar fer gestos o ganyotes que puguin dificultar el reconeixement. A més, caldrà tornar a enregistrar una persona si aquesta decideix fer canvis importants en l’aspecte de la seva cara, com per exemple, deixar-se una frondosa barba o començar a dur ulleres. Cal afegir que, depenent de la qualitat del lector, aquest pot ser molt sensible a les condicions de llum ambient. No és el cas de les terminals facials d’ImesD, les quals poden reconèixer amb llum o en la foscor. Un dels avantatges del reconeixement facial vers el d’empremtes dactilars és que és completament higiènic, ja que no cal el contacte físic per identificar-se. D’altra banda és més còmode, ja que només és necessari col·locar-se davant la càmera i esperar uns instants a ser reconeguts.\nVeritats i mentides sobre els sistemes biomètrics\nMoltes pel·lícules i sèries de televisió han fet una falsa propaganda de la fiabilitat tant dels lectors de reconeixement facial com dels d’empremta dactilar. A ImesD ens han arribat rumors, per exemple, que alguns empleats han aconseguit fitxar a partir d’una empremta calcada amb cinta adhesiva. Però en el moment de demanar una demostració d’aquests rumors, sempre han demostrat ser falsos i sovint creats per grups del personal amb ànim de descoratjar l’empresari d’implantar un sistema de control horari. D’altra banda, pel que fa al reconeixement facial, hi ha rumors de poder utilitzar una fotografia impresa per intentar provocar un fals reconeixement. Si bé el comportament d’un lector facial depèn de la qualitat del mateix, les terminals facials d’ImesD no admeten aquesta possibilitat. Per últim, cal destacar que tant en un sistema com en l’altre, mai no s’enregistren imatges de les cares o de les empremtes, sinó un resum de les mateixes. Amb això, la privacitat de les persones queda garantida, ja que és impossible reconstruir una cara o una empremta a partir d’aquest resum.\nQuina és la millor opció?\nLa taula següent pretén resumir el que s’ha comentat en aquest article i ajudar a l’elecció del sistema biomètric més adient en funció de les necessitats de l’empresa.\n- Molt segur i ràpid. - Ràpid i còmode.\n- Permet utilitzar qualsevol dit per identificar-se. - Recomanat en entorns que requereixin certs nivells d’higiene.\n- Resulta complicat reconèixer persones amb empremtes dactilars poc definides. - Intolerant a gestos facials i canvis notables com ferides importants, pegats en algun ull, etc …\nVeure terminal d'empremtes Veure terminal facial\nL'Audiència Nacional imposa el Control Horari Registre de la jornada dels empleats


Adéu ICV? -@RevistaTreball\nAdéu ICV? Revisat per Revista Treball a nov. 16 . De vegades, les idees modelen quasi tota una vida, i la fidelitat a les idees forma part d’un mateix. Som uns quants els que a partir de l’any 1970, ara farà 47 De vegades, les idees modelen quasi tota una vida, i la fidelitat a les idees forma part d’un mateix. Som uns quants els que a partir de l’any 1970, ara farà 47 Rating: 0\nEsteu aquí: Home » Actualitat » Adéu ICV?\nPublicat per: Manel Garcia Biel Data: 16 novembre 2017 A: Actualitat, Catalunya | Comentaris : 4\nDe vegades, les idees modelen quasi tota una vida, i la fidelitat a les idees forma part d’un mateix. Som uns quants els que a partir de l’any 1970, ara farà 47 anys, ens vàrem afiliar al PSUC, i hem continuat fins avui sent fidels a les idees originals d’un socialisme en llibertat, un catalanisme popular i un partit al servei de les classes treballadores.\nHa passat molt de temps, moltes vicissituds, alguns moments de gran joia com la legalització o les primeres eleccions democràtiques; d’altres menys alegres, la clandestinitat, la repressió, les derrotes electorals. El trencament del V Congrés, després els canvis, la creació d’IC, la seva transformació en ICV; en definitiva, alegries i desfetes, però sempre conservant la convicció en la justícia de l’ideal que defensàvem. Quasi sempre hem coincidit amb els plantejaments de l’organització, i per això hem continuat fins ara. De vegades amb actituds crítiques, com quan en el debat sobre la posició davant la Constitució Europea molts del companys, especialment el provinents del món sindical, n’estàvem a favor, però la majoria va acordar la posició del “no” que defensava en aquells moments la direcció en la persona de Raül Romeva.\nPràcticament, la trajectòria política d’una gran part de nosaltres ha estat treballar en els moviments socials i, molt especialment per a uns quants, en el camp sindical de les nostres estimades CCOO, i fent feina en l’àmbit de Catalunya i a l’Estat. La vida sindical ens va reforçar a alguns en una perspectiva cada vegada més clara de la necessitat de plantejar com a objectiu polític prioritari la centralitat del treball. I durant tots aquests anys sempre hem tingut molt clar que militàvem en l’opció que millor representava aquest plantejament.\nAra, però, des de fa poc temps, alguns, com jo mateix, comencem a tenir dubtes cada cop més grans respecte cap a on va la nostra organització de tota la vida. Moltes vegades no acabem de compartir molts plantejaments que es fan des de les confluències de les que forma part ICV. Realment, per dir-ho amb claredat, ens sentim orfes de partit. Tot va començar amb la “defenestració amagada” del company Joan Herrera i l’acord d’anar en confluència amb En Comú Podem acceptant que el primer representant d’ICV anés el número 3 de la llista, en lloc del que s’havia acordat prèviament. Va ser difícil d’entendre l’acceptació d’aquella posició que va semblar una claudicació, i l’amortització d’un bon coordinador general que tenia idees clares de per on hauria d’anar la confluència, però ho vàrem acceptar disciplinadament.\nMalgrat tot, va albirar de nou l’esperança en la XI Assemblea d’ICV, on es plantejaven com a objectius avançar en la confluència i alhora enfortir ICV. Sincerament, ho vàrem creure. En el Document de l’Assemblea figuraven epígrafs com: “Una Iniciativa activa i proactiva, una Iniciativa per a guanyar”, “Una Iniciativa forta i cohesionada”, i subapartats referits a la confluència on es parlava de com aquesta havia de ser: “Volem un espai d’esquerra ecosocialista”, “Volem uns fonaments ideològics clars” o “Volem la centralitat del treball en el procés de confluència”.\nEl 22 d’abril de 2016 vaig escriure un article a la revista Treball titulat “ICV, una opció a preservar”. Però tot va ser un “miratge”. A hores d’ara, ICV no apareix ni té rellevància enlloc, i les decisions semblen estar a “l’atzar” del que decideixen alguns personatges dels “comuns”, en especial l’alcaldessa, Ada Colau.\nFins ara només hem sentit l’antiga veu del PSUC i d’ICV a través de la nostra gent en el grup de Catalunya Sí que es Pot al Parlament de Catalunya. Perquè ni el discurs polític de l’Ada Colau ni el d’En Comú Podem ens fan reviure i recordar el projecte en què hem passat tota la vida. I també ens motiven veus individuals com les d’Andreu Mayayo, Lali Vintró o Quim Brugué, entre alguns altres. I el que és més sorprenent, moltes veus i debats en el Consell Nacional d’ICV que després no s’han vist reflectides en la pràctica de la política quotidiana. Cal també ressenyar que els dirigents dels “comuns” han menystingut, quan no obviat, el nostre grup al Parlament quan ha estat la veu més clara del que ha representat sempre tant el PSU com ICV.\nAlguns no ens reconeixem en la política mantinguda al llarg del “procés”. Ja el 9-N no vàrem entendre quan in extremis la direcció de Joan Herrera es va plantejar la participació en la consulta sobiranista simplement perquè Rajoy l’havia desautoritzat. Tampoc ha agradat tota la posició dels darrers temps dictada pels “comuns” en relació a tot el procés; ha estat poc clara, amb canvis constants i amb un clar seguidisme no equidistant respecte els unilateralistes de JxSí i la CUP. El paper de l’Ada Colau ha estat d’un tacticisme constant, tan aviat no reconeixia el referèndum unilateral però alhora cridava a participar com a forma de mobilització. El silenci només va ser trencat pel grup de CSQEP els dies 6/7 de setembre quan es va vulnerar l’Estatut i es van violentar les nostres institucions d’autogovern. Per últim, es pot qualificar com a molt greu que davant la consulta als inscrits per a veure que es feia l’1-0, el mateix dia 12 quan s’iniciaven les votacions Ada Colau fes manifestacions públiques dient que no sabia si votar Sí o No en el referèndum, quan en teoria estàvem decidint què faríem els inscrits, si participar o no en l’1-0. Això no són noves formes de política ni res de nou, més aviat semblen caudillismes caducs.\nPel que fa al portaveu d’En Comú Podem, sembla la còpia catalana del que diu Pablo Iglesias, amb un discurs poc atractiu, poc consistent i divagador. On està la nostra personalitat en el Congrés dels Diputats? Recordem èpoques quan només amb un o tres diputats la nostra veu era clara i forta, amb en Joan Saura o Joan Herrera en solitari o el Coscu i la Laia com a duet. Ara només hi ha un discurs sense estratègia seriosa i clara, moltes vegades purament tàctic, basat en proclames cada vegada més esgotades i amb poca capacitat propositiva, només avalant llocs comuns amb Podemos. I a Catalunya, quan sentim declaracions de la portaveu de Catalunya en Comú la notem com algú totalment aliè als nostres plantejaments tradicionals.\nEn aquests darrers dies plens de convulsions hem tornat a comprovar la posició subalterna i de seguiment dels dirigents de Catalunya en Comú envers els postulats independentistes. Després d’un plantejament que va semblar encertat a partir de “ni DUI ni 155”, l’actuació desproporcionada i contraproduent de l’Audiència Nacional, en lloc de denunciar el caràcter negatiu dels empresonaments dels exmembres del Govern de la Generalitat, derivats, cal no oblidar-ho, de la vulneració de les pròpies lleis que regulen l’autogovern, Ada Colau novament s’ha posicionat en suport dels independentistes. No és de rebut referir-se al Govern cessat i a l’expresident fugit com a “legítim Govern de Catalunya i legítim president”, ni referir-se als polítics empresonats com a “presos polítics”; això és una lleugeresa i frivolitat envers els que han estat presos polítics de debò durant la dictadura.\nCal tornar a remarcar que alguns ens sentim per primera vegada en aquests llargs anys orfes de partit. Ara estem a portes d’unes noves eleccions al Parlament i hi ha un greu dubte. Anirem en una confluència que sembla que les enquestes li donen al voltant de 12 escons, els mateixos que va aconseguir ICV la darrera vegada que es va presentar en solitari. I què hem de fer? ¿Veure representada clarament en les candidatures i en el programa la ideologia d’ICV, o tornarem a tenir gent de l’estil del Dante Fachín o la Marta Sibina en llocs preferents perquè ho imposa algun “poder fàctic” de la confluència? ¿Es plantejarà un programa que parli clarament de treure Catalunya d’un escenari polític frontista potenciant escenaris de diàleg i negociació, o continuarem en l’espai de la indefinició quan no de rentar la cara als unilateralistes? Molts volem veure com ICV està viva en les persones i els programes i que això ens animi a treballar a fons. En cas contrari, molts pensarem que ICV ha desaparegut a la pràctica i només és “un mort vivent”. En aquest cas, ho lamentarem tot dient: Adéu, ICV! Adéu!\n16/11/2017 a les 12:17 pm\n‘I wish you wouldn’t keep appearing and vanishing so suddenly: you make one quite giddy.’\n16/11/2017 a les 4:24 pm\nAquest cop votaré per disciplina però no pas per devoció. Manel, has estat un dels meus referents des que vas impulsar el sindicat de Banca i Estalvi de CC.OO,\nPerò serà l’última vegada que votaré per disciplina. Si hem de donar-li la extrema unció a ICV, almenys fem honor al seu esperit crític. Ja són massa gripaus. La Colau ha deixat de ser la f(ada) de la confluència. El PSUC del segle XXI ni esà ni se l’espera. De què ha servit la immolació d’en Ricard Gomà, de Joan Herrera, de Dolors Camats. Hem de preservar l’herència de Lali Vintró i tants d’altres, com la d’en Romero: “Mis manos, mi capital”\n17/11/2017 a les 3:08 am\nQuan al final del text – decepcionant tot ell- recorda 12 diputats quan ICV es va presentar sola (sic) erra i de llarg. ICV desde 2003 no s’ ha presentat mai sola. Ni al 2011 amb EQUO a Espanya. S’ ha presentat amb EUiA. Una versió 3.0 del que vau fer a EUiA el 2003-2012 es lo que esteu patint. Amb el que ho vau fer, anireu a terra.\n17/11/2017 a les 5:14 pm\nCrec que el teu comentari és ridícul però no cauré en la provocació i no el contestaré. Després de 39 anys (Afganistan, recordes?) de discutir burrades amb els quatre de sempre, avui descanso.


Gràcies per la vostra invitació a participar en aquesta nova edició de les jornades anuals de l'AELC, aquesta vegada dedicada a la celebració del quinzè aniversari d’aquests seminaris a la ciutat de Vilanova i la Geltrú.\nM'ha tocar abordar el tema de la professió de la traducció i això em suposa, necessàriament, entrar en el nucli que defineix jurídicament l'activitat de traducció literària, que és el contracte d'edició, regulat a la Llei de Propietat Intel·lectual. A aquests contractes dedicarem la major part d’aquesta comunicació, però amb això no n'oferiríem una visió completa, ja que hi ha altres aspectes essencials en l'activitat del traductor els quals, tot i que no estiguin directament vinculats al contracte d'edició, sí que condicionen llur\ntreball, ja que conformen el que en podríem dir el seu entorn professional.\nEl traductor, com a professional, és essencialment un treballador autònom que realitza la seva activitat per compte propi, fora de l'àmbit d'organització d'una altra persona, no forma part d'una entitat aliena, no en depèn. És a dir, no és un treballador assalariat ni tampoc un empleat de l'empresa editorial.\nUna segona nota és que, diferentment d'altres autònoms, es tracta d'un professional que no contracta altres persones per fer la seva feina. Pertany a aquest sector majoritari d'autònoms que treballa completament sol. Per dir-ho gràficament, és un autònom autònom. No treballa per compte d'altri ni té treballadors al seu càrrec.\nPel que fa a treballadors per compte propi estaria adscrit al RETA, Règim Especial de Treballadors Autònoms. Aquest règim de la Seguretat Social, caracteritzat per la seva rigidesa, és molt poc idoni per a la professió de la traducció.\nEl problema principal amb què es troben els traductors, diferentment d'altres sectors, com poden ser comerciants o altres professionals, consisteix en la irregularitat dels seus ingressos i en la intermitència de la seva activitat, amb jornades de treball que també són irregulars. Les jornades laborals, per la pròpia autonomia de la seva feina, en no estar subjectes a una disciplina exterior ni a horaris, en els períodes punta previs als lliuraments, poden arribar a ser extenuants.\nAquestes característiques específiques no estan recollides enlloc del RETA, el qual no admet jornades parcials, no ofereix la possibilitat de pagar les cotitzacions en funció de la jornada efectiva de treball i contempla solament cotitzacions per jornades i mesos complets.\nDavant aquesta situació, seria convenient aplicar el principi formulat a l'Estatut del Treball Autònom, d'establir reduccions o bonificacions en les bases de cotització o en les quotes de la Seguretat Social per a alguns col·lectius determinats de treballadors autònoms atenent les seves característiques personals o les característiques professionals de l'activitat exercida. Ens referim als ja apuntats trets d'irregularitat d'ingressos i, sobretot, d'intermitència en l'activitat. A la vegada, en relació amb les prestacions, s'hauria de tendir a l’equiparació en aportacions, drets i obligacions dels treballadors autònoms amb els treballadors per compte d'altri inclosos en el Règim General.\nL'altre aspecte que hem de tenir en compte quan es parla de l’entorn professional del traductor, és el règim tributari, al qual ens referirem telegràficament. En aquest cas la cosa prioritària és mantenir l'excepcionalitat en el règim fiscal dels drets d'autor, tant en l'IVA com en l'IRPF. Això vol dir que els drets d'autor estiguin exempts de l'Impost sobre el Valor Afegit. En el mateix sentit, cal mantenir el tractament especial dels acomptes de drets d'autor, tant per a les retencions com per als pagaments de l'Impost de la Renda: que es pugui tributar solament en funció dels drets efectivament meritats. Lamentablement, aquest és un punt ignorat per autors i editorials i, per tant, d’aplicació escassa. Un punt al qual caldria donar més difusió.\nNovament, aquí el problema principal és també la rigidesa del sistema, el qual no té en compte l'especificitat del sector. Prenent en consideració que el treball dels autors es realitza primordialment al domicili propi, caldria l'establiment d'un sistema suficientment flexible d'afectació de béns a l'activitat econòmica, un sistema que permetés les deduccions proporcionals de les despeses domèstiques (llum, telèfon, lloguer o hipoteca, etc) inherents al treball professional.\nAmb caràcter comú, tant per al règim fiscal com per a la Seguretat Social, es requereix la flexibilització dels mecanismes de pagament, adequant-los a les condicions del traductor i equiparant les prestacions al règim general; la simplificació i la coordinació dels tràmits d'altes i baixes a Hisenda i la Seguretat Social i la creació d'un document únic que simplifiqui els tràmits administratius (Hisenda, Ajuntament, Seguretat Social) necessaris per al desenvolupament de l'activitat professional dels autors.\nEn tot cas, tal com dèiem a l'inici, sense cap mena de dubte la regulació essencial de l'activitat del traductor ve donada per la Llei de Propietat Intel·lectual. Aquests 15 anys a què es refereix el Seminari estan marcats per aquesta Llei, que aquest any compleix el vintè aniversari. Crec que ja tenim prou perspectiva per analitzar-ne l'aplicació, perquè ja es van tancant els primers cicles íntegres dels contractes d'edició. Ja tenim contractes que han començat i acabat amb la nova Llei. No es pot conèixer la realitat del traductor al marge d'aquesta realitat contractual.\nAcabem de fer un estudi exhaustiu, per encàrrec de l'AELC, sobre la pràctica contractual vigent, amb l'examen de múltiples contractes, clàusula a clàusula. No hi ha temps per exposar la rica casuística que revela aquesta anàlisi, però sí d'exposar les conclusions principals.\nEl primer que crida l'atenció és la similitud que hi ha entre els diversos contractes, tot i estar elaborats per les editorials més diverses. Encara més, allò que és semblança entre diferents editorials passa a ser uniformitat quan examinem els contractes de la mateixa editorial. Tots són pràcticament idèntics. És un reflex, doncs, de la nul·la intervenció dels autors en els documents. Efectivament, els contractes són redactats unilateralment per les empreses. La participació dels traductors es limita a posar-hi la signatura, tal com han estat impresos. La consigna és «o ho agafes o ho deixes» sense que hi hagi la més mínima possibilitat de negociació.\nQueda evident la posició dominant d'una de les parts. A partir d'això no ens sorprèn observar una successió de clàusules abusives i un altre significatiu elenc de clàusules en frau de llei, i fins i tot la combinació de les dues.\nCom que la LPI proclama el principi de la interpretació restrictiva en la cessió de drets («quedando limitada la cesión al derecho o derechos cedidos»), en els nous contractes proliferen les clàusules que acaben desnaturalitzant aquest principi, utilitzant formalment uns determinats preceptes legals amb una finalitat diferent de la prevista per la llei.\nÉs legítim que l’editor procuri garantir la seva inversió i disminuir els riscos inherents a l'edició, assegurant una posició dominant en l'explotació principal de l'obra. El que en canvi no és lògic és que aquesta exclusivitat s'estengui a totes i cada una de les formes d'explotació, principals i subsidiàries, a tots els models d’edició i mecanismes de distribució.\nQuan l'exclusivitat es combina amb l'acaparament desorbitat de drets que caracteritza la nova fornada de contractes de l'era digital, ens trobem davant un fenomen profundament regressiu. A la pràctica s'utilitza l'exclusivitat com a monopoli no per explotar l'obra en totes les seves formes, sinó per impedir que altres ho puguin fer, cosa que suposa un fre per al desenvolupament de les noves tecnologies.\nS'assumeixen en exclusivitat tots els drets haguts i per haver però no s’assumeixen les conseqüències d'aquesta exclusivitat, com és l'«obligación de poner todos los medios necesarios para la efectividad de la explotación concedida».\nL'LPI preconitza clarament el principi de remuneració equitativa, establint la regla general de la remuneració proporcional i l'excepcionalitat de la retribució a tant alçat. La remuneració proporcional s'ha d’assentar necessàriament en un sistema de liquidació àgil i transparent, que falla en la seva base per la manca d'un mecanisme de control de tirada adequat. A la vegada, els mitjans de control de les vendes estan fora de l'abast tècnic i econòmic de l'autor.\nLa negativa de la indústria a pactar unes tarifes mínimes, permet que en la pràctica editorial s'imposin acomptes i percentatges irrisoris. En el cas de la traducció, el problema remunerari del qual l'acompte forma part, es veu agreujat per l'erràtic sistema de còmput a l'ús en què, depenent del mecanisme utilitzat (compte de paraules, caràcters amb o sense espais, folis, matrius, etc), les diferències de preu resulten notables.\nLa remuneració, com a element essencial del contracte d'edició, és l'aspecte on es posa més eloqüentment de manifest la posició desigual de les parts en aquest tipus de contracte. I és on el paper tuïtiu de la Llei de Propietat Intel·lectual, l'objecte primoridal de la qual és precisament corregir aquesta desigualtat, es mostra més impotent.\nLa cessió a tercers és el llimb on desapareix l'LPI perquè, a la pràctica, es deroguen tots els principis que regeixen la transmissió dels drets d'autor: els pactes de remuneració són a tant alçat, ignorant la regla general a favor de la participació proporcional; l'autor perd el control sobre la seva obra perquè el contracte de cessió acostuma a concertar-se directament entre les editorials sense cap intervenció del traductor; l'editorial a la qual l'autor va cedir en exclusiva els seus drets, ara actua com a cedent d'aquests drets a una altra editorial i ja ni tan sols opera com a editor, ja que ni reprodueix ni distribueix l'obra sinó que vindria ser un simple agent, etc. L'únic remei a aquesta situació passa per la necessària intervenció de l'autor en aquestes operacions, donant el seu consentiment o almenys tenint l'oportú coneixement d'aquests contractes.\nLa conclusió principal que cal extreure és que el model contractual vigent, en la mesura que tanca els mecanismes de negociació contractual i s'imposa unilateralment, és profundament regressiu en el desenvolupament i l'aplicació de l'LPI.\nAmb tot, el panorama no és tan fosc, ja que per començar hi ha consciència d'aquests problemes, les editorials els coneixen de primera mà, directament per boca de les associacions d'autors i estan damunt la taula. Són motiu de discussió i en alguns casos de negociació.\nAixí es produeixen avenços significatius amb algunes editorials amb temes cabdals com el sistema de còmput per establir els acomptes o en la renegociació i la renovació d'aquells contractes que han començat a expirar per haver arribat al seu termini legal.\nHi ha un respecte generalitzat pels drets morals, cosa que no obsta per pugnar per millorar la rellevància del traductor en les edicions: passar del copyright i la pàgina de crèdits a la portada i la coberta, tal com ja passa en alguns casos.\nHi ha una major visibilitat social i professional dels traductors, reflectida en els mitjans de comunicació. Més presència i més capacitat d'interlocució de les associacions amb l'administració i amb les editorials.\nTambé és significativa la consolidació de CEDRO com a entitat de gestió dels drets col·lectius d'escriptors i traductors, amb la important contribució que, a més, suposa tant en el vessant assistencial com en el patrocini de les activitats associatives.\nRes d'això no seria possible ni tindria futur sense la presència de les associacions d'escriptors i traductors que representen l'únic contrapès real al sistema contractual que hem denunciat. Només les associacions poden, mitjançant la instauració d'un autèntic sistema de negociació col·lectiva, restablir l'equilibri de les parts en el contracte d'edició.\nMario Sepúlveda és llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona. Treballa com a advocat i assessor legal de diverses associacions d'escriptors, entre elles l’AELC. Ha estat assessor jurídic de les associacions d’autors en la tramitació parlamentària de la reforma de la Llei de Propietat Intel·lectual i professor de la Universitat Pompeu Fabra, en els cursos de postgrau de traducció literària.


Locazione turistica Staffolino Asciano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAsciano, Asciano, Itàlia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Locazione turistica Staffolino\nAl visitar Siena, vosté es sentirà com a casa a Apartment Tipo VI Siena, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Siena. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, cuina americana, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment Tipo VI Siena és una selecció idònia per a la vostra estada a Siena.\nCal que informeu el Locazione Turistica Staffolino de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Parkhouse B&B Bunratty Irlanda - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLow Road, Bunratty, Bunratty, Irlanda - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Parkhouse B&B\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Bunratty, no busqui més enllà de Parkhouse B&B. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Parkhouse B&B és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Magatzem d'equipatge, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Parkhouse B&B sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com camp de golf (a 3 km), pesca, equitació, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Bunratty, faci de Parkhouse B&B la vostra llar.


El Front Polisario demana al govern espanyol que aclarisca si en la integritat territorial del Marroc inclou el Sàhara - À Punt\nEl Front Polisario demana al govern espanyol que aclarisca si en la integritat territorial del Marroc inclou el Sàhara\nAbdul·là Arabi adverteix que el Sàhara Occidental "no pot ser objecte de cap acord econòmic sense el consentiment del poble sahrauí"\nEl delegat del Front Polisario a Espanya, Abdul·là Arabi, en la roda de premsa que ha oferit aquest dilluns / Mariscal (Efe)\n11 d'abril 2022 - 15:04\nEl delegat del Front Polisario a Espanya, Abdul·là Arabi, ha demanat al govern espanyol que aclarisca si quan parla d'integritat territorial en la seua carta a Mohamed VI inclou el Sàhara Occidental pel que fa al Marroc.\nEn una roda de premsa a Madrid, Arabi ha denunciat que alguns dels conceptes que s'inclouen en la carta que el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, va enviar al monarca alauí "són de summa perillositat".\nConcretament, ha demanat al govern espanyol que aclarisca si quan parla de la integritat territorial dels dos països en el cas del Marroc està incloent el Sàhara Occidental, la qual cosa, ha advertit, "és molt greu" i aniria contra el Dret Internacional.\n"El Dret Internacional reconeix que es tracta de dos països diferents i separats amb les seues fronteres internacionalment reconegudes", ha asseverat, abans d'avisar que el Sàhara Occidental "no pot ser objecte de cap acord econòmic sense el consentiment del poble sahrauí".\nEl Polisario, que governa l'autoproclamada República Àrab Sahrauí Democràtica (RASD), va anunciar diumenge que trencava relacions amb el govern espanyol, encara que ha matisat que la ruptura estarà vigent fins que el govern espanyol "rectifique aquesta situació errònia".\nArabi, que ha censurat que el Marroc "envaeix i agredeix" el Sàhara Occidental, ha incidit que Espanya "s'ha desmarcat" de l'opció de la independència, que és "necessària i negociable".\nEn aquest sentit, ha indicat que la qüestió del Sàhara Occidental és "un tema de descolonització inacabat" i "l'única forma" de resoldre'l és "atorgar al poble sahrauí un referèndum en el marc de la legalitat internacional".


Aviso Legal - RS Motor\nBenvingut la pàgina WEB de RSmotor.\nDe conformitat amb el que disposa l’article 10 de la Llei 34/2002 de 11 de juliol, de Servicios de Sociedad de la Informació i Comerç Electrònic, s’informa que www.rsmotor.cat es un domini de l’empresa Rsmotor SC amb domicili social en C/Escatllar, 3 i amb telèfon 972580781\nLa societat es denomina Rsmotor SC amb CIF J55338370.\nLes pàgines de la WEB i la informació o els element que conte, incloent textos, documents, fotografies, dibuixos, representacions gràfiques, base de dades, vídeos i també logotips, marques, noms comercials o altres signes distintius, estan protegits pels drets de propietat intel·lectual o industrial, dels quals Rsmotor SC o les empreses del seu grup son titulars o amb llicencies legítimes.\nRSmotor SC no es responsable de la informació i altres continguts integrats en espais o pàgines WEB de tercers accessibles mitjançant enllaços, hipervincles o links.\nRSmotor SC no es fa responsable dels perjudicis que es poden derivar, entre altres de:\n-Interferències, interrupcions, errades, omissions, averies telefòniques, retards, boquejos o desconnexions en el funcionament del sistema, motivades per deficiències, sobrecarregues i errades en les línies i xarxes de telecomunicacions\n-Intromissions il·legítimes mitjançant l’ús de programes malignes de qualsevol tipus o a través de qualsevol mitjà de comunicació.\n-Ús indegut o inadequat del lloc WEB.\n-Errades produïdes per un mal funcionament del navegadors o pel ús de versions no actualitzades del mateix\nRS motor 2020\nAquest web utilitza cookies pròpies I de tercers per recopilar informació estadística del hàbits de navegació per millorar els nostres serveis i compartir-les amb tercers i analitzar el trànsit del web. Pots obtenir més informació de les cookies aquí


►FLAHSDANCE, El Musical torna al Teatre Tívoli de Barcelona al setembre - Teatre Musical\n26 juliol, 2019►FLAHSDANCE, El Musical torna al Teatre Tívoli de Barcelona al setembre\n►Flashdance, El Musical tornarà al Teatre Tívoli de Barcelona el pròxim 12 de setembre, on es representarà durant 3 úniques setmanes, fins al 29 de setembre.\n►En la primera temporada de funcions a Barcelona -de l’1 de març al 21 d’abril-, més de 50.000 espectadors van veure ja el musical basat en la mítica pel·lícula de Paramount Pictures, un dels films més taquillers de la dècada dels ’80, guardonat amb els premis Oscar, BAFTA, Globus d’Or i Grammy, entre d’altres.\n►L’actriu, cantant i ballarina Chanel Terrero, interpreta el paper protagonista d’Alex Owens, una noia de 18 anys, soldadora de dia i ballarina exòtica de nit, que somia a anar a la prestigiosa Shipley Dance Academy i convertir-se en una ballarina professional.\n►Adaptat i dirigit per JC Storm i coreografiat per Vicky Gómez, Flashdance, compta amb un repartiment format per 28 artistes, entre actors, cantants, ballarins i músics, que actuen en directe amb solos espectaculars de violí, saxo i guitarra, posant el fermall d’or a l’espectacle. El director musical, Guillermo González, recupera aquells “hits” arxiconeguts que triomfaven a les pistes de la dècada dels ’80, com What a Feeling, Maniac, Glòria o I Love Rock & Roll, afegint sons actuals, més metàl·lics i amb més corda, que porten el públic a viure un autèntic concert en directe.\n►Flashdance, és la primera producció de Selladoor Spain, la filial d’Selladoor Worldwide, productora de teatre líder internacional que recentment ha obert una oficina a Madrid amb l’objectiu de convertir-se en el principal centre d’activitat de la companyia a Europa continental i expandir-també a Amèrica del Sud produint espectacles en espanyol. Selladoor és responsable de musicals d’èxit com Jersey Boys, Footloose, The Producers, Avenue Q, Little Shop of Horrors, Monty Python ‘s Spamalot, Fame, The Wizard of Oz, Dolly Parton’ s 9 to 5, Amelie i Little Miss Sunshine. I han participat en el finançament de Moulin Rouge The Musical.\n►Després de Barcelona, Flashdance iniciarà la seva gira per diverses ciutats espanyoles: Roquetas de Mar (12-13 d’octubre), València (17 d’octubre – 3 de novembre), Sevilla (15 i 16 de novembre), Mallorca (5 i 6 de desembre ), Granada (13 i 14 de desembre) i la Corunya (27 i 28 de desembre). Posteriorment, farà temporada al Teatre Nou Apol·lo de Madrid del 23 de gener al 12 d’abril de 2020.