Detingut a Cullera per tretze delictes d'estafa per internet\nL'autor havia comés 13 delictes d'estafa a les províncies d'Alacant, Àvila, Càceres, Castelló, Còrdova, Madrid, Navarra, Sevilla, València i Valladolid\nper Javier Escribano 25/08/2021 11:36h\nLa Guàrdia Civil, en el marc de l'operació “CONCESSIONARI”, ha detingut a un home de 44 anys, de nacionalitat espanyola, per 13 delictes d'estafa a través d'internet.\nL'operació es va iniciar el passat 15 de juny després de la recepció, d'aqueix mateix dia, d'una denúncia interposada en el Lloc Principal de la Guàrdia Civil de Cullera, en la qual el perjudicat manifestava haver sigut enganyat a través d'internet per la compra d'un vehicle.\nEls investigadors van descobrir que l'autor anunciava la venda de diversos vehicles, en un lloc web popular per a anuncis en línia a Espanya, i els oferia a un preu de mercat molt més baix del normalment establit. Una vegada que un futur comprador contactava amb l'autor, est li requeria un avançament d'entre 100 i 300 euros en concepte de reserva mitjançant un proveïdor de serveis de pagament que era col·laborador de les entitats bancàries.\nA més, l'autor sol·licitava al comprador una còpia del document nacional d'identitat per a anar agilitant els tràmits de compra del vehicle. Al seu torn, l'autor remetia aquest document d'identitat, adquirit de manera il·lícita, a un altre tercer comprador per a identificar-se com el venedor i, d'aquesta manera, intentava transmetre una falsa sensació de fiabilitat i confiança. L'autor, amb la intenció d'evitar que algun venedor reconeguera la fotografia del seu cotxe a Espanya, adquiria les instantànies d'un lloc web d'origen francés.\nEl dia 3 d'agost, agents de la Guàrdia Civil de Cullera van detindre a un home de 44 anys, de nacionalitat espanyola, per 13 delictes d'estafa en les següents províncies: Alacant, Àvila, Càceres, Castelló, Còrdova, Madrid, Navarra, Sevilla, València i Valladolid.\nUna vegada detingut, els investigadors van descobrir que tenia 10 requeriments judicials de diversos jutjats del país. Les diligències han sigut entregades en el Jutjat de Primera Instància i Instrucció número 21 de València.\nInvestiguen el possible assassinat d'un xiquet pel seu pare en un hotel\nTroben mort a Alzira un home que havia desaparegut quan tornava de treballar


Els bisbes no aprovaran cap document sobre la unitat d'Espanya en l'assemblea extraordinària\nL'assemblea extraordinària de la Conferència Episcopal Espanyola (CEE) no té previst aprovar cap document específic sobre la unitat d'Espanya com a "bé moral" i sí fer una reflexió de "caràcter pastoral" sobre l'actual situació política i cultural d'Espanya. En l'assemblea plenària del mes de març molts bisbes van demanar aquest conclave extraordinari per analitzar l'actual situació espanyola. La pròxima visita del papa a València també podria explicar el caràcter extraordinari.\n21/06/2006 - 00.03 Actualitzat 21/06/2006 - 15.04\nEl responsable de comunicació de la CEE, Isidro Catela, ha recordat que la celebració de l'assemblea extraordinària es va acordar en votació durant l'assemblea del mes de març quan una vintena de bisbes van plantejar que sempre "hi havia poc temps per allò important" en aquests plens, i que hauria d'analitzar-se l'actual situació espanyola.\nEl plenari se centrarà, segons Catela, a reflexionar des del punt de vista pastoral sobre la situació actual de la societat espanyola en els aspectes cultural, educatiu, polític, etc. El director, amb tot, ha dit que "no existeix" cap document sobre la unitat d'Espanya.\nAlgunes informacions han apuntat últimament que els bisbes proclamarien alguna resolució vinculant la unitat de fe i la unitat política. Davant això, fins i tot l'expresident de la Generalitat Jordi Pujol ha assegurat que establir aquest tipus de lligams "no és admissible".\nAmb tot, alguns bisbes que assisteixen a l'assemblea no troben desenraonat que analitzin qüestions sobre la unitat o sobre política. Ho ha dit el bisbe de Jerez, que ha afirmat que "té sentit perquè reflecteix la sensibilitat de la Conferència Episcopal per estar pròxima al poble".\nDocuments sobre política\nHores abans de l'inici de l'assemblea, el secretari general de la CEE, Juan Antonio Martínez Camino, ha presentat el llibre "Moral política. Magisteri de la Conferència Episcopal Espanyola 1972-2002", que recopila "nou dels més importants documents dels bisbes sobre els temes de què sempre han parlat i tornaran a parlar". "Aquesta publicació mostra que els bisbes no comencen de zero", ha indicat.


Cicle Superior | Escola Mestre Ignasi Peraire | Pàgina 4\nFinalistes WAPPS de Fundació PuntCAT\nD’entre 1.183 grups inscrits i més de 3.300 alumnes participants… Estem orgulloses de poder compartir amb vosaltres que dels tres finalistes de la categoria de primària, dos grups són de l’escola Mestre Ignasi Peraire ?\nAquest projecte que s’ha realitzat al llarg d’aquest curs en què el producte final ha estat la creació 10 pàgines web, ens ha permès ampliar el coneixement sobre comunicació audiovisual ?, endinsar-nos en el món del disseny, de la programació amb WordPress i un cop més, el treball en equip ?, que sempre ens aporta un excel·lent resultat.\nEl tema central era indagar sobre un dels 17 objectius de desenvolupament sostenible de la ONU, 17 objectius per transformar el nostre món ?\nL’alumnat de cinquè ha assolit amb escreix la idea inicial del projecte i l’equip docent no podem estar més satisfet ?\nFelicitats als participants i en especial als guanyadors!\nHola gent del MIP!!!\nDurant aquest període de confinament, us proposem una activitat d’enigmes perquè practiqueu en família i penseu durant una estona, per fer-la més divertida. Cliqueu a la imatge i podreu entrar a l’enllaç. Un cop a dins, seguiu les instruccions.\nCicle Inicial, Cicle Mitjà, Cicle Superior, Infantil enigmes 0\nMIP Ràdio no s’atura amb el confinament. Ara més que mai, aquesta eina de comunicació ens serveix per compartir novetats, vivències, aprenentatges i emocions.\nClicant els enllaços podreu escoltar cada contingut. Tots ells tenen molt de valor, són produits i gravats des de casa amb mitjans casolans pels alumnes de l’escola i editats pels mestres accedint digitalment a l’estudi de MIP Ràdio.\nEntrevista sobre el COVID-19 de l’alumne Arnau Montalà al seu pare, regidor de l’ajuntament de Mollerussa.\nNotícia de Joan Pocurull.\nNotícia de l’Abel, la Lídia i la Mia.\nRecepta d’ous de pasqua d’en Roc i en Cam Salvadó.\nL’Hugo Alvarez entrevista el seu pare Oscar. Explica com una xarxa d’impresores 3D fabriquen materials de protecció sanitària de forma urgent i altruïsta per col·laborar en l’emergència sanitària que ens afecta.\nLa Sakura Pastor presenta un nou noticiari sobre la COVID19.\nEl següent podcast explica un dia de confinament de l’Eudald, segurament t’hi sentiràs molt identificat o identificada.\nLa Queralt Vilalta ha redactat aquesta notícia al voltant de la COVID-19\nPROJECTE WEBS AL PUNT – WAPPS\nLlocs web de 5è curs del MIP\nWeb de lengua castellana.\nL’alumnat de cinquè curs ens explica les seves rutines diàries un dia qualsevol de la setmana.\nPareu atenció perquè ho fan en anglès!\n5è, General, MiP Ràdio 0\nDes de SEP de cinquè curs hem redactat la carta de comiat del rei carnestoltes.\nHola nens i nenes de l’escola MIP sóc el rei carnestoltes espero que ja hagueu fet lo que us he manat.\n1. Anar amb un pentinat colorit o original\n2. Portar… Llegeix més»


Aena i el Prat, història d'una maquinació\nLa història entre el Prat i Aena és, en menys temps ja que l'aviació és una cosa relativament recent, la repetició a una certa escala de les relacions entre Espanya i Catalunya. Aena ha explotat al màxim l'aeroport català i la seva prioritat sempre ha estat Barajas. A començaments de maig es va viure una situació tercermundista a causa de la falta de previsió en els controls de seguretat que efectua la Guàrdia Civil. No és que el delegat del govern espanyol, Enric Millo, no informés les autoritats corresponents amb prou antelació. Simplement que la desídia en l'anàlisi de les dades rebudes va provocar un col·lapse descomunal en la compra de les màquines necessàries i en el reforç policial.\nCap aeroport espanyol no va patir el caos de Barcelona i, per descomptat, Madrid ni se'n va assabentar. Es va dir per part de les autoritats espanyoles que el problema venia del reforç de la seguretat europea, cosa que era certa però no només per al Prat. Ara és una empresa de seguretat, Eulen, la que posa en perill el normal funcionament de l'aeroport per problemes laborals. Tampoc no sembla que afectarà Barajas, que té una altra empresa de seguretat, Prosegur, la que operava també al Prat fins a 2015, en què Aena va adjudicar la seguretat a Eulen.\nVagues de zel en les últimes setmanes, vagues en diferents franges horàries a partir de divendres i vaga total cap a mitjans de mes. Aquest és el menú per a l'aeroport del Prat en les properes setmanes si Aena no reverteix la situació que té amb una de les seves empreses proveïdores. He conegut de sobres en els últims anys com decideix el Ministeri de Foment el tracte que ha de tenir el Prat, la dependència d'Aena encara que sigui una empresa semipública i la seva relació amb una empresa privada com Iberia. És impossible que l'aeroport de Barcelona jugui la lliga dels grans en igualtat de condicions.\nAlmenys en dues ocasions s'han fet tímids esforços des de Barcelona per trencar aquesta perniciosa dinàmica. La primera amb l'aprovació de l'Estatut d'autonomia de 2006, aquest que apareix ara com la mare de tots els problemes. El tema del Prat va ser objecte de dures negociacions, entre una primera posició inicial que donava a entendre que el govern català tindria l'última paraula en un consorci a la crua realitat: tot se seguiria decidint a Madrid.\nLa segona vegada va ser l'acte convocat a l'Iese el 2007 per diverses entitats i personalitats en defensa d'un salt qualitatiu del Prat i la millora de les seves connexions internacionals. Aquella empenta es va dissoldre com un terròs de sucre quan el govern espanyol va posar a ratlla Foment del Treball, la Cambra, el Cercle d'Economia i el RACC. Només aquests últims van protestar una mica durant un temps però res més.\nAvui el Prat és un aeroport desbordat de trànsit i de rutes, sent el que més creix de la península, però amb un mal endèmic que és Aena. Aquest és realment el problema i les altres coses són només exemples per no voler abordar el veritable problema. Potser per això, l'alcaldessa Ada Colau ha optat per eludir un conflicte que fa molt de mal a Barcelona.\nCaos prat El delegat Govern recorda a Turull que el conflicte El Prat no és amb Aena El Nacional\nVaga Aeroport Turull exigeix a AENA i Millo solucions al Prat: “Que no marxin de vacances” El Nacional\nCaos Prat Les aerolínies demanen mesures urgents per acabar amb les cues al Prat El Nacional\nJo crec que per a escriure un article com aquest ens hauriem d'informar millor,ja que si diem que falten guardiescivilsquan volem dir que falta policía nacional ,perdem credibilitat desgaciadament\n¡¡¡serás imbécil!!! nunca Barcelona ha tenido tantas comunicaciones aereas como ahora y tanto éxito con su aeropuerto. Ah, pardona, me olvidaba que ha sido regalo de papa Noêl\nel espectacular crecimiento del Prat, que ya es rival de Barajas mientras hace años se apoyaba casi exclusivamente sobre el puente aereo también se debe a AENA, entonces. ¿o solamente los problemas derivan de ellos y los logros se deben a no se sabe quien? Venga, un mínimo de seriedad por favor y dejen de mentir a la gente con estúpidos victimismos\nVergonya de batllessa, no dir ni un mot quan centenars de milers, o milions, de persones estan amb un ai al cor pensant si podran o no agafar llurs vols a la seva ciutat. Quin fàstic de tot plegat, perdoneu.\nFora jaaa d aquesta monarqu ia bananera i tercermundista , el seu principal objectiu es fotre i sotmetre a Catalunya , amb la connivencia de certs palmeros unionistes.\nigual que el metro...eh!!!???? Esteu obsessionats.\nPorque no te callats! Jajajajajaja\nEm quedo amb l'última frase: "Ada Colau ha optat per eludir el problema", o sigui, que amaga el cap sota l'ala, mira cap a una altra banda, es fa la distreta, està de vacances, no hi és ni se l'espera.\n@Pep, mentre la presidenta "burgesa" del parlament és amenaçada amb inhabilitacions, la "progre" batllessa fa la gara-gara amb l'estat que manté a la societat catalana sotmesa (avui, tema aeroport). Llavors, Colau, Pisarello i cia són les esquerres espanyoles colonials?. El 15 M consisteix en maquillar el llenguatge, com fa el seu comentari, i traslladar els bàndols espanyols a CAT? i, a aquest mitjà?. Salutacions\n@Pep, comparteixo que estigui dolgut per l'actual equip municipal que estava a sou de DESC, aprofités informació de les clavegueres i demostri tan poca capacitat de govern. Perquè vostè i molts ciutadans esperaven més del moviment 15 M, però malauradament varen ser contractats i promocionats pels mitjans per a controlar i diluir el vertader motor de canvi social a CAT. Sento que hagi caigut en la trampa de l'estat ESP. Salutacions


Benelux. Departament d'Empresa i Coneixement\nBalanç d’estiu del mercat belga i novetats dels operadors a Països Baixos\nEl darrer informe publicat per l’Associació Belga de Turoperadors (ABTO) mostra un augment de viatges durant el mes de juliol, que va concentrar el 42% de les vacances d’estiu respecte al 35% de l’exercici anterior. El mes de juny també mostra un increment, concentrant el 22% de les sortides, respecte el 16% durant el 2018. Les vacances als mesos d’agost i setembre, en canvi, s’han reduït considerablement representant respectivament un 23% i un 12% el 2019, quan durant el 2018 van ser d’un 27% i un 22%.\nL’estudi també mostra que els mesos durant els quals van reservar les seves vacances d’estiu van ser gener (20%), febrer (13%) i març (11%), principalment. Pel que fa a les destinacions durant els 4 mesos d’estiu, Espanya es troba en segon lloc amb un 11%, només per darrere de França, que ha rebut un 24% de les arribades.\nEl mateix informe mostra les activitats preferides dels turistes belgues durant les seves vacances d’estiu. Aquestes han estat: visites culturals (78%), activitats de lleure (77%), esports (56%) i els esports d’aventura (50%)\nNovetats dels operadors\nAquesta tardor es podria confirmar l’entrada del fons d’inversió Triton com a accionista majoritari de Corendon, després de tancar la mateixa operació amb Sundio Group a principis del 2019. Sundio Group i Corendon són actualment dos dels principals operadors a Països Baixos amb un enfocament molt similar: operen fonamentalment online, tenen una estratègia basada en el preu i estan especialitzats en producte sol i platja a destinacions del mediterrani.\nD’altra banda, D-rt Groep, també entre els principals operadors líders al mercat holandès, ha decidit comprar el grup Zonvaart Reizen. Aquesta compra suposa l’adquisició d’un total de 12 agències de viatges ubicades al nord del país, a més de les 3 línies de negoci Destinations Travel, Send Me Anywhere i Anko Reizen.\nUna altra novetat al mercat de Països Baixos és la reconversió de la plataforma d’opinió de viatgers Zoover en OTA. La companyia, que ja ho va intentar fa 4 anys, començarà la venda de paquets a finals d’aquest any.


Mètodes de protecció contra el virus | Base 3\nEl teu negoci continua obert en quarantena? Fes-ho més segur per a tu i els teus clients amb diferents mètodes de protecció!\nSi el teu comerç es troba dins dels que poden romandre oberts durant la quarantena, podeu prevenir al contagi del Coronavirus utilitzant diferents productes i mètodes de protecció.\nSegons el comunicat de l'OMS, va afirmar que no és necessari l'ús de màscares a l'aire lliure, pel fet que el virus no s’aerosolitza, i només pot contagiar-se fins a 1,5 m, producte de les microgotes de saliva que genera la tos, els esternuts, o la respiració. A conseqüència de la densitat del COVID-19, cau directament al sòl , on pot sobreviure fins a 2 o 3 dies.\nNo obstant això, A més de prendre les precaucions bàsiques per a evitar el contagi, com rentar-se les mans, no tocar-se la cara i desinfectar superfícies, hi ha diversos elements i mètodes de protecció contra el virus, addicionals perquè el teu negoci sigui el més segur possible.\nUn d'aquests elements és el protector de taulell, fabricat amb metacrilat, una varietat del plàstic que es caracteritza per la seva gran transparència, lleugeresa i resistència. D'aquesta forma, gràcies al protector entre la caixa i el client, podràs garantir la seguretat dels teus treballadors.\nUns altres dels mètodes de protecció, per a respectar el distanciament social recomanat per l'OMS, és la instal·lació de vinils per al sòl indicant l'espai entre clients a l'hora de fer cua per a pagar, per exemple, o fins i tot informant d’altres advertències.\nFinalment, la cartelleria de prevenció tant en la vidriera com dins del comerç pot ser informació rellevant i molt útil per als clients.\nTots els productes i mètodes de protecció esmentats anteriorment es realitzen a Base3, i poden ser personalitzats per a adaptar-los a les necessitats del teu negoci.\nPer a més informació, no dubtis en consultar-nos.\nCuidar-nos és responsabilitat de tots!\n06 April, 2020 | BLOG base3 TORNAR


El cop de calor en animals - Clínica Veterinària Natura\nInici > General > El cop de calor en animals\nPublicat: 11:13h a General, Informació, Salut i Benestar\tper\tPaula Mira Butjosa 0 Comentaris\nEl cop de calor succeeix quan els mecanismes del cos no són capaços de mantenir la temperatura corporal dins els valors normals, podent provocar lesions multiorgàniques (ronyó, fetge, sistema nerviós central, problemes de coagulació, a l’aparell digestiu…), en alguns casos provocant la mort de l’animal. Els gossos i gats pràcticament no suen (només ho fan pels coixinets) i això els fa més sensibles a les altes temperatures que els humans.\nFactors que predisposen a un cop de calor:\nAnimals molt joves o d’edat avançada.\nMalalties cardíaques o respiratòries.\nAltres malalties com l’hipertiroidisme, malalties del sistema nerviós central…\nRaces braquicèfales com el boxer, bulldog anglès i francès, carlí, boston terrier o gats perses, que degut a les seves característiques morfològiques tenen més dificultat respiratòria i de termorregular que altres races.\nHaver patit un cop de calor fa més susceptible a l’animal de poder patir-ne un altre.\nManca d’aigua fresca.\nAmbient tancat sense ventilació ni climatització com el cotxe.\nHumitat ambiental elevada.\nEls símptomes d’un cop de calor són:\nLlengua molt vermella i brillant.\nBabeig excessiu amb saliva espessa.\nFreqüència cardíaca elevada.\nSímptomes d’empitjorament del cop de calor:\nLes genives que estaven de color blanquinós es tornen vermell intens o blavós.\nDebilitat i desorientació, mareig.\nVòmits i diarrea amb sang.\nxoc i coma.\nCom actuar si el nostre animal té un cop de calor\nSi sospiteu de cop de calor mulleu a l’animal i porteu-lo al veterinari ràpidament, que monitoritzarà la seva temperatura, valorarà si l’animal necessita fluids i oxigen i farà analítiques sanguínees per saber l’estat dels òrgans interns i de la coagulació.\nMentre aneu de camí al veterinari si podeu heu d’intentar baixar-li la temperatura mullant-lo amb aigua fresca. L’aigua molt freda pot ser perjudicial, sobretot en gats i races petites, ja que fer disminuir la temperatura corporal massa ràpid pot provocar també lesions internes Si l’animal és capaç de beure pel seu compte li podem oferir aigua.\nSi no en vol no l’hem de forçar.\nCom prevenir el cop de calor:\nMantenir al animals de més risc en zones fresques tot i que no faci molta calor. Hem de tenir en compte també que per aquests animals l’exercici normal pot ser perjudicial.\nEn els dies molt calorosos restringir l’exercici també als animals de menys risc.\nDeixar a la disposició de l’animal sempre abundant aigua fresca\nNo deixar mai l’animal dins del cotxe quan fa calor, ni uns minuts. Recordeu que la temperatura del cotxe s’eleva molt ràpidament.\nSi fa molta calor deixar els gossos dins de casa. Si no és possible, assegurar que els gossos que deixem a l’aire lliure tenen accés a zones d’ombra.\nHumitejar l’animal o deixar al seu abast zones on ell mateix es pugui mullar.\nArticles, calor, gos


Notícia: L’Ajuntament de Blanes es tenyirà de lila divendres i es manifestarà pel ‘20S Emergència Feminista’\nL’Ajuntament de Blanes es tenyirà de lila divendres i es manifestarà pel ‘20S Emergència Feminista’\nNoticia publicada a la web el 09/17/2019 12:37:15 PM\nA 2/4 de 9 de la nit hi haurà una concentració davant el consistori, il·luminat de color violeta tot el cap de setmana, seguida per una manifestació convocada a les 9 del vespre\nLamentablement, l’any passat Blanes va tenir el trist de ser el municipi on es va produir la primera víctima mortal de violència masclista a tot Catalunya. L’assassinat de la Patrícia, una veïna del barri d’Els Pins que moria a mans de la seva parella l’abril del 2018, continua molt present en la memòria d’una ciutat on, històricament, la lluita i defensa pels drets de les dones ha estat sempre molt intensa tant des del consistori com des de la societat civil.\nConcentració suport víctima i família dona assassinada març 2018\nAra, el proper divendres 20 de setembre, l’Ajuntament de Blanes amb el suport de diferents entitats s’ha adherit a una convocatòria generada a nivell de l’estat espanyol per la Plataforma de Dones d’Alacant, que compta amb el recolzament d’una gran quantitat de poblacions. Sota el lema ‘20S, Emergència Feminista’ l’objectiu és declarar l’estat d’emergència feminista per fer un crit d’alerta a tothom respecte els assassinats, abusos sexuals, violacions i violacions en grup que pateixen les dones.\nEl 20 de Setembre, 20-S, les dones i els homes sortiran al carrer per clamar per una societat sense violència masclista. La Plataforma de Dones d’Alacant ha emès un comunicat on s’assegura que ‘ens trobem en una situació d’emergència’, atès que al juliol passat es va assassinar una dona cada dos dies: ‘Això ja no és un avís, declarem l’emergència feminista’, deia el comunicat.\nPunt Lila, Concentració de Llum Violeta, Taller de Fanalets i Manifestació\nEls actes organitzats a Blanes el proper divendres, 20 de setembre, es localitzaran en primer lloc al Passeig de Dintre, davant l’edifici de l’Ajuntament de Blanes. En aquest indret, des de les 6 de la tarda fins les 8 del vespre, hi haurà instal·lat un ‘Punt Lila’, una carpa amb informació, prevenció i conscienciació sobre el què suposa la violència masclista.\nDurant aquest mateix horari, l’Associació de Dones Artesanes de Blanes (ADAB), ha organitzat dues activitats que tindran lloc al mateix Passeig de Dintre, al costat de la carpa on hi haurà el Punt Lila. ADAB farà una xerrada-taller sobre eco-feminisme, i es construiran fanalets amb material reciclat, perquè després es puguin lluir a la concentració i a la manifestació.\nPosteriorment, a 2/4 de 9 de la nit, començarà una concentració on es demana a les dones i homes assistents que portin una llum violeta ja sigui amb un mòbil, un fanalet, una llanterna o el què se’ls pugui acudir. Al terra de pedra del Passeig de Dintre, davant la façana del consistori, s’hi dibuixarà el logotip que simbolitza la convocatòria del 20-S arreu de l’estat espanyol i es distribuiran espelmes liles entre el públic perquè les encenguin i les vagin dipositant sobre el traçat.\nAjuntament de Blanes il·luminat de color violeta tot el cap de setmana\nPer donar encara més èmfasi a aquesta acció, l’Ajuntament de Blanes encendrà en aquest mateix moment, a les vuit i mitja de la nit, la il·luminació de la façana principal que, durant tot el cap de setmana, serà de color lila. Després de la lectura del ‘Manifest 20-S, Emergència Feminista’, començarà una manifestació encapçalada per una pancarta amb el lema ‘La Nit Serà Violeta 2.0.S: NO TENIM POR!’, la mateixa frase que encapçalarà la façana de l’Ajuntament a través d’una pancarta penjada al balcó principal.\nLa manifestació està previst que faci un recorregut pel centre de la vila, pujant pel Carrer Ample i continuant pel Carrer Raval, Carrer Muralla i tornada al Passeig de Dintre, on es dissoldrà definitivament. El Servei de Polítiques d’Igualtat i el Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) de l’Ajuntament de Blanes s’ha encarregat de l’organització de totes aquestes activitats, comptant amb el suport de la Plataforma de Dones de Blanes i l’Associació de Dones Artesanes de Blanes.\nData de realització: 09/17/2019 | Data de la darrera actualització: 09/20/2019


Pastanaga - Informació general\nPastanaga, Daucus carota / Umbelliferae (Apiaceae)\nEnergia: 24.00-35.00 kcal\nGreixos: 0.20-0.30 g\nFibres: 2.40-3.63 g\nCalci: 25.00-41.00 mg\nZinc: 0.100-0.303 mg\nClor: 33.00-61.00 mg\nFòsfor: 15.00-35.00 mg\nFerro: 0.300-2.10 mg\nManganès: 0.042-0.210 mg\nPotasi: 170.00-312.00 mg\nSeleni: 1.00-1.33 µg\nSodi: 25.00-60.00 mg\nIode: 2.00-5.10 µg\nProteïnes: 0.60-0.98 kcal\nCarbohidrats: 4.80-7.90 g\nA Retinol: 0.00-1570.00 µg\nA Carotenoides: 8115.00-11100.00 µg\nE o Tocoferol: 0.51333-0.560 mg\nK o Filoquinona: 16.86-16.86 µg\nB1 o Tiamina: 0.032-0.100 mg\nB2 o Riboflavina: 0.010-0.053 mg\nB3 o Niacina: 0.200-0.950 mg\nB6 o Piridoxina: 0.140-0.270 mg\nB9 o Àcido Fòlic: 4.50-7.00 mg\nC o Àc. Ascòrbic: 4.50-7.00 mg\nEnergia: 18.34-24.00 kcal\nFibres: 2.47-2.50 g\nCalci: 24.00-37.00 mg\nFòsfor: 17.00-30.00 mg\nFerro: 0.40-0.57 mg\nPotasi: 120.00-189.00 mg\nSodi: 42.00-50.00 mg\nCarbohidrats: 3.14-4.90 g\nA Carotenoides: 7560.00-7560.00 µg\nE o Tocoferol: 0.56-0.56 mg\nB1 o Tiamina: 0.06-0.09 mg\nB2 o Riboflavina: 0.03-0.03 mg\nB5 o Àc. Pantotènic: 0.180-0.180 mg\nB6 o Piridoxina: 0.10-0.10 mg\nB9 o Àcido Fòlic: 2.00-5.00 mg\nC o Àc. Ascòrbic: 2.00-5.00 mg\nLa pastanaga és una de les hortalisses més conreades al món. El seu consum s'ha estès àmpliament, ja que actualment es troba disponible als mercats durant tot l'any. La part consumida de la pastanaga és la seva arrel, de la qual existeixen múltiples formes i sabors. Destaca pel seu contingut en caroteno i vitamines A, B i C.\nLa pastanaga és rica en caroteno, substància precursora de la vitamina A, necessària en el creixement, desenvolupament d'ossos, vista, manteniment dels teixits, reproducció i en el sistema hormonal. A més, es creu que prevé contra el càncer, a part de ser un aliment ric en fibra i baix en calories.\nLa pastanaga és una de les hortalisses més conreades al món. Àsia és el major productor, seguida per Europa i els Estats Units. La producció mundial de pastanagues ha augmentat en els últims anys, fins a aconseguir les 18.500.000 tones de l'any 1998. Actualment està present als mercats durant tot l'any ja que els climes dels diversos països permeten una rotació de cultius.\nLa part de la planta que es consumeix és l'arrel, de la qual existeixen diferents varietats, de manera que el sabor i la forma poden variar, encara que sempre amb coloració ataronjada. Per a consum en fresc es prefereix la forma cilíndrica.\nForma part important en l'alimentació moderna actual, pel seu contingut vitamínico, en vitamines A, B i C, sent molt apreciada principalment pel seu contingut en caroteno, precursor de la vitamina A. Entre els diversos usos que se li ha donat al llarg de la història, a més de para alimentació, destaca l'extracció de sucre o la utilització de les seves llavors com a medicina per part de celtes i romans. S'aprofita tant per a consum en fresc com per a la indústria, en forma de purés, congelats, conserves…\nLa pastanaga es conrea per la seva arrel, que normalment és de color taronja, encara que existeix una gran varietat de colors, grandàries i formes. El primer any forma l'arrel i les fulles, i no és fins al segon any quan floreix, formant una tija que pot aconseguir 1,5m d'altura sobre el qual apareixen les flors, blanques, groguenques o blaves.\nLa pastanaga pertany a la família de les Umbelíferas, sent el seu nom científic\nDaucus carota. És una planta bianual conreada per la seva arrel comestible, allargada i cònica. El primer any del seu cicle desenvolupa l'arrel i una roseta formada per poques fulles. Durant el segon any es forma la tija que donarà lloc a les flors. La tija floral pot aconseguir 1,5m d'altura, i les flors poden ser blanques, groguenques o blaves, i es disposen en umbel·les. És una planta bastant rústica, encara que té preferència pels climes temperats, suportant gelades lleugeres.\nEn general, el contingut de caroteno és major en l'escorça i coll de l'arrel que al centre i àpex. Presenta una àmplia varietat quant a grandària i color de l'arrel, la qual cosa permet agrupar-les en tres grups:\n- Pastanagues vermelles curtes, amb longitud inferior a 10cm\n- Pastanagues mitjanes o semicortas, amb una longitud entre 10 i 12cm\n- Pastanagues semilargas, amb una longitud entre 13 i 20cm\n- Pastanagues llargues, de longitud superior als 20- 25cm\nAjudes de bellesa\nIngerir pastanagues amanides amb suc de llimona diàriament o amb freqüència, és de gran ajuda per conservar sana la pell, el cabell i la vista


L'acompanyament, la millor 'químio'\nEnric Mart í Suau\nPresident de l’Oncolliga Comarques de Lleida\nActualitzada 10/10/2019 a les 11:13\n–Bon dia!– ens hem dit l’un a l’altre. La veritat és que no fa gaire bona cara i l’he vist més tallat, cosa estranya en ell; és clar, en aquestes circumstàncies... No ha parlat gaire, més aviat m’ha deixat fer; de fet, li he explicat tot el que jo he volgut i ell m’ha escoltat estoicament, assentint amb el cap, interessant-se en algun punt, però sense jutjar-me. Jo l’hi he agraït, però. La veritat és que en tenia ganes, volia buidar el pap, explicar-li que tot allò se’m fa costa amunt, que hi ha moments en què tinc por, que no suporto que em compadeixin i que vulguin convèncer-me que tot allò no serà res.\nDesprés d’una bona estona plegats, el meu amic se n’ha anat. Jo m’he quedat sol a l’habitació de la planta d’Oncologia. Em sento millor –malgrat l’amarg regust de la quimioteràpia–. Compartir tot allò que m’inquietava m’ha alliberat. Aferrar-li la mà m’ha obert el cor.\nAbans de marxar, el meu amic m’ha fet un somrís. Jo l’hi he tornat. Aquest dijous, l’Oncolliga inicia la campanya 2019 “Una flor per a un projecte”, enguany dedicada a l’acompanyament de persones afectades de càncer. Els recursos obtinguts s’adreçaran a la compra de 28 butaques per a pacients i acompanyants de la planta d’Oncologia de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova.


La intel.ligència constructiva | Psico-Ajuda\nInici › general › La intel.ligència constructiva\nLa intel.ligència constructiva\nPublicat el 2 d'abril de 2009 per Psicòloga en pràctiques — Sense comentaris ↓\nLa intel.ligència és una facultat potencialment positiva però es pot utilitzar de manera destructiva. Com deia Sri Yukteswar “hi ha persones que tracten de ser altes tallant el cap als altres”…\nHo podem dividir en intel.ligència constructiva i intel.ligència destructiva. Anem a veure uns quants exemples:\nEscolten més del que parlen.\nAccepten més crítiques de les que emeten.\nSón permisius amb el comportament aliè i exigents amb el propi.\nDetecten fàcilment els valors dels altres.\nProcuren modelar-se a si mateixos i tendeixen a apreciar els altres.\nTendeixen a mantenir relacions simètriques.\nParlen més del que escolten.\nEmeten més crítiques de les que accepten.\nSón exigents amb el comportament aliè i permissius amb el propi.\nDetecten fàcilment els defectes dels altres.\nS’erigeixen com a model i tendeixen a menysprear els altres.\nTendeixen a establir relacions jerarquitzades i de predomini.\nSovint hi ha persones que utilitzen la intel.ligència destructiva per compensar els seus temors i sentir-se més segurs en comptes d’escollir la via de la superació personal.\nUtilitzar la intel.ligència constructiva ens permet desenvolupar-nos, millorar com a persones, créixer, evolucionar, etc… Així doncs, comencem a utilitzar l’intel.ligència constructiva?\nFont: Antoni Bolinches\n‹ Programes d’auto-ajuda. Funcionen?\nTests online per entretenir-se ›\nEtiquetat amb: intel.ligència


Sant Tornem-hi: d’abril 2013\nPSC, JSC, monarquia, república... senyors, en què quedem?\nMentre en Pere Navarro (primer secretari del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC)) demana que el rei Joan Carles I abdiqui i cedeixi el tron a son fill Felip per tal d’enfortir la monarquia espanyola i així encetar una nova Transició (20-2-2013, vegeu la notícia del 324.cat), la Joventut Socialista de Catalunya (JSC) -branca juvenil del PSC-, amb motiu del 14 d’abril (aniversari de la Segona República Espanyola), reclama que cal anar cap a una nova república espanyola per a “superar una institució, la monarquia, que no para de desacreditar-se”.\nVeam, senyors del PSC i nanos de la JSC: en què quedem? I el concepte coherència?\nI encara pretenen posar-se al capdavant de la nostra societat...\nEscrit per en Xavier Rull a les 10:05 1 comentari:\nEtiquetes de coments: JSC, monarquia, PSC, república\nEl llegat dels pobles al vocabulari català (4): els gitanos\nEl poble gitano o rom prové de les zones de Panjab i el Rajasthan, a cavall de l’Índia i del Paquistan. Són de natura nòmada; per això no ha d’estranyar que, cap al segle XI, emigressin cap a l’Orient pròxim i el nord d’Àfrica. D’aquests dos punts van penetrar a Europa i per això hi ha gitanos a pràcticament tots els països europeus. Els europeus van utilitzar el terme egiptano (en anglès mitjà Gipcian) per a referir-s’hi perquè hom creia que venien d’Egipte o de zones de l’Àsia Menor (com s’ha vist, però, només hi eren de pas). Per això la forma actual gitano (en anglès, Gypsy) es considera un gentilici forçat. En aquest sentit, més val emprar el terme rom. Pel que fa a la seva llengua, se’n sol dir caló o romaní. (Sobre la situació sociolingüística del caló arreu d’Europa, vegeu l’article “And-i amari chib (en la nostra llengua)”, d’en Carlos Muñoz, publicat a la revista Llengua i Ús, 20, any 2001, pàgines 12-16.)\nEls gitanos, doncs, van arribar a Catalunya en temps antics. Van incorporar el català com a llengua de relació fins i tot entre ells (encara és així als centres històrics de Tarragona, Lleida o Perpinyà); però fins al segle XX al costat de la seva llengua (encara hi ha algú que la parla). Fruit d’aquest contacte, el català ha incorporat mots calós, i tots propis dels registres col·loquials (rarament apareixen escrits en documentació administrativa).\nEl mot català d’origen caló més important és calé o calés ‘diners’ (s’escriu sense r final però noteu que la gent diu calerons i calerets...). Feia referència a una moneda més bruna que les altres: la gent volia dir que aquelles monedes eren gitanes (calós), perquè els gitanos són foscos de pell. Finalment el mot calé va acabar designant el diner en general. Com a curiositat direm que al nord de l’Índia negre es diu encara així (calé), incloent-hi el nom de la deessa Kali (femení de kala) ‘la negra’.\nAltres mots o expressions: xantar la mui (o tancar la mui o xantar la boca) ‘callar’ (en retrocés, però encara hi ha gent de mitjana edat o jove que ho diu); catipèn ‘pudor’ (mot femení); cangrí ‘presó’ (mot femení); xava i xaval ‘noi’; ful ‘fals’; pirar(-se-la) ‘anar-se’n’; xorar o xorrar ‘robar’; menda o menguis ‘jo mateix’ (però també com a 3a persona); apoquinar ‘pagar’; i cangueli o canguelo ‘por’, usat també en castellà perquè els seguidors del Reial Madrid l’apliquen al Barça cada cop que -il·lusos- es pensen que atraparan l’equip blaugrana.\nUn mot força corrent en el català col·loquial general és halar, pronunciat amb aspirada (al diccionari farien bé d’explicar que la hac d’aquest mot sona). Amb tot, sembla que aquest mot caló ha passat al català mediatitzat pel castellà, ja que els gitanos de Perpinyà diuen jalar amb la jota catalana (és a dir, com jaure).\nDos mots més força curiosos. El primer és camelar ‘enganyar, enredar’. Sembla que en origen significava ‘enamorar’ i ‘estimar’. Aquesta idea es desprèn del fet que el Vocabulari de l’argot de la delinqüència de Joan J. Vinyoles (Millà, 1978) indica que, a principi del segle XX, en català camelar significava ‘voler (algú)’, ‘estimar’, ‘festejar’, ‘enamorar’. D’altra banda, camelar està emparentat amb un mot del sànscrit, una antiga llengua que es parlava a l’Índia, concretament el mot kama ‘amor, desig amorós, plaer sexual’ (compareu-ho amb kama-sutra ‘aforismes sobre la sexualitat’, títol d’un llibre en sànscrit sobre comportament sexual). La traslació semàntica segurament s’explica perquè si A intenta lligar-se B li ho pinta tot de color rosa; o si A està enamorat de B, aquest B pot fer fer a A el que vulgui; és a dir, el pot enredar.\nEl segon mot curiós és dinyar-la ‘morir’ i endinyar ‘enganyar’, ‘pegar’ i ‘encolomar’. La relació semàntica també és clara: si endinyar volia dir ‘pegar’, podia derivar en ‘morir’ (algú que rep molts cops pot morir); però també es pot pegar metafòricament quan s’encarrega a algú una feina de mal fer. Amb aquest sentit en català diem encolomar una tasca a algú, però també endinyar una tasca a algú. Per la seva banda, en castellà d’això en diuen precisament pegarsela a alguien.\nEl llegat gitano a casa nostra, doncs, té una certa importància en el camp lingüístic.\nEscrit per en Xavier Rull a les 18:10 Cap comentari:\nEl llegat dels pobles al vocabulari català (3): els àrabs\n(Abans de continuar: un lector em demana obres de consulta on hi figuri informació com la que reporto. Un bon llibre és Història del lèxic català d’en Jordi Bruguera (Enciclopèdia Catalana, 1986). De fet, part de la informació l’he extreta d’aquesta obra. Hi ha altres treballs que aporten més dades sectorialitzades, però aquest és un compendi prou sintètic i que combina bé el rigor científic amb la capacitat de divulgació.)\nEl llegat àrab present en la llengua catalana és considerable, si bé lleument menor del que trobem en castellà o portuguès. Al segle VII dC, en plena ensulsiada del regne visigòtic -que ocupava tota la península Ibèrica i part del sud de França-, un grup de mercenaris del nord d’Àfrica penetren a la península. Aviat s’adonen que poden apoderar-se de totes les terres -les lluites fratricides entre visigots els havia debilitat- i imposen la seva cultura; per tant, també la religió i una llengua aleshores puixant: l’àrab.\nCal dir que l’impacte cultural del nord d’Àfrica a ca nostra és de gruix. Per exemple, el gust dels pastissets o casquetes (dolços típics de les Terres de l’Ebre, en forma de mitja lluna i generalment farcits de cabell d’àngel) és molt semblant al d’altres dolços que es troben a Tunísia.\nPel que fa al vocabulari, tenim molts com duana, gatzara, cotó, taronja (si bé els àrabs devien agafar el mot del món indopersa), rajol o rajola, safata, llebeig (de labaig ‘que ve de Líbia’), genet (de zeneti ‘individu de Zeneta, tribu berber els membres de la qual muntaven a cavall’), suda ‘castell senyorial’ (com els de Lleida o Tortosa), drassana, almirall, carxofa, barnús (tal com es diu avui dia al nord d’Àfrica d’aquesta peça de vestir), raval, magatzem, talaia, etc.\nSovint l’article àrab al apareix fusionat al mot que ha perviscut en català. Així, tenim alcalde (d’al-qadi ‘jutge’), alcova (d’al-qubba ‘volta, cúpula’ i ‘cambra menuda que dóna a una de més gran’), alcàsser ‘castell-fortalesa àrab’ (d’al-qasr ‘fortalesa’, si bé els àrabs tenen aquest mot pres del llatí castrum ‘castell’), aliacrà (d’al-yaraqan; tal com es diu a Eivissa i al País Valencià de la icterícia), almogàver (d’al-mugawir ‘incursor en terra enemiga’, participi present del verb gawar ‘fer una expedició’), alqueria (d’al-qariya ‘mas, conjunt menut de cases’) o algeps (forma valenciana del guix; tots dos mots procedeixen del grec gypsos, però el primer té l’article àrab fusionat).\nLa consonant de l’article àrab a cops s’assimila a la consonant que ve després. Així, tenim xarop o aixarop (provinent d’as-sarup, evolució d’al-sarup), atzucac ‘carreró sense sortida, cul-de-sac’ (d’az-zuqaq, evolució d’al-zuqaq ‘carrer estret’), arròs (d’ar-ruzz, evolució d’al-ruzz; l’àrab ho va agafar del grec), atzavara (d’as-sabbara, evolució d’al-sabbara, en àrab clàssic subbar) i atzar (d’az-zarh, evolució d’al-zarh; el mot zarh significa ‘dau’ o ‘cara d’un dau’, i en espanyol ha donat azar però també azahar ‘tarongina’ perquè aquest mot també significava ‘flors’).\nEl vocabulari català d’origen àrab també permet conèixer en quines matèries la cultura àrab va excel·lir. És el cas de les matemàtiques més abstractes, com es veu amb xifra (de sifr ‘buit’), àlgebra (d’al-gabr ‘reducció’) o guarisme i algoritme (d’al-hwarizmi, sobrenom del matemàtic iranià arabitzat Muhammad ibn Musà (segle IX), natural de Coràsmia, en àrab Hwarizmi, introductor de l’àlgebra a l’Europa medieval a través de les seves traduccions). També és el cas de la química, com veiem en alcohol com a forma culta i alcofoll com a forma adaptada de les pólvores de maquillatge (al-kuhul); i benzè com a forma culta i benjuí com a nom d’una resina balsàmica, a partir de luban gawi ‘encens de Java’. La gestió de l’aigua feta pels àrabs ens ha deixat mots i conceptes com sénia o sínia ‘roda per a extreure aigua’ (de saniya ‘sénia, molí’), séquia ‘canal de reg’ (de saqiya, participi actiu de saqa ‘regar’), assut ‘presa menuda’ com la que hi ha a Xerta sobre l’Ebre (d’as-sudd ‘petit barratge’), safareig ‘pica o bassa per a rentar roba’ (de sahrig ‘bassal’) o aljub ‘cisterna per a l’emmagatzematge d’aigua de pluja’ (d’al-jubb ‘pou’). Un darrer camp de domini de la cultura àrab és el joc d’escacs. El nom d’aquest joc ja evidencia l’influx àrab. Sembla que prové del persa xa ‘rei’ (encara fins al segle XX es parlava del xa de Pèrsia), de manera que en realitat significaria ‘joc del rei’. Algun altre autor ha proposat que prové d’as-sikak ‘els rengles de cases, els carrers’, per la disposició de les caselles sobre el tauler. Algunes peces d’aquest joc també tenen nom àrab. Com se sap, a més del rei i la reina, als escacs hi ha altres peces que simulen forces militars en combat. Així, els peons representen la infanteria i els cavalls la cavalleria. Els alfils i les torres han perdut modernament aquesta referència, però l’etimologia revela que representaven altres tipus de tropes. El mot alfil (en català antic també orfil) sembla que prové d’al-fil ‘elefant’ (pres del persa pil ‘elefant’). Per tant, evoca les tropes que anaven sobre elefants. Quant a la torre, ara evoca les torres d’assalt pròpies d’un setge medieval o directament la muralla defensiva -idea contradictòria amb l’enorme capacitat ofensiva d’aquesta peça-. Però en català antic hom en deia roc, mot que prové de l’àrab ruh, que significa ‘carro’ (sembla que pres, al seu torn, del bengalí roth ‘carro’, en sànscrit rathah ‘carro’ o ‘roda’; compareu-ho amb el llatí rota ‘roda’, ja que el sànscrit i el llatí són parents llunyans). Per tant, la torre evocava un altre tipus de tropa: la que lluitava sobre carros. El mot roc pràcticament ha desaparegut amb aquest sentit, però encara es diu enrocar (‘situar el rei defensat per una torre’).\nFinalment, cal esmentar la toponímia. Al sud de Catalunya, al País Valencià i a les Illes Balears hi ha manta pobles amb nom d’origen àrab, com la Pobla de Mafumet al Camp de Tarragona (és a dir, de Muhammad), Vinaixa a Ponent (de Ben Aïssa), Bràfim al Camp de Tarragona (d’Ibrahim), Benifallet a les Terres de l’Ebre (de Beni Alkalahet ‘fills d’Alkalahet’), Benissanet a les Terres de l’Ebre (de Beni Zanat ‘fills de Zanat’), Binissalem a Mallorca (de Beni Salam ‘fills de Salam’), Benifassà al Maestrat (de Beni Hassan ‘fills de Hassan’), Benimussa a Eivissa (de Beni Mussa ‘fills de Mussa’), Vinganya a Ponent (de Ben Gania ‘fill de Gania’: en Gania era el rei de Fraga al segle XII), Benicàssim a la Plana (de Beni Qassi ‘fills de Qassi’), Altafulla al Camp de Tarragona (d’al-tahuila ‘peça de terra’), l’Aldea a les Terres de l’Ebre (d’al-daia ‘poblet’), etc.\nEscrit per en Xavier Rull a les 16:21 Cap comentari:\nPSC, JSC, monarquia, república... senyors, en què ...\nEl llegat dels pobles al vocabulari català (4): el...\nEl llegat dels pobles al vocabulari català (3): el...


Dansant la vida, dansant el ventre. La meva evolució en la dansa del ventre – per Èlia – Dansa Dona Vida\nDansant la vida, dansant el ventre. La meva evolució en la dansa del ventre – per Èlia\n13 Abril 2015 17 Abril 2015\nOndulacions, melodies, vibracions, mans, mirades, colors, escalfor i silencis… cercles…jo.\nVaig arribar a aquesta dansa per casualitat i des del primer dia la vaig reconèixer com un espai meu. Era alguna cosa que parlava de mi, alguna cosa que parlava de les dones que m’acompanyaven i m’envoltaven. En aquesta dansa vaig trobar un secret especial, un secret que avui intueixo i començo a entendre… segueixo ballant cap a ell.\nVa ser amor a primera dansa. Després de les classes m’emportava amb mi un secret únic i genuí molt especial. Alguna cosa que anava més enllà del que podia entendre en aquell moment amb 14 anys. Eren moviments que perfilaven el meu cos de forma orgànica, eren ritmes que em sentia propis, era consciència de mi mateixa i de l’altra, del meu origen i naturalesa, del meu cos, de la meva persona, de la meva feminitat i sexualitat. I no estava sola, érem un clan, el concepte de grup existia i ens acollia. Les classes eren un espai on compatir, un espai on dansar l’alegria, la pena, les pors, les il·lusions i sobretot el descobriment d’una mateixa. Era l’illa on la tècnica oriental ens protegia de forma respectuosa, sensual i delicada.\nLa dansa ha evolucionat en el meu cos i als meus ulls. No sóc la mateixa persona que quan va començar i la nostra relació no sempre ha sigut fàcil. Al llarg d’aquests 13 anys hem tingut moments de tot, vaivens d’amor i rebuig. En algun moment de la meva vida la dansa va passar a un segon pla, les prioritats eren unes altres, i l’enamorament va deixar pas a un bonic afecte i a una relació més pràctica. Així vaig estar durant uns quants anys. Era el moment de la tècnica, però també de la transmissió, de la voluntat de donar, però amb el sentiment de manca d’eines.\nEn tornar al centre dels meus orígens, vaig retrobar en aquesta dansa una part de mi molt oblidada, va ser un viatge molt bonic de retorn a l’origen de la dansa més clàssica oriental, on la tècnica em guiava cap a records llunyans i oblidats. Per mi era la veu d’una dansa que havia estimat molt, com una mare que m’havia donat molt i que em reclamava.\nAl reconnectar amb ella, vaig començar la recerca de la meva pròpia dansa. Em vaig sentir acollida i en un estat de maduresa com per acollir-la a ella i a tot allò que la vida m’oferís. Amb la dansa del ventre vam dissenyar un punt de trobada conjunt on ella em donava el llenguatge i jo formulava el meu propi poema. Era la recerca del meu propi moviment.\nLa dansa del ventre m’ha ofert al llarg dels anys el coneixement d’un estat físic, emocional i espiritual molt especial. Sento aquest coneixement com un regal, l’accepto i em sento mereixedora d’aquest. I sento el desig de voler-lo compartir amb més dones.\nI ara, de cop m’adono que la dansa està en el meu present de nou, i sobretot en el meu futur, en el meu propòsit de vida, en el meu desig més genuí el qual pren sentit només amb ella. La dansa del ventre es vincula amb el meu desig de fer un treball d’acompanyament a dones, a dones conscients en els diferents canvis i processos vitals i sobretot a dones que dansen la maternitat.\nLa dansa del ventre un dia em va regalar un petit camí que anava cap a mi, per on fer un viatge cap al meu propòsit de vida sense saber-ho, avui el camí ja no és estret, sinó que s’ha fet ampli, serè i lluminós, un camí pel qual camino acompanyada. La dansa m’ha permès ser jo mateixa, m’ha permès estimar-la i rebutjar-la, i sempre m’ha seguit acollint.\nAmb aquests anys hem tingut moment d’acostament molt profund i en altres, la sensació de buidor estava latent en mi. Vaig tenir la necessitat de buscar en altres danses el que potser en algun moment ella no em podia donar. Però avui entenc i sento que el meu origen, la meva essència bàsica, que va més enllà d’una tècnica específica, és ella.\nUn bonic arbre amb arrels profundes i nombroses branques per on transitar, sempre amb les arrels profundes del tronc per tornar quan sents que caus. Un dia, no fa molt, em va arribar la llavor per plantar el meu propi arbre, estic buscant el terreny més adequat, l’aigua més bona, el moment és optim per retornar a la terra tot allò que un dia em va donar… Cap allà vaig, a plantar el meu propi arbre dansant la vida.\nÈlia Teis Segura\n>> aquí pots veure el meu currículum\nPosted in: INSPIRACIÓ\nParir un projecte\nI tu, perquè balles?


Projecte de millora de 1.050 m2 de cruïlles de Figueres\nL’Ajuntament de Figueres ha enllestit un projecte per millorar cinc cruïlles de la ciutat. Té un àmbit d’actuació de 1.050 m2 i un pressupost de 45.015 euros.\nSe centrarà en els encreuaments dels carrers Col·legi amb Vilafant; Col·legi amb Sant Pau; Sant Llàtzer amb Sant Antoni; Sant Pau amb Pere III; i, finalment, Muntaner amb Sant Pau.\nSegons la memòria i el projecte realitzats des dels Serveis Tècnics Municipals, els treballs posaran especial èmfasi en la reparació de paviments amb desnivell, el canvi d’algunes escomeses de clavegueram i la substitució de panots d’espina de peix i llambordes granítiques, entre d’altres. No només s’actuarà en les voreres o asfalts, també s’ha previst el canvi d’elements de mobiliari urbà d’algunes de les cruïlles.\nEl regidor de Serveis Urbans, Qualitat Urbana i Manteniment, Joaquim Felip, explica que “es tracta d’actuacions necessàries per millorar trams d’unes cruïlles que pel pas de vehicles i la seva rodadura havien quedat malmesos. Es tracta d’una obra que va més enllà del manteniment odinari que es realitza des de la Brigada municipal”.


Quim Torra - Judici de Molt Alta Tensió | NacióDigital\nJudici de Molt Alta Tensió\n«Han estat 15 anys de lluita contra aquesta autopista energètica que senzillament acabava amb una terra i un paisatge i una manera de ser i de viure»\nper Quim Torra, 14 de febrer de 2017 a les 22:00 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 14 de febrer de 2017 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nLa meva família prové de Santa Coloma de Farners. Durant generacions, el nostre paisatge han estat els boscos de les Guilleries, les seves rieres i ermites, una terra dura i aspra, selvàtica i ferotge. Aquest és el llegat de vida, de treball, que els avantpassats ens han deixat. Uns boscos i una terra tocada per la voluptuositat de la natura, poblada de llegendes, suada per talladors, arrossegadors, carboners, buscarols, escorçaires i guardaboscs. Avui, amb senders i corriols que ens inviten a endinsar-nos en un espai no només tocat per la màgia de la llum i dels colors, sinó ple de vida.\nAvui és un espai fràgil, amenaçat, pendent d’un fil. Un espai que lluita per no ser devorat. I per això molts s’han aixecat per a defensar la terra, uns costums, una manera d’ésser i viure al món.\nDemanen 36 anys de presó al conjunt dels 6 imputats que van manifestar-se a Fellines (Pla de l’Estany) per protestar contra la MAT i evitar que es construís una torre, la 66, absurda, innecessària, d’un impacte ambiental colossal.\nAl web https://torre66.wordpress.com/ hi trobareu tota la informació sobre aquest judici, així com el seu manifest, que acaba amb aquestes paraules: “Fem una crida a la solidaritat amb les persones imputades, a qui es demana penes de presó per defensar la nostra terra i la gent que hi viu; per defensar un altre model de consum i de vida. La solidaritat, la nostra millor arma!”. I certament, és així: solidaritat amb els qui defensen la terra.\nHan estat 15 anys de lluita contra aquesta autopista energètica que senzillament acabava amb una terra i un paisatge i una manera de ser i de viure. Les comarques gironines van alçar-se contra tal despropòsit. Càrrecs electes i ciutadania van oposar-s’hi. Ara, davant d’aquestes imputacions, la unitat de diversos col·lectius de les comarques gironines ha portat a la campanya «Judici de Molt Alta Tensió» per a aconseguir l’absolució d’aquests activistes. M’hi comptin, si us plau.\nAquests dies passats parlava amb el meu nebot, Ernest Morell, activista antiMAT de Santa Coloma, que em va donar la clau per entendre el perquè de tot plegat: “No pot ser que perseguim i reprimim aquells que defensen i cuiden el territori de la que ara sí que és evident que ha suposat un impacte ambiental i paisatgístic brutal. Les entitats i la societat civil organitzada en aquest àmbit són un tresor que cal mantenir: associacions ambientals, excursionistes, caus,... Ja no se'ls va fer cas en el moment de construir la línia (tot i el clam unànime dels municipis, els partits a nivell nacional o van restar immòbils o bé van donar suport a la línia), tot i que ara molts han canviat d'opinió (tots menys el PP van donar suport el 2014 a la moció contra el Ramal de Santa Coloma i Riudarenes). I ara que la línia ja està construïda anem a per ells amb penes tan desmesurades?”.\nCuidar la gent que ens cuida el país. Defensar els defensors de la terra. Vetllar per un llegat mil·lenari. Pensar en els qui heretaran la llum i els colors dels nostres boscos. En els qui viuran després de nosaltres. Quina terra els volem deixar? Tot això és en joc en aquest judici.\nQuim Torra, president de la Generalitat. Va treballar d'advocat a una companyia d'assegurances durant 20 anys. Editor i fundador de l'editorial Acontravent. Ha publicat treballs sobre Eugeni Xammar, Montserrat Roig i l'exili català. Va ser director del Born i president d'Òmnium Cultural. El seu darrer llibre: Muriel Casals i la revolució dels somriures. Ha estat director de la Revista de Catalunya. A Twitter: @quimtorraipla.\nCom un sol poble contra el feixisme\nEl programa electoral\nLlista Única de Defensa de la República\nEleccions o independència?\nLes raons de Churchill\nUna declaració d'esperança\nAls herois de l'1-O\nFundar la República\ncorredor del mediterrani\nPer Anònim el 15 de febrer de 2017 a les 19:04\nY por el otro lado reclamando el corredor del mediterráneo dónde la melancolía y la "terra" ya entran en juego un pelín menos...\nPer Anònim el 15 de febrer de 2017 a les 00:01\nAixò cantava el sempre inefable Camilo Sesto i, pel que veig, el nostre cronista es suma i, tot bucólic i pastoril ell, ens diu que: "La meva família prové de Santa Coloma de Farners. Durant generacions, el nostre paisatge han estat els boscos de les Guilleries, les seves rieres i ermites, una terra dura i aspra, selvàtica i ferotge. Aquest és el llegat de vida, de treball, que els avantpassats ens han deixat". Doncs bé, una cosa és el llegat (la "deixa" que deia el seu -suposo- entranyable Jordi Pujol per tal de pretendre aclarir els seus fons millionaris envoltats de foscor -que fa pudor-) i una altra cosa és el que ha succeit (ben lluny d'aquesta paisatge idílic). El nostre cronista, com és ben sabut, ha anat de poltrona en poltrona i la vida fàcil no li ve de nou (almenys en la seva generació, lluny de la vida rural que ens descriu). Nen de "familia bien", educat juntament amb el seus dos germans (varons és clar, aleshores no era concebible un centre mixte) en un dels col.legis més elitistes barcelonins dels de "a sobre de la Bonanova" (si cal dono el nom) durants els immediats anys del post-franquisme, ón per cert era ben difícil sentir parlar català fins i tot al pati (podeu preguntar-li si ell era una excepció -a mí no em consta-). I ara ens adorna amb aquesta disquisició de les arrels, del "terruño", etc. etc. Molt bé home, molt bé !!\nSI TINGUESSIM QUE DEFENSAR LA TERRA\nPer Anònim el 14 de febrer de 2017 a les 22:56\nNO PARARIEM ! Perquè la construcció s'enten en aquest món com a destrucció de la terra, del paisatge, ... i fins i tot del paisanatge!


Cambrils celebra la Festa Major de la Immaculada\nReus / Notícies / Festes\nComença el dissabte 30 i s’allargarà fins el 8 de desembre\nLa Diada de la Festa Major recupera la colla castellera dels Xiquets de Cambrils\nMercè Dalmau i el regidor Lluís Abella van presentar el programa\nCambrils. Costa Daurada. 30 novembre 2013.\nLa Festa Major de la Immaculada de Cambrils torna del 30 de novembre al 15 de desembre amb actes tan tradicionals i populars com la processó i la commemoració del Setge de 1640. El programa s’obre el dissabte 30 amb el lliurament de Premis Vila de Cambrils de Fotografia i Poesia, que tindrà lloc a les 18 hores a la Sala de Plens.\nDiada de la Festa Major: 8 de desembre\nEl 8 de desembre, el dia gran de la festa, hi ha la Missa Major, amb l'actuació de la Coral Verge del Camí, a l'Església Parroquial de Santa Maria, i la processó de la Immaculada, amb la participació de la Colla Gegantera Tota l’Endenga, el Ball de Valencians i el Ball de Bastons de Cambrils, acompanyats per la Cobla Antiga Espremulls.\nLa Diada de la Festa Major recupera enguany la colla castellera dels Xiquets de Cambrils, que en arribar la processó, restituirà la placa commemorativa de la façana de l’Església de Santa Maria, coincidint amb els 20 anys de la primera actuació a la plaça. La colla, que s’ha tornat a posar en marxa aquest octubre amb la intenció de normalitzar l’activitat durant el proper any, realitzarà en públic un pilar de quatre, el mateix castell que van aixecar el 1993.\nLa jornada finalitzarà amb un concert (18 hores) i ball (19 hores) de Festa Major amb l’Orquestra Cimarron al Palau Municipal d’Esports.\nLa commemoració del Setge, una de les pàgines més sagnants de la història de Cambrils, és un dels actes més destacats de la Festa Major d’Hivern. El dia 1 de desembre a les 11.45 hores les autoritats acompanyades del seguici festiu sortiran de la plaça Espanya i aniran fins a la plaça del Setge, on després de la traca tindrà lloc l’acte institucional, a càrrec del conseller de la Presidència, Francesc Homs. El final de festa serà la ballada dels Gegants del setge (el Marquès de los Vélez i el Cabo Quiñones) de la Colla Gegantera Tota l’Endenga i el Ball de Bastons de Cambrils.\nD’altra banda, com a novetats d’enguany, hi ha el concert de dixie amb la Dixie Band Taller de Músics, el divendres 6 de desembre al passeig Albert, i els jocs gegants per a tota la família que s’instal•laran també al passeig Albert l’endemà dissabte 7 de desembre d’11 a 14 hores.\nCom cada any, al programa d’actes inclou l’encesa oficial de l’enllumenat de Nadal amb la Coral Infantil de l’Escola Municipal de Música de Cambrils, actuacions teatrals, activitats per la Marató de Tv3, el lliurament d’honors i distincions, presentacions de llibres i CD, conta-contes, exposicions, concerts, el torneig de futbol i el Cros Cambrils, els tallers oberts i el mercat de Nadal, entre altres actes.\nTots els actes són gratuïts però hi haurà urnes per fer aportacions voluntàries en benefici de Càritas Cambrils. Podeu consultar el programa complet aquí.\nEtiquetes: costa daurada, cambrils, festa major, concerts, cós blanc, carnestoltes, setmana santa, discoteques, dj, cambrils, festa major, immaculada, setge de 1640, processó, actes tradicionals, diada


Per Josep Vicent Guinot\nEl valencianisme es un concepte extrany que cada u dels valencians viu i compren d´una forma molt diferent, per aixo es tan dificil explicar exactament lo que es. Per a mi, el valencianisme es un sentiment, un sentiment de viure, voler i defendre cada una de les seues peculiaritats, la seua geografia, la seua arquitectura, la seua simbologia, la seua llengua..., pero clar, aixina es com yo ho entenc, pero com ho enten la majoria.\nPer eixemple, hi ha un valencianisme deportiu, que consistix en ser del Valencia CF i en eixir al carrer en la Senyera quan se conseguix un titul. Està be, mes val aixo que no res. Mes encara quan, enguany, el Valencia CF ha donat una lliço de lluita contra el poder establit i d´enfrontament contra l´imperi millonari de la meseta, i tot aixo en armes molt mes humilts que les dels seus rivals, perque l´exit del doblet - Campeo de lliga i Copa del la UEFA - l´ha conseguit a base de humiltat, de treball, de constancia i d´esforç, de creure en les seues possibilitats per damunt de tot i de tots. Ha segut, per tant, una victoria de Davit contra Goliat, eixe Davit que ha lluitat a soles contra tot l´imperi galactic\ni el seu univers mediatic, i que finalment ha demostrat que ni els uns eren tan grans com nos diuen en la televisio estatal o en el diari oficial de l´imperi, ni els demes som tan chicotets com podriem pensar-nos si nos atenem al poc de cas que nos fan eixos mijos que son tot excepte independents.\nUn atre eixemple de lluita, esforç i treball diari l´han protagonisat els atres dos equips que, ara ya podem dir-ho, tambe militen en la primera divisio del futbol espanyol. El primer d´ells, el Vilarreal, ya fa temps que lluita per conseguir algo mes que mantindres en primera. De fet, enguany ha get un bon campeonat de lliga i una excepcional copa de la UEFA, que li ha dut a jugar les semifinals. L´atre, el Llevant, ha conseguit despres de molts anys intentant-ho l´ascens a la primera divisio. L´aficio granota per fi ha conseguit el seu somni, i esperem que siga per a molts anys.\nTambe hi ha un valencianisme social que forma part d´eixe valencianisme deportiu pero que, ademes, te uns atres moments d´exaltacio de la valenciania. Es lo que sempre s´ha conegut com la "derecha regional valenciana", de "fort sentiment valencià" el dia del 9 d´octubre o el dia de la Mare de Deu i que, en aixo, dona per satisfetes les seues necessitats per a tot l´any. Està be, mes val aixo que no res, pero la realitat es que podria estar molt millor, perque esta no deixa de ser una posicio molt comoda, un\n"soc valencià pero no me demanes molt mes que reconeixer-ho" que, evidentment, resulta insuficient.\nMolt millor estaria si se treballara per esta terra de la mateixa forma que ho fa el valencianisme cultural. D´esta forma podem calificar a eixe valencianisme que, per mig de les diferents associacions escampades a lo llarc i ample del nostre Regne, com ho es per eixemple la nostra Cardona i Vives, lluiten dia a dia contra corrent per a evitar que la catalanisacio a que nos somet l´universitat i atres entitats catalanistes i es consentida pel govern de la Generalitat. Pero, tot siga dit i com no podia ser d´atra manera, perque els valencians som aixina, inclus dins d´eixe moviment cultural existixen diferencies, i algunes entitats i algunes persones que abans foren senyera d´eixe moviment valencianiste ara s´han convertit en comparses d´eixe moviment de tercera via i de "derecha regional valenciana" que se conformen en tan poquet com es el traure la Senyera el 9 d´octubre i en algun "Vixca la Mare de Deu".\nL´historia està plena de traïdors i venuts, de gent que, quan arriba el moment de pendre una decissio, decidix agarrar el cami mes facil, el cami de la conveniencia personal, el cami d´assegurar-se l´economia i/o la posicio social, encara que aixo represente la renuncia mes o menys evident a les idees que durant molt de temps havia defes.\nPer aixo no estaria de mes que els que encara nos mantenim en els nostres\nposicionaments inicials, els que no nos hem deixat dur per la corrent majoritara, els que no nos hem venut per un plat de llentilles mes o menys gran, deprenguerem algo d´eixa fantastica temporada del Valencia CF, del Llevant o del Vilarreal. Una lliço tan sencilla com aleccionadora, i es que el futur no està escrit, i que el treball diari, la constancia i el creure en u mateixa, acaba, sempre, donant el seus fruts.\nUna lliço que, ara mes que mai, hem de posar-nos dins del cap, perque nos quedava per parlar d´un atre valencianisme, el valencianisme politic, i eixe, desgraciadament està ferit de mort. De la mateixa forma que persones i entitats del valencianisme cultural s´han deixat portar per la corrent dominant, persones del valencianisme politic han acabat per afonar el proyecte que, ya molt malalt, encara existia. Es, com deia abans, una historia de traïdors i venuts, de falta de vergonya i orgull, d´acatament i sumissio. Per aixo, hem de dependre la lliço del Valencia CF. L´unic proyecte es el treball diari, la constancia i la seguritat en la victoria, i si alguns s´han encarregat d´afonar lo que existia, puix hi haura que fer un atre proyecte que arreplegue els sentiments i l´ideologia dels que continuen defenent la llengua i la cultura valencianes sense "tapujos", sense intromisions externes, sense concessions al poder establit i sense deixar-nos influir per les prevendes de tot tipo que nos oferixen per tal de canviar-nos de costat o de, simplement, ser una miqueta mes "tibios" i algo menys beligerants.\nI el temps posarà a cada u en el seu lloc.


Esports - El documental 'Glance up' explica la vida esportiva del palista Joan Pahisa\nEl documental 'Glance up' explica la vida esportiva del palista Joan Pahisa\nJoan Pahisa, a la dreta, en un moment de la gravació del documental / Font: Glance up\nel 6/nov/13 Joan Garcia Altres PDF\nEl palista santcugatenc Joan Pahisa és el protagonista del documental 'Glance up' produït per la Lupa Produccions, que s'estrenarà el gener. 'Glance up' explica la participació de Joan Pahisa als Jocs Mundials per a Persones amb Talla Baixa. El documental vol ser la primera pedra per crear una associació europea que promogui l'esport per a gent baixa.\nJoan Pahisa ha estat protagonista aquest estiu als Jocs Mundials per a Persones amb Talla Baixa disputat a Michigan, els Estats Units. Pahisa ha sumat cinc medalles, quatre d'or en natació i tennis taula i una de plata en bàdminton. Durant la competició, Pahisa s'ha convertit en el protagonista del documental 'Glance up' on explica la seva carrera esportiva i com conviu amb la malaltia SEDC, un tipus de nanisme provocat per un trastorn en el desenvolupament dels ossos. La productora Lupa Produccions està editant el film, de 120.000 euros de pressupost, que estarà disponible el gener. Per acabar de costejar aquesta inversió, Lupa Produccions vol aconseguir 12.000 a través del micromecenatge. De moment s'han recaptat gairebé 5.000 a falta de 28 dies per acabar el repte. Joan Pahisa es mostra sorprès per l'enrenou mediàtic que s'ha creat al seu voltant.\nEl documental neix després de la campanya de micromecenatge que vaig fer per anar als Jocs Mundials.\nEl documental també té una visió solidària perquè vol potenciar la creació d'una associació que promogui l'esport per a gent baixa a nivell estatal i europeu. Pahisa creu que aquest film pot sevir de trampolí per ajudar a les persones amb aquesta malaltia.\nEl documental ha de servir com a porta per crear aquesta associació.\nPahisa va ser l'únic representant espanyol als Jocs Mundials després de poder cobrir les despeses del viatge a través del micromecenatge.


Elter, el portal d'Osona - GRÀCIES BARÇA, ADÉU CRISI\nGRÀCIES BARÇA, ADÉU CRISI\nGooooool! Fa un mes que a Catalunya no se sent una altra cosa. Als bars, a les terrasses, a l’escola i a l’ascensor ja no es parla de res més que no sigui el Barça. El futbol ha matat la crisi, si més no de moment. Ni finançament, ni Estatut, ni atur, ni traspàs de rodalies. A Catalunya, el que realment importa és el Barça (i que em perdonin els aficionats de l’Espanyol).\nEl follonero, sempre amb el ganivet afilat, li preguntava al president Montilla abans de la final de Copa de rei si canviaria la Copa del Rei pel concert econòmic basc. Naturalment, la resposta era que sí! El que no tinc tan clar és si els catalans haguéssim respost de la mateixa manera. De fet, ara fa tres anys, en el programa El Club de TV3 es preguntava a la gent què preferia: Estatut o Champions? I la gent preferia la Champions! A posteriori s’ha vist que era una bona elecció perquè per tenir aquest Estatut era millor quedar-se amb la Champions. I qui se’n recorda ara de la grip nova? El gol d’Iniesta a Londres ens l’ha curat a tots.\nÉs el poder del futbol. Un esport capaç de treure 100.000 persones a Canaletes per celebrar una victòria. Som incapaços de sortir al carrer per demanar el finançament o per protestar per rodalies, però només falta que Iniesta marqui a l‘últim minut perquè milers de catalans, de manera espontània, saltin al carrer a celebrar-ho.\nMarx deia que la religió és l’opi del poble. Ara caldria canviar aquesta frase per dir que el futbol és l’opi del poble. De fet, per molts el Barça és gairebé com una religió, en la que el Camp Nou fa d’església que cal visitar cada diumenge i on l’himne és el pare nostre que cal recitar cada vegada que es vol combregar.\nLa diferència és que el nostre Jesús no és de Natzaret, sinó argentí, de la Pobla o de Fuentealbilla. Si fins i tot el Papa Joan Pau II era soci del Barça.\nFa bé Zapatero en ser del Barça, perquè si no fos per ell la veritat és que últimament les estaria passant encara més magres i de res li servirien aquests descomptes que es treu del barret, com si Espanya fos un supermercat on et fan rebaixa per dur la targeta client. De fet, jo si fos ell, ja estaria pensant en fer una lliga d’estiu. Seria la manera de mantenir la gent distreta.\nLa llàstima de tot plegat és que això ja s’acaba. Després del 2 a 6 del Bernabeu, de la Copa del Rei, del gol d’Iniesta, i del títol de lliga, ara totes les esperances estan posades en Roma. Si la pilota entra, tindrem dues setmanes més sense crisi, però si el Manchester guanya ens haurem d’esperar fins el setembre per tornar a ser feliços i oblidar-nos dels problemes reals. Per això només em queda dir que… Força Barça!


Barcelona: radiografia del conflicte veïnal | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa capital afronta els últims mesos de mandat de l'Ajuntament amb desenes de reivindicacions dels barris sobre la taula\nBarcelona 6 DES 2014 - 18:18\tCET\nVeïns de Gràcia mostren l'espai que l'Ajuntament pretén ampliar als bars i les terrasses de la plaça del Sol. CARLES RIBAS\nMés enllà dels problemes transversals (la pobresa, els desnonaments, el debat sobre el model turístic, comercial o sobre la privatització de l'espai públic), Barcelona afronta els últims mesos del mandat de l’Ajuntament amb desenes de reivindicacions veïnals sobre la taula. Els apuntava el número d'octubre de la revista Carrer, de la FAVB –que el mateix Consistori reprodueix parcialment al seu web Govern Obert– i afloren en les audiències públiques i els plenaris de districte.\nLes entitats consultades estan d’acord en tres qüestions. Una, destaquen que els conflictes que es troben en vies de solució o s'han resolt favorablement per als veïns han acabat així gràcies precisament a la pressió ciutadana. Dos, critiquen que els responsables municipals hagin planificat sense escoltar els veïns i asseguren que preval l'interès privat per sobre del públic. I tres, que malgrat el punt anterior, i en plena precampanya electoral, detecten un cert acostament dels mateixos responsables de les àrees i els districtes, que estan convocant reunions i trobades per tractar conflictes que fa anys que són sobre la taula. De vegades, això sí, presentant-los powerpoints i diagnòstics de problemes que els veïns coneixen millor que ningú.\nAquí va sorgir el clam contra els efectes del turisme massiu i els apartaments, primer al Casc Antic o el Born i aquest estiu amb l'esclat de la Barceloneta. L’Ajuntament va reaccionar amb un pla de xoc i inspeccions per enxampar negocis in fraganti; i a l'octubre va anunciar que suspenia la concessió de noves llicències sine die i a tota la ciutat. Els veïns també s'oposen a l'obertura de nous hotels, com el previst al Rec Comtal, el tràmit del qual va començar en mandats anteriors, abans de restringir noves obertures. La Barceloneta té altres dos fronts oberts, una derrota i una victòria, des del seu punt de vista. La derrota és la construcció, a punt d'acabar, de la marina de luxe del Port Vell, la promotora de la qual ha estat investigada per l'Oficina Antifrau. La victòria és la recuperació de l'edifici de l'antiga Cooperativa Segle XX, que la ciutat expropiarà per rehabilitar-la i convertir-la en equipament.\nLa zona de la Sagrada Família es va sumar a les protestes contra les molèsties del turisme massiu. El barri reivindica, a més, l'antic cinema Niza per construir-hi equipaments. Tancat durant anys, la notícia de l'obertura d'un Mercadona al soterrani ha encès els ànims en un barri inundat per turistes que amenacen el comerç tradicional. L’Ajuntament ha creat una comissió per tractar els temes calents, però els veïns no la reconeixen. Elfutur de l'actual presó Model es perfila com l'altre gran tema del districte. Després de l'anunci del trasllat definitiu el 2017, els veïns estan convocats el dia 15 a una primera reunió amb el Consistori, que partirà del pla de l'equip de l'alcalde Jordi Hereu, de 2009. A punt d’acabar el mandat, s'ha intentat accelerar el debat sobre les superilles, una idea molt potent però complexa de resoldre. En una de les dues grans superilles proposades se situa el solar Germanetes, que el Consistori ha cedit per tres anys als veïns, que n’estan gestionant l’ ús. El districte vol construir al solar un parc provisional, novament una decisió unilateral, diuen els veïns.\nHi ha diversos conflictes en aquest districte combatiu que el maig passat es va revoltar per defensar Can Vies, un símbol de la Barcelona popular. Mentre l’Ajuntament va haver d’aturar l'intent de desallotjament i va retornar temporalment l'edifici als okupes, amenaça ara de prohibir les obres de rehabilitació. El futur definitiu dependrà de la reforma del costat mar del calaix de les vies de tren. Molt vast, el districte encara altres fronts a molta distància física entre si. Lluny queden l'oposició a la reforma del Paral·lel, on l'Ajuntament ha accedit a consultar als veïns el disseny de sis places; i la Zona Franca, que espera el metro mentre viu com una amenaça la possible construcció d'una pista d'esquí. El barri tindrà les dues noves presons que substitueixin les de la Trinitat i la Model. Al mig, a Can Batlló estan molt pendents del futur de les naus d'un recinte el Bloc Onze del qual van fer seu el 2012; i a Montjuïc estan molt farts del soroll d'activitats com el Piknic Electronik a l'estiu, demanen més protecció patrimonial de la Satalia i s'oposen al pla del parc temàtic Open Camp a l'anella olímpica.\nL’associació de veïns reconeix que al districte “no hi ha grans conflictes de carrer”, encara que durant l'última sessió plenària es va fer públic que a la zona hi ha 300 pisos turístics. Els equipaments pendents són la batalla principal del barri. Hi ha sobre la taula la rehabilitació de l'antiga Cristalerías Planell, on s’ha de ressituar l'escola d'adults i un hotel d'entitats. L’Ajuntament ha promès començar les obres de la biblioteca, després d'anys de retard, però encara no hi ha data per reprendre el projecte de la residència de gent gran. Ni de l'institut, en un barri amb oferta abundant d'educació concertada. Respecte a la desapareguda Colònia Castells, l'associació recorda que encara que el conflicte principal es va resoldre, l’Incasòl ha venut una part de l'àrea que havia de ser zona verda.\nEl conflicte per l'amenaça del parc de l’Oreneta –segons els veïns– ha destapat altres amenaces, o almenys conflictes d'interessos, sobre la zona del parc de Collserola, si s'atén als vials que preveu el PGM. La qüestió és com es tracta la zona o si es considera que el parc comença a la ronda o a dalt, a la carretera dels Aigües. Les entitats més actives de la zona celebren el protagonisme que han tingut “les classes populars, que encara n’hi ha”, en una zona amb una renda elevada. Ara es disposen a fer pressió per aconseguir tres equipaments: la biblioteca J. V. Foix, a la plaça de Sarrià; la recuperació per a l’ús públic del parc de Can Ponsich, ara ocupat pels cotxes de la Guàrdia Urbana, i les casetes i l’entorn de l'Hort de la Vila.\nEl moviment veïnal no ha aconseguit aturar l'aprovació inicial del Pla d’usos del districte, però sí allargar el termini d'al·legacions i el compromís de l’Ajuntament que les considerarà “amb afecte”. A Gràcia preocupa la proliferació de grans albergs i l'ampliació de terrasses en un barri cada vegada més turístic. Més al nord del districte, els veïns expressen el seu temor a un futur tancament de l'hospital de l’Esperança, on s’han eliminat alguns serveis; i reclamen que es doni ús a la plaça de Sanllehí, inutilitzada per les obres de la línia 9 que no arriba. A Vallcarca, Hàbitat Urbà replantejarà la modificació del PGM del sector Vallcarca-Farigola que preveia derrocar una part del costat Llobregat de l'avinguda; els veïns han començat a debatre el futur de la zona. El tancament parcial del Park Güell és una altra “guerra”: els veïns alerten que la pressió dels turistes s'ha traslladat a les zones obertes del recinte.\nEl pla dels Tres Turons, que passen els mandats i no es defineix ni es posa en marxa, és un dels temes pendents al districte i té com a focus el futur dels habitatges que estan fora d'ordenació. Més clar és el rebuig al megaparc plantejat a Can Baró, que els veïns descarten per considerar que hi ha altres prioritats. Les bateries antiaèries del Carmel, en obres, són focus de preocupació entre els qui temen els efectes del turisme. En un districte que també conviu des de fa anys amb l'esvoranc de les obres de la línia 9 per sobre del nou hospital de Sant Pau, una altra de les incerteses és saber què passarà amb la Torre Garcini, una de les peces del canvi de cromos entre la promotora Núñez y Navarro i l’Ajuntament en el pla paralitzat del parc de l’Oreneta. Promesa en la propaganda electoral de Trias en sis barris, tampoc no arriba la cobertura de la ronda de Dalt, mentre els veïns no entenen que s'anunciï la reurbanització del Litoral al Morrot, “on no viu ningú”, diuen.\nEls índexs de pobresa i els desnonaments són el gran drama d'un districte que s'autoproclama “emprenyat” i que ha sofert greus episodis, com l’assalt no fa gaire a l'oficina de serveis socials de Ciutat Meridiana. Els retrets als serveis socials han protagonitzat bona part de les últimes audiències públiques. L'última campanya del moviment associatiu és “No és pobresa, és injustícia” i una de les reivindicacions concretes és que obri la residència d'avis de la Prosperitat, acabada des del 2012.\nEl districte acull una part de les promocions de pisos de lloguer públic que Regesa va vendre a un fons voltor, i els seus veïns s'han organitzat en una assemblea per respondre conjuntament a qualsevol modificació de les seves condicions. En el laberint orogràfic de Torre Baró, els veïns se senten abandonats i reclamen inversions, que ara mateix es concentren a la part baixa del barri. I, a l'altra banda de les autopistes, hi ha el barri de Vallbona, la lluita del qual és la recuperació del Rec Comtal.\nEls veïns assaboreixen la gestió veïnal de l'antiga Fabra i Coats que han aconseguit: L’Harmonia funciona a tota màquina. Però té diversos fronts oberts. El més gran, la cicatriu de les obres de l'estació de l’AVE a la Sagrera. Paral·lelament a la no-construcció del parc promès, l’enuig ha estat majúscul quan s’ha conegut la intenció de l’Ajuntament de situar un parc temàtic infantil a la llosa del Triangle Ferroviari. “El millor que pot fer l’Ajuntament per als nens del barri és un parc públic”, és la resposta conjunta de les associacions de Sant Andreu Nord, la Sagrera, el Bon Pastor i la Verneda.\nAltres reivindicacions són que es paralitzi l'ampliació del centre comercial La Maquinista; la pacificació delcarrer Gran o els equipaments pendents als terrenys de les casernes de Sant Andreu: mentre els legionaris desfilen cada diumenge al barri, hi falten pisos, la residència, l'institut i una zona verda, recorden els veïns.\nEls veïns de l'entorn de la plaça dels Glòries estan molt pendents de la licitació dels túnels per soterrar el trànsit en aquesta plaça que fa anys que està en obres. Si les obres, que costaran 170 milions, no comencen abans del final de mandat la faran grossa, avisen.\nAl Poblenou hi ha dos debats oberts: la reforma de la rambla, en què els veïns es van desmarcar de l’Ajuntament i van organitzar el seu propi procés participatiu, i l'intent de revitalització del carrer de Pere IV. Com passa a Nou Barris amb la residència de la Prospe, al Camp de l’Arpa esperen l'obertura de la residència i el centre de dia de gent gran al complex de l'antiga fàbrica Alchemika.


Baita Miralago Livigno Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Molin 252, Centro, Livigno, Itàlia, 23030 - Veure al mapa\nMés informació sobre Baita Miralago\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Baita Miralago és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Livigno. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Baita Miralago, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Habitació familiar, servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que Baita Miralago sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Baita Miralago és una elecció inteligents per a viatgers a Livigno, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (9)Famílies amb infants petits (8)Famílies amb infants grans (2)Grups (1)


Situat al peu de la Solana i sota la presència del pic Eixea (726 metres) un es pot meravellar d'una vista increïble de part de la Comarca. Des d'aquest lloc es poden iniciar excursions per diferents sendes i camins.\nUna d’aquestes sendes es la S.L V 11 senda de caràcter local – la nomenada Senda de l’Ombria. Amb un recorregut per l’entorn natural de la localitat, amb una distancia aproximada de set quilometres i una durada que per poc supera les dues hores ; com observem, es d’una dificultat baixa, el que es bo per a principiants o gent que sols vullga gaudir d’un paisatge esplendorós.\nAltres llocs d''interés\nÉs un immens pi pinyoner, que serveix d'important punt de referència en la zona nord del terme municipal. El conjunt es completa amb una font, amb abeurador i bassa, i un grup de plàtans amb una taula de forma cònica invertida en el centre. Aquest paratge sempre ha estat molt visitat per la gent d’Aielo, que anava a passar el dia i menjar-se la "mona" i la "cassoleta". També forma part d’aquest, la casa Cairent, antiga alcheria i lloch del terme d’Aielo, propietat de l’actual Marqués de Malferit.\nA pocs quilòmetres de la població comença la senda de l'Ombria, per la qual podem accedir al "Molló de les Mentires", des d'on podem gaudir d'una bonica vista del riu Clariano amb el Pont de l'Arcà i la vegetació que l'envolta. Aquest és un punt propici per a l'observació d'aus. També podem apreciar les interessants formacions calcàries que l'aigua ha anat modelant al llarg del temps, entre les que destaquen la "Cova de la Fos" i la "Cova Blanca". Des d'ací, podem iniciar visites al Pont de l'Arcà(aqüeducte) i a la Font de Pablo(font i bassa).\nSi el passeig el volem fer pel riu, començarem pel nou Mirador al Clariano, que hi es prop d’on era l’antic escorxador, pròxima localització del futur Centre de Salud del poble. A pocs metres trobarem una vella i gran xemeneia de rajol que forma part d'una antiga fàbrica d'alcohol, edifici del S. XIX1. I que tenim protegida, per mitjà de la Llei de Patrimoni de la Comunitat Valenciana, que diu així, “tenen la consideració de Bens Immobles de Rellevància Local, i amb aquesta denominació deuran incloure’s en els Catàlegs de Bens i Espais protegits, les següents categories (...) , les xemeneies de tipus industrial construïdes de rajola anteriors a l’any 1940.1\nDe camí cap al "Molí Propet", creuarem la sèquia per un camí estret, abans de girar la corba cap l’esquerra, miraríem a la dreta, on observaríem el riu Clariano i una albereda; al poc d’avançar tenim altra corba a la dreta, que lliga amb una gran recta, per acabar en un grup de revoltes que ens portaran al riu i al nostre destí.\nAl llarg del riu Clariano, trobem més alberedes com l’anterior i altres plantes de ribera fins arribar a la "Fonteta Eixea", font que prové de les filtracions del subsòl. Una vegada hem passat el "Pont de Baix", arribem a la "Font d'allà baix" que es plena de l’abeurador que hi ha al costat, de la vella Central Hidroelèctrica De tornada cap al poble, pujarem per una empinada costera que ens durà a l'antic llavador de principi del segle XX ,que va ser reformat ja fa uns anys i passarem pel Portal del Carme, una antiga porta d’accés a la localitat provinent des l’horta, on donarem per acabat el passeig.


La font de la pólvora - TRESC\nEl barri de Font de la Pólvora rep aquest nom perquè està situat al peu de l'antic polvorí, i les aigües de la font sempre han tingut un gust lleugerament picant. El trobes passat el cementiri i enfilant la muntanya. Aquest barri no surt mai a cap postal gironina, només a les notícies, de tant en tant.\nAllà, als anys setanta, es va construir una urbanització tancada per encabir bona part de la immigració més desafavorida. No va trigar a carregar l'estigmatització de la delinqüència i del tràfic d'estupefaents. Amb la crisi econòmica tot es va agreujar i el barri ha vist com augmentaven les dificultats per encaixar amb la ciutat actual.\nIntèrprets:Moha Amazian / Cristina Arenas / Esmeralda Colette / Biel Montoro / Pau Vinyals


Sernet Facility Services - Cinemes I Teatres\nL’afluència de persones que circulen diàriament pels cinemes i teatres provoca desgast i genera residus constantment, deixant les sales amb un aspecte de brutícia inacceptable per a la propera sessió. Per poder mantenir una neteja i higienització excel·lents es fa necessari un equip de professionals amb maquinària i productes específics per a tots els tipus de residus i superfícies que ens trobem en els cinemes i teatres. Gràcies als nostres especialistes i maquinària específica optimitzem el temps de treball sense perdre qualitat.\nLes butaques, catifes i moquetes són molt proclius a l’aparició d’àcars i a retenir olors, per això la higienització i desodorització és part fonamental de la neteja de cinemes i teatres. El poc temps entre sessió i sessió fa necessari l’ús de maquinària avançada de rentat i assecat per obtenir un servei de qualitat.\nNeteja de butaques\nNeteja de cortines i telons\nIgnifugació de cortines i telons


RACÓ VIATGER de Mariló: ALGÈRIA :En casa de Hamid a GHARDAÏA\nMª Mercè 11 de gener de 2014 a les 9:41\nMariló, esmorzar amb tu i el teu relat sobre la meva estimada Algèria, no té preu. Però el que m'ha fet emocionar més, ha estat la referència a la meva persona, al meu bloc i veure que has triat una de les meves fotos per ilustrar el teu viatge.\nDe debó, moltíssimes gràcies!\nMariló Sanz Mora 11 de gener de 2014 a les 10:17\nHola Mercè, este país, tan desconegut per a la majoria, no ho és per a tu, ho sé i per això he fet servir alguna de les teues fotos. Que t'haja agradat la meua visió i la meua experìència m'ompli de satisfacció, i que vinga de tu, que t'estimes el país per haver conegut els seus paisatges i la gent, més, perquè vol dir que reconéixes cada lloc o situació i és just el es preten, mostrar el que havia vist i fer sentir el que jo havia sentit. Una abraçada per a tu i continua amb tot el que portes\nendavant...que no és poc.


L'ambó de Poblet: de setembre 2021\nDn 7,9-10.13-14; Sl 137,1-2a.2bc-3.4-5 (R.: 1c); Jo 1,47-51\nMirant, veient, uns trons, unes flames, un foc ardent, un riu de foc. Això, és el que hem pogut veure els nostres ulls, aquest dies, en les imatges que en han arribat de l’erupció del volcà de la illa de La Palma.\nSembla calcat de la profecia de Daniel. Ara bé, Daniel ens mostra un vell venerable, amb un servidors. «Els seus servidors eren mil milers, els seus assistents, deu mil miríades». Són els àngels de Déu, que serveixen al cel.\nSón els àngels de Déu, amb el Pare i el Fill que s’acosta per rebre la sobirania, la glòria i la reialesa. «La seva sobirania és eterna, no passarà mai, la seva reialesa no decaurà». Els àngels de Déu serveixen al cel.\nNosaltres tenim la promesa, la promesa de Jesús, la promesa d’arribar a veure obert el cel, i els àngels de Déu sobre el Fill de l’home.\nPer això, a cadascú de nosaltres, ens cal veure, creure i conèixer.\nDe vegades no tenim els ulls de la fe, o els tenim plens d’estelles i bigues que ens impedeixen veure amb claredat. Jesús ens veu, ens mira, ens atreu cap a ell, i sobretot ens convida a obrir els ulls del cor per veure coses més grans al cel, els àngels de Déu pujant i baixant sobre el Fill de l’home.\nSí, creure en el Fill de l’home, com Natanael creu i proclama: “Rabí, vós sou el Fill de Déu, sou el Rei d’Israel”. Creure que Jesús ens salva la distància entre nosaltres i el Pare.\nCreure que els àngels amb la seva potència de Déu, com sant Miquel; amb la seva força de Déu, com sant Gabriel; amb la seva medicina de Déu, com sant Rafael; ens acompanyen en el nostre itinerari, en el nostre propòsit, en el nostre viatge cap al cel.\nNosaltres de moment tenim feina en la nostra escola del servei diví, assajant, cantant, enaltint, invocant, sentint, celebrant aquesta litúrgia terrenal que ara amb l’Eucaristia ens fa tocar el cel.\nHem de conèixer a què hem estat convocats, cridats, aplegats en aquesta comunitat concreta, on les Hores salvífiques de pregària litúrgica ens fan cantar a la presència dels àngels.\nJesús ens reconeix quan salmegem. Jesús ens coneix si som veritables monjos, com reconeix Natanael com un veritable israelita, un home que no enganya. Jesús coneix el nostre cor, el nostre pensament, les nostres obres, i sap si estem arrelats en la pregària o no.\nPerquè Jesús és el pontífex que ens comunica la possibilitat de veure, de creure i d’arribar a conèixer Déu Pare.\nAixí, vol que ja no cantem a la presència dels àngels sols, sinó a la presència de la glòria de Déu. Vol que cantem a la presència de la sobirania, de la glòria i de la reialesa de la Santa Trinitat; donant glòria al Pare i al Fill i a l’Esperit Sant, ara i sempre, i pels segles dels segles. Amén.\nNm 11,25-29; Sl 18,8.10.12-13.14 (R.: 9a); Jm 5,1-6; Mc 9,38-43.45.47-48\nÉsser, donar, escandalitzar, són els tres verbs que ens porten el fil conductor de la narració de l’Evangeli que se’ns presenta avui.\n«Qui no és contra nosaltres, és amb nosaltres». Jesús obre els ulls del cor i de la fe als seus deixebles. Ells volen posar barreres, límits, qualificacions, prohibicions, perquè algú fa el bé, en nom de Jesús i no va amb ells. Volen retenir el domini del nom, com si el nom de Jesús es pogués patentar.\nPerò, els límits de Jesús no son els nostres. La salvació de Déu no té límits, ni es constreny a un grup, ni a un poble, va al cor de la humanitat ferida. Les llavors de l’Esperit Sant, les llavors del Regne, sobrepassen el nucli dels deixebles. Tant de bo, que tot el món tingues l’Esperit de profecia, i que el Senyor donés a tots el seu Esperit!\nLa Constitució Pastoral de l’Església en el món contemporani, del Concili Vaticà II, ens diu: «Efectivament, havent mort Crist per tots i essent en realitat única la vocació darrera de l’home, que és la divina, hem de sostenir que l’Esperit Sant ofereix a tothom la possibilitat de participar, de la forma coneguda per Déu, en aquest misteri pasqual» (GS 22).\nAixí, la salvació sobrepassa fronteres i límits que els humans ens podem construir, sobrepassa la mateixa Església. Per això, siguis qui siguis, si vols seguir la vocació divina que estàs cridat per Jesús, pel seu nom, fes el bé.\nL’actitud de donar, ens diu Jesús, ni que fos un vas d’aigua pel meu nom, perquè sou de Crist, no quedarà sense recompensa. Perquè tot allò que fèieu a cadascú per petit que fos m’ho fèieu a mi. És per això, que nosaltres, trobem en la tradició monàstica que acollint a l’altre estem acollint a Jesús mateix.\nSant Benet ens diu que els hostes els hem d’acollir com el mateix Crist. De fet, la persona que tens al davant, el qui t’interpel·la en la seva presència, el necessitat, el pobre, el desvalgut, el petit, sempre és Crist.\nLa recompensa, quina serà? És l’esperança de la vida eterna? Entrar al Regne de Déu? La recompensa és Déu mateix, amb el seu amor.\nJesús ens avisa també avui, que fàcilment podem caure en pecat, allunyar i escandalitzar als més petits que tenen fe, als més febles, als més vulnerables.\nPerquè podem viure ací a la terra una vida de delícies i plaers, escatimant el jornal dels qui treballen per a nosaltres, amuntegant riqueses, fins a arribar a condemnar el just. Hem escoltat en la carta de sant Jaume: L’heu assassinat i ell no s’ha resistit, ens trobem altra vegada en la figura de Jesús, ell sempre apareix en el més desvalgut.\nAquell qui escandalitza, que allunya, que fa caure en pecat, valdria més que el tiressin al mar amb una mola al coll. Jesús és clar, ens presenta una mort segura, impossible de sobreviure, una mort eterna.\nPerquè la mà, l’acció, les relacions amb els altres, ens poden fer caure en pecat i allunar-nos de Déu.\nPerquè el peu, l’actitud davant la vida, l’espai per on ens movem, on treballem les nostres accions, els nostres comportaments, ens poden fer caure en pecat i allunar-nos de Déu.\nPerquè l’ull, la mirada, el pensament del cor, ens poden fer caure en pecat i allunar-nos de Déu.\nQuantes moles necessitaríem per enfonsar-nos en la mar, si ja som morts a la vida?\nEncongits: Som a temps d’esporgar tot allò que ens fa caure en pecat?\nAvui encara, l’amor de Déu ens espera, la misericòrdia ens ve al davant, perquè l’omnipotència de Déu es manifesta en el perdó i la compassió que ens té. De part nostra està la possibilitat d’acollir la gràcia de Déu, perquè així, esdevinguem hereus dels béns celestials.\nMi 5,1-4; Sl 12,6ab.6cd; Rm 8,28-30; Mt 1,1-25\nMaria està tothora present vora nostre per dir-nos com a Canà «feu tot el que Ell us digui» (Jn 2,5); i amb això com si no ens digués gran cosa, ens ho ha dit tot.


Lepant, 199 - 207 | Núñez i Navarro\nÀrees de negoci\nContactar ara 934050101\nContactar ara 977 342 913\nContactar ara 618 788 849\nProtecció de Dades de Car&aagrave;cter Personal\nA “JOSEL S.L.U” tractarem les seves dades per a poder atendre i respondre les seves consultes, sol·licituds i possibles reclamacions. Pot conèixer amb el degut detall tota la informació legal en matèria de Privacitat, i en especial com exercir els seus drets d'accés, rectificació, supressió, limitació i oposició, en la nostra Política de Privacitat.\nEdifici d'habitatges, locals, despatxos i aparcaments a un pas de la plaça de la Monumental i de les Glòries, districte financer i innovador de Barcelona.\nPlanta soterrani dedicada a places de pàrquing i trasters. Planta baixa amb dos locals comercials i 4 plantes destinades a habitatges.\nEl conjunt residencial compta amb tres tipologies d'habitatges:\n- Habitatges de 3 dormitoris, dos banys, cuina, safareig i saló-menjador.\n- Habitatges de 2 dormitoris, dos banys, cuina, safareig i saló-menjador.\n- Habitatges de 2 dormitoris, dos banys i cuina oberta al saló-menjador.\nActualment disponible pis de dues habitacions amb cuina independent i sortida a pati interior.\nTots els habitatges disposen de terrasses. Els habitatges de les plantes primeres amb façana a l'interior de l'illa disposen també de piscina privada.\nCuines equipades amb forn, microones i campana extractora; safareig amb rentadora i assecadora; banys ben equipats; terres de parquet, excepte en cuines i banys; climatització amb bomba de calor; tancaments d'alumini, finestres de doble vidre i lluminàries encastades en cuines i banys.\nA la coberta se situa una piscina comunitària, la zona d'estenedors, sala de telecomunicacions i plaques solars.\nLa promoció se situa a prop de la Diagonal, però aïllat del soroll del carrer i ben enjardinada amb cirerers, palmeres, magnolias, àlbers i altres espècies. El silenci i la tranquil·litat, desbordats únicament per els riures dels més petits que gaudeixen de l'àrea de jocs infantils, és el seu principal encant.\nImmobles en aquesta promoció\nTerrasses i patis\nParking i/o Traster\nPISO 3º 7º\nPàrquing privat Pàrquing públic\nUrgell, 230 - 08036 - Barcelona\nT. 93 363 69 50 - Immobiliària 93 405 01 01\nLOCALS EN LLOGUER A BARCELONA\nHABITATGES EN VENDA A BARCELONA\nHABITATGES EN LLOGUER A BARCELONA\nOFICINES EN LLOGER A BARCELONA\nNAUS DE LLOGUER


El Rèquiem de Mozart, de nou a LaFACT Cultural\nMarta GilData: 24/01/22\nEl públic té una nova oportunitat per gaudir del Rèquiem de Mozart. Es tracta d’una peça coproduïda per la Factoria Cultural de Terrassa i Crea Dance Company amb la coreògrafa Maria Rovira. Es podrà veure en dues funcions el divendres 4 de febrer,i dissabte 5 de febrer a les 20h a LaFACT Cultural en el marc de la 39a Temporada BBVA de Dansa.\nAquesta producció, doncs, compta amb una posada escènica única formada per gairebé un centenar d’artistes entre els ballarins, l’Orquestra Simfònica del Vallès, els solistesi els cors. L’OSV actuará sota la batuta de Manel Valdivieso i les veus del Cor de Cambra de Granollers, dirigit per Josep Vila Jover.\nLa coreògrafa catalana Maria Rovira porta a escena unadansa plena d’al·legories a la vida, la mort i la injustícia. Parteix de la relació que va establir Mozart amb Déu quan va crear el Rèquiem. Rovira s’endinsa i aprofundeix en un univers de sentiments i emocions comuns a tota la humanitat percontagiar amb una dansa enèrgica i hipnòtica. La peça fusiona diferents estils, cultures i moviments artístics en la seva posada en escena; antigues danses barroques, àrabs, africanes o budistes acompanyades de música en viu.\nPer altra banda, l’espai escènic tindrà un format circular, situat al centre de l’auditori, i estarà envoltat pel pati de butaques. El conjunt musical, format per solistes, l’Orquestra Simfònica del Vallès i el cor, també estarà a la vista dels espectadors ja que se situarà al fons de la sala.\nRèquiem de Mozart, de la mà de Crea Dance Company by Maria Rovira i l’Orquestra Simfònica del Vallès. [Font imatge: LaFact Cultural]\nTags: 39 Temporada BBVA de DansaLa Factoria Cultural de TerrassaRèquiem de Mozart