Fonaments i evolució de la multimedia pac 1\nby Joseph Litto Arias\nAndrés González Alonso, Working\nat Endesa (Spain)\nPAC1 Andrés González Alonso Fonaments i Evolució de la Multimedia 2.\nTerminologia

Objecte: Tots els tipus de suport.

Objecte cultural: Representació cultural de l’objecte.

Representació: Exteriorització complexa i matisada dels objectes culturals.

\nAntecedents històrics Màquina de Babbage El telar de Jacquard Cinematoscopi de Edison Tabulador de Hollerich Màquina universal de Turing 4.\nQuè són els nous mitjans?

Són la confluència dels processos industrials de producció cultural i la informatització dels vells mitjans.

Són la traducció de tots els mitjans a dades numèrics mitjançant la digitalizació i als quals es pot accedir des dels mitjans informàtics.

\nNous mitjans nous principis Nous mitjans Representació Numèrica Modularitat Variabilitat Automatització Transcodificació 6.\nRepresentació numèrica

Els objectes poden esser descrits en termes formals (matemàtics).

Els objectes estan sotmesos a manipulació logarítmica.

\nModularitat

Els objectes tenen una estructura modular que els diferencia i els permet formar part d’objectes més grans sense perdre la seva identitat.

\nVariabilitat

Dota als objectes de dinamisme i els modifica en funció de variables que es poden obtenir mitjançant diferents interfícies, menús en arbre interactius, navegadors d’hipermèdia o informació de l’usuari emmagatzemades en base de dades.

Facilita l’actualització periòdica i escalabilitat dels objectes.

\nAutomatització

Facilita l’accés, manipulació i creació dels objectes.

Evita la duplicació de programació innecessària gràcies a plantilles i a scripts.

Facilita la reutilització d’objectes i crea una interdependència del programari.

De baix i alt nivell.

Intel·ligència artificial.

\nTranscodificació

Procés de transformació dels objectes a objectes informatitzats.

La nostra cultura també es transforma per entendre el nou objecte. Doncs, per entendre la seva lògica es necessari dirigir l'atenció a la informàtica

\nNous mitjans no tan nous

Mitjans analògics convertits a representació digitals.

Els suports comparteixen el mateix codi digital.

Accés aleatori.

Copies il·limitades sense degradació.

No hi ha pèrdua d’informació.

Només els nous medis són interactius.

\nCuestionario internet contestado completo\nCentro de Tecnología Educativa de Tacuarembó "Cartilla De Actividades Aliment...


Som animals - Imagina Ràdio\nLa diferència entre l’home i els animals no és la presència o l’absència de l’ànima com presumptament podríem pensar, aquesta rauen la diferent manera de comunicació entre els cossos i el medi ambient. M’entres l’animali té una bona adaptació l’home sitroba indeterminat en el medi però això fa que s’eixampli la seva capacitat d’anar més enllà de lo natural. Lo habitual es definir l’home com animal racional i el que ens diferencia dels animals superiors no és animal sinó racional que és la intel·ligència i la voluntat. Això que ens fa superiors comporta una gran responsabilitat en tots els ordres de la nostra existència,saber si una cosa es pot fer o no, saber quan hem de fer-la en definitiva distingir en la presa de decisions les que estan bé i les que no.\nEl CSN (Comissió Seguretat Nuclear) és un òrgan col·legiat i la seva funció entre altres és emetre informes pel govern d’autoritzacions i inspeccions de control d’instal·lacions nuclears, proposar-ne les correccions necessàries i col·laborar en plans de protecció radiològica del medi ambient, classificació dels residus radioactius i la seva gestió,també informar de qualsevol incidència de les centrals nuclears a càrrec seu. Un òrgan executiu que és fiscalitzat pel govern que és l’últim responsable d’aquesta energia. La tasca d’aquest òrgan bàsicament és de vigilància, seguretat i resoldre les possibles incidències. La feinade les quatre centrals nuclears de Catalunya la coordina i gestional’empresa ANAV participada per Endesa i Iberdrola aquestes empreses varen presentar l’any passat una sol·licitud de pròrroga per a totes elles de 10 anys un cop finalitzin les sevesconcessions. Recordar que la central de Vandellòs II és l’única que pot fabricar plutoni energia feta a partir de l’urani i que va destinada a l’armament bèl·lic.\nLa notícia que la central nuclear de Vandellòs II torna a estar aturada per una fuita d’aiguaa la soldadura de la vàlvula d’aïllamentde la línia de drenatge sona a repetició doncs el maig va estar oficialment aturada per la mateixa avaria i dic oficialment perquè fonts independents asseguren que van estar treballant m’entres es reparava contravenint tots els protocols. Això provoca una alarma terrible i un gran forat de seguretat, primer perquè no es va reparar com calia i segon que les inspeccions del CSN no es van fer bé o simplement no es van fer, i no és una avaria qualsevol és un element clau de seguretat del nucli. L’òrgan que ens hauria de tenir informats per la nostra tranquil·litat no és l’empresa sinó el CSN però aquestes alçades sabem que la manca de transparència d’aquest òrgan segueix sent la norma per tenir-nos desinformats sobre aspectes importants com l’impacte al medi ambient o en la salut de les persones.\nAquestes centrals nuclears (ferralles vivents) el govern les vol tancar quan acabin les concessions precisament per arribar al 2050 com marca la UE ambaquestes energies fora d’ús fent la transició a les energies netes però de moment és una incògnita el seu tancament per la pressió dels lobbys empresarials per preservar el seu pastís, sembla que des de que estan en marxa han estat amortitzant la ‘friolera’ d’un milió diari cada una d’elles i aquest és l’argument de pes dels empresaris. No sabem si aguantaran, millor que ho facin perquè si no tindríem un gran i greu problema,el que si és cert que es pensa com animals a l’hora de gestionar les centrals i desmunta l’argumentari primer que he fet de racionals res de res, Animals. Pensem-hi.


Reggae per Xics arrenca gira incorporant 9 dones damunt de l'escenari\nReggae per Xics arrenca l’any al Poblenou incorporant 9 dones damunt de l’escenari\n18/02/2020 / by Oriol Pujols / in Actualitat\nLa banda del Baix Llobregat Reggae Per Xics arrenca la nova gira de Ballant damunt la Lluna el proper 8 de març al Casino del Poblenou de Barcelona. Coincidint amb el dia de la dona treballadora el grup ha decidit incorporar a les seves files 9 músics dones amb la finalitat de donar visibilitat a les dones en un sector on la igualtat de gènere, com en la immensa majoria de sectors, està molt lluny de ser una realitat.\nD’aquesta manera Reggae Per Xics aposta per arrencar el concert amb la seva formació habitual, amb un 100% d’homes, i a mida que avanci el concert 8 dones aniran substituint els músics fins a quedar-se amb una formació 100% femenina. A banda de les 8 músics, el concert també contarà amb una DJ que s’encarregarà d’engegar els motors de la nau RPX-4.\nLes 9 dones que formaran part de l’inici de la gira de Reggae per Xics són:\nAlba Alsina – Saxo Alt\nAlba Pérez — Veu\nAnaïs Vila – Guitarra\nLucia Fumero – Piano\nMagalí Datzira – Baix elèctric\nMaria Cofan – Trombó\nNuria Perich – Bateria\nIrie Rosie – DJ\nDes de publicfamiliar.cat volem felicitar Reggae Per Xics per la iniciativa i els volem animar, junt amb les resta de grups i companyies, a lluitar, cada dia, a favor de la igualtat real entre homes i dones en el món de la cultura, que és el que ens toca a nosaltres.\nFont: Reggae Per Xics\nTags: 8 març, Reggae per xics\nEl dimecres 19 de febrer arriba una nova cançó contada de l’Editorial Nanit


'L'Eixample Nord és un projecte innecessari, precipitat i imprudent en el sentit que és un procés difícilment reversible' | Candidatura d'Unitat Popular\n'L'Eixample Nord és un projecte innecessari, precipitat i imprudent en el sentit que és un procés difícilment reversible'\nEntrevistem a Conrad Rovira, membre del col·lectiu 'Parlem', que demana una Audiència Pública sobre l'Eixample Nord.\n- Primer de tot, explica'ns què és el col•lectiu Parlem. D'on ha sortit, qui el composa i quin és el seu objectiu?\n“Parlem” agrupa diverses formacions polítiques, associacions, col•lectius i ciutadans compromesos amb la divulgació del significat del projecte Eixample Nord i amb la recollida de signatures per a forçar, tal i com preveu el regim de partipació ciutadana, la celebració d’una audiencia pública per a debatre, que no decidir, la conveniència o no de desenvolupar del projecte.\n- Des de l'administració local no s'ha acceptat la proposta de fer l'Audiència Pública i per això heu engegat una campanya de recollida de signatures per forçar-ne la celebració. Per què creieu que cal celebrar-la?\nLes eines de participació ciutadana no s’han desenvolupat prou. Hi ha una actitud històrica d’un cert desenteniment per part de la ciutadania pel que fa a la intervenció en l’espai públic i una lectura d’aquest fet per part de la política en el sentit que l’elecció democràtica un cop cada quatre anys ja és legitimació suficient en tota la seva actuació. Darrerament però cada vegada hi ha més pressió de la ciutadana. La recollida de signatures, com la que s’ha fet en relació a la plaça del Port o aquesta mateixa demostren l’existència d’aquesta voluntat.\n- Des del col•lectiu us oposeu a l'urbanització de l'eixample nord?\nEl desenvolupament urbanístic de l’eixample Nord és la conseqüència d’una concepció de Vilanova basada en el creixement continuat que, segons les previsions de fa quinze anys, ens havia de dur a ser una ciutat de 120.000 habitants. Aquestes suposicions s’han fet miques i cal replantejar-ho tot. L’eixample Nord el defensen els que pensen que la crisi econòmica se superarà i tornarem a ritmes de creixement alts, els que no creuen el que diuen els demògrafs i continuen pensant en augments de població i els que tenen implicacions personals o econòmiques en el projecte. Tots els altres veuen clar que, ara per ara , és un projecte innecessari, precipitat i imprudent en el sentit que és un procés difícilment reversible que afecta als usos d’una zona important que podem necessitar en un futur per a altres activitats.\n- L'Eixample Nord serà un gran motor de creixement per la ciutat, permet planificar la Vilanova del futur amb temps i perspectiva, i també pot donar lloc a noves oportunitats per la vila. Per què aquesta campanya posant-ho en dubte?\nTant a Vilanova com a les altres ciutats de la comarca com a tot el país hi ha molts habitages desocupats, molts solars sense edificar i molts polígons industrials buits. No hi ha urgències a curt ni mig termini. No vindrà ningú amb un projecte empressarial que no poguem satisfer. La possibilitat de la construcció d’un nou hospital als terrenys de l’Eixample Nord és també una quimera. Les noves inversions en sanitat s’han de traduir en serveis, en reduir les llistes d’espera i en reobrir les plantes d’hospital tancades i no en més totxo. Ara mateix tenim la mateixa superfície dedicada al sector sanitari que teníem fa tres anys i tenim 1000 habitants menys. Ens podem oblidar del nou hospital duran molts anys.\nOblidem-nos del creixement tal i com l’hem conegut i no hi ha cap necessitat estratègica de planificar a vint o trenta anys vista. Es una opinió respectable però en uns moments de grans canvis i poques urgències és més prudent esperar. Hi ha moltes opinions divergents sobre que pot passar i ningú ho sap del cert. Abans de comprometre un espai tant important hauriem de tenir un punt de vista una mica més estabilitzat.\n- Un dels condicionants en tota aquesta qüestió és la compensació per la Platja Llarga a una empresa constructora. Si no es tira endavant la planificació abans del 2017, podran tornar a construir a l'espai de la Platja Llarga. Com es pot resoldre aquest atzucac?\nLes cessions de sol a l’ajuntament de Vilanova que es produirien en el procés d’urbanització de l’Eixample Nord , representarien una important entrada d’actius per a l’ajuntament. Aquets actius futurs resulta que ja han estat gastats i ara s’inverteixen els arguments. Abas calia urbanitzar l’Eixample Nord per que es preveia creixement i això generaria ingressos i ara, que no es preveu creixement, resulta que hem d’urbanitzar per que hem posat el carro al davant dels bous. La urbanització de l’Eixample Nord només te un sentit que és aconseguir cessions de sol per a eixugar deute i compromisos i aquest deute és el problema que cal afrontar. Parlem doncs de deute. Primer caldrà determinar les responsabilitats d’aquells que, en nom de tots, varen gastar uns recursos que ni estaven ben lligats ni tan sols estaven al sac. Després pensarem com resoldre aquest deute i quan ho pensem ens adonarem que és un problema insoluble. Un problema insoluble a la manera tradicional.\nEl principal creditor al que hem promès pagar amb trossos de l’Eixemple Nord és l’Incasol. La única solució viable, que no ortodoxa, és incomplir els acords i executar la clàusula d’incompliment que preveu el retorn de la propietat de la Platja Llarga. Platja llarga quedaria bàsicament en propietat de l’Incasol que adquiriria els drets de venda i edificabilitat. Llavors caldria revifar el “Salvem Platja Llarga” i pressionar per a que l’Incasol cedís els terrenys al departament de “Medi Ambient”. Que uns terrenys d’interès natural siguin propietat de la Generalitat, com als aiguamolls de l’Empordà, no és cap animalada. Aquesta possibilitat no agradarà l’INCASOL, això segur, i caldrà fer molta pressió per tal que sobre la taula hi hagi arguments polítics que compensin els arguments judicials. Deixar de planificar l’eixample Nord implicarà conflicte i, segurament, un conflicte important. Caldrà que al davant hi hagi polítics disposats a apostar fort.\nEls altres trossos de l’Eixample Nord que ja hem compromès (compensacions per les expropiacions de la Ronda Ibèrica, escola baix a mar ) ja són d’un volum inferior i una forma de començar a estalviar per a pagar-los és eliminar l’estructura administrativa del Consorci de l’Eixample Nord que consumeix tres-cent mil euros l’any. Per exemple.\n- Per acabar voldríem conèixer quina visió general teniu de la ciutat en matèria urbanística. Quines propostes teniu, que creieu que cal potenciar?\nL’urbanisme tradicionalment s’ha expressat de forma expansiva. Urbanisme volia dir, sobretot, nous plànols, nous carrers, nous edificis i nous equipaments. Com a conseqüència de l’estancament econòmic que ha aturat l’immigració, que està provocant l’emmigració creixent entre la gent jove i com a conseqüència de la baixa tasa de natalitat estem en un procés de decreixement demogràfic. En els propers anys la població menor de 35 anys pot caure un 20%. Al Garraf, a més, som la comarca amb l’index d’autocontenció laboral mes baix de tot Catalunya. Aquest índex ve a dir que som una comarca dormitori i ara que els preus de l’habitatge s’han reduït a tot arreu, que els desplaçaments amb vehicle pròpi són cars i energèticament insostenibles i ara que el transport públic no rep inversions és possible que es produeixi un reflux extra de població que anirà a viure més a prop d’on treballa.\nEn aquest context Vilanova perd densitat de població i això incrementa els costos unitaris dels serveis ( neteja, recollida brossa, ... ). Les propostes urbanístiques han de pensar en compactar la ciutat concentrant habitants i serveis. Ara tenim una oportunitat històrica per començar el llarg procés de reducció progressiva de les urbanitzacions periurbanes, les que abans en dèiem “il•legals”.\nEl procés de compactació porta a pensar la ciutat en forma dinàmica, amb moviments de ciutadans i vehicles i com un espai de relació i per aquesta tasca cal canviar el perfil dels professionals. Ja no caldran tants tècnics que dibuixin ratlles i caldran més tècnics en simulació de sistemes dinàmics.\nEls entorns de Vilanova que antigament havien estat una anella verda que anomenàvem “Sinies” i que el procés de creixement va convertir en espai per a l’especulació amb el que implica d’abandonament i suburbialització s’han de regenerar. El nou urbanisme ha de pensar en rehabilitació d’habitatges i espais. No caldrà tants tècnics que dibuixin ratlles i caldran més tècnics capaços de dissenyar paisatges. Els temps canvien per a tothom.


Deixem-los tranquils (Joan Maria Pou)\nJOAN MARIA POU Actualitzada el 04/02/2012 00:00\n260x366 Busquets i Cesc parlant amb Iglesias Villanueva durant el partit entre el Barça i el Betis. / TONI ALBIR / EFE Busquets i Cesc parlant amb Iglesias Villanueva durant el partit entre el Barça i el Betis. / TONI ALBIR / EFE\nEls àrbitres haurien de deixar de ser el centre d'atenció permanent per als analistes dels partits de futbol. Són els jugadors qui decideixen el resultat final del partit en el noranta nou per cent dels casos. Amb tanta pressió sobre els col·legiats només aconseguirem que facin cada vegada pitjor la seva feina, i basant bona part de les explicacions dels desenllaços dels partits en les errades arbitrals estem desvirtuant el joc.\nAquesta és més o menys la tesi que va explicar fa un parell de dies a la sala de premsa de la ciutat esportiva de Sant Joan Despí en Gerard Piqué sobre les últimes polèmiques que emmetzinen els partits importants del futbol espanyol. Esclar que de tant en tant el resultat d'un partit no es pot explicar sense parlar de les decisions claus que ha pres l'àrbitre però la tendència, cada vegada més evident i més estesa, és intentar repassar en tots els partits, sense excepció, què ha fet malament l'àrbitre i quina influència ha pogut tenir en el marcador final. No anem bé.\nDijous a la tarda el Raül Llimós defensava al Primer toc de RAC1 un canvi de cultura dins del futbol respecte als àrbitres i posava com a exemple a seguir el rugbi, en què els encarregats d'impartir justícia tenen el respecte absolut de la majoria, s'equivoquin més o menys. Subscric plenament la proposta del Raül però em sembla que caldrien molts anys i molts esforços per part de molta gent per acabar amb el que, al cap i a la fi, ja és des de fa temps una tradició, parlar hores i hores dels errors dels àrbitres en els partits de futbol. És més, estic convençut que hi ha molts periodistes que defensen exactament el contrari perquè basen bona part dels seus continguts en les equivocacions dels àrbitres i en el perjudici que això ha pogut provocar a un equip o un altre.\nEl gremi periodístic hauria de ser el primer a fer un examen de consciència profund sobre aquest tema. Hauríem de decidir si volem continuar atiant el foc i que els àrbitres siguin per sistema l'ase dels cops o si intentem col·laborar per tal de canviar la cultura futbolística de la gent. Només cal anar a qualsevol camp a veure un partit d'infantils per adonar-nos-en que alguna cosa no estem fent bé.\nTothom s'atreveix amb els àrbitres i no pot ser. Recullo el guant llançat pel Raül Llimós, intentaré fer tots els esforços necessaris perquè els àrbitres apareguin encara menys en les meves intervencions. Segurament no servirà de res, segurament tot plegat és una utopia gegantina, però penso que és el millor per al futbol.


Pacte fiscal: una petició justa i raonable del Parlament de Catalunya | CatalunyaReligió.cat\nPacte fiscal: una petició justa i raonable del Parlament de Catalunya\nDv, 17/08/2012 - Eduard Ibáñez\nÉs sabut que el passat 25 de juliol el Parlament de Catalunya va aprovar, per amplíssima majoria (CiU, ERC, IC, més un independent i parcialment el PSC), una resolució que insta al Govern a negociar i acordar amb l'Estat un nou model de finançament del sistema d'autogovern del nostre país (el denominat popularment "pacte fiscal").\nEl Parlament considera que aquest nou model s'ha de basar, en síntesi, en dos principis:\na) el principi que la Generalitat ha de ser l'administració competent i responsable de la regulació legal (d'acord amb la normativa europea i el principi de progressivitat) de tots els impostos suportats a Catalunya, així com, mitjançant una Agència Tributària Catalana, de la seva gestió, és a dir, exacció, gestió, recaptació, liquidació, revisió, inspecció i sanció (la "caixa pròpia"), en col·laboració amb tota la resta d'administracions de l'Estat, europees i internacionals.\nb) el principi que la Generalitat aportarà a l'Estat una quantitat anual (que es fixarà bilateralment cada cinc anys) per finançar tots els serveis estatals comuns i prestats que afectin a Catalunya i, a més, una quantitat en concepte de cooperació (solidaritat) amb la resta de territoris de l'estat, adreçada a finançar els serveis bàsics de l'estat del benestar (salut, educació, serveis socials...), sense que això li comporti com a resultat "la pèrdua de posicions" en termes de capacitat fiscal.\nDavant aquesta petició, alguns alts dirigents dirigents polítics espanyols han expressat la seva oposició, altres el seu menyspreu i també insults. No obstant això, ara per ara no hi ha una resposta formal per part del president del Govern espanyol.\nTractant de jutjar amb la màxima objectivitat (la que em sigui possible des de la meva condició de ciutadà català i nascut a Catalunya), penso que la petició del Parlament de Catalunya és justa, raonable i plenament democràtica i, per tant, que mereix una actitud positiva del Govern estatal, a fi de fer l'esforç sincer per tal d'arribar a un acord satsifactori per ambdues parts.\nCrec sincerament que la petició és justa i raonable des de molts punts de vista.\nDes d'un punt de vista democràtic, la petició expressa una decisió majoritària de l'òrgan que representa legítimament la voluntat política dels ciutadans de Catalunya (és a dir, el seu Parlament). Val a dir que una versió similar d'aquesta petició encapçalava el programa electoral del partit que va obtenir el suport més gran en les passades eleccions (CiU) i el candidat del qual té avui l'encàrrec parlamentari de presidir i governar la Generalitat. A més, totes les enquestes mostren el suport d'una àmplia majoria de la població.\nDes d'un punt de vista de justícia històrica, cal recordar que les institucions polítiques catalanes ostentaven competències financeres equivalents, des de la seva creació fins a 1714, any en el qual varen ser suprimides, gràcies al poder conquerit amb violència, mitjançant els Decrets de Nova Planta. No consta que Catalunya hagi renunciat mai expressament a recuperar aquest poder financer que li va ser arrabassat.\nEn tercer lloc, des d'un punt de vista de justícia econòmica en les relacions actuals entre els pobles que integren l'Estat, l'actual model de finançament (com els anteriors) no és adequat ni equitatiu. No ho és perquè no garanteix el correcte finançament de les competències de la Generalitat, comporta un dèficit fiscal per Catalunya a totes llums excessiu (es calculi com es calculi), que deteriora la seva capacitat productiva, la perjudica comparativament en relació a altres territoris amb menys capacitat fiscal i afavoreix actuacions de l'Estat deslleials amb el govern de Catalunya, que generen costos econòmics i financers dificílments assumibles i suposen una ingerència en l'exercici de la seves competències.\nNombrosos informes i experts juristes avalen que no existeixen obstacles jurídics constitucionals a un model de finançament com el que es reclama (sempre i quan es faci una interpretació oberta i flexible de la Constitució). D'altra banda, cap argument jurídic en contra sembla seriós mentre Espanya mantingui un model de finançament per als territoris bascos i per Navarra basat en una altíssima capacitat normativa i de plena gestió autònomes dels tributs, però sense destinar fons en concepte de cooperació o solidaritat amb la resta de territoris.\nAlhora, l'assoliment d'un nou model de finançament més just, basat en els principis expressats pel Parlament, podria corregir la creixent insatisfacció i malestar d'una gran part de la població catalana en relació a la pertinença a Espanya, i afavoriria la bona convivència i la millor integració de Catalunya dins de l'Estat.\nEn canvi, el rebuig de ple a aquesta petició pot deteriorar encara més, de forma molt greu i difícilment reversible, les relacions entre Catalunya i l'Estat espanyol, tot generant uns nivells de tensió molt difícils de gestionar i generar una voluntat majoritària de secessió.\nSens dubte, poden discutir-se els detalls, els conceptes i les concrecions del nou model de finançament. Són possibles diverses fòrmules dins del respecte substancial als dos principis expressats per Parlament. La negociació pot ser llarga i els temps de crisi poden dificultar i allargar l'assoliment d'aquest acord.\nAra bé, el que no seria de cap manera admissible èticament seria el rebuig global per part de l'Estat espanyol a aquesta demanda, o bé un ajornament "sine die" de la negociació, ni tampoc una oferta de nou model que no respecti fonamentalment els dos principis reclamats pel Parlament.


CONSCIÈNCIA FONÈMICA: LA PRIMAVERA | RECURSOS PER A L'EDUCACIÓ ESPECIAL\n← IMATGES I VOCABULARI D’ANIMALS\nCONFEGIR PARAULES →\nNavegant per la xarxa he visitat un bloc molt bonic titulat “POESIA INFANTIL I JUVENIL“ on hi podem trobar poemes, endevinalles, cançons… per treballar amb els nens i nenes a les nostres aules.\nEn aquest bloc he descobert un poema molt bonic de Núria Albó sobre la primavera titulat “L’arbre i la primavera”. Així doncs, m’he decidit a adaptar-lo i convertir-lo en una activitat de consciència fonològica.\nL’alumne ha de descobrir les paraules que s’amaguen dins del poema desxifrant una espècia de missatge secret on han de trobar la posició que ocupa cada so (representat en forma de número) dins d’una determinada paraula (representada en forma de dibuix). Us en deixo una imatge d’exemple:\nA continuació us presento el material de l’alumne així com també un poema que l’alumne pot completar un cop realitzada l’activitat i una solució amb el poema complet de Núria Albó. Les imatges estan extretes del buscador de google. Espero que us sigui útil i que el pogueu utilitzar a les aules.\nSi l’utilitzeu, l’adapteu, el modifiqueu, us el descarregueu… si us plau, deixeu un comentari.\nAquest article s'ha publicat dins de Consciència fonològica, Escriptura, Lectura, Vocabulari i etiquetat amb Consciència fonològica, Lectura, poema, Vocabulari. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n9 respostes a CONSCIÈNCIA FONÈMICA: LA PRIMAVERA\n24 maig 2011 a les 12:05\nM’ encanta el material que prepares de conciència fonològica. La veritat és que està molt ben pensat i és força divertit. Gràcies.\n31 maig 2011 a les 7:49\nVa molt bé per a treballar amb nens amb dislèxia, associen la lletra a una imatge i els és més fàcil.\nGràcies Lurdes per deixar el teu comentari i per recomanar-ne el treball amb nens amb dificultats en la lectoescriptura. Seguirem en contacte.\n9 gener 2012 a les 12:18\nMOLTÍSSIMES GRÀCIES PEL TEU MATERIAL! MOLT INTERESSANT I ÚTIL!\nGràcies a tu Alba pel teu comentari. M’alegra molt saber la vostra opinió sobre els materials. Una abraçada.\n16 febrer 2013 a les 18:34\nM’agrada el material, el penso utilitzar aquesta primavera, només faré un canvi amb nens de quatre anys posaré el poema amb lletra de pal. Molt bona idea!!!\n23 març 2014 a les 20:57\nMoltes gràcies per oferir aquest material tan interessant per introduir la primavera i la poesia com un joc a l’aula.\n25 març 2014 a les 12:16\nMoltíssimes gràcies per tot el material que ens ofereixes de forma tan desinteressada. És fantàstic.\n29 abril 2014 a les 19:49\nMoltes gràcies pel recull de materials tan útil que teniu, em va molt bé per alguns dels alumnes que tinc amb dificultats que els hi cal reforçar.


Cauen les reserves dels hotels per les noves retriccions anticovid | betevé\nEl Gremi d'Hotels de Barcelona diu que les mesures "atien encara més la situació", "que s’està tornant més dramàtica"\nSandra García Prat | divendres, 16 d'octubre del 2020, a les 22.30\nLes noves restriccions per frenar l’expansió del coronavirus a Catalunya afecten greument al sector hoteler. Des del Gremi d’Hotels de Barcelona afirmen que les reserves en els establiment s’han vist directament afectades davant “la incertesa i les incomoditats que suposen les mesures preses”. En un comunicat, asseguren que ja hi ha hagut “múltiples cancel·lacions i s’ha paral·litzat l’entrada de noves reserves“. Cal tenir en compte que amb el tancament de bars i restaurant a molts visitants se’ls complica l’estada a la ciutat.\nMolts hotels tornen a tancar\nDes del sector, qualifiquen la situació d’insostenible i expliquen que alguns hotels han decidit tornar a tancar les portes a partir de dissabte. En aquest sentit, el gremi recorda que la planta hotelera de la ciutat “amb prou feines manté obert un 30 % dels establiments”. Segons expliquen, les causes principals són la campanya estival que defineixen com “inexistent”, la incertesa generalitzada i l’aplicació de noves mesures restrictives en l’àmbit nacional i internacional.\nFa unes setmanes, el Gremi d¡Hotels de Barcelona ja insistia en la importància de crear un pla de rescat a fons perdut que ajudi el sector a parar el cop provocat per la pandèmia.\nEls grans esdeveniments, un factor clau\nUna altra preocupació pel sector hoteler són les cancel·lacions i l’endarreriment de grans esdeveniments que havien de tenir lloc a Barcelona durant els primers mesos del proper any. Un exemple n’és el Mobile World Congress 2021, que finalment se celebrarà entre el 28 de juny i l’1 de juliol.


DISSABTE: Baixen els crítics i els ingressos a les UCIs | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nDISSABTE: Baixen els crítics i els ingressos a les UCIs\nEl Departament de Salut ha declarat 51 hospitalitzats menys a causa de la covid-19 en les darreres hores (578) i 6 crítics menys ingressats a les UCI, que passen d’un total de 216 a 210. En paral·lel, s’han notificat 621 nous contagis confirmats per PCR o TA, que situen el total des de l’inici de la pandèmia en 906.601.\nL’Rt es manté a 0,88, i el risc de rebrot continua lleugerament a la baixa i se situa en 80 (-3). S’han notificat 5 morts en les últimes hores i el total de defuncions des de l’inici de la pandèmia és de 23.806. El 3,02% de les proves que s’han fet en la darrera setmana han donat positiu. La incidència acumulada a 14 dies passa de 98,82 a 95,67, mentre que a 7 dies baixa de 44 a 42,39.\nAl Camp de Tarragona, l’Rt baixa nou centèsimes (0,92)\nAl Camp de Tarragona s’han registrat 60.105 casos confirmats per PCR o tests d’antígens, 34 més. Si es tenen en compte totes les proves, el nombre de casos acumulats des de l’inici de la pandèmia és de 62.116. En aquesta regió han mort des de l’inici de la pandèmia 1.205 persones, cap més en les darreres hores.\nEl risc de rebrot baixa 7 punts, fins a 64, pels 73 de la setmana anterior. L’Rt baixa nou centèsimes fins a 0,92, mentre que era de 0,73 en la setmana de l’1 al 7 de setembre. La incidència a 7 dies és de 32. L’índex de positivitat de les proves diagnòstiques és del 2,74%. Actualment hi ha 27 pacients ingressats (-5).\nTerres de l’Ebre: el risc de rebrot cau a 69 (-19)\nLa regió sanitària de les Terres de l’Ebre acumula, des de l’inici de la pandèmia, 14.212 casos confirmats per PCR o TA, 13 casos més que en el balanç anterior, i 14.694 si es tenen en compte totes les proves. En aquesta regió han mort 189 persones des de l’inici de la pandèmia, cap més en les últimes hores.\nEl risc de rebrot baixa 19 punts i se situa en 69, per sota del de l’interval anterior (133). La incidència a 7 dies és de 32. El 2,99% de les proves que es fan surten positives. L’Rt baixa fins a 0,75, per sota del registre de la setmana anterior, quan era de 1,20. Actualment hi ha 9 pacients ingressats (-1).\n29/08/2020 DISSABTE: 78 nous contagis de coronavirus i dos morts al Camp de Tarragona


Sol·licitud de subvenció Programa d'acompanyament a projectes audiovisuals i cinematogràfics de la Girona Film Office\ndiumenge 19 de setembre 2021, 16:12:40\nUs trobeu a: Seu electrònica » Tràmits i serveis » Registre electrònic » Catàleg de tràmits. Tots els tràmits de la A a la Z » Sol·licitud de subvenció Programa d'acompanyament a projectes audiovisuals i cinematogràfics de la Girona Film Office\nL'Ajuntament de Girona ofereix un Programa d'acompanyament a projectes audiovisuals i cinematogràfics de la Girona Film Office, consistent en beques destinades a fomentar la creació, la producció i l'exhibició de projectes artístics, i ajudes en espècie com la cessió d'espais i/o de recursos, la contractació de serveis tècnics, logístics i professionals per l'assessorament i acompanyament de les persones beneficiaries de l'ajuda.\n-Les persones físiques o jurídiques que tinguin capacitat d'obrar d'acord amb les normes civils\n-Agrupacions de persones físiques o jurídiques que, sense tenir personalitat jurídica, presentin projectes que compleixin amb els requisits exigits en aquestes bases.\n-Presencialment al Registre electrònic general- Als registres electrònics generals de:\nb)Les administracions de les Comunitats Autònomes\nc)Les entitats que integren l'Administració local\n-El sector públic institucional (la seva integració està regulada a l'article 2.2 de la Llei 39/2015, d'1d'octubre)A les oficines de Correus, tal com s'estableixi reglamentàriament\n-A les representacions diplomàtiques o oficines consulars d'Espanya a l'estranger\n-A les oficines d'assistència en matèria de registres- En qualsevol altre que estableixin les disposicions vigents\n- Les persones sol·licitants hauran d'estar directament vinculades al projecte presentat i a la seva execució.\n- Les persones jurídiques hauran d'acreditar que els seus objectius estatutaris estan relacionats amb la finalitat dels ajuts als quals opten.\n- Les persones sol·licitants no poden haver obtingut un ajut del Programa d'acompanyament a projectes audiovisuals i cinematogràfics de la Girona Film Office en la convocatòria de l'any anterior.\n- Les persones sol·licitants han d'haver justificat en temps i forma qualsevol subvenció anteriorment atorgada per l'Ajuntament de Girona.\n- Les persones sol·licitants han d'estar al corrent del compliment de les obligacions fiscals amb l'Ajuntament, amb la resta d'administracions i amb la Seguretat Social.\n- Les persones sol·licitants no poden trobar-se en cap de les situacions previstes a l'article 13 de la Llei General de Subvencions, ni les agrupacions de persones quan alguna d'elles es trobi en alguna d'aquestes situacions.\n- Les persones sol·licitants no poden haver estat mai objecte de sancions administratives fermes ni de sentències fermes condemnatòries per haver exercit o tolerat practiques discriminatòries per raó de sexe o de gènere i segons Llei 17/2015 d'Igualtat efectiva de dones i homes.\n- Cada persona sol·licitant només podrà presentar una sola sol·licitud en tota la convocatòria.\n- En el cas que els sol·licitants siguin agrupacions de persones físiques o jurídiques, sense tenir personalitat jurídica, a la sol·licitud es faran constar els compromisos assumits per cada membre de l'agrupació així com l'import de l'ajut aplicable a cadascuna de les persones. Igualment, caldrà que els membres de l'agrupació nomenin una persona representant que actuarà com a tal durant tot el procés.\nEn el cas que es concedeixi l'ajut, cada membre tindrà condició de beneficiari o beneficiària i, com a tal, haurà d'acreditar, a títol individual, el compliment dels requisits establerts en aquestes bases i els que es puguin establir a les convocatòries.\nDeclaració responsable del compliment dels requisits de la Llei 38/2003


transmissió del català | Patufets al món\nArxiu d'etiquetes: transmissió del català\nQuan no ens ajuden a mantenir el contacte amb la cultura\nLa Judith Aragonès és una mare de quatre fills (de 9, 7, 5 i 2 anys) que mira França amb els ulls de qui hi acaba d’arribar, però amb l’experiència d’haver viscut una primera expatriació de dos anys al Brasil. Per explicar sengles experiències, la Judith té dos blogs: 6 a Brasil i 6 a Lille, i una pàgina de Facebook.\nEn l’entrada que us presentem avui de “6 a Lille”, la Judith explica com ha canviat la seva visió sobre l’aprenentatge del català dels seus fills al llarg d’aquests anys d’expatriació, però també aprofita l’entrada per queixar-se de la manca de suport —però també de visió— de les escoles i l’administració catalana.\nImatge extreta de 6 a Lille.\nEl català, cosa de tots, i cosa de cadascú\nÉs una llàstima que el departament d’educació no tingui previst la reinserció temporal dels alumnes que han hagut de marxar per causa de la feina dels pares. Els meus fills bé podrien aprofitar les vacances escolars d’aquí (dues setmanes cada dos mesos) per a poder anar a la seva escola de Catalunya i així no perdre el contacte amb la cultura.\nAquesta entrada va ser publicada a Articles i etiquetada administració catalana, bloguistes patufaires, escola, escoles amigues, transmissió de la cultura, transmissió del català, vacances el 23 Març 2014 per patufetsalmon.\n“Sempre vam dir que si teníem una possibilitat de viure a Catalunya, ho faríem”\nPAUL (O PAU!) I GEMMA VAN DER VOORST.\nDOS FILLS I UNA FILLA (2001, 2004 i 2008).\nVIUEN A VOORSCHOTEN (HOLANDA).\nA CASA PARLEN EN CATALÀ I HOLANDÈS.\nAra em preguntava si en tu reconeixeria un dels teus germans. El vaig conèixer fa molts anys. Va ser a Barcelona, a l’avinguda Gaudí. Ho recordo perquè vam parar a prendre un cafè en un dels restaurants de l’avinguda, i el cambrer era argentí. El teu germà, en Gerard, li va dir el que volia en català i el cambrer ens va dir que no ho entenia, així que en Gerard va improvisar en castellà. I recordo la meva sorpresa inicial abans d’adonar-me que, és clar, si un parla en català a casa i creix allà on el castellà no es parla, no té per què saber-lo.\nP: Sí, ell poc s’ho devia pensar que necessitava el castellà a Barcelona….\nSí… i poc m’ho pensava jo aleshores que la meva filla es trobaria en la mateixa tesitura anys després!\nP: I tant. Mira, ara arriba la Gemma amb el tè.\nG: (Riu) … El tè del vespre! És que avui anem més tard. Acabo de portar la Paula al llit i amb això qua demà comencen les vacances i volem a Catalunya…\nQuines vacances són?\nG: Ara són les de la neu, que en diuen. Aquí les vacances es fan repartides durant tot l’any, i no només a l’estiu com a Catalunya. Aquí és cada sis setmanes més o menys, no, Pau?\nMira, un dubte que tinc: és Pau o Paul? Perquè la teva cosina em parla d’en Pau però també en algun e-mail he llegit Paul…\nP: Els catalans em diuen Pau, i aquí a Holanda em diuen Paul. Com vulguis…\nD’acord, però la idea va ser que hi hagués aquesta versatilitat en el nom o la cosa va anar sorgint…?\nP: Dona, jo estic batejat com a Paul però a Amer sempre he estat en Pau…\nG: De fet, però, en holandès Paul sona Paul i no pas Pol. I la teva mare de vegades et diu Pau i de vegades Paul… (riu), però jo sempre li dic Pau.\n(Riu) Doncs ara que ja tinc el nom clar, parlem de la vostra família que em té ben interessada. En podríem escriure un llibre de tanta connexió catalano-holandesa! Perquè la teva mare, Pau, entenc que marxa d’Amer cap a Holanda per amor…\nP: Sí.. Als 60 els meus pares es coneixen a Lloret de Mar estant de vacances. Després continuen el contacte a través de cartes en francès durant uns 7 o 8 anys. Finalment es casen… La meva àvia no s’ho veia això que la filla li marxés a Holanda…\nG: La filla de l’alcalde marxava!… perquè el seu avi era alcalde, i a més era la gran, la pubilla…\nP: … sí, sí.. es van casar a Amer, venir cap aquí i jo vaig nèixer a l’any 70.\nDe dalt a baix i esquerra a dreta: Paul, Wim, Miquel, Gerard, Johan i Nick.\nI després de tu, uns quants germans més… 6 en total!\nP: (Riu) Sí, família nombrosa!\n(Riu) No vull ni pensar el que això representa en bitllets d’anada i tornada…\nG: (Riu) No… però no anaven en avió, eh? Com anàveu?\nP: Sí, també en avió… amb totes les comoditats de transport. En bus, en tren… en cotxe no, però.\nMoltes hores i converses. I entre els germans en què parleu?\nP: Holandès… la mare ens parlava en català i nosaltres contestàvem en holandès.\nI la teva mare amb el teu pare, parlava holandès també?\nP: Al principi, em penso, el francès… El meu pare anava a classes de castellà, i més endavant que el meu pare podia escoltar…\nG: .. entendre…\nP: … entendre! Podia entendre el català, aleshores la mare li parlava català. I el meu pare contestava en castellà o holandès. Ell no en sabia tant, de català…\nG: … també va ser per ell un xoc, oi? (riu)\nP: Sí. Un any que es van trobar a Barcelona, el meu pare va fer dues setmanes de classes de castellà a la universitat. I després es va adonar que tothom parlava en català a casa de la mare. Un xoc per a ell.\n(Riu) En canvi, vosaltres portàveu el català millor, no? Els estius a Amer…\nP: Sí, passàvem quatre setmanes a l’estiu. Casal d’estiu, excursions amb els tiets, la colla d’amics… al cap i a la fi Amer té 2.000 habitants així que anàvem tots amb la mateixa colla d’amics. Fèiem vida allà, i ens agradava…\nG: I els agrada. Pensa que totes les festes majors, quan arriben els “holandesos”, bueno…. Estan molt integrats!\nP: Dona, pensa que eren els 80 i 90… Ara hi ha més persones d’arreu del món, però aleshores “venien els holandesos”.\nI tant… si jo que només anava al poble de ma mare, a l’Aragó!, a l’estiu i ja deien “han llegado los catalanes”. Vosaltres éreu molt més exòtics, on vas a parar!\nI quan éreu allà, no canviàveu la llengua entre els germans?\nP: No, allà parlàvem holandès també. … La primera setmana fins i tot ens costava de canviar el xip, de parlar el català. Després ja era més fluid. Però entre nosaltres continuàvem en holandès…\nG: … i la iaia, que no us entenia…\nP: Sí, dona.. i a vegades ja ens convenia de parlar en holandès!\n(Riu) La llengua secreta!\nP: (Riu) Sí!\nGemma, i fent un fast-forward… per a tu no tan secreta, perquè tu abans de conèixer en Pau ja havies estat a Holanda…\nG: Sí, jo al 95 faig un Erasmus al nord d’Holanda. El primer contacte amb el país… amb l’holandès, malgrat que a l’hospital on feia les pràctiques jo parlava en anglès.\nAixí aleshores no coneixes en Pau, és més endavant que us coneixeu?\nG: Sí, allà tinc més contacte amb comunitat internacional. Amb en Pau ens coneixem tres anys més tard, i a Catalunya… a Camprodon. Un cap d’any que tu estaves de vacances a Amer i vau pujar amb la colla a Camprodon. Jo li dic un parell de paraules en holandès, ell és català-holandès… i així comença la nostra història d’amor! (riu)\n(Riu) Així que la relació al principi és a distància també?\nG: Sí, per telèfon, cartes i… també internet. I al 99 ja vinc definitivament a Holanda, i vivim junts. Busco feina, etc. I un any més tard ens casem a Catalunya.\nLes dues catalanes a Holanda.\nJa és curiós, primer la mare, ara la dona… Alguna vegada ha sortit en converses a la pàgina, que són les dones sobretot les que marxem…\nG: … bo, en el nostre cas vam intentar tornar a viure a Catalunya! (riu)\nP: Però l’intent va fer fallida…\nP: Si, al 2006 hem tornat…\nG: Jo he tornat, tu has anat! (riu)\nP: Sí… tu has tornat. I és que sempre vam dir que si teníem una possibilitat de viure a Catalunya, ho faríem. Al 2006 ja teníem dos fills i la vida muntada aquí, però també teníem el motor d’intentar una tornada, que eres tu..\nG: Sí, jo ho volia intentar, de viure a Catalunya…\nP: Jo vaig trobar feina allà, per una empresa holandesa… Això era una mena de condició: trobar feina.\nG: Abans de marxar!\nP: Sí… així que fins al 2009 vam viure allà. I vistos els dos llocs, per a mi aquí el panorama era millor… en el nostre cas. I aleshores vam decidir de tornar. Ho vam intentar però…\nMillor en quin sentit?\nP: A veure… hm, el mercat laboral, la situació social, també les ajudes del govern… Aquí el govern, diguem-ne, protegeix més a la gent, ajuda.\nG: També paguem més impostos, però a la llarga tens més recursos, més avantatges. També ens va passar que quan vam anar a viure allà no teníem pas 20 anys, estàvem en els 30 i escaig i amb dos fills. I és clar… a veure, no ens va costar perquè jo vaig trobar feina i ell treballava, els nens es van integrar bé, en Marc va començar l’escola allà… Va anar tot bé, no? De fet, estic contenta d’haver-ho fet perquè quan anem allà, ells tenen ja amistats fetes . Però, el que et deia és que potser si comences més aviat, com a parella, tens per endavant més un futur… i nosaltres vam començar més tard. I ja ho teníem tot muntat a Holanda, ja sabíem com funcionava… I jo entenc el punt de vista d’un holandès. Nosaltres allà no tenim res organitzat, mentre que aquí ja ho està tot: la pensió… Aquí tens més recursos i més avantatges socials, i els salaris també són més alts. Ara que també trobes a faltar altres coses: a nivell cultural, a nivell ambiental… Jo sempre dic que el país ideal no existeix.\nP: El que sí que era bo allà era l’ensenyament. L’ensenyament està bé. L’escola primària, comparada amb Holanda, a Catalunya estava molt bé. També hi ha més activitats… fas més vida a fora. Més social… I el temps ajuda: les temperatures són més agradables.\nG: Per a mi també l’intent de tornar a Catalunya, arrel de l’arribada dels fills, és un moment de reconnectar amb la identitat.. I jo em quedo amb això, amb el fet d’haver intentat tornar, perquè si no, no sabria com hauria estat. Estic molt contenta d’haver-ho fet.\nI ara que parlem d’identitat, Pau, tu t’hi reconeixes en els teus fills, en aquesta dualitat catalano-holandesa?\nP: No… a veure, jo és que sóc holandès. Sí que en ocasions m’adono que sóc mig català i mig holandès. Sobretot quan sóc a Catalunya, però la vida està feta del dia a dia i en la rutina jo sóc i funciono com un holandès més. De fet, en el tren de camí a la feina passo per l’aeroport de Schiphol i m’agrada topar amb turistes catalans. Ara bé, m’adono que jo als seus ulls sóc un holandès més… no s’ho pensen pas que els entenc! (Riu)\nI què va dir la teva mare, Pau, en saber que estàveu junts?\nP: La meva mare suposo que estava contenta. I també el meu pare.\nI a més la teva sogra, Gemma, es pot posar en la teva pell, no?\nG: Sí… Mira, de fet, a ells els va saber molt greu quan vam marxar a Catalunya, sobretot al teu pare, Pau. En canvi la teva mare sí que ho podia entendre… alguna vegada m’ho havia dit que quan ella estava aquí, la teva àvia li va dir “ara ets aquí i et quedes aquí per sempre”… (Riu)\nP: I de fet mon germà sí que viu a Girona, casat amb una noia d’Amer…\nL’estiu passat a les Ruines d’Empúries\nCom es diuen els vostres Patufets?\nG: Marc, Joaquim i Paula… vam intentar tres noms que sonessin bé en els dos idiomes. Entre ells parlen holandès. I quan estem de vacances a Catalunya, les primeres setmanes els costa una mica però després ja es llancen en català. El que el parla millor és en Marc… En Joaquim en sap però li fa més por de no fer-ho bé, i la Paula, que és l’única dels tres que va nèixer a Catalunya, també s’espavila bastant tot i que és la que menys contacte ha tingut amb el català. Va viure-hi sis mesos però… Ma mare sempre diu “aquesta catalana resultarà que és la més holandesa de tots, i mira que la vaig ben estimular els primers mesos!” (Riu)\nAixí que tu els parles en català, Gemma, i ells et responen en holandès?\nG: Si, jo els parlo català… però de vegades també en holandès…\nP: Jo sobretot en holandès… i tu, darrerament, els parles també només en holandès…\nG: (Riu) És que es fa difícil seguir en minoria..\nP: (Riu) Si, però tu en holandès fas faltes i aleshores ells també les fan…\nG: (Riu) Però jo ho entenc… quan vivíem allà, tu tampoc parlaves exclusivament l’holandès, Pau. Agafaves el ritme i et passaves dies parlant en català. A veure, aquí a casa em costa menys però quan sóc al carrer o a l’escola, situacions així on hi ha gent que no parla català i no ens entendrà… o si vénen amics a casa a jugar… Ara bé, amb els meus pares que ara estan jubilats i vénen més sovint, sí que fan més intensius de català. I avui els he dit: “ara, així que arribem a Catalunya, res d’holandès, eh?” I en Marc m’ha dit “mare, si parles l’holandès, m’has de pagar un euro!” (Riu)… Espera, que el vaig a cridar…\nG: Mira, aquí et porto en Joaquim… és el més holandès de tots en tots els aspectes! (Riu)\nP: Saps qui és aquesta noia? És una amiga de la Isabel…\nQuants anys tens, Joaquim?\nI ja tens ganes d’anar a Catalunya demà?\nJ: (Assenteix amb el cap)\nP: I qui trobaràs allà? Quins amics?\nJ: El Sergi, en…\nCaram.. i ja t’enrecordes bé del català?\n(En Joaquim s’aixeca d’un bot i surt corrent. Riures.)\nI l’àvia els parla en català o holandès?\nP: La meva mare s’ha acostumat a parlar en holandès amb ells.\nG: (Riu) … També malament!\n(En Marc apareix.)\nHola! I tu Marc, quants anys tens?\nI t’enrecordes de quan vas viure a Santpedor?\nG: I com es deia la teva escola allà?\nM: Riu D’Or.\nG: Parla més alt, home, que no et sentim.\nM: (Crida) RIU D’OOORR!\nG: Veus, la erre catalana la diu bé… ai, no em piquis! (riu)… és que els holandesos la erre no la diuen bé… A més ens ha sortit molt futbolero, i soci del Barça! Juga al nivell alt de la sel·lecció d’aquí el poble..\nI en quina posició jugues?\nP: Com en Puyol!\nG: I fa poc em va dir “mare, quan siguin vacances al maig, jo vull anar sol amb l’avió cap a Catalunya”, i la meva mare es va posar contenta… “el meu nét vol venir!” A mi em va fer il·lusió, que sortís d’ell…\nEl dia del casament del germà del Pau.\nI ara que parlem de vacances a Catalunya, darrerament algunes famílies catalanes ens han parlat de la seva experiència d’haver portat als seus fills adolescents a l’escola a Catalunya durant una setmana de vacances escolars d’aquestes que la resta d’Europa reparteix durant l’any. I com això els havia motivat i donat una empenta al seu català. … Us ho heu plantejat?\nG: Nosaltres a l’estiu ho fem més a nivell de lleure, al casal d’estiu a Santpedor… Això que dius em sembla molt interessant, però em pregunto com ho troben aquests adolescents això d’anar de vacances i trobar-se de nou seguint classes… Potser és que només feien unes hores?\nUi, doncs no ho sé…\nPau, i tu llegeixes i escrius català també?\nP: El llegeixo, i quan sóc allà agafo diaris, un dia el compro en català, algun dia en castellà.. malgrat que llegir em resulta més fàcil el castellà perquè quan vivia allà llegia més en castellà…\nG: De fet, parles millor el català que el castellà i escrius millor el castellà que el català…\nPerò en vas aprendre mai formalment?\nP: Sí, vaig començar a Amer als estius. Durant dos anys, ma mare ens va apuntar amb un professor de català uns dies a la setmana quan tenia 10 o 11 anys. I després quan tenia 20 anys, a la universitat d’Amsterdam donaven classes de català, i allà vaig fer un curs. Vaig fer un examen i tinc un certificat per demostrar-ho! També he fet un curs de castellà.\nI de llibres en català en llegeixes?\nP: El meu problema és que em falta el temps per llegir, en qualsevol llengua! (Riu)\n(Riu) I amb els fills, ho teniu pensat com enfocar aquest tema?\nG: Jo crec que sí, que ho haurem de fer… Abans teníem el casal català dels Països Baixos, però ja no hi és. És una llàstima perquè feien moltes coses, el cagatió, etc. I ara aquí només hi ha el consulat espanyol, on sí donen classes de castellà. Hi vaig apuntar en Marc però no va voler-hi anar… Aquí a l’institut de fet comencen amb holandès i anglès, i després s’afegeix el francès.. Crec que ja anava saturat de llengües!\nAmb tanta llengua i història familiar, les criatures com es defineixen?\nG: Mig-mig, no Pau?\nP: No ho sé…\nG: Ja els ho demanarem! (Riu)\nVa bé! Bon viatge demà i bona estada a Catalunya!\nFOTOS: Gemma van der Voorst\nAquesta entrada va ser publicada a Entrevistes i etiquetada bilingüisme, casals, casals d'estiu, castellà, escola, Holanda, llegir, tornar, transmissió del català, vacances el 27 febrer 2014 per patufetsalmon.\nQuan el català és minoria fa 1 any!\nSi aneu avall, avall de la pàgina Quan el català és minoria veureu que fa 1 any que es va obrir la pàgina. Encara vindrien dies de gestació del projecte fins a la primera entrada pensada conjuntament entre les gestores de Patufets al món / Quan el català és minoria, però ens semblava que no podíem deixar passar aquest dia sense celebrar-ho una miqueta.\nImatge de reusjove.blogspot.com\nHem fet un any i és hora de fer balanç. Som conscients que no hem fet tot el que ens havíem proposat, però no hem renunciat als nostres objectius i tenim un altre any al davant per seguir treballant per afavorir la transmissió de la llengua i la cultura catalana entre els nostres patufets. Mentrestant, ens caldrà la vostra ajuda i el vostre suport. És hora que vosaltres també feu balanç i ens feu crítiques, suggeriments, ens proposeu col·laboracions i sobretot continueu participant!\nEns ha felicitat molta gent, però volem destacar el comentari del Joan:\n“L’enhorabona!! Vàreu tindre una iniciativa magnífica i l’heu duta endavant admirablement. En el meu cas, només us puc estar agraït: m’heu servit per reflexionar entorn a la parentalitat i la transmissió de la cultura, per acallar certes pors sovint lligades a estereotips, per compartir alegries casolanes, per sentir-me, fins i tot, part d’una espècie d’empresa (en el sentit de projecte) col·lectiva que m’arrela a allò que sóc íntimament, àdhuc tan lluny del meu país. Així, no trobe grans llacunes, ja en feu prou amb tot el que oferiu, ni tan sols acabe d’entendre com arribeu a tant i tan lluny. Gràcies, i per molts anys!“\nAquesta entrada va ser publicada a Xup-xup al Facebook i etiquetada 1 any, arrelament, arrels, transmissió de la cultura, transmissió del català, un any el 4 febrer 2014 per patufetsalmon.\n“Tinc el xip dels idiomes, em diuen. Però a més, m’agraden molt, vagi al país que vagi em fixo en les llengües i acabo aprenent-ne parauletes”\nSYLVIE FONT WEIGEL.\nUNA FILLA (2010) I UN FILL (2013).\nVIU A GLYFADA, A L’ÀREA METROPOLITANA D’ATENES (GRÈCIA).\nA CASA PARLEN EN CATALÀ I EN GREC.\nSylvie em sona a francès; Font, a català; Weigel, a alemany. Quin poti-poti!\nTinc un avi alemany que durant la Segona Guerra Mundial va acabar presoner dels francesos i va haver de fer treballs forçats en una granja, on es va acabar enamorant de la filla del terratinent, que era la meva àvia. Després de la guerra es van casar: un alemany i una francesa. Van tenir dues filles: una d’elles, la meva tieta, va marxar a Alemanya a estudiar on va conèixer un italià, s’hi va casar i ara viuen a Itàlia; l’altra filla és la meva mare, que va anar a Catalunya de vacances i va conèixer el meu pare.\nOstres, això sí que és un bon pupurri! Així doncs, on has viscut?\nVaig néixer i créixer a Cambrils, tot anant de vacances a casa dels avis a França. Hi vaig viure fins als 26 anys, quan vaig marxar cap a Grècia. D’això en fa tretze anys.\nI amb quines llengües has crescut?\nAmb la meva mare a casa sempre parlàvem en francès; amb el meu pare, en català, i pel fet de ser a Espanya, també parlava en castellà. A mesura que vaig anar creixent, el català es va anar imposant i amb la meva mare vam deixar de banda el francès. Amb els meus avis sí que el parlo perfectament, però amb la mare ara parlo en català. Ella el parla molt bé, sense accent.\nNo, l’alemany l’he après, igual que el grec, per qüestions externes a la família.\nTens molta facilitat per les llengües, vaja…\nI tant, i tant! Jo tinc molta facilitat per les llengües, però estic convençuda que es deu a que jo des de petita ja parlava tres idiomes. Tinc el xip dels idiomes, em diuen. Però, a més, m’agraden molt, vagi al país que vagi em fixo en les llengües i acabo aprenent-ne parauletes.\nCom recordes haver crescut en aquest entorn multilingüe?\nHo recordo com una cosa positiva: estava orgullosa que la meva mare fos francesa. Tot i així, és cert que a l’escola hi havia “els dolents” que em deien allò de “gavatxa!”. Llavors era una mica introvertida i ho patia una mica, però al marge d’aquests moments, jo n’estava molt orgullosa.\nI quan van néixer els teus fills, vas haver de triar una de les tres llengües o ho tenies clar des del principi?\nHo vaig tenir clar des del principi, tot i que em van proposar de parlar-los en castellà perquè és un idioma més internacional Però jo als meus fills no els podia parlar un idioma estranger! A més, el castellà el parlo perfectament, però no l’he parlat mai a casa i em sembla un idioma estranger. El català és el meu idioma de l’ànima.\nEls hi has posat noms catalans, francesos, castellans, grecs, alemanys…?\nHe!; he!; he! Aquí a Grècia s’estila molt posar-los els noms dels pares o mares o dels avis o àvies. La meva filla es diu “Eli” com la meva sogra, Elisabet (Ἐλισάβετ). Quan va néixer el meu fill, no li vam posar “Giorgos” (Γεώργιος), com el meu sogre, però sí la seva traducció al català: “Jordi”. I només tenen el cognom del pare.\nA casa parleu en català i grec. A l’escola bressol, només en grec.\nFins el passat setembre, la meva filla encara no havia anat mai a l’escola bressol, perquè jo he estat a casa; en Jordi ara té sis mesos. I no vam veure la necessitat de portar-la-hi. Per tant, tot just ha començat, amb una mica més de dos anys i mig. I sí, només en grec.\nEntenc que a Grècia hi ha, doncs, un mínim de sis mesos de baixa per lactància.\nLa baixa per maternitat es de quatre mesos, dos abans de parir i dos després. Quan s’acaba, l’organisme grec d’atur ofereix la possibilitat d’una baixa extra de lactància de sis mesos més. Jo estic a l’atur des de l’abril del 2012, abans de quedar-me embarassada del meu fill petit. L’última feina que vaig fer va ser de recepcionista en un hotel a Atenes. Jo sóc tècnica d’empreses i activitats turístiques, però he trobat poques opcions.\nAquí a tocar d’Atenes, coneixes a més catalans, especialment amb mainada?\nFins que no va néixer l’Eli no tenia massa contacte amb catalans, però quan em vaig adonar que jo seria l’única que li parlaria en català, sí que vaig començar a buscar… Vaig trobar cinc o sis catalans a Atenes, sense fills. Amb fills, hi ha una dona que té dues nenes ja adolescents. Una vegada que vam venir en vaixell, hi vaig conèixe r una noia catalana amb la seva filla, però ella anava a Corfú. A través del Facebook, vaig intentar contactar a una altra noia, una doctora, que també té fills més grans, amb la qual ens vam conèixer en persona a la Via Catalana que vam fer a Atenes el passat 8 de setembre!\nFacebook o qualsevol de les altres xarxes socials. No has intentat buscar grups mitjançant aquestes eines?\nSí, de fet, a través del Facebook hem creat un grupet de catalanoparlants, però la majoria són jovenets i no tenen fills. Catalanoparlants a Grècia (Καταλανόφωνοι της Ελλάδας). Ara que repasso qui hi ha al grup de Facebook veig que hi ha molta gent que, de fet, no conec. Són sobretot catalans que tenen amics a Grècia, que s’hi han afegit convidats per un catalanòfil grec, Alexandrós Baveas, que els ha anat afegint. Per als que sí que estrictament estem aquí, hem acabat creant un grup privat al Facebook. Amb aquests, quedem de tant en tant per fer una calçotada o un cafè. Per a mi, perfecte, però a la nena no li aporta gran cosa.\nParlant de xarxes socials, el primer contacte amb la pàgina de Quan el català és minoria va ser una crida que vas fer per a què altres pares i mares t’assessoressin. Hi deies: “vaig cometre l’error de començar a fer jocs imaginatius d’imitació de dibuixos animats que la meva filla veu en grec (perquè no acceptava que l’idioma fos altre que el que parlen els personatges) i ara em comença a parlar molt més en grec que no pas en català; trobo que l’està oblidant a poc a poc… i, a més a més, em demana que no li parli en català. No sé com fer-ho per tornar enrere!”\nSí, a partir de la Dora exploradora, per exemple. Vaig començar a jugar amb ella en grec i em vaig adonar que estava començant a perdre completament el català. Les nines que té, els Playmobils… tots parlen en grec. Per això he començat a buscar de manera intensiva dibuixos animats en català, però no en trobo massa. Hi ha Les Tres Bessones, sí, però no li agraden massa. El que sí que faig és llegir-li els contes en català, fer Skypes amb els meus pares, anar a Catalunya tan sovint com podem… Quan és a Catalunya es refresca, però quan passa un mes, ja hi tornem a ser!\nI quan et contesta en grec, tu com reacciones?\nHa arribat un moment que no sé què fer: no sé si dir-li que no entenc el grec, que no m’hi parli. No li vull provocar l’efecte contrari, no vull que li agafi mania al català! Potser també hi ha influït que ara passa més temps amb el pare, perquè ha nascut el seu germà i jo passo més estona amb el nen petit. A més, tota la nostra vida és en grec: els seus i els nostres amics, quan sortim a passejar… tot, tot és en grec, excepte jo i l’Eli… i ara el seu germà.\nI barreja els dos idiomes?\nI tant! Avui jugava amb els ninots i deia per exemple: “Aquest cavall perpata”, que vol dir “camina”. Molt sovint utilitza els verbs catalans correctes, però fa les terminacions en grec.\nDes del punt de vista cultural, Grècia i l’estat espanyol es comparen sovint, hi trobes tantes similituds?\nNo. Són molt diferents. Sempre dic que Grècia és com Espanya fa cinquanta anys. Vaig marxar d’Espanya en el moment en què es començava a digitalitzar tot, per exmeple, la seguretat social. Quan vaig arribar aquí tot eren muntanyes i muntanyes de burocràcia. La manera de pensar també és diferent: són molt supersticiosos, el rol home-dona és més semblant al que tenien els nostres pares fa uns quants anys… A mi, que sóc una revolucionària, em va costar molt. Sobre això hem discutit molt a les trobades que anem fent amb catalanes d’aquí: a totes ens xoca i fa ràbia el mateix. Com a dones, ens crida molt l’atenció que les dones gregues es maquillin tant i es tenyeixin tan exageradament de rosses. Nosaltres som més aviat de texans i samarreta, i sense pintar-nos.\nQuines tradicions celebreu?\nLa Pasqua a Grècia és molt important, i la celebrem molt. Els grecs són molt supersticiosos i religiosos, però crec que ho són més per superstició o tradició que per creència. No celebrem la Pasqua catalana, sinó la grega, que acostuma a ser en dates diferents a la nostra. El Nadal sí que el celebrem com nosaltres, però perquè sigui a Catalunya o a Grècia, l’hem passat amb els meus pares: Cagatió, pare Noel i Reis. Sant Jordi fins ara no l’hem celebrat massa. La veritat: he pecat de no celebrar les tradicions catalanes. Fa tretze anys que sóc aquí amb el meu home, però a l’estar sols, no les celebrava. Ara amb els nens hem començat.\nQuan tu expliques que ets catalana als grecs, què et diuen?\nÚltimament ens reconeixen més fàcilment. Fa uns anys em preguntaven si era de l’ETA, perquè havien sentit a dir alguna cosa d’independència i ho lligaven amb el terrorisme automàticament. Ara no. Continuen sense saber ben bé on és, coneixen Catalunya, saben que hi ha una qüestió d’independència, no saben ben bé per què la demanem, però jo ja els ho explico. A grans trets, sense entrar en molts detalls. El que més se sent aquí és el factor econòmic: que Catalunya es vol independitzar d’Espanya per quedar-se amb les peles.\nT’has plantejat tornar a Catalunya?\nEns ho hem plantejat, però no massa seriosament perquè el meu marit no parla ni català ni castellà.\nLa meva gent (la meva família, amics…), però també el caràcter de la gent: el fet que et trobes amb algun desconegut pel carrer i de seguida hi parles i li parles de tu… Aquí la gent és més tancada. Trobo a faltar el fet d’ anar una mica més relaxada pel món.\nQuè és el que més trobaries a faltar de Grècia si ara marxessis?\nLes platges de Grècia. Vaig créixer a la Costa Daurada, amb unes platges blaves… Quan vaig arribar, vaig començar a l’illa de Corfú, amb aigües cristal·lines on posaves el peu a dins i el veies perfectament. Després de sis o set anys de passar els estius a Grècia i només ser a Catalunya els hiverns, el primer estiu que vaig tornar a Cambrils i vaig anar a la platja, em va caure l’ànima als peus. Horrorós! Una aigua tèrbola on no es veia res. Aquí són platges de paradís perquè no hi ha hagut el boom que va patir Espanya els anys setanta en què van construir tota la costa. Aquí les platges són més verges. Això no voldria canviar-ho.\nQuè et sembla el projecte Patufets al món/Quan el català és minoria?\nM’agrada molt perquè jo aquí, sense gent catalana amb nens a prop, em sento molt sola, perquè no tinc amb qui parlar en català amb els nens. Penso que si el projecte evoluciona com ha d’evolucionar, pot ser un punt d’ajuda molt fort. Espero trobar-hi consells, gent que em pugui ajudar, que hagin tingut les mateixes experiències que jo… per poder inculcar millor el català als meus fills. Llàstima que estiguem tots tan lluny i no ens puguem trobar massa!\nAquesta entrada va ser publicada a Entrevistes i etiquetada dibuixos animats, escola bressol, Grècia, grec, maneres de pensar, tradicions, transmissió del català, trilingüe el 10 Octubre 2013 per patufetsalmon.\nPatufets, a la Càtedra de Multilingüisme de la UOC\nAl blog de la Càtedra de Multilingüisme de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC), presente, avui, dimecres 9 d’octubre del 2013, la pàgina de Facebook Quan el català és minoria i el blog Patufets al món. Així mateix, posen a disposició de les famílies catalanes que visquin a l’estranger el seu opuscle Estratègies de transmissió lingüística en famílies plurilingües, de Marta Rovira-Martínez. Per demanar-lo, podeu posar-vos en contacte amb l’especialista en sociologia del llenguatge, Miquel Strubell.\nAquí teniu l’enllaç a l’entrada que ens han dedicat.\nAquesta entrada va ser publicada a Premsa i etiquetada estratègia, Marta Rovira-Martínez, Miquel Strubell, multilingüisme, plurilingüisme, transmissió, transmissió del català, UOC el 9 Octubre 2013 per patufetsalmon.\nEm demana que no li parli en català\nLa presentació del blog d’aquests dies ha portat molta gent nova a la pàgina de Facebook que han compartit amb nosaltres dubtes com aquest:\n“(…) vaig fer l’error de començar a fer jocs imaginatius d’imitació de dibuixos animats que la meva filla veu en grec (perquè no acceptava que l’idioma fos altre que el que parlen els personatges) i ara i em comença a parlar molt més en grec que no pas en català. Trobo que l’està oblidant a poc a poc… i, a més a més, em demana que no li parli en català. No sé com fer-ho per tornar enrere!”\nHi ha hagut diverses propostes sobre com reconduir la situació, que resumim aquí per si poden ser d’ajuda a algú:\nVeure dibuixos en català. Si pot ser, els mateixos que veu en grec.\nNo deixar de parlar en català, encara que el nen contesti en una altra llengua o que hi hagi altra gent al davant que no entenguin el català.\nViatjar tan sovint com es pugui a Catalunya.\nTenir un contacte freqüent amb la família mitjançant videoconferències.\nNo dir-li mai que diu una cosa malament, però repetir-la en català.\nHi ha hagut algú que també ha recomanat la lectura del llibre Crecer con dos idiomas. Una guia practica del bilingüismo, de Una Cunningham-Andersson i Staffan Andersson, que afegirem a la nostra llista de llibres sobre el multilingüisme.\nMalgrat les respostes, però, sembla que potser no hem trobat la solució que s’ajusti a la situació d’aquesta família i n’haurem de continuar parlant.\n“El tema dels dibuixos animats es complicat perque soc de mesurar molt les hores d’exposició a la tele i no li en poso massa (contrariament al papa que, a la primera oportunitat, li enxufa qualsevol cosa). Per aquesta raó ha vist molt més dibuixos en grec i s’ha aficionat a coses que no trobo en català: Dora la exploradora, Diego, Umizoomi, Petits Einstein… en general miniaventures d’aquest estil. Desgraciadament cap d’aquestes series es fan en català i no conec res de l’estil. Li poso bessones, Teo, Lua, Mic i tot el que he pogut trobar però res no sembla prou interessant…”\nAquesta entrada va ser publicada a Xup-xup al Facebook i etiquetada bilingüisme, llibres, multilingüisme, plurilingüisme, transmissió del català el 5 Juliol 2013 per patufetsalmon.\nPetits consells per mantenir el català a casa: el vincle lingüístic, per Victòria Gras\nEl vincle lingüístic o language bond, és la llengua que establim per comunicar-nos amb una persona afí, molt sovint ben al principi de la relació, i que ens resulta molt difícil, per no dir impossible, canviar més endavant. És la llengua que ens vincula a aquesta persona.\nEstic segura que tots podem pensar en algun amic que potser està intentant aprendre català i que vol practicar-lo amb nosaltres quan ens veiem, i com ens resulta de difícil mantenir una conversa en català amb aquesta persona tot i que el parli molt bé. Ens sentim estranys, sembla artificial parlar una altra llengua amb aquesta persona. És com si estiguéssim trencant alguna norma interna de la relació: el nostre “vincle lingüístic” es va establir en la llengua dominant del país (sigui aquesta castellà, anglès, danès…), i canviar-lo serà costós, haurà de tenir un alt grau de motivació, per exemple quan hi ha un compromís ferm d’ajudar aquest amic.\nDe la mateixa manera i donats els llaços lingüístics que estem forjant molt aviat així que formem una família, és important planificar amb antel·lació quina és la llengua de comunicació que desitgem establir amb els nostres fills, ja que això facilitarà en gran mesura la tasca de crear-los la necessitat de la llengua, element clau en el manteniment lingüístic.\nSi aconseguim que ens relacionin a nosaltres amb el català i no amb l’altra llengua, aquesta vinculació serà difícil de trencar. Al contrari, si cedim fàcilment a la llengua majoritària, el nen s’aferrarà lògicament a la llengua de l’entorn, que li proporciona més oportunitats per comunicar-se amb altres persones.\nEls nens són molt intuïtius i no parlaran una llengua si no hi veuen la necessitat: si la mama em parla català quan som a casa però un cop anem a jugar al parc amb altres nens em parla anglès, em queda clar que no he de fer l’esforç de parlar-li català de manera consistent, ja que ella no ho fa. Per això és beneficiós ser-ne conscients des que estan al mateix úter, com a part de la planificació de l’arribada del nadó i començar, ben aviat, a formar aquest vincle.\nDit això, m’agradaria destacar que adquirir un nou vincle lingüístic és possible, tot i que recomanaria fer-ho de manera progressiva i amb l’assessorament d’un planificador lingüístic familiar, ja que fer-ho de cop podria perjudicar la relació afectiva que tenim amb el nen.\nAquesta entrada va ser publicada a Opinions i etiquetada multilingüisme, transmissió del català, vincle lingüístic el 30 Juny 2013 per patufetsalmon.


General | RELIVIVES\nPublicat el 22 març 2021 per Imma\nDurant aquests dies, a la classe de Religió estem recordant els últims dies de la vida de Jesús.\nSi vols tornar a escoltar el relat bíblic, entra aquí… MIRA, ESCOLTA I JUGA!!! Segur que passes una bona estona.\nBONA SETMANA SANTA I BONA PASQUA!!!\nFINS AVIAT AMICS I AMIGUES!!!\nPublicat dins de CANÇONS, General, JOCS, QUARESMA /SETMANA SANTA\t| Deixa un comentari\nPublicat el 17 febrer 2021 per Imma\nVISITA’NS CADA SETMANA I DESCOBRIRÀS EL MISSATGE AMAGAT per aprendre i reflexionar sobre el que significa la quaresma!!\nCLICLA SOBRE LA IMATGE.\nPublicat el 24 desembre 2020 per Imma\nAquest Nadal serà ben especial, potser no podrem fer el que hem fet altres anys, però no oblidem el que celebrem…. el NAIXEMENT DE JESÚS!! I aquest any necessitem més que mai l’alegria i l’esperança que Ell va fer arribar al nostre món.\nQue la llum de l’estrella de Nadal ens apropi als altres i no ens deixi oblidar l’esperança per aquest nou any que comença!\nPublicat el 14 desembre 2020 per Imma\nRecorda visitar l’apartat de PROJECTE CURS 2020-2021, per trobar les activitats proposades a la Classe de Religió.\nCuideu-vos molt i fins aviat!!\nSER VALENT, QUÈ VOL DIR?\nPublicat el 16 octubre 2020 per Imma\nBy Reli Teachers\nSovint tenim molts referents als que ens agrada semblar-nos, normalment solen ser gent coneguda, futbolistes, cantants, youtubers, etc. Ens agrada el que diuen, el que fan, com vesteixen… i molta gent els té com a models. Però heu pensat si són bons models?\nÉs important tenir bons models. A casa els pares fan de models als seus fills, els hi ensenyen des de ben petits, a l’escola els mestres també fan de models per aprendre moltes coses. Els cristians tenim el millor model, és JESÚS. Ell ens ensenya que el camí per ser feliços és l’AMOR.\nJesús és el nostre model, ens convida a semblar-nos a Ell no per l’aparença externa sinó com a persona. Volent estimar als altres, ajudar, ser solidaris, lluitar pels més febles, per les injustícies… Des de fa segles hi han hagut persones que ho han fet, aquestes persones han estat els SANTS, bons models per totes les persones.\nA continuació mira la pel·lícula de la vida de Sant Joan Pau II.\nDesprès demostra quan has après responent a les preguntes sobre la pel·lícula jugant al Kahoot.\nCal posar el teu nom i cognoms per començar a jugar.\nABRAHAM I LA CONFIANÇA\nAmics, a partir de la història d’Abraham, treballarem aquest curs la confiança.\nÉs important la confiança amb un mateix, amb aquells que ens estimen i amb Déu. Ell sempre està al nostre costat, com un bon pare, com un bon amic, … Mireu aquest vídeo ens ha servit per iniciar la nostra conversa,… és divertit i ens ha fet reflexionar!!\nQuè us ha semblat? Reflexioneu… I repasseu l’història d’Abraham i les activitats que hem vist a la classe.\nL’AMISTAT I LA HISTÒRIA DE NOÈ\nAmb els més petits de Religió hem començat a treballar l’AMISTAT. Iniciem el curs parlant que cal estar al costat dels més dèbils i d’aquells que és trobem amb necessitat.\nHem mirat aquest vídeo que ens ajuda a iniciar el tema:\nEn Pepe li agrada ajudar als que tenen necessitats, bona idea, no? La història de Noè també vol ajudar a algú? coneixes el relat de la Bíblia que ens explica la història? En breu ho treballarem a la classe….\nRELAT DE L’ARCA DE NOÈ\nPublicat dins de ADVENT, General\t| Etiquetat com a CICLE INICIAL\t| Deixa un comentari\nINICIEM EL CURS 2020-2021 A LA CLASSE DE RELIGIÓ!!!\nPublicat el 1 octubre 2020 per Imma\nEstimats alumn@s i famílies!!!!\nPer fi, tenim un espai per fer la nostra classe de Religió!! Com sabeu, l’escola està vivint uns moment molt especials. La situació sanitària ha obligat a fer ajust d’aules i, aquest curs tindrem un espai ben ampli al Gimnàs de l’escola. Ara mateix, no és el millor, però mica en mica l’anirem fent nostre.\nAvui, ja em començat amb alguns cursos, complim amb les mesures COVID, mantenint separats grups estables, distància, mascareta ben col.locada i desinfectant tot al final de la classe!!\nHem recordat que som encarregats de posar color al nostre món. Aquest color prové de bones accions i bones actituts, com les que aprenem a l’escola i, en especial a la classe de Religió.\nAL NOU CURS, DONA COLOR!!! *\nEndavant! Espero visiteu aquest bloc molt sovint! Actualitzare continguts i trobareu cosetes molt interessants!!\nGràcies a @my_kumucorner per aquestes “pulseres positives” tan xules!\nPublicat el 19 juny 2020 per Imma\nAcabem un curs del tot atípic, però que ens ha d’haver servit per aprendre moltes coses també… Valorar les coses més senzilles, comprendre i estimar de tot cor als que tenim més aprop, empatitzar amb les persones que pateixen i amb aquelles que donen la seva vida pels altres, … Potser no em treballat a la CLASSE DE RELIGIÓ com ho fem a l’escola, però estic segura que, aquests valors ens acompanyaran toda la vida!!\nRECORDEU PASSAR PER AQUÍ DE TANT EN TANT, ANIRÉ ACTUALIZANT AMB NOVETATS QUE TROBI DURANT L’ESTIU!!\nDesitjo que passeu un bon estiu i, seguiu endavant amb tot aquests aprenentatge, per retrobar-nos al setembre (esperem!!!) amb moltes ganes de veure’nes les cares!!


Nous plats | ARCASA Apetito\nEn les properes setmanes Arcasa Apetito presentarà al seu catàleg 9 nous plats fruit de la col.laboració estreta entre els departaments de producció i innovació.\nDesprés de 6 mesos de treball podem completar la oferta inicial de més de 150 plats amb una sèrie de plats que responen a les necessitats i oferta habitual de la nostra gastronomia i característiques de la Dieta Mediterrània.\nEs tracta de 5 plats de llegums (mongeta blanca estofada, mongeta blanca a la marinera, mongeta blanca amb verdures, cigrons amb espinacs i cigrons amb bacallà) i 4 d’arrossos i pastes (paella marinera, paella mixta, paella de verdures i fideuà).\nHan estat necessàries una sèrie de fases de desenvolupament degudament protocolitzades i estandaritzades:\nFase 1 (ARCASA-Barcelona):\nAnàlisi exhaustiu dels plats i mètodes d’elaboració.\nS’ha combinat el coneixment i ofici dels nostres millors professionals amb la voluntat de crear productes que s’identifiquin com propis i de la nostra cultura gastronòmica.\nFase 2 (Rheine APETITO-Alemania):\nElecció de les millors matèries primeres i mètodes de producció.\nA partir dels requisits establerts, s’ha determinat els millors processos i productes per poder aconseguir la màxima qualitat amb una òptima estandarització i automatització del procés productiu.\nFase 3 (Rheine APETITO-Alemania):\nProducció i elaboració del producte.\nUn cop determinats els estàndars (i aprovats de nou pels professionals d’ARCASA i possibles consumidors), es porta a terme la producció pilot del producte per poder assegurar la consecució de totes les fases, les propietats així com tots els requisits intrínsecs del producte (operatius, nutricionals i compliment legal).\nFase 4 (ARCASA-Barcelona):\nProves finals i llançament.\nUn cop aprovat el producte, es cataloga i entra dintre del portfoli de referències. Això és comunicat a tots els clients i el producte es promociona ràpidament perquè els consumidors puguin gaudir de les seves propietats.\nArcasa Apetito aposta per un desenvolupament permanent de nous productes i l’adaptació del seu portfoli a necessitats gastronòmiques locals, especificacions característiques dels colectius amb els que treballem així com peticions determinades dels nostres clients.


FOTOS: Així ha quedat l'avió que va caure al mar amb dos joves pilots catalans\nActualitzat 25/11/2020 12:35\nAquesta setmana s'han acabat les tasques de recuperació del Piper PA-34-200 Seneca de l'Aeroclub de Reus que va caure al mar davant del Delta de l'Ebre. En l'accident van morir els dos pilots, dos joves, un conegut tarragoní, Marc Francesch, i David Garcia, un agent dels Mossos d'Esquadra destinat a Cambrils. L'avió es va perdre a l'aigua fa un mes, quan tornava d'Eivissa i tenia previst aterrar a l'aeroport de Reus.\nAquest dimarts s'ha pogut recuperar el cadàver de l'agent dels Mossos, David Garcia. Un complicat operatiu liderat per Salvament Marítim i la Guàrdia Civil ha permès arribar fins als 113 metres de profunditat on va quedar l'aparell i recuperar el cadàver del jove.\nDos agents del GEAS de la Guàrdia Civil, al Port de Tarragona / ACN\nL'avió, completament destrossat\nDurant l'actuació també s'han reflotat les restes de l'aeronau, que es trobava a 113 metres de profunditat, que ha quedat completament destrossat, segons es pot veure en aquestes imatges que acompanyen aquesta notícia.\nDos agents de la Guàrdia Civil analitzant l'avioneta, ja al Port de Tarragona / Cedida\nEls efectius de rescat es van desplegar a la zona el 13 de novembre i, després de diversos intents fallits, aquest dimarts han incorporat als treballs un robot submarí -ROV Comanche- especialitzat en rescats d'alta complexitat. L'estri, arribat expressament des de Galícia, s'ha acoblat a la patrullera Clara Campoamor de Salvament Marítim i ha permès culminar amb èxit la complexa operació de rescat del cos del segon pilot.\nA molta profunditat\nL'aparell es trobava sobre un fons marí arenós i sense dificultats afegides, però el gran hàndicap de l'actuació ha estat la gran profunditat a la qual han hagut de treballar els submarinistes.\nRestes de l'avió enfonsat al mar davant de l'Ebre; al Port de Tarragona / Cedida\nA més, el mal temps va obligar a interrompre el dispositiu divendres passat. Finalment, els treballs s'han pogut reprendre amb la participació del buc de Salvament Marítim i del robot submarí ROV Comanche, que està equipat amb sonars, càmeres d'alta definició i braços manipuladors.\nImatge del moment que s'ha retirat l'avió del mar, davant del Delta de l'Ebre / Cedida\nLes diligències estan tutelades pel jutjat d'instrucció número 1 d'Amposta, que és competent atesa la zona on es van trobar les restes de l'aparell. La Comissió d'Investigació d'Accidents i Incidents d'Aviació Civil serà l'encarregada de determinar les causes tècniques del sinistre.\nTroben les restes de l'avió que fa una setmana va caure al mar davant de l'Ebre


Pirineu XS - UP 2021\nL’Escola Trail de l’Ass. Esp. Mountain Runners del Berguedà, els Amics de l’Atletisme de Bagà, amb la col•laboració de l’Ajuntament de Bagà, organitzen la Pirineu XS, la versió infantil de la Ultra Pirineu.\nLa prova tindrà lloc el diumenge 6 d'octubre de 2019 a la localitat de Bagà.\n8:30 - 9:45: Recollida de dorsals de la Pirineu XS a la Plaça Porxada de Bagà. És imprescindible portar la signatura de l’autorització per part del pare, mare o tutor del participant. Serà requisit indispensable per poder participar a la prova.\n10:00: Entrega de premis de la Ultra Pirineu 2019.\n10:30: Fotografia oficial amb tots els participants. Plaça Porxada.\n10:45: Sortida Infantil i Cadet.\n11:00: Sortida Mini Benjamí.\n11:20: Sortida Pre-benjamí.\n11:50: Sortida Benjamí.\n12:25: Sortida Aleví.\n13:15: Entrega de premis Pirineu XS.\nDurant tot el matí s’organitzaran activitats lúdiques per tots els participants.\nLa prova es desenvoluparà en sis circuits de muntanya (segons la categoria), pels voltants del municipi. A continuació detallem les categories i distàncies:\nMini Benjamí Nascuts entre 2013 - 2014 (6-5 anys): 1km\nPre-benjamí Nascuts entre 2011 - 2012 (8-7 anys): 2km\nBenjamí Nascuts entre 2009 - 2010 (10-9 anys): 3km\nAleví Nascuts entre 2007 - 2008 (12-11 anys): 4km\nInfantil Nascuts entre 2005 - 2006 (14-13 anys): 5km\nCadet Nascuts entre 2003 - 2004 (16-15 anys): 6km\nEl preu de la inscripció és de 13€ pels federats i 15€ pels no-federats.\nLa inscripció es realitzarà a través d’aquest enllaç.\nNomés tindran dret als obsequis de l'esdeveniment (samarreta, medalla, etc.), els participants que facin la preinscripció a través de la web, fins el dia 30 de setembre de 2019 a les 23:59h de la nit.\nLes inscripcions estan limitades a 500 participants en total. També estan limitades a 70 participants per categoria. Si sobren places, s’ompliran per rigorós ordre d’arribada a la taula de recollida de dorsals fins a 60 minuts abans de la sortida de la prova.\nLa signatura de l’autorització per part del pare, mare o tutor del nen/a menor, seran requisit imprescindible per poder participar a la prova.\nEl recorregut estarà senyalitzat amb marques de cinta de plàstic de color viu.\nHi haurà un avituallament a la zona d’arribada un cop finalitzada cada cursa.\nEn el circuits, hi haurà un punt d’avituallament d’aigua a la meitat del recorregut.\nCal que tots els participants portin calçat i roba esportiva adequada per córrer per la muntanya. Si el dia és fred o plujós s’aconsella portar gorra, guants i peces d’abric.\nTots els participants (prèviament inscrits a través de la web) obtindran una samarreta i obsequis de regal, a més a més d’una medalla de finisher a l’arribada. Per les categories, Pre-Benjamí, Benjamí, Aleví, Infantil i Cadet i hi haurà entrega de premis.\nLa classificació general es publicarà a la web oficial de l’esdeveniment www.ultrapirineu.com


Nom: CAN FRIGOLA\nAdreça: Ctra. de Girona a Banyoles\nNúm. Registre / Catàleg: 11713-I\nCasa pairal que consta d'una planta baixa i dos pisos amb coberta a dues aigües. A la banda esquerra trobem un cos perpendicular afegit posteriorment que presenta una alçada inferior i que té la funció de graner. Al costat dret de l'edifici es construïren, a principis de segle XX, noves dependències i una escala exterior que condueix a una terrassa. Davant la casa, a banda i banda d'un camí que porta a l'entrada principal, hi ha un petit jardí. La porta d'ingrés està emmarcada per carreus de dimensió mitjana ben escairats. Al segon pis s'obren tres grans finestres seguides, d'arc de mig punt, separades per pilars. La resta de les finestres presenten dimensions més petites i segueixen una tipologia més convencional. A mitjans del segle XX, les parets van ser arrebossades.\nL'interior s'estructura a partir d'una gran sala central amb quatre portes a cada costat que condueixen a les diferents habitacions. La sala està coberta per voltes d'aresta amb llunetes i en un costat s'obre una petita capella. Casa pairal que consta d'una planta baixa i dos pisos amb coberta a dues aigües. A la banda esquerra trobem un cos perpendicular afegit posteriorment que presenta una alçada inferior i que té la funció de graner. Al costat dret de l'edifici es construïren, a principis de segle XX, noves dependències i una escala exterior que condueix a una terrassa. Davant la casa, a banda i banda d'un camí que porta a l'entrada principal, hi ha un petit jardí. La porta d'ingrés està emmarcada per carreus de dimensió mitjana ben escairats. Al segon pis s'obren tres grans finestres seguides, d'arc de mig punt, ...\nLes primeres notícies històriques que fan referència a la família Frigola daten de 1250. Això fa suposar que devia existir una primera construcció del segle XIII, a la qual potser pertanyen les restes d'un edifici que es conserven al costat de llevant. L'edifici actual data del 1786, com ens ho indica una inscripció a la llinda de la porta principal. Entre els diversos membres de la família Frigola, que coneixem a partir de la documentació, cal esmentar a Salvador Frigola, famós guerriller que va intervenir directament en la lluita contra els francesos, participant en l'assalt del Castell de Figueres, i que va ser condecorat en dues ocasions, per Ferrant VII i per Isabel II. Les primeres notícies històriques que fan referència a la família Frigola daten de 1250. Això fa suposar que devia existir una primera construcció del segle XIII, a la qual potser pertanyen les restes d'un edifici que es conserven al costat de llevant. L'edifici actual data del 1786, com ens ho indica una inscripció a la llinda de la porta principal. Entre els diversos membres de la família Frigola, que coneixem a partir de la documentació, cal esmentar a Salvador Frigola, famós guerriller que va intervenir directament en la lluita contra els francesos, participant en l'assalt del Castell de F...


Sistema de propulsió per cadires SmartDrive\nEs tracta d'un sistema de propulsió per a cadires de rodes manuals, molt lleugera i de fàcil instalació.\nDisposa de dos modes: Interior i Exterior. Quan s'encen automàticament es posa en mode Interior. Aquest mode està dissenyat com el nom indica per a interiors, en el domicili, en una botiga, en un mercat... per a desactivar-lo tan sols cal frenar la cadira com ho faria un habitualment. Un llum verd fixe ens indica quan ens trobem en el mode interior.\nEl mode Exterior és un mode més potent que permet arribar als 9 km/h en pla i fins a 8km/h en desnivells, a més el SmartDrive evita el desplaçament cap enrera en un desnivell. Per a usar aquest mode un cop ens trobem en el mode Interior només cal prémer una segona vegada el comandament, el llum verd parpellejant. Per començar a rodar només serà necessari impulsar la cadira de forma habitual, el motor ajudarà a l'impuls i la força que s'exerceixi es reproduïrà i mantendrà de forma automàtica. Per a frenar o desactivar el sistema només caldrà prémer el botó del comandament, per a que no s'activi rera un nou impuls serà necessari apagar-lo mitjançant els comandaments de la cadira. Fer un caballet, baixar d'una vorada o girar sobre el mateix eix no serà diferent amb el SmartDrive.\nL'ús del SmartDrive ha de ser adequat segons la situació i l'entorn en el que ens trobem, el motor mantendrà l'impuls donat fins la desactivació del sistema, per tant no hauriem d'utilitzar-lo, per exemple, en aglomeracions. El terreny tampoc hauria de ser un problema però hauriem d'evitar el seu ús en terres relliscosos o amb grava.\nEl sistema de propulsió SmartDrive consta de dues parts molt lleugeres, la bateria i el motor, tots dos dispositius es col·loquen en parts de la cadira ón no ocupen més espai que la pròpia cadira, la bateria es col·loca sota el seient i el motor enganxat a la barra del xassís. Clicka aquest link per a accedir al video del fabricant. En menys d'un minut el sistema estarà preparat per al seu ús en tres passos:\n1. Llisca la bateria sota el seient.\n2. Enganxa el motor a la barra del xassís.\n3. Connecta la bateria i el motor de 350W.\nEl pes no serà un problema donat que la bateria pesa només 3,7 kg i el sistema de propulsió 5 kg,\nManté la força de propulsió exercida fins que es desconnecta el sistema.\nPot arribar fins als 9 km/h en pla i als 8km/h en pendents de fins a 6% de desnivell.\nLa roda de propulsió disposa d'uns petits rodets que ho fan omnidireccional, pot anar en qualsevol direcció sense dificultat.\nModel del mercat més versàtil. Dos modes; interior / exterior, per a major comoditat.\nApagar / encendre el sistema o canviar de mode és fàcil i intuitiu.\nL'instal·lació es realitza en menys d'un minut i sense esforç.\nEl sistema anti-retrocés permet aturar-se en meitat d'una pendent i prosseguir després de forma senzilla.\nAutonomia de fins a 16 km.\nEls comandaments se situen a cada costat de les rodes prop dels cèrcols per a un fàcil ús.\nCompatible amb la major part de les cadires existents en el mercat: de xassís rigid i plegable.\nCinturó de seguretat (universal)\nSuport per begudes


Savallà del Comtat recupera l’església de Sant Pere, afectada pel temporal Dana de l’octubre de 2019 | EFMR.cat\nInici Notícies Savallà del Comtat recupera l’església de Sant Pere, afectada pel temporal Dana...\nImatge: Diputació de Tarragona Església Sant Pere de Savallà del Comptat\nSavallà del Comtat recupera l’església de Sant Pere, afectada pel temporal Dana de l’octubre de 2019\nL’església de Sant Pere de Savallà del Comtat ha recuperat la seva estructura original després que la cúpula s’esfondrés a causa dels aiguats de l’octubre del 2019. Les obres de rehabilitació de la cúpula del presbiteri i del campanar han estat possibles gràcies a la col·laboració econòmica de la Diputació de Tarragona, que ha destinat a l’actuació un total de 43.800 euros.\nAl mateix municipi, la Diputació també ha col·laborat en la construcció del nou mur de contenció ubicat al carrer Major. El temporal Glòria va ensorrar part del carrer Major, amb la construcció d’aquest mur, (de 5 metres d’alçada i 60 metres de llarg), el carrer s’ha pogut ampliar i a més s’ha guanyat un mirador i un nou espai municipal. Aquesta obra de millora ha comptat amb 150.000 euros del Pla d’Acció Municipal.\nEl temporal Dana de l’octubre del 2019 va provocar a Savallà del Comtat l’esfondrament de la cúpula del presbiteri de l’església i la caiguda del cos superior del campanar. D’altra banda, els aiguats del temporal Glòria (al gener del 2020) van causar l’esfondrament d’un mur i de part del Carrer Major, a més d’afectar diversos carrers d’aquest municipi de la Conca de Barberà.\nEl vicepresident primer de la Diputació de Tarragona, Quim Nin, ha inaugurat aquest diumenge les obres de millora després de visitar-ne el resultat i ha subratllat la importància d’estar sempre al costat dels municipis petits, per fomentar l’arrelament a tots els pobles de la demarcació i per millorar la qualitat de vida de les persones que hi viuen. Han participat de la inauguració la diputada delegada del Pla d’Acció Municipal, Marta Blanch; l’alcalde de Savallà del Comtat, Joan Altimís; l’arquebisbe metropolità de Tarragona i primat, Joan Planellas i la delegada dels serveis de cultura de la Generalitat, Lourdes Malgrat. Després de l’acte inaugural, que ha comptat amb l’actuació musical de l’Orfeó de Santa Coloma, s’ha celebrat una eucaristia al mateix temple.\nArticle anteriorEl Penyic al Perxe del diumenge 3 d’octubre del 2021\nArticle següentLa il·lustradora Roser Capdevila, Vidriera d’Honor, protagonitza la segona jornada del Vitrum 2021


Convenio colectivo - Túnels i Accessos de Barcelona SAC, Cataluña - Convenio Colectivo de Túnels i Accessos de Barcelona SAC, Cataluña - Convenios Colectivos - VLEX 50034399\nPublicado en: Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya nº 5278 de 15/12/2008\nTRE/3725/2008, de 10 de novembre, per la qual es disposen la inscripció i la publicació del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Túnels i Accessos de Barcelona, SA, per als anys 2008-2011 (codi de conveni núm. 0810592).\nVist el text del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Túnels i Accessos de Barcelona, SA, subscrit pels representants de l'empresa i pels dels seus treballadors el dia 11 de juliol de 2008, i de conformitat amb el que disposen l'article 90.2 i 3 del Reial decret legislatiu 1/1995, de 24 de març, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei de l'Estatut dels treballadors; l'article 2.b) del Reial decret 1040/1981, de 22 de maig, sobre registre i dipòsit de convenis col·lectius de treball; el Decret 326/1998, de 24 de desembre, de reestructuració de les delegacions territorials del Departament de Treball, modificat pel Decret 106/2000, de 6 de març, de reestructuració parcial del Departament de Treball; el Decret 199/2007, de 10 de setembre, de reestructuració del Departament de Treball, i altres normes aplicables,\n.1 Disposar la inscripció del Conveni col·lectiu de treball de l'empresa Túnels i Accessos de Barcelona, SA, per als anys 2008-2011 (codi de conveni núm. 0810592), al Registre de convenis dels Serveis Territorials del Departament de Treball a Barcelona.\nBarcelona, 10 de novembre de 2008\ncol·lectiu de treball de l'empresa Túnels i Accessos de Barcelona, SA, per als anys 2008-2011\nEl present Conveni té per objecte regular les condicions de treball entre Túnels i Accessos de Barcelona, SA, i el personal inclòs dins el seu àmbit d'aplicació.\nEl present Conveni afectarà tots els centres de treball de l'empresa situats a la província de Barcelona i aquells que es puguin crear en el futur a Catalunya.\nQueda inclòs dins l'àmbit del Conveni tot el personal que presta els seus serveis a l'empresa, no obstant això, queden expressament exclosos de l'àmbit personal: la Direcció General i els llocs de treball vinculats al seu staff, la Direcció Economicofinancera, la Direcció d'Explotació, la Direcció de Construcció i els següents llocs de treball de responsabilitat i comandament que han acordat aquesta condició: director d'Informàtica, cap d'Administració, cap de Marketing i Control de Gestió, cap d'Auditoria Interna, cap d'Administració de Personal, cap de Peatge, cap de Compres, cap d'Àrea Tècnica, cap d'Explotació i tots els tècnics de manteniment.\nEl present Conveni entrarà en vigor en tots els seus aspectes el dia 1 de gener de 2008, sigui quina sigui la seva data de publicació en el Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC), i finalitzarà la seva vigència el dia 31 de desembre de 2011. Serà prorrogable tàcitament per anys naturals, excepte que una de les parts en formuli la denúncia dins dels 3 mesos abans a la data de la seva finalització.\nLa part que realitzi l'escrit de denúncia el lliurarà a l'altra part, i inclourà un certificat de l'acord adoptat per la part denunciant en què es reflectiran les raons determinants de la revisió o rescissió sol·licitades. D'aquesta comunicació s'enviarà una còpia, a efectes de registre, al Departament de Treball, Comerç, Indústria i Turisme de la Generalitat de Catalunya.\nEn representació de l'empresa: Joan Almirall i Bellido, Miquel Barceló i Unge i Victorià Roselló i Güell. Suplent: Jordi Porrera i Villamarín.\nLes despeses ocasionades pels representants del Comitè d'Empresa com a conseqüència exclusiva de les seves funcions representatives (desplaçaments al sindicat, dietes de manutenció o altres de caràcter imprescindible per a la realització de les seves obligacions de representació), seran satisfetes per l'empresa prèvia justificació suficient de les mateixes.\nS'entendrà com justificació suficient el bitllet del transport públic utilitzat, la certificació del quilometratge recorregut o, si escau, la factura o rebut de la despesa realitzada. La quantia de les despeses, individualment considerades, haurà de ser la comú i ordinàriament acceptada amb caràcter general.\nL'ingrés dels treballadors s'ajustarà a les normes legals de caràcter general. L'empresa pot sotmetre els interessats a les proves d'ingrés que consideri oportunes i classificarà el personal d'acord amb les funcions per a...


Folre (coberta) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn folre parcialment desplegat.\nUn folre (dit també cobrellibre, sobrecoberta o camisa o folradura, ant. sobrevesta) és un estoig o beina de paper o altre material, imprès on no, destinat a protegir un llibre o un quadern. Comprèn generalment dues gires replegades sobre les contraguardes de la coberta.\nA la segona meitat del s. XIX apareixen les cobertes de protecció amovibles. Abans d'això, els llibres eren el més sovint relligats i ricament decorats (dauradures, cuir, floritures, etc.) sigui per l'editor, sigui pel comprador mateix que comprava el quadern brut i el portava a un enquadernador.\nPer raons d'economia lligades el més sovint a un context de crisi econòmica o de guerra, les cases editorials comencaren a publicar llibres d'enquadernació poc adornada. Per a dissimular la sobrietat dels volums, tingueren la idea de recobrir-los d'un estoig de paper. A partir de 1920, els folres porten una il·lustració en color.\nUne histoire de l'édition contemporaine XIXe-XXe siècle d'Elisabeth Parinet, 2004. Butxaca: 416 pàgines. Editor : Seuil, col·lecció : Points histoire. (ISBN 2020415763 i 978-2020415767)\nDust Jackets from American and European Books, 1926-1947, Nova York Públic Library (2014)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Folre_(coberta)&oldid=29136069»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 gen 2022 a les 09:33.