Inici Activitats econòmiques HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA\nTel: 973 214 180\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA C/ Maria Montesori, s/n · 25001 Lleida , Lleida · Tel: 973 214 180\nTots els continguts del lloc web HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA —que inclouen, sense caràcter limitador, textos, gràfics, logotips, icones de botons, imatges, arxius d'àudio i software, etc.— són, bé propietat de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA , bé de societats del grup al qual HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA pertany, bé dels clients o proveïdors, i estan protegits per les normes nacionals i internacionals de propietat industrial i intel·lectual. La compilació (entenent-se com a tal la recopilació, ordenació i muntatge) de tot el contingut del lloc web HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA és propietat exclusiva de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA i es troba protegida per les normes nacionals i internacionals de propietat industrial i intel·lectual. Tot el software utilitzat al lloc web HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA és de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA o els seus proveïdors de software, i es troba protegit per les lleis nacionals i internacionals de propietat industrial i intel·lectual.\nQueda totalment prohibida qualsevol mena d'utilització del contingut d'aquest lloc web, incloses la seva reproducció, modificació, distribució, transmissió, posterior publicació, exhibició o representació total o parcial, sense consentiment exprés de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA o dels seus proveïdors.\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA i altres denominacions de productes, serveis, gràfics i logotips de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA són marques protegides per HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA . Les denominacions d'altres productes, serveis i companyies esmentades en aquest document poden ser marques registrades dels seus respectius propietaris.\nLa reproducció, modificació, còpia, ús, distribució, comercialització, comunicació pública o qualsevol altra utilització de la informació continguda en el lloc web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA (inclosos el seu propi disseny, configuració i forma d'exposició del lloc web) que es realitzin sense autorització de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA constitueix una infracció de la legislació vigent en matèria de propietat intel·lectual.\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA es reserva tots els drets a modificar, limitar o cancel·lar l'accés i els continguts del web en qualsevol moment i no assumeix cap responsabilitat sobre la seva actualització. Així mateix, HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA es reserva la facultat d'efectuar modificacions en la configuració o presentació del seu web, i pot fer ús d'aquesta facultat sense avís previ.\nTant l'accés al web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA com l'ús de qualsevol informació continguda és d'exclusiva responsabilitat de la persona que hi accedeix o l'usa, i HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA no respon de cap conseqüència, dany o perjudici que pogués derivar-se de l'accés o ús de la informació. HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA no garanteix que la informació, text, gràfics, vincles o qualsevol altre contingut del seu web siguin exactes o complets, i hi exclou, especialment, qualsevol responsabilitat que es pogués derivar dels continguts i serveis comercials o d'altra índole de webs que es poguessin enllaçar electrònicament ( link ), directament o indirectament, a través del web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA .\nPer facilitar-ne l'accés, pot ser que HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA inclogui vincles a pàgines d'Internet que pertanyin o estiguin gestionades per tercers. En entrar en aquests llocs, ha de revisar i acceptar les normes d'ús d'aquesta pàgina abans d'utilitzar-la. També ha d'acceptar que HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA no té cap control sobre el contingut d'aquestes pàgines i que no pot assumir cap responsabilitat de material creat o publicat per aquests. A més, el vincle a un lloc aliè a HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA no implica que HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA l'aprovi, ni els productes o serveis als quals es fa referència.\nEl fet que en el web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA es faci referència a productes, serveis, marques, noms comercials, fabricadors, subministradors, etc., propietat de tercers, no constitueix el seu patrocini o recomanació per part de cap de les entitats del grup HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA.\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA exclou i declina qualsevol responsabilitat que pogués derivar-se de la transmissió d'informació entre usuaris a través de la xarxa Internet i no adquireix cap responsabilitat per problemes tècnics o fallades mecàniques en els equips informàtics produïts durant la connexió a la xarxa, ja sigui a través del web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA o de webs de tercers.\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA no es responsabilitza dels virus que tinguin el seu origen en una transmissió telemàtica infiltrats per terceres parts (per exemple, els macros de processadors de text, els applets de Java i els programes ActiveX), generats amb la finalitat d'obtenir resultats negatius per a un sistema informàtic.\nLa informació d'aquesta web només té caràcter informatiu i en cap cas té caràcter contractual per part de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA.\nEl contingut del web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA únicament és aplicable a territori espanyol.\nHOTEL IBIS BUDGET LLEIDA garanteix l'absoluta confidencialitat de les dades personals dels usuaris del web de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA. Les dades proporcionades seran incorporades a una base de dades gestionada sota l'exclusiva responsabilitat de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA , creada per facilitar als usuaris la utilització dels serveis oferts per aquesta, així com per informar-los sobre els productes i serveis que puguin ser del seu interès. En compliment de la Llei Orgànica 15/1999 de 13 de desembre de protecció de dades de caràcter personal, l'usuari pot en tot moment exercitar els drets que la llei li confereix relatius a l'accés, rectificació, cancel·lació i oposició a la cessió de les seves dades al fitxer de propietat exclusiva de HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA enviant un e-mail a: H7589@accor.com\n© HOTEL IBIS BUDGET LLEIDA · Tots els drets reservats · Avís legal ·


Peugeot 208 - FÒRUM.ad\nOn: 06/08/15 9:33\nEl Peugeot 208 2015 substitueix el model de 2015. El nou 208 presenta petits canvis estètics, major varietat en l’equipament disponible i una gamma de motoritzacions més àmplies. En relació amb les dimensions, el 208 manté mides i es pot escollir entre la carrosseria de tres o de cinc portes i nous colors.\nEn el frontal, varia el disseny dels fars. També hi ha nova graella, para-xocs i llums antiboira. A la part posterior, les variacions també se centren en els pilots; mentre que a l’interior ens trobem amb nous materials i l’actualització del sistema multimèdia.\nLes places del davant són àmplies i al darrere també es viatja de manera confortable i espaiosa.\nEl vehicle està disponible en cinc nivells d’equipament i el maleter té una capacitat de 285 litres, ampliables.\nEl Peugeot 208 2015 es caracteritza per tenir una àmplia gamma de motoritzacions, 4 a benzina i 3 dièsel.\nLes opcions a benzina, són aquestes:\n1.0 de 68 cv: 165 km/h i 4,4 litres (consum mixt)\n1.2 de 82 cv: 175 km/h i 4,5 litres (consum mixt)\n1.2 de 110 cv: 190 km/h i 4,5 litres (consum mixt)\nGTi de 208 cv: 230 km/h i 5,9 litres (consum mixt)\n1.6 HDi de 75 cv: 171 km/h i 3,5 litres (promig de consum) 1.6 HDi de 100 cv: 187 km/h i 3,4 litres (promig de consum)\n1.6 HDi de 120 cv: 190 km/h i 3,6 litres (promig de consum).\nQuant a l’equipament de seguretat, podem esmentar la càmera de visió posterior i el sistema Active City Brake, mitjançant el qual, gràcies a un receptor làser situat en el parabrisa, es detecta la distància existent amb el vehicle precedent i, en cas necessari, actua sobre els frens per evitar una possible col·lisió.\nS’equipen de sèrie en totes les opcions els ancoratges Isofix de 3 punts en les places posteriors, els coixins de seguretat frontals per al conductor i el passatger, els de cap davanters i posteriors i els laterals davanters.\nTambé cal esmentar l’antibloquejament de frens ABS, l’assistent a la frenada d’emergència i control d’estabilitat ESP.\nPrevious Post: “Flaixos de llum blanca” de Pilar Burgués, a la Nit dels Museus a Sispony\nNext Post: Les matriculacions de vehicles al juliol augmenten un 6,6%


'El perro proyector' o les creacions de llum de Dionís Escorsa, a Halfhouse | Barcelona Cultura\nVisites amb cita prèvia trucant al 93 004 97 68 o al 653 600 635\nDibuixant, fotògraf, artista de vídeo... Dionís Escorsa és moltes coses, entre les quals un creador capaç de fer servir la llum com a matèria primera. Si voleu veure les imatges que produeix, veniu a Halfhouse abans del 14 de desembre.\nHalfhouse és un espai d'art que va néixer com una combinació entre la llar i l'espai de creació i comunicació artística (d'aquí el nom), de la mà de l'escultor basc Alberto Peral i de l'artista irlandesa Sinéad Spelman. De Sarrià-Sant Gervasi, l'espai es va traslladar, ja fa una temporada, a La Verneda, a un local del carrer de Santander que ofereix un ampli marge d'experimentació als artistes que acull, sense cap mena de por a l'error.\nAllà ha desembarcat un artista que, a Barcelona, potser heu vist darrerament al festival Loop, al Flux Festival o a l'XCèntric del CCCB. Als anys 90 del segle passat, Dionís Escorsa, nascut a Tortosa feia exposicions com a pintor figuratiu. Aviat, però, va començar a crear un seguit de videoinstal·lacions que constituïen una mena de representacions fantasmals, unes imatges que es projectaven després en els mateixos espais on havien estat filmades.\nTambé va aplicar el seu talent a crear escenografies videogràfiques (per a Ernesto Collado o Àngels Margarit, entre altres), a col·laborar amb videocreadors com Eulàlia Valldosera o a produir unes interessantíssimes ficcions interactives. També ha fet curtmetratges i llargs com ara Y, vist a CaixaForum com a part de l'exposició Turbulències.\nA Halfhouse, però, Escorsa torna a investigar les formes diverses de la representació artística, posant el focus, com ha fet tants cops, en la relació entre aquesta representació i l'espai on es mostra i, en el cas d'El perro proyector, en la relació entre la llum que conforma les representacions artístiques i els ulls o més ben dit, la mirada dels espectadors.\nQui s'acosti aquests dies al carrer de Santander podrà veure els dibuixos de Dionís Escorsa, alguns dels quals formen part d'un curtmetratge que també es projecta al mateix espai i que mostra imatges del gos de l'artista. Podreu veure, també, una instal·lació protagonitzada per aquest mateix gos, un gos que projecta imatges. Veureu el gos o, més ben dit, percebreu la llum que forma la representació de l'animal i veureu, a més, com aquesta mateixa representació feta de llum projecta a la paret una imatge, desplaçada i copsada en un moment diferent del dia, del mateix espai on sou.\nPer veure El perro proyector, només cal que concerteu una cita i, especialment, que vingueu quan el sol ja s'hagi amagat, moment ideal per veure una peça artística que, precisament, està feta de llum i no s'aprecia bé durant el dia. Recordeu finalment que l'exposició s'acabarà el 14 de desembre amb un finissage que, és clar, està convocat després de la posta de sol. Si veniu aquest dia, és possible que fins i tot pugueu veure el gos real que ha inspirat l'obra i que, evidentment, està convidat a la festa. Podreu veure així, a la vegada, el gos real, la imatge lumínica del mateix gos i les imatges que projecta en una experiència interessantíssima que us farà pensar en la realitat que coneixem i en la manera com la percebem.\nSi voleu conèixer una mica el món creatiu de Dionís Escorsa i, de passada, un espai d'art de la ciutat que probablement encara no heu trepitjat mai, veniu a veure El perro proyector però, abans, consulteu el web de Halfhouse.


Joguines al menjador: de novembre 2010\nEl seu fill, una persona competent.\nNovament us recomano un llibre.\nAquest cop, però, us el RECOMANO amb majúscules.\nTira per terra moltes afirmacions que ni ens qüestionem, almenys jo.\nDiu que això que els pares no s'han de contradir es molt important sempre que desitgem un model de familia autoritari, per tal que fem un bloc de poder dels adult enfront els infants.\nTambé explica que els valors democràtics no son desitjables per la convivència familiar, ja que quan es prenen decisions per majoria, hi ha una minoria que perd.\nTampoc la justicia es un valor desitjable dins de la familia, ja que la justicia parteix de la base que tots som iguals i la realitat no es aquesta, ja que no tenim els mateixos gustos ni ens molesten les mateixes coses.\nEn Jesper Juul parla d'igualtat de dignitat: aquest principi entén que tots som diferents, però no es preten igualar aquestes diferències si no respectar la dignitat de tots els membres de la familia.\nTambé diu que aquells que no vam ser tractats amb dignitat en la nostra infància hem de fer un aprenentatge i un entrenament diaris (m'agrada que no digui que no som capaços de fer-ho com fan d'altres autors).\nTot això ho diu fins a la pàgina 38. Bon principi, eh!?\nAquí podeu llegir el que li ha arrivat a la meva amiga Esther que, per cert, s'acava d'estrenar en això de la blogosfera. Benvinguda preciosa!\nPublicat per Sabrina a 23:00 6 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Amics, Llibres, Socialització\nSi, un atles d'anatomia...\nA principis d'aquest estiu, l'Àfrica em va sorprendre molt tot dient: mama que es això (mentre es tocava enmig del pit), jo li vaig contestar, un ós i ella em va dir: ja, però, com es diu :o. Li vaig contestar, l'esternó, em va preguntar per les costelles, pel femur i quan va arrivar als ósos dels peus vaig dir, ep! anem a la biblioteca...\nVam estar mirant el llibre un parell de dies, ens el vam emportar de vacances a Burgos i a Figueres, per si les mosques, però no en va fer més cas; quan va ser l'hora, el vam retornar a la biblio.\nFa un parell de setmanes em va dir: mama, vull veure el llibre dels ósos. :o\nVaig decidir que era el moment de comprar un atles d'anatomia; total, no se quan tindrà la curiositat i, tard o d'hora, l'haurem de tenir... No em pensava que fos tan difícil.\nMolts d'aquests atles estan fets per nens petits i els esquelets semblen de dibuixos animats, altres són massa bons, em vaig fixar en un, que quan vaig preguntar el preu em van dir, si, es de primer de carrera i val més de 100 euros, uixxx! quin ull que tinc!\nAl final vaig trovar aquest, penso que es bastant complert, l'esquelet no es cap fotografia, però tampoc sembla una joguina, trobo que es un llibre que seguirem trobant interessant quan les nenes tinguin 13 o 14 anys, encara que mai se sap, ja ho se!\nEl vaig compra a l'Abacus i el preu esta força bé, ja que ronda els 15 euros.\nPublicat per Sabrina a 23:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Llibres d'estudi, M'interessa... - Africa\nXXIII Carnaval de Blocs\nAnem ja per la XXIII edició del Carnaval de Blocs i l’amfitriona d’aquesta edició es la Ketty, que des de el seu bloc ens fa la següent pregunta:\nQuins son els beneficis de l’educació a casa?\nPer mi, en aquests moments, que les meves filles tenen 4 i 1 anys, el principal benefici es la felicitat.\nVeig a les meves filles felices. Es lleven contentes pel matí, sense presses, juntes, prenen teta plegades mentre juguen amb les seves mans i no paren de mirar-se als ulls, uns ulls que es somriuen.\nSortim al carrer i l’Àfrica parla amb tothom que la vulgui escoltar, els hi explica el que es important per ella aquell dia, es para una estona amb el Cesar, que ven el cupó de l’ONCE, entra a la fruiteria a ensenyar-li a la Belen el cotxet que es va trobar a les escombraries i que esta nou, em fa esperar-me a la porta de Correus perquè li vol demanar a l’Elena que li faci un “tatuatge”, això els dies que ens quedem a prop de casa...\nDesprés estan els dies que quedem amb les amiguetes, un parell de cops per setmana, son amiguetes homeschoolers també, podem estar perfectament, entre 5 i 7 hores jugant al parc, si 5 I 7 HORES JUGANT!\nHi ha altres dies que els hi donem la sorpresa de poder dinar amb el papa... Aquest es un altre benefici que tenim, si les nenes anessin a l’escola tindrien un papa de cap de setmana, ja que arriba cap a les 8 o les 9 de la nit ; les meves filles se’n van a dormir a les 12 o quarts d’una per poder gaudir d’ell cada dia.\nI jo, gaudeixo de les meves filles a tota hora i en cada moment. Per mi, no te preu poder veure la seva cara de satisfacció quan descobreixen alguna cosa per primera vegada, quan aconsegueixen una fita que han estat perseguint (un salt des de més amunt, tres passes seguides sense aguantar-se a cap paret ni cap cadira,...) la cara de felicitat que tenen quan juguen plegades i la complicitat que ja se’ls endevina.\nSi, es clar, no tot son flor i violes tota l’estona, no sempre tenen una rialla a la boca, però trobo que es molt difícil que fossin més felices si escollíssim un altra opció educativa.\nPublicat per Sabrina a 23:02 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Carnaval de blocs, Educació en Familia\nNo se als vostres fills, però a la meva li motiva molt l'ordinador.\nDe tant en tant, em demana picar lletres i números. Dels números si que n'és conscient, però les lletres les pica sense cap sentit...\nAhir, però, quan anavem cap a casa després de celebrar un aniversari amb uns amics, li va dir al seu pare:\n- Papa, com s'escriu camping?\nSon pare va començar a deletrejar C-A-M-P-I-N-G i ella va contestar\n- Quan arrivem a casa ho vull picar amb el teclat\nSi, si, no se li va oblidar, quan vam arrivar a casa, va demanar el teclat, eren quarts de dotze (si, a la meva filla li sol venir la inspiració a deshores, que hi farem!).\nEn Goyo li volia senyalar les tecles amb el dit a mida que li anava dient les lletres i l'Àfrica li va dir:\n- No, no me les ensenyis, posa-les en un paper i les busco jo.\nVaig recordar que tenia desat aquest abecedari que fa servir la Marta a la seva escola. Esta força bé, perquè es carrega tot el debat de si primer les majúscules, les d'imprenta o la lletra lligada, ja que, com podeu veure, estan totes tres a la mateixa tarjeta.\nBé, l'Àfrica va escriure CAMPING (amb majúscules), buscant tota sola les lletres al teclat. Quan va acabar la vaig veure satisfeta.\nPublicat per Sabrina a 23:37 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Amics, Lectoescriptura\nPublicat per Sabrina a 23:34 3 comentaris:\nEscric aquesta entrada pensant en la Sylvia que fa poc em va demanar que l'avises quan hi hagues una fira Waldorf.\nHa arrivat el moment.\nLa cita es a l'ecola Waldorf El Til·ler de Bellaterra , al carrer Alonso Cano 31 el proper dissabte 27 de novembre de 10 a 18 hores.\nAquí entreu a la web de l'escola i al ítem Fira de Nadal que trobareu a mà esquerra teniu totes les dades.\nEspero que ens trobem allà.\nPublicat per Sabrina a 0:33 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Agenda, Amics, Waldorf\nLa bossa dels misteris...\nA la Mara, ara, li agrada molt treure coses de tot arreu.\nVaig comprar una bossa de roba a l'Ikea i li poso cosetes a dintre que NO siguin de plàstic, li he d'anar renovant però, perque sino se'n cansa...\nAvui li he posat el que veieu a la foto:\n- Un saler de vidre amb cigrons a dins (si, s'ha d'estar al tanto, per si es trenca)\n- Un cordill amb picarols (d'aquests que es corden al tormell per ballar)\n- Un picarol gegant pintat\n- Una cullera d'acer inoxidable\n- Un ninotet de llana\n- Una brotxa d'afaitar\n- Un instrument que no se ben be de quin material es (penso que son pinyols d'algún fruit exhotic plens de boletes més petites...)\nPublicat per Sabrina a 23:06 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: M'interessa... - Mara, Montessori, Sensorial\nDimarts mut (o casi)\nAquesta es la pinta que té últimament el sofà de casa meva...\nDes de que l'Àfrica ha descobert que els coixins van genial per fer casetes :)\nPublicat per Sabrina a 23:01 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Dimarts mut, M'interessa... - Africa\nQuan l'Àfrica tenia poc més d'un any, vam anar a un concert per menuts al Palau de la Música, van fer servir una joguina-instrument que ens van regalar: un peix de feltre amb un picarol a dins, ara, m'ha servit d'inspiració per fer aquest arbre.\nEl tronc esta fet d'una sola capa de feltre i la copa son dos capes simètriques que estan cosides i a dins hi ha 2 picarols.\nLa idea era que fos per la Mara, però s'ha convertit en una joguina per la casa ;) i en una "insignia": la familia que tingui un arbre com aquest vol dir que es una familia amiga dels arbres...\nL'Àfrica ja l'ha batejat, com no!. L'ha agafat pel tronc i com cau (com si fos una flor pansida) li ha posat l'arbre "pachuchito"...\nPublicat per Sabrina a 0:04 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Feltre, Fes-ho tu mateix, Joguines\nDivendres passat va ser el primer aniversari de la Mara i, tal com vam fer amb l'Àfrica al seu moment, ho vam celebrar plantant un arbre, bé, han estat tres, per si el cas que algún no agafes bé ;).\nEm plantant un garrofer, escollit per l'Àfrica que li encanta la crema de garrofa, una olivera, escollit pel papa que n'es un enamorat i una noguera, que em va semblar un bon arbre per la zona.\nSuposo que ja us ho imagineu, però us ho dic igualment, els em plantat a Can Gregori.\nI, encara que jo no surti en aquesta foto, em treballat tots 3 de valent...\nPublicat per Sabrina a 0:55 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Can Gregori, Celebracions\nJoguines fetes pels pares\nUs recomano aquest llibre.\nEs un llibre de l'Editoria Rudolf Steiner, així que es un llibre Waldorf total.\nT'explica com fer les construccions en fusta, les nines Waldorf, les nines de nusos, els "follets bolets", cintes per jugar, animals de llana, follets de feltre, hamaques per les nines, mobles de joguina en fusta...\nTot amb materials naturals.\nPublicat per Sabrina a 0:59 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Fes-ho tu mateix, Joguines, Llibres, Waldorf\nTenia una safata de mimbre per organitzar papers i material d'oficina.\nHe pensat donar-li un millor ús. :)\nHe recollit tots els tressors naturals que va recollint l'Àfrica, els he classificat en aquesta safata i els he deixat al seu abast, clar!\nEvidentment, a la nena li ha encantat!\nPublicat per Sabrina a 0:49 8 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Joguines, Waldorf\nVivenciant la força centrífuga\nJa fa temps vam fer una d'aquelles compres inutils-compulsives a l'Ikea. Es tracta d'una plataforma rodona de fusta que dona voltes. Sabeu de que us parlo, oi? Potser algú més va caure, va digueu-me que si!\nAhir, va sortir, ups! I l'Àfrica, clar, de seguida la va voler mirar, tocar, jugar...\nVa començar a donar-li voltes, li va posar coses a sobre, les coses sortien disparades, algunes pesaven més, altres menys, unes sortien disparades abans, altres tardaven una mica, la feia girar més ràpid, més a poc a poc,...\nCrec que li va treure molt de suc. No em va preguntar res, ni falta que en fa, ja ho se; tampoc en va fer cap comentari, però tots sabem que alguna cosa s'ha quedat donant voltes pel seu cervell.\nBé, ja puc dormir tranquila; un altre objecte inútil que, per fi, ha tingut alguna utilitat... ;)\nPublicat per Sabrina a 1:29 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Descobriments - Africa\nFa uns quants anys, en Goio em va regalar un estel. Encara no l'havia estrenat; no em pregunteu perquè, no us ho sabria contestar... potser estava esperant per tal de poder viure el que vaig viure dissabte.\nFeia un día genial. Encara nose com se'ns va ocòrrer agafar l'estel, però ho vam fer...\nPrimer vaig intentar fer-lo volar jo sola: va pujar un poquet i deseguida va començar a donar voltes i més voltes i ¡a terra!, després ho va intentar el Goio: el mateix; l'Àfrica també ho volia provar.\nLa veritat, es la que va aguantar més, però només li va sortir una vegada...\nAl papa se li va ocòrrer que agafessim cadascuna d'una corda i jo vaig pensar en separar-nos bastant.\nWauuuuu!!! ¡Com volava! ¡Quanta estona al cel!\nEns ho vam passar!!\nErem 4 criatures enmig de la sorra...\nPublicat per Sabrina a 1:17 Cap comentari:\nAhir us vaig comentar que havia fet un ambientador natural.\nA més, he d'afegir que es moooooolt i molt fàcil de fer. Ho vaig llegir en un llibre de cases ecologiques, penso que era del Mariano Bueno.\nEs tracta de pelar una mandarina de manera que quedi la meitat d'abaix sensera amb una mica del propi fil de la mandarina (si, s'ha d'anar amb compte, però es més senzill del que us penseu), posar-hi oli i encendre-la.\nJo pensava que faria molta olor de mandarina, però no, l'aroma que deixa el molt subtil.\nL'Àfrica en quant la va veure encesa va voler cantar "el cumpleaños feliz", la vaig convèncer per que esperès a que s'acaves l'oli i la metxa i, així ho vam fer...\nPublicat per Sabrina a 2:27 8 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Reciclatge, Sensorial\nAl final, m'agradarà l'hivern...\nNo recordo si quan era petita m'agradava més una estació que un altra; si recordo que no m'agradaven les vacances. Jo no tenia germans, ni cosins, vivia en un barri on no es podia sortir a jugar al carrer (per la inseguretat) i em cuidava una persona a la que no li agradaven els nens; per tant, no anar a l'escola era per mi un suplici.\nQuan vaig començar a ser més grandeta, cap a l'adolescència, em va començar a agradar l'estiu i això ha durat fins ara. M'agrada la calor, la tolero molt bé, m'agrada la llum, la platja i el carrer, de rebot també m'agrada la primavera: ja s'apropa l'estiu; una companya de feina ja m'ho va dir al mes d'abril de fa 5 o 6 anys: Sabrina, estàs renaixent, sempre se't nota quan comença el bon temps.\nAvui, he estat tot el dia a casa amb les nenes, he continuat endreçant l'habitació de les joguines (si, encara dura, es que sortim molt nosaltres :D), he jugat amb les nenes, he fet pa i una ambientador natural (ja us faré una entradeta demà).\nHi ha hagut un moment que he pensat: que bé, ja arriva l'hivern i estarem més estones a casa fent cosetes...\nAixí estem, per si no m'havien canviat prous coses les nenes, ara, fins i tot, m'agradarà l'hivern :)\nPublicat per Sabrina a 2:45 Cap comentari:\nBé, obro el link per tal que afegiu les vostres entrades.\nAprofito per proposar el repte de novembre: estic segura que tots tenim projectes que hem deixat a mitjes: perquè als nens no els ha interessat, perquè ens ha fet mandra o perquè, sencillament, quan sen's va ocorrer no era el moment...\nProposo que reprenguem aquests projectes, els que estan a mitjes o els que només van estar a la vostra ment...\nPublicat per Sabrina a 1:42 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Repte del mes\nUna joguina cada setmana\nBé, no hem arrivat a una joguina per setmana, però trobo que 3 joguines i mitja estan força bé. Si, heu llegit bé, 3 i mitja.\nHe fet els blocs de fusta, les claus màgiques i el follet bolet i està a mig fer una nina de nusos, bé d'aquestes en faré dos ;) - en quant la tingui acabada us faré una entradata...\nPublicat per Sabrina a 1:30 Cap comentari:\nEl follet "bolet"\nBé, aquest cap de setmana he construit un altra joguina; aquest cop, però, d'amagat de les nenes... Ha estat un follet.\nPrimer he fet l'esquelet amb fil-ferro.\nDesprés he folrat el fil-ferro amb llana d'ovella cardada i li he enganxat el cap amb cola instantània. Les mides són les següents: cap - 2,5cm de diàmetre, braços - 5cm cada un, tronc - 4 cm i cames - 4 cm més.\nSi, ja, no té massa bona pinta així; però es el primer i un cop vestit ha quedat més "resultón".\nAquest cap de setmana hem estat a Can Gregori i l'hem amagat al costat d'una falguera per tal que l'Àfrica fes la troballa tota sola...\nL'ha adoptat de seguida i l'ha batejat (penso que sense voler)... Mamà, té, agafa un moment el bolet... Crec que s'ha fet un taco; fa un parell o tres setmanes li vam dir que en alguns bolets dels grans vivien folles i... Tant se val, m'agrada el follet bolet.\nPublicat per Sabrina a 1:18 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Feltre, Fes-ho tu mateix, Joguines, Waldorf


Notícies - Emotiu homenatge dels cossos de seguretat de Sant Cugat als sanitaris de la nostra ciutat\nOvació dels cossos policials i de seguretat a l'Hospital General, al CAP del Turó de Can Mates i la Mina\nel 22/mar/20 Joan Garcia Societat PDF\nEmotiu homenatge, aquest diumenge a les vuit de la nit, de la Policia Local, els Mossos d'Esquadra de Sant Cugat, Protecció civil i l'Agrupació de Defensa Forestal (ADF) al personal sanitari de l'Hospital Universitari General de Catalunya, del CAP de Can Mates i de la Mina. Els cossos policials i de seguretat han volgut agrair la tasca que fan davant la crisi del coronavirus amb una forta ovació plena d'emotivitat.\nSenyals horaris de les vuit de la nit. Policia local de Sant Cugat, Mossos d'Esquadra, Protecció Civil i ADF arriben a urgències de l'Hospital Universitari General de Catalunya per retre homenatge als sanitaris. Sirenes sonant i aplaudiments, llarga ovació mutua entre el personal sanitari i els cossos policials i de seguretat.\nA cada mirada, a cada aplaudiment, una llarga cua d'emocions. El regidor de Seguretat Ciutadana, Francesc Carol, ha volgut agrair la tasca dels sanitaris dels centres santcugatencs.\nEl segon homenatge s'ha produït al CAP de Can Mates on també s'han aturat fent sonar les sirenes i noves mostres d'estima entre tots i totes. Salutacions per acomiadar-se i encarar el darrer punt, el CAP de la Mina. Més sanitaris que han sortit a la porta d'urgències per agrair aquest suport, sirenes a ple rendiment i noves ovacions per tancar un dia on tots i totes han demostrat que amb ajuda mutua tot es pot superar.\nImatge de l'homenatge al personal sanitari de l'Hospital Universitari General / Font: Ajuntament


LLOGUER PISTA DE GEL SINTÈTIC ECOLÒGIC\nLloguer pista de gel sintètic ecològic, és un producte d'alta tecnologia simula els propietats de gel de veritat sense la necessitat de màquines refredadores, consum elèctric, grups electrògens, manteniment de gel. S'instal·la ràpidament i està especialment adequat per a aquests llocs on la Instal·lació d'una pista de gel de veritat resulta impossible per raons tècniques o estètiques.\nEls panells sintètics estan fabricats especialment per al patinatge. Tallats amb la màxima precisions, als panells encaixen perfectament, deixant un sòl llis que es pot muntar sobre de qualsevol superfície sòlida i plana. El nostre sòl sintètic dóna l'oportunitat a l'multi-ús, obrint la porta a activitats alternatives. Ideal per al patinatge i el curling, també es pot utilitzar per a partits de futbol, patinatge sobre rodes, bàsquet, classes de ball, ... etc.\nPista de gel sintètic ecològic en lloguer, completament ecològic, de diferents mides, formes i colors. Per a interior o exterior (terrasses, places, pistes cobertes o Descobriments, Platges, ...)\nSubministrem TOTS ELS COMPLEMENTS: (Patins, Màquines de neteja, Mola de patins, Bancs, Taquilles, ...)


La pacient revenja | el cAlaix deLs mAls enDreÇos\nQuan va trucar a la porta, els tres porquets s’escalfaven davant la llar de foc que els portava tants bons records. Havien passat molts anys d’ençà d’aquell dia i en tot el temps no havien sabut res del molest gra en el cul amb ullals, orelles punxegudes i cua peluda. Per aquest motiu se sorprengueren en veure’l palplantat a l’altra banda de la porta.\nLa història es repetia. Què volia ara, després de tants anys? Potser l’estrena del nou èxit cinematogràfic sobre licantrops l’havia enaltit fins al punt de fer-li oblidar la humiliant derrota? No se li acabaven mai les forces a l’animal, si hagués nascut més ruc hauria set un ase. En aquella casa no hi tindria mai la benvinguda, ja podia anar insistint.\nFinalment he construït un conte del que em puc sentir content i m’ha fet adonar del que quan el conte és bo (o millor que l’altre) es fa notar. Aquesta vegada he fet un pas més i aprofitant l’avantatge de triar temàtica he triat el tema de ‘El llop’, un tema recorrent doncs hi ha molts contes que tracten sobre ell. El conte surt d’una piulada que vaig fer i que he desenvolupat més extensament aprofitant 190 de les 200 paraules i que, fent cas de consells per escriure un bon microrelat, he anat rellegint i reescrivint durant tota la setmana, cuidant les frases i paraules que el componien fins a estar content amb el resultat. Finalment l’esforç ha obtingut recompensa i per primera vegada he guanyat l’encontre còmodament. També m’ha fet veure la importància de la rellegir i reescriure el microconte doncs, al ser de tan curta extensió, s’ha de cuidar bé cada paraula i la estructura del mateix. Intentaré posar aquest mateix esforç en els propers microrelats i a veure si donen el mateix resultat o només ha sigut un cop de sort.\nL'entrada va ser publicada el General i etiquetada desnonament, el llop, els tres porquets, Lliga Microrelataires Catalans, microconte, microliteratura, microrelat per Otgerinyu. Guarda l'enllaç permanent.\n2 pensaments sobre “La pacient revenja”\nNarranacion el 3 Juny 2016 a les 8:00 va dir:\nMolt bo! M’encanten els micro-relats i hi estic molt d’acord que les re-lectures i re-escriptures són un gran exercici, tant de síntesi com de forma. Ajuden molt a eliminar els fragments grandiloqüents en els que de vegades ens agradem massa :)\nEnric el 4 Juny 2016 a les 16:59 va dir:\nGràcies, mica a mica se’n va aprenent. N’he llegit alguns dels teus microrelats i estan molt bé, sempre que tinc temps m’agrada llegir-ne de la gent que segueixo. A mi també m’agraden els microrelats i participar en dinàmiques i jocs. Penso que el microrelat i el conte curt és un format que s’adapta bé als temps actuals que vivim: sempre ocupats i amb massa informació que ens arriba (noticies, xarxes socials, etc.)


ATENEO COMICS - Factor X - Editorial Forum - todocoleccion\n27.577 | Alicante (España)\nCOMICS FACTOR X EDITORIAL FORUM en esta tienda\nFACTOR X Nº 28-29 Y 30 SAGA COMPLETA INFECTIA - FORUM - OFERTA\nFACTOR X VOL. 1 COMPLETA 94 NUMS. + 8 ESPECIALES - FORUM OFERTA\nFACTOR X ESPECIAL INVIERNO AÑO 1988 LA GUERRA DE LA EVOLUCION - FORUM\nFACTOR X ESPECIAL PRIMAVERA AÑO 1989 - FORUM\nFACTOR X ESPECIAL VERANO AÑO 1989 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 21 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 17 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 16 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 27 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 29 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 26 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 30 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 59 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 60 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 19 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 33 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 14 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 24 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 35 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 34 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 25 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 20 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 11 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 22 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 15 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 32 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 28 - FORUM\nFACTOR X VOL. 1 Nº 13 - FORUM\nHora oficial TC: 14:52:40 TR: 467 ms.


Els bars i restaurants de Catalunya esclaten contra el Govern\nPallarols ha descrit com «una mala decisió» la iniciativa del Govern» de confinar altra vegada Barcelona | Catalunya Diari\nEl Gremi de Restauració acusa al Govern de voler provocar el tancament del sector «per la porta de darrere»\nPallarols creu que mantenir bars i restaurants oberts però instar la gent a quedar-se a casa és una «trampa mortal»\nper Paula Montalvo / ACN 17/07/2020 14:49h\nEl Gremi de Restauració de Barcelona considera que amb les noves restriccions impulsades a la capital catalana, el Govern pretén decretar el tancament del sector «per la porta del darrere».\nEn declaracions a l'ACN, el director del Gremi, Roger Pallarols, ha criticat que mantenir bars i restaurants oberts i encoratjar la gent a no sortir de casa «és una trampa que pot ser mortal per la viabilitat de moltíssimes empreses que estan ja molt tocades pels efectes de la Covid-19». Pallarols ha descrit com «una mala decisió» la iniciativa del Govern, i li ha demanat que «parli clar als bars i restaurants de Barcelona».\nEl director del Gremi de Restauració ha exigit «una major maduresa» als governants i «claredat» a l'hora de traslladar quines decisions volen posar a la pràctica.\nEn aquest sentit, Pallarols ha dit que si la Generalitat vol tancar la restauració, ho ha de dir i «articular mecanismes de protecció de les empreses» com els ERTO. A més, ha d'exigir al sector immobiliari que no cobri els lloguers mentre no hi hagi clientela, ha remarcat.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Barcelona Última hora Restaurants Última hora Govern Català\nHo diu una experta: «La millor eina per lluitar contra el coronavirus la tenim a casa»\nLa comarca amb qui pocs comptaven i on també es recomana el confinament


DIMARTS VAIG VEURE UNA CUA llarguíssima de persones grans que s’esperaven per entrar al pavelló municipal a vacunar-se de la grip. Ho feien al pavelló per alliberar el CAP, que està saturat. El mateix matí un ple extraordinari de l’Ajuntament aprovava un suplement de crèdit per contractar nou municipals més, que s’incorporaran aquesta setmana mateix “preveient que el govern català i l’estatal faran més rígids els protocols”. Dit descarnadament, com que infermeres i metges no donen a l’abast, contractem municipals. No podem pagar infermeres perquè ens ho gastem en policia.\nTot va en consonància amb la tristesa europea. Ara entenc la velocitat amb què es pot conquerir un continent. El virus campa per Europa com enlloc més del món perquè hi troba el punt corcat de la hipocresia. I la hipocresia s’aguanta amb totalitarisme. Per poc que ho sembli, aquestes cues no són alienes al fet que als catalans se’ns pugui imposar un president.\nEl toc de queda ha coincidit amb el canvi horari que Europa ara diu que eliminarà. Hem passat dècades sospitant que l’horari d’hivern era absurd, però n’assumíem els inconvenients per una bona causa i perquè ens costava de creure que un trasbals com el que implica pogués basar-se en la irracionalitat.\nAra el sentit comú també diu que tancar bars i restaurants és incompatible amb un toc de queda. O una cosa o l’altra, perquè: ¿algú pot creure que una restricció de llibertat tan bèstia com un toc de queda es justifica per evitar alguna festa privada en algun domicili, que igualment ja està prohibida?\nA les set de la tarda, sento crits a la casa del costat. Hi ha una reunió de joves, sense música però amb les rialles estridents de l’alcohol. No havia passat mai en tants anys que fa que visc aquí, però ara els bars estan tancats. Irresponsables!, dirà algú. Després de dècades fomentant la insolidaritat -envers els immigrants, la pobresa i l’humanisme en general, desarticulant l’ensenyament i els hospitals, promocionant el cinisme i la llei del més fort per terra, mar i aire-, ¿d’on surt ara aquest esverament de filisteus? ¿Irresponsables, uns joves que volen divertir-se? D’on deuen haver-ho après?\nTornem a la irracionalitat del primer confinament, les mesures arbitràries i les mosques mortes a canonades. Com que resulta gratis a qui ho decideix, restriccions de sortir a l’aire lliure quan sabem que el contagi és als interiors. Criminalitzem anar als parc naturals i acabarà passant com al primer confinament, que vam tancar-nos a tanta pressió que després vam haver de desconfinar també a pressió.


Què és la candidiasis intestinal, quins són els seus símptomes i com es tracta | Consumer\nEl creixement descontrolado d'un fong present en l'intestí prim provoca aquesta molesta malaltia, i l'alimentació és clau per combatre-la\nAutor: Per Blai Ripoll\nData de publicació: Dimarts, 18deAgostde2020\nEncara que molts ho desconeixen, en l’intestí humà conviuen més de 2.000 espècies bacterianes, incloses llevats, fongs i virus. Tots aquests microorganismes són imprescindibles per garantir el bon funcionament del sistema immune, que és la base de la nostra salut. Un d’aquests fongs és el conegut com Candida albicans, que en condicions d’eubiosis, és a dir, de microbiota intestinal normal i estable, té funcions positives. Tot canvia quan hi ha un sobrecrecimiento d’aquest llevat. És llavors quan es produeix una malaltia, la candidiasis intestinal, que en determinats casos pot arribar a ser molt molesta i fins i tot mortal. Però per què es produeix?\nQuè és la candidiasis intestinal\nExisteixen més de 150 espècies diferents de llevats de l’espècie càndida que habiten de forma natural en l’organisme. D’entre totes elles, la Candida albicans és la que major importància té per a l’ésser humà, ja que ajuda a mantenir l’equilibri intestinal. “Quan s’altera aquest equilibri bacterià es produeix una situació de disbiosis, o desequilibri de la microbiota normal, que afavoreix el creixement desmesurat de la càndida. Aquest sobrecrecimiento a nivell de l’intestí prim és el que es coneix com candidiasis intestinal”, explica el gastroenterólogo Vicente Varea.\n? L’edat, la diabetis, l’hipotiroïdisme, les malalties hepàtiques i renals, l’ús de corticoides, els prematurs i nounats de baix pes són alguns dels factors que predisposen a sofrir una infecció per càndida. Un episodi de diarrea aguda o un tractament antibiòtic poden provocar aquesta dolència, que en ocasions molt puntuals pot ser greu, sobretot en el cas de pacients ingressats en les unitats de vigilància intensiva i en persones inmunosuprimidas. “En aquests casos i en els quals la candidiasis intestinal es perllongui en el temps, la càndida pot envair la barrera epitelial de l’intestí i passar a la sang, amb els riscos que això implica”, prossegueix aquest especialista en aparell digestiu.\nSímptomes de la candidiasis intestinal\nA nivell intestinal, els símptomes d’aquesta malaltia són vagues i poc precisos. Alguns d’ells són dolor abdominal, meteorismo (excés de gasos en l’intestí), diarrea, restrenyiment i diferents tipus d’intoleràncies alimentàries. Si la situació de sobrecrecimiento de la Candida Albicans es manté en el temps, les alteracions sobre la mucosa intestinal provoquen quadres de malabsorción que poden degenerar en una malnutrició crònica. “Les toxines alliberades per les càndides poden afegir irritabilitat, marejos i cefalees al pacient”, sosté el doctor Varea.\nUna vegada identificada i diagnosticada la candidiasis intestinal (els cultius de femta solen ser els mètodes més emprats), els especialistes recorren al ús de medicaments antifúngicos, especialment dissenyats per al tractament d’infeccions provocades per alguns tipus de fongs. També solen receptar-se probióticos per restablir l’equilibri de la microbiota intestinal.\nDieta i pautes alimentoses a seguir per tractar la candidiasis\nL’alimentació exerceix un paper important per combatre aquesta dolència digestiva. Per evitar el creixement de la càndida a nivell intestinal, han d’establir-se dietes restrictives en les quals s’evitin certs aliments i begudes:\n? Els sucres simples i refinats, així com llevats, productes fermentats i els processaments.\n? En un primer moment, s’han d’eliminar fruites, midons, cafeïna i embotits, i fugir dels aliments que posseeixin un alt índex glucémico (nous, llegums, pastanagues, entre uns altres).\n? També s’han de vetar l’alcohol, els bolets, formatges i làctics, cafè, te, refrescs i begudes energètiques.\nEl doctor Varea apunta altres recomanacions que passen per l’ús de substàncies de reconegut poder antifúngico, com l’àcid caprílico, l’oli d’orenga i els probióticos, fonamentalment Lactophilus.


El teletreball a Lavola està per sobre la mitjana estatal - Anthesis Lavola\nMobilitat Sostenibilitat corporativa\nMés d’un 40 % dels treballadors de Lavola fa teletreball de forma periòdica, segons s’extreu de l’enquesta d’hàbits de la mobilitat casa-treball realitzada a la plantilla de l’empresa. Aquesta dada és molt superior a l’obtinguda per l’Organització Internacional del Treball i per Eurofound per l’estat espanyol. L’estudi realitzat per aquestes entitats mostra que només un 7 % dels treballadors a l’estat fa teletreball amb certa freqüència i un 13 % ho fa ocasionalment.\nAquesta modalitat de treball es caracteritza perquè el treballador pot fer la seva feina des de la distància, principalment des de casa seva. Això permet disminuir la seva mobilitat, amb la conseqüent reducció d’emissions i representant un estalvi de temps i econòmic. En aquest sentit, s’observa que les persones que viuen més lluny de les oficines són les que treballen més habitualment a distància.\nLes dades de Lavola també mostren que el teletreball representa un 12-13 % de la jornada laboral mitja en el conjunt de l’empresa. Gràcies a això, els treballadors poden conciliar millor la vida laboral i la vida familiar, augmentant la productivitat i disminuint l’estrès.\nA més, aquests beneficis es poden representar per mitjà del VSI (Valor Social Integrat), un indicador que permet mostrar el valor social generat per l’empresa a banda del pròpiament econòmic. D’aquesta manera, segons les dades de 2016, les mesures de conciliació de la vida personal i laboral a Lavola tenen un valor associat d’uns 24.000 €.\nAliança entre SupplyShift i Anthesis per accelerar les accions sostenibles en la cadena de subministrament


Verdures | Portal de Postres\nTag Archives: Verdures\tLes verdures del mar\nPosted on maig 21, 2011 by marcasas\tAl món, fa milers d’anys que es consumeixen algues, anomenades també verdures del mar, sobretot als països orientals. A Europa, però, encara no n’estem massa avesats, tot i que sembla que el seu consum va en augment gràcies a l’interès que s’ha generat en els darrers temps al voltant de la cultura i la gastronomia nipones. De fet, l’accelerat ritme de vida que portem, l’alimentació que practiquem (ràpida i de poca qualitat) i el medi ambient contaminat que ens envolta fan que s’aconselli el seu consum regular (fins a una o dues cullerades diàries, si es vol) per tots els beneficis que aporten.\nEn primer lloc, la reputació de les algues es deu, sobretot, al fet que reforcen el sistema de defenses i alcalinitzen la sang, entre d’altres avantatges. El seu efecte alcalinitzant reforça el seu gran poder depuratiu. Concretament, ens ajuden a eliminar greixos i dipòsits de mucus excedents a causa del consum de carn i productes làctics, així com el colesterol. És més: fins i tot contribueixen a combatre la pol·lució i la radioactivitat del medi ambient.\nEn segon lloc, com que tenen fibra en abundància, les algues produeixen un efecte saciant i lleugerament laxant que facilita el trànsit intestinal. A la fibra se li han de sumar també un gran nombre de sals minerals i oligoelements (potassi, calci, ferro, fòsfor, iode, silici, zinc, manganès, seleni…) i tots els aminoàcids essencials pel nostre cos, de manera que aquestes “verdures del mar” esdevenen imprescindibles en dietes vegetarianes. A més, contribueixen a enfortir el nostre cabell, la pell i les ungles.\nEl món té un hort marí ric i divers Existeixen un gran nombre d’espècies d’algues, que, malgrat pertànyer a un mateix gènere, no només tenen propietats diferents, sinó també aspectes diferents, tactes diferents, sabors diferents i, fins i tot, formes diferents de cuinar-les.\nWakame: és rica en calci, iode i proteïnes. Es pot menjar crua després de remullar-la uns cinc minuts. És usual trobar-la en amanides, pizzes, galetes o estofats.\nEspagueti de mar: destaca per contenir ferro, potassi i vitamina C. Cal cuinar-la uns 40 minuts. Es pot afegir als guisats, als arrossos, a les verdures…\nDulse: destaca per la gran quantitat de ferro que aporta a l’organisme, a més a més de vitamines A i C. Es pot menjar crua després d’haver-la remullat un parell de minuts. És bona en amanides, o bé saltejada amb verdures o cereals.\nPosted in Novetats\t| Tagged Article, Verdures\tPost navigation


Carlos Macías: L’habitatge, un dret o una mercaderia - Social.cat\nCarlos Macías és un dels portaveus de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) de Barcelona. Aquesta plataforma, que va néixer el febrer del 2009, vol donar resposta a la dramàtica situació de l'habitatge que es viu a la ciutat arran de la crisi. Entre d'altres accions, el col·lectiu atura desnonaments i du a terme accions de negociació i pressió a entitats financeres, així com també presenta mocions als ajuntaments.\nSi ens preguntem si l’habitatge és un dret o una mercaderia, la resposta és clara: un dret. Però si mirem les polítiques públiques d’habitatge de les últimes sis dècades, veurem que s’ha tractat com una mercaderia. Aquestes polítiques han posat al centre el valor d’acumulació i especulació en detriment del seu valor d’ús i la seva funció social.\nS’ha fomentat l’accés a l’habitatge a través del sobre endeutament amb una legislació hipotecària anòmala que et condemna al desnonament i a un deute de per vida, quan no pots pagar. Alhora patim una llei d’arrendaments urbans que precaritza i penalitza el lloguer com a opció per fer el teu projecte de vida. Tot això ens porta a la fotografia actual de l’estat espanyol com l’estat de la Unió Europea que més desnona, amb més habitatge buit i el parc públic de lloguer més petit.\nLa connivència entre el poder polític i l’econòmic ens van portar a l’estafa hipotecaria, encara sense resoldre, i ens està endinsant en la bombolla especulativa dels lloguers. Garantir el dret a l’habitatge i retornar el seu valor d’us i la seva funció social passa per organitzar-nos des de baix.\nDes de la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca portem anys organitzades, denunciant la vulneració sistemàtica del dret a l’habitatge. Primer vam denunciar la situació de les hipotecades i després la de les que no poden fer front al pagament del lloguer o pateixen l’expulsió per l’especulació, així com la situació d’aquelles famílies que viuen ocupant perquè l’Administració els hi ha donat l’esquena.\nDes del principi hem fet propostes de canvis legislatius per garantir el dret a l’habitatge, des de una Iniciativa Legislativa Popular estatal, passant per les autonòmiques o l’actual Ley de Vivienda de la PAH. Aquesta última, que recull la nostra pràctica diària al carrer, proposa posar fi als deutes de per vida, als talls de subministrament i al gent sense cases i cases sense gent, incorporant mecanismes per limitar els preus dels lloguers.\nPerò mentre aconseguim aquests canvis, hem hagut d’actuar d’urgència, desobeint lleis injustes: aturant desnonaments, recuperant habitatges buits ens mans d’entitats financeres per reallotjar a famílies, ocupant oficines bancàries per aconseguir alliberar del deute a una família...\nAbans d’aturar un desnonament o fer qualsevol altre acció de desobediència civil no violenta, hem hagut de generar espais d’assessorament col·lectiu, un espai de trobada on es dona un pas previ i imprescindible per fer front al problema, la desculpabilització, lluitar contra l’estigma de la pobresa.\nUn espai on entens que pateixes les conseqüències d’un problema estructural i col·lectiu, i que la solució passa per la lluita col·lectiva.\nAquests espais d’autoorganització han estat els únics que han garantit el dret a l’habitatge de les persones amb menys recursos econòmics. Espais que a Barcelona, per exemple, no paren de multiplicar-se. Espais que denuncien l’impacte del turisme sobre el dret a l’habitatge, que defensen els barris, assenyalen als fons d’inversió que compren edificis sencers i expulsen a les veïnes que viuen de lloguer, mobbing de per mig, per especular i treure el màxim benefici.\nFa poques setmanes vam anunciar un nou espai: Aragó 477. Un bloc d’habitatges comprat per l’especulador Norvet i que té per objectiu expulsar totes les veïnes, les de renda antiga i les que tenen un lloguer de tres anys. Però aquestes veïnes, seguint exemples com Leiva 37, Roger de Flor 209 o Lancaster, han decidit no marxar i lluitar pels seus drets. Ara, a Aragó 477, hi conviuen 24 veïnes, de tota la vida i sis famílies noves que havien estat desnonades i que han estat reallotjades per la PAH.\nJuntes, a poc a poc, organitzant-nos, hem començat una lluita per solucionar el seu problema, però també per denunciar i lluitar contra una llei d’arrendaments urbans que permet que l’avarícia les expulsi. Juntes lluitem contra fons d’inversió sense escrúpols i juntes, en una comunitat de veïnes, lluitem per desmuntar l’estigma sobre aquelles persones que s’han vist obligades a ocupar un habitatge buit.\nLa situació del dret a l’habitatge a l’Estat espanyol és preocupant, però il·lusiona veure com cada vegada som més, les que des de baix ens organitzem per conquerir el dret a l’habitatge.


ALP CELEBRA LA 24a ESCUDELLA POPULAR DE CARNESTOLTES – Pirineus TV\nALP CELEBRA LA 24a ESCUDELLA POPULAR DE CARNESTOLTES\nAlp ha celebrat aquest dilluns de Carnestoltes la tradicional escudella popular, que enguany celebra la 24a edició. Des de primera hora del matí, restauradors del municipi han estat preparant unes 400 racions d'aquest plat típic d'hivern, tot i que ha estat un dia més aviat calorós. Per elaborar tantes racions d'escudella calen 40 quilos de carn picada, 25 pollastres,18 quilos de botifarra negra, 18 de blanca o 10 quilos de cansalada, a més de les verdures, els llegums i la pasta.\nAixí doncs, al llarg del matí, molts veïns i veïnes s’han apropat al pavelló per veure com avançava la preparació de l'escudella. Aquesta tradició del dilluns de Carnestoltes a Alp sempre té bona acollida.\nPer primer cop, l'escudella s'ha preparat al Palau d'Esports i Congressos. Les obres de remodelació que fa poc han començat al teatre del Casino han obligat a traslladar la celebració a aquest nou emplaçament. Des de l'ajuntament, però, aposten per retornar-la al mig del poble un cop hagin acabat els treballs al teatre.\nLes entrades s'han mantingut a un preu popular de 5 euros i, com sempre, s’han repartit racions a una cinquantena de veïns que no es poden moure del seu domicili.\nLa celebració de Carnestoltes a Alp ha comptat també amb una rua infantil de disfresses, sardanes i dimarts al vespre tindrà lloc una sardinada popular.\nParlen al vídeo: ESTEVE CALVÉS, RESTAURADOR - CARLOS ADSERÀ, ALCALDE D'ALP


Detingut a l'Alt Penedès un dels fugitius més buscats, autor d'un homicidi el 2002 a Tarragona\nL'home s'amagava en una masia de Castellví de la Marca i es feia passar per una altra persona, enganyant dona i filla\nACN Castellví de la Marca 06-12-2020 8:55 Lectures 5350\nDetingut a l'Alt Penedès un dels fugitius més buscats, autor d'un homicidi el 2002 a Tarragona. Mossos d'Esquadra\nUna operació conjunta de Mossos d'Esquadra i Policia Nacional ha permès detenir a l'Alt Penedès un dels fugitius més buscats de l'estat espanyol. L'arrestat és l'autor material d'un homicidi comès l'any 2002 -quan va disparar al cap d'un empleat en una empresa de Tarragona duran un atracament- i estava desaparegut des de l'any 2012 quan havia fugit de la justícia després de ser condemnat a 25 anys de presó per aquests fets. L'individu s'amagava en una masia de difícil accés de Castellví de la Marca, d'on només sortia unes hores al dia, i comptava amb una xarxa de vincles personals i familiars que li facilitaven el seu manteniment econòmic. A banda, durant molts anys el fugitiu es va fer passar per una altra persona, enganyant dona i filla.\nAtracament i homicidi en una empresa de Tarragona el 2002\nLa investigació va començar el juliol del 2017 quan els agents van tenir coneixement de la vigència de la reclamació judicial per trobar el parador d'un home desaparegut des del 2012. Tenia una ordre de cerca i captura i quatre reclamacions judicials pendents, essent la més important la decretada per homicidi. Els fets es remunten al 25 de juliol de 2002 quan el fugitiu detingut -juntament amb dues persones més- va robar un vehicle i va cometre un atracament en una empresa de Tarragona. Anaven amb el rostre cobert amb passamuntanyes i armats amb una escopeta de canons retallats i un revòlver. Durant l'assalt, van exigir als treballadors que es llancessin a terra mentre robaven diners en efectiu.\nQuan fugien amb el botí, i abans de pujar al vehicle, un home es va abraonar sobre un dels atracadors, van caure tots dos pel terra i, durant el forcejament, va aconseguir treure-li el passamuntanyes. En resposta a aquest assalt per sorpresa, el fugitiu ara arrestat va disparar amb l'escopeta de canons retallats al cap de l'home, que va morir aquell mateix dia.\nBanda amb més de 79 assalts amb armes de foc i tres morts\nEn el moment dels fets no es van poder aclarir les empremtes recollides. L'any 2011, gràcies als avenços en les tècniques d'investigació forense, es van tornar a introduir en el sistema les empremtes lofoscòpiques recollides en la inspecció ocular i en aquest moment sí es va poder identificar un dels autors. Així mateix es va tornar a analitzar el passamuntanyes que la víctima va treure a un dels atracadors i, davant la millora de les tècniques d'obtenció de marcadors genètics, es va obtenir l'ADN d'un altre dels autors de l'atracament.\nTots aquests avenços i les noves investigacions van permetre demostrar que aquesta organització criminal havia comès més de 79 atracaments amb armes de foc i havia mort a tres persones més. Amb aquestes proves es va detenir els tres autors dels fets, que van ingressar en presó preventiva. L'ara arrestat va sortir en llibertat fins a la celebració del judici i va aprofitar aquesta circumstància per fugir i evitar complir la condemna de 25 anys de presó que se li va imposar per robatori de vehicle, robatori amb intimidació, homicidi i tinença il·lícita d'armes, amb agreujant de disfressa i reincidència.\nLocalitzat en una masia de Castellví de la Marca i detenció a la Múnia\nDesprés de realitzar diverses comprovacions per aquestes zones, els investigadors van poder verificar que l'actual parella del fugitiu tenia la seva residència habitual en una masia de difícil accés a Castellví de la Marca (Alt Penedès), on s’hi refugiava, sortint només unes hores al dia. Quan els agents van escorcollar el domicili, el fugitiu va sortir per una porta del darrere i es va ocultar en un bosc proper amb la seva parella sentimental. Finalment va ser localitzat i detingut al nucli proper de la Múnia, mentre esperava a ser recollit per uns familiars que l'havien de dur a un lloc desconegut.


El Govern frena el pla d'obertura i aplica noves restriccions per l'empitjorament de les dades\nRedacció 18 desembre 2020\nEl vicepresident Aragonès anuncia que es fa “un pas enrere per salvar vides” i que les mesures per frenar el virus han d’anar acompanyades “de la responsabilitat ciutadana”\n“Aquest Nadal no podrà ser el Nadal que voldríem”. Així de contundent s’ha mostrat el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, que amb l’empitjorament de les dades de la pandèmia ha anunciat la frenada en el pla d’obertura. “Fa dies que no anem bé. Continuen creixent el nombre de persones contagiades i l’índex de rebrot. Per això hem de fer passos enrere i des del Govern actuem, com hem fet sempre, per frenar la Covid-19. I actuem, com fan altres països com Alemanya, França o Holanda, per salvar vides i per sortir-ne junts i al més aviat possible”, ha assegurat Aragonès.\nLes mesures anunciades avui entren en vigor dilluns 21 i es mantindran fins l’11 de gener. Unes mesures que afecten, sobretot, al nombre de persones que es poden reunir, a la mobilitat i a l’obertura d’alguns sectors econòmics:\nReunions de fins a 6 persones. Les reunions socials es mantenen amb un màxim de 6 persones. El Govern ha recordat que sempre que sigui possible cal mantenir el contacte només amb la bombolla de convivència. Els dies festius que venen, el 24, 25, 26 i 31 de desembre i l’1 i 6 de gener, es permetrà ampliar les trobades amb un màxim de 10 persones i de dues bombolles de convivència, com a molt.\nHorari de confinament nocturn. Es manté entre les 22h i les 6 hores amb l’excepció de 3 dies: el dia de Nadal i el dia de Cap d’Any el confinament nocturn serà de la 1h a les 6h de la matinada i el dia de Reis de 23h a 6h.\nMobilitat comarcal. El Govern manté el perímetre de Catalunya tancat i dins el territori només es permetrà la mobilitat comarcal, amb l'excepció dels desplaçament per a visitar familiars i els desplaçaments de bombolles de convivència per anar a una segona residència o a una destinació fixa com un hotel. Els dies festius es permetrà el moviment arreu del país. El Govern també ha anunciat que l'Alt Urgell i Andorra seran com una sola comarca.\nComerç i restauració. Botigues i centres comercials continuen amb les mateixes mesures. A partir de dilluns, però, bars i restaurants podran atendre els clients de 7.30h a 9.30h del matí, per servir esmorzars, i de 13h a 15.30h, per als dinars. En el cas dels sopars, només es podran fer serveis per endur o a domicili de 19h a 22h. Podran mantenir les terrasses obertes, els interiors dels locals amb un màxim del 30% de l’aforament i amb 4 persones per taula com a molt. El Govern també ha indicat que l’ús de la mascareta s’ha de complir en tot moment, exceptuant el moment de menjar i beure.\nActivitats esportives. Es manté el 50% d’aforament en les activitats exteriors i es passa al 30% i amb cita prèvia a les interiors amb ús de mascareta, exceptuant les activitats aquàtiques.\nDes del Govern actuem per frenar la Covid-19, per salvar vides i per sortir-ne junts al més aviat possible\nMàxima responsabilitat col·lectiva i acompanyament al personal sanitari\nEl vicepresident Aragonès ha fet una crida a la responsabilitat i ha afirmat que aquestes properes setmanes són crítiques abans no comencin a arribar les vacunes: “El 2021 serà l’any de la vacunació però necessitem uns mesos més d’esforços”, ha indicat.\nAragonès ha reiterat que més enllà de les limitacions, “és essencial la responsabilitat de totes i tots. Les mesures han d’anar acompanyades de la responsabilitat ciutadana. Hem de ser el màxim d’autoexigents, per protegir-nos tant com puguem, especialment a la gent que estimem”.\nEl vicepresident ha acabat la compareixença recordant que ara mateix hi ha 345 persones a les UCIs lluitant per la seva vida i que el personal sanitari i de cures està fent un esforç immens. “Hem d’acompanyar el personal que ens cuida”, ha conclòs.\n🎥[VÍDEO] #vicepresident @perearagones: “Més enllà de les mesures concretes i de les limitacions en activitats i 🚘desplaçaments, és essencial la responsabilitat 👫 ciutadana”\n📲Consulta'n els detalls aquí 👉 https://t.co/R9Plm6kvy3 pic.twitter.com/P2Dkri7EzX\n— Esquerra Republicana (@Esquerra_ERC) December 18, 2020


El TSJC rebutja el recurs de Borrell i no atura l'obertura de delegacions a l'exterior | NacióLleida\nEl TSJC rebutja el recurs de Borrell i no atura l'obertura de delegacions a l'exterior\nLa justícia considera "extemporània" la sol·licitud del ministeri d'Afers Estrangers perquè no va ser plantejada en la fase processal que pertocava\nper Oriol March, 29 de juliol de 2019 a les 13:41 |\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, reunit a Brussel·les amb els delegats de la Generalitat a l'exterior | Govern\nL'acció exterior és un terrenys de joc en els quals es disputa el pols polític entre l'Estat i la Generalitat. L'obertura de les delegacions a Alemanya, Suïssa i el Regne Unit, que estaven en marxa la legislatura passada i que van ser liquidades per l'aplicació de l'article 155 de la Constitució, va ser rebuda pel ministeri d'Afers Estrangers que lidera Josep Borrell amb un recurs contra la seva posada en marxa que ara ha estat desestimat pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), segons una interlocutòria que s'ha fet pública aquest dilluns. D'aquesta manera, l'obertura de les oficines segueix en marxa a l'espera del pronunciament definitiu.\nPer què la secció cinquena del tribunal ha rebutjat el recurs del ministeri, vehiculat a través de l'Advocacia de l'Estat? Perquè la sol·licitud és "extemporània" en la mesura que no va ser plantejada en la fase processal que pertocava. La situació serà analitzada aquest migdia en una reunió entre el president de la Generalitat, Quim Torra, i el conseller d'Acció Exterior, Alfred Bosch, que acumulen més greuges contra Borrell arran de l'espionatge als delegats catalans a l'estranger.\nLes mesures cautelars que demanava la l'Advocacia de l'Estat es basaven en què estaven duent a terme "amb singular intensitat" tasques a favor del procés català. El decret de reobertura d'aquestes delegacions, segons el TSJC, té naturalesa de "disposició general", i es va tramitar d'acord amb el que estableix la normativa sobre procediment de les administracions públiques de Catalunya. El decret és del juny del 2018, moment en què l'executiu de Torra va restituir les delegacions.\nAquesta restitució va generar inquietud en el ministeri que dirigeix Borrell, ara pendent de posar-se al capdavant de la diplomàcia europea. Segons el recurs, les delegacions "es troben en funcionament i contravenint de forma evident amb la seva activitat un títol competencial i exclusiu de l'Estat, com les relacions internacionals i el límit de l'acció exterior de les comunitats autònomes". Les oficines són habituals en l'organigrama de les autonomies: a Andalusia, per exemple, l'alt càrrec encarregat de la qüestió és Enric Millo, exdelegat del govern espanyol a Catalunya.\nSegons el ministeri, el restabliment de les delegacions persegueix un "fi inconstitucional" com a "estructura d'estat" al serveix d'un "projecte de transició nacional de caràcter secessionista inconstitucional, amb un greu perjudici per a la política exterior d'Espanya".\nPolítica, desestima, Josep Borrell, Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, delegacions, obertura, no atura, recurs, exterior


Un dels grans reptes en la vida de molts pares és triar l’escola dels fills. Cal fer una recerca exhaustiva per trobar un centre que respongui al seu criteri educatiu\nTriar escola: encerts i errors Deixar-se aconsellar sí, però amb límits Què no s’ha de fer a l’hora de fer la tria? MANOLO GARCIA\nLa Laura Sanz i el seu marit, el Marc Bofill, són dos d’aquests pares plens de dubtes. La parella viu a Molins de Rei, on hi ha nou escoles: set de públiques i dues de concertades. “El que farem és anar a les jornades de portes obertes dels centres que més ens interessen pel seu projecte educatiu i perquè són a prop de casa”. Són conscients que la decisió és “important” perquè no només serà l’escola de la seva filla Emma, sinó també la del germà o germana que ja hi ha en camí.\nDeixar-se aconsellar sí, però amb límits\nA l’hora d’escollir el centre molts pares es deixen portar pel boca-orella. Els experts asseguren que és important saber què opinen familiars o amics amb fills que ja estudien al centre per prendre una decisió. Ara bé, també adverteixen que s’ha de diferenciar molt bé quins són els criteris que utilitzen a l’hora d’opinar.\nTot i que la majoria de pares prioritzen la ubicació, la pedagoga i psicòloga de la Universitat de Barcelona (UB) Maria Rosa Buxarrais creu que s’ha de deixar en un segon pla. “Si el centre respon a les necessitats encara que estigui una mica més lluny, és aconsellable sacrificar la comoditat que suposa la proximitat”, apunta. Per a Buxarrais, el que ha de prevaler és que els pares es preguntin com volen que sigui el seu fill i què li anirà més bé tenint en compte la seva personalitat: “Les dues respostes han d’encaixar amb el projecte educatiu de l’escola que escullin”. Per exemple -afegeix-, per a un nen tímid és recomanable un centre més familiar, mentre que per a un que tingui un caràcter més obert no té tanta importància si té unes quantes línies o més alumnes per aula.\n“Si el centre respon a les necessitats encara que estigui una mica més lluny, és aconsellable sacrificar la comoditat que suposa la proximitat” ”\nMaria Rosa Buxarrais Pedagoga i psicòloga\nPer al professor dels estudis de psicologia i ciències de l’educació de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) Guillermo Bautista, el projecte educatiu també és “l’aspecte clau” a l’hora de fer l’elecció. En aquest sentit recomana als pares que s’informin sobre com l’escola agrupa els estudiants, com treballa les diferents àrees o quin paper tenen els deures en la dinàmica didàctica. “És molt important fer totes les preguntes que calgui i pensar si ens hi sentim identificats com a família”.\nINNOVACIÓ I IDIOMES\nAl marge d’una bona ubicació, la Laura i el Marc també tenen clar que volen que la futura escola de la seva filla sigui innovadora, que treballi per projectes, que tingui un percentatge equilibrat d’alumnes nouvinguts i una AMPA activa i que prioritzi l’anglès i la robòtica. “La programació i els idiomes són claus per al futur dels nens”, assegura la Laura. Buxarrais hi està d’acord, sobretot amb la importància d’aprendre anglès, perquè pateix en primera persona el baix nivell que tenen part dels seus alumnes. La pedagoga també és partidària d’apostar per centres innovadors, com els que agrupa el programa Escola Nova 21, impulsat per la Unesco, la Fundació Jaume Bofill, la UOC i l’Obra Social La Caixa. “Treballen per un sistema educatiu avançat, que és el que aquests nens es trobaran en el món, i tenen en compte el vessant emocional”, matisa. Ara bé, la professora de la UB també deixa clar que perquè el projecte educatiu funcioni és “imprescindible” la implicació dels pares: “No es pot deixar l’educació només en mans dels centres”.\nÉs la gran pregunta que es fan molts pares. La Laura i el Marc no són l’excepció. Entre els tres centres que a priori els agraden més, dos de públics i un de concertat, es decanten pel concertat. Els motius? Perquè hi ha una nova direcció que ha impulsat el treball per projectes i perquè el coneixen bé, ja que el Marc hi va estudiar. La part negativa d’aquesta elecció és el cost: 300 euros al mes amb el menjador inclòs, més del doble que a la pública. Els experts mantenen que a l’hora de fer aquesta elecció els pares han de tenir clar què significa que un centre sigui públic, concertat o privat, o que sigui confessional o no, i ser conseqüents. “S’ha de ser coherent amb els principis i valors de cada família”, deixa clar Bautista. Buxarrais no està d’acord amb el “mite” que les concertades o privades ofereixen una millor educació. “Que sigui pública o concertada és només una qüestió legal. Actualment, en la majoria dels casos, el perfil dels grups de professors dels dos tipus de centre són molt similars. Pagar més, doncs, no vol dir necessàriament aprendre més”.\n"En la tria, s’ha de ser coherent amb els principis i valors de cada família” ”\nGuillermo Bautista Profesor de Ciències de l'Educació\nPel que fa les dues públiques que també agraden als pares de l’Emma, una segueix el model d’escola lliure -que consisteix en què l’infant marqui el seu propi ritme d’aprenentatge- i en l’altra la natura té un paper protagonista en el procés educatiu. En els dos casos, però, només s’imparteix educació primària. “Em preocupa que amb 12 anys la meva filla hagi de fer un canvi tan brusc com anar a l’institut”, reconeix la Laura. La pedagoga de la UB també és partidària que no hi hagi aquest trencament perquè permet que el nen tingui un vincle emocional més fort amb el centre. Tot i així, Buxarrais deixa clar que els instituts estan preparats per minimitzar aquest salt que fa l’alumnat.\nEls altres dos aspectes que també tindrà en compte la família Bofill-Sanz són els resultats acadèmics de l’escola i que tingui cuina pròpia. Pel que fa al primer, la pedagoga de la UB alerta que el treball emocional que es faci amb l’alumne ha de prevaler sobre el rendiment acadèmic. “Pel que fa al menjar, el que s’ha de mirar és que segueixi un menú equilibrat”, explica.\nUN ASPECTE MÉS\nI les instal·lacions i l’oferta extraescolar són importants? “Tot i que no ha de ser un factor determinant, el centre ha de disposar d’espais apropiats per al lleure, el descans o l’aprenentatge. Alhora, les aules han de ser prou grans i tenir una bona llum i un mobiliari segur i còmode”, apunta Bautista. Pel que fa a les extraescolars, tant el professor de la UOC com la de la UB coincideixen que es comprovi que les activitats que s’ofereixen estiguin plantejades amb “seriositat i rigor”: “Molts cops actuen com una mena de pàrquing infantil. Quan es trien han de prevaler criteris educatius, ja que poden ser tan importants o més que les classes en horari lectiu”.\nTal com va passar amb l’elecció de la llar d’infants, la Laura i el Marc creuen que quan entrin a l’escola que més s’adeqüi a les necessitats de l’Emma ho “notaran de seguida”. I si l’elecció final no compleix les expectatives, els experts aconsellen que es visqui amb normalitat i es canviï el nen de centre un cop acabat el curs.\nQuè no s’ha de fer a l’hora de fer la tria?\nPrioritzar la ubicació per sobre del projecte educatiu del centre\nPensar que les escoles concertades o privades ofereixen una millor educació que les públiques\nFer prevaler el rendiment acadèmic per sobre de l’educació emocional del nen\nConfondre les extraescolars com una activitat per facilitar la conciliació laboral. En la seva elecció s’han d’imposar criteris educatius


Matgala: Estudi d'en Herbstmann\nEstudi d'en Herbstmann\nLa següent posició correspon a un estudi d'en Herbstmann. Les blanques tenen un peó a f7, a punt de coronar, i un altre a d6, també molt a prop de la coronació. L'estudi diu: juguen blanques i guanyen.\nAixí que la qüestió no és tan senzilla. Està clar que el blanc no pot coronar directament el peó d'f7, perquè el negre té un peó a a2 que també corona, i a més, ho fa amb escac.\nSi el blanc es menja el peó d'a2, aleshores no pot escapar-se de les taules per escac continu: 1. Rxa2 f5 (tancant la sortida del rei) 2. f8=D Ta5+ 3. Rb3 Tb5+ 4. Rc4 Tc5+ 5. Rd4 Td5+\nLa torre negra té recolzament dels peons per fer escac a a5, b5, c5 i d5, i el rei blanc no pot arribar a la columna e, perquè entre el rei i el peó d'f5 no pot passar.\nTot i així, després d'f5, quan el negre tanca el pas al rei blanc, el blanc segueix tenint el peó a f7, així que pot intentar 1. Rxa2 f5 2. Ta7, per evitar el primer escac a a5. Al cap i a la fi, sembla que el negre no pot arribar a controlar f8.\nEn aquest cas, però, l'escac continu arriba per una altra banda: 2. ... Te5! 3. f8=D i el negre es dedicarà a fer escacs per la columna e. Les caselles e1, e2 i e3 estan controlades pel rei, mentre que e4 està controlada pel peó d'f5. El rei negre no té on amagar-se, ja que la cinquena fila està controlada pels peons de b6 i c6.\nLa cosa, doncs, sembla complicada. Hem d'evitar que el peó d'a2 entri, i a més, hem d'evitar l'escac continu. Tornem a la posició inicial:\nLa solució és 1. Rb2! En cas de que ens juguin 1. ... Tb5, podem jugar 2. Ra1 i s'han acabat els escacs continus, perquè el negre no té temps de posar la torre bé i jugar f5 en una sola jugada.\nPer tant, el negre només pot jugar 1. ... a1=D+ 2. Rxa1.\nSembla el mateix que abans, però ara 2. ... f5 no funciona, perquè el blanc pot jugar 3. Ta7 i com que ara el rei blanc està a a1 en comptes d'a2, si el negre intenta 3. ... Te5 per fer escac continu, el blanc pot jugar 4. Ta2+ i el rei ha de deixar de defensar o bé e1 o bé e3, i el rei blanc s'escapa dels escacs, com per exemple en el cas de la següent posició, on el negre menja la torre d'a2, però el blanc no tindrà massa problemes a guanyar.\nAixí doncs, al negre només li queda l'opció de 2. ... Ta5+ 3. Rb2\nI aquest cop 3. ... f5 no serveix per 3. Ta7! Txa7 4. f8=D Ta5 5. d7 i el blanc guanya. Quan el negre faci escac amb la torre a c5, el blanc només haurà de jugar Dxc5, coronant el peó de d7 a la següent jugada.\nEl negre pot intentar 3. ... Tb5+, però ara li falta el temps de l'f5 que ha jugat abans. La partida podria seguir 4. Rc3 Td5+ 5. Rd5. Si ara es seguís amb els escacs, el blanc s'escaparia per e4. Però, serveix 5. ... f5 per intentar altre cop l'escac continu?\nDoncs la resposta és que no. El blanc pot jugar 6. Ta7, per evitar l'escac a a5. Tot i així, ens hem de recordar de la maniobra anterior per evitar l'escac per la columna e: 6. ... Td5+ 7. Rc3 Tc5+ 8. Rb2 Tb5+ 9. Ra1 Te5, i aprofitant que hem portat el rei fins a a1, aleshores 10. Ta2+, guanyant.\nLes velocitats dels diferents estils\nUn altre final\nPer què vull un cavall i un peó?\nCanviant el món amb papiroflèxia


La teoria de l'iceberg: Sanahuja\n6, Quan era petit, el meu pare va comprar un tortell de reis i li van donar amb una pegatina amb quatre barres i escrit "Som i Serem". Daltabaix.\n7, Els meus avis paterns eren tan catòlics que van morir afirmant que el meu pare va ser obra divina, com una mena d'esperit Sant.\n8, Els avis materns tenien les dues fàbriques com a religió i es dedicàven a amuntunar bitllets de 10.000 pessetes dins de caixes de Montecristo. Algú sap on són aquestes caixes d'havanos? Jo no. Pregunteu als capellans de l'Obra que deuen estar fent nyigu-nyigu amb el violí.\n9, Después vaig treballar en una sastreria. Un dia va venir a fer-se un traje el Sr. TalX, baixet, mal xirvat i malhumorat. Vaig dir-li... vaig dir-li al sastre: "Sr. Llagostera, si ensopega el traje a la primera obrirem xampany!" Quin nibelungo més mal fet! Em van expulsar.\n10, Después un dia em va cridar la pàtria. Vaig anar-hi de pet en veure els peluts que es feien objectors. Marina. Volta al món amb el Juan Sebastián Elcano.\n11, Amèriques, Filipines, Indonèsies, Indies, Egiptes, Grècies etc. 8 mesos mamant mar, xusma, borratxos, misses i moltes ladilles.\n12, A Manila vaig pillar un mosquit a l'aixeta que em vaig estar rascant fins el maig d'aquest any.\n12, Fumava pipa, em feia pajas, bevia ron, llegia la revista Hola i preparava els uniformes del capità.\n13, Encabat el servei a la pàtria vaig enviar una carta al govern, crec que era el Felipe, per mirar si em rebaixaben impostos pels serveis prestats.\n14, Después, amb 19 anys, vaig fer una actuació davant 1.400 persones molt exitosa. Vaig cantar les Dos Gardenias i La Coca de Sant Joan.\n15, A casa no van voler que em dediqués a fer el bufón i em van enviar a treballar de comercialet en una fabrica prestigiosa de poliesters.\n16, Em vaig passar 9 anys tocant-me els ous, insultant el director d'exportació, el cuiner i el contable i demanant augments de sou.\n17, En aquell temps em va agafar per aprendre a tocar la guitarra. Em vaig apuntar a unes classes particulars però també vaig insultar el professor.\n18, Eren temps que el meu penis feia "cliiiing" a la mínima motivació.\n19, Un dia vaig anar de putangues. Cobrava 50 mil al mes i vaig aviandar una russa de 40 mil. A dia d'avui encara em raquen. Mai més.\n20, El 92% de les noies amb qui he aviandat van ser del 1992 al 1998. Ja als 25 em van entrar les angústies i les ganes de fer estovalles.\n21, En aquell entonces vaig agafar el mal costum d'arrencar les tasses de vàter de tots els restaurants on sopàvem malament. Era molt gros.\n22, A mi a les nits sempre em volien pegar. Ja de petit tenia cara de sobrat i em mirava malament aquella gent buida que s'arreglava per sortir.\n23, La nit mai m'ha interessat. O el que és pitjor: jo no he interessat mai a la nit.\n24, M'oblidava: als 18 vaig agafar un tren cap a Cádiz i hi vaig passar una temporada treballant d'ajudant de carter. Vaig descobrir Camarón. Allà vaig fer amistat amb el Francisco Salazar, una mena d'home gran que sempre sortia amb pistola. Anàvem per les hamburgueseries. Un dia em van pegar a l'estadi Ramón de Carranza per celebrar un gol de l'Espanyol i insultar el Carmelo, un paquet del Cádiz.\n25, A casa sempre em van dir que la guerra la van perdre els altres i que es van amagar capellans al sòtano. Els hi donàvem truites de farina.\n26, Als 19 em van enviar als Estats Units a estudiar més anglès. No vaig aprendre res. Parlar l'anglès està sobrevalorat. Escoltava Camarón i pajas. Dels Estats Units només recordo un hispano que mostrava la tita a la porta de l'escola i d'una hamburguesa que vaig menjar a Ohio.\n27, Un dia vaig anar a Nottingham per feina i em vaig avorrir tant que vaig robar un disco del Lohengrin de Wagner, allò per suspirar i tal.\n28, També robava cada diumenge el Full Dominical de la Parròquia del Sant Esperit de Tarrasa. Jo crec que Nostre Senyor no va voler mirar.\n29, Un dia vaig anar al Senegal a pescar tonyines. Us presento el P. Clermont-Tonerre, el meu home de confiança allà.\n30, Als vintitants em vaig comprar un VW Golf de color gris. Una nòvia va volcar una llauna de Coca-Cola al tablier i tot es va desintegrar.\n31, Vaig haver de vendre el Golf gris i en vaig adquirir un de blau. Vaig vomitar dins el primer dia. Era quan el Pujol, que es podia beure.\n32, Un dia vaig votar el Carod ja que vaig topar amb el Duran pel carrer, amb un foulard celeste, i fotia tanta pinta idiota que em vaig vengar.\n33, Vaig jugar a hockey amb el Club Egara molts anys. Era el més dolent de Tarrasa però ja tal. Quan anava a veure els bons animava el rival. L'ambient de hockey m'ha provocat angústia cada vegada que surto al carrer. Sempre amb por de topar amb un cretino picant l'esquena. Conec poca gent que hagi fet res de bo a la vida un cop jubilats els sticks. Apart d'arrossegar els peus per terra i envejar.\n34, He tingut sogres de tota mena, però el que més m'ha esglaiat era un que es gratava el cul mentres feia paelles. Era molt fan del Fraga.\n35, M'he passat els últims 10 anys de la meva vida pagant foies i Fantes.\n36, Ja de ben jovenet a casa em van dir que no mostrés colors polítics i tot ho amago quan vénen convidats.\n37, Vaig ser dels pocs que va tenir la bona ànima d'anar al funeral de Don José Luís de Vilallonga, Grande de España i Marqués de Castellbell. No hi havia més de 100 persones, a l'església de Santaló, per despedir el noble, escriptor i actor que més ha follat d'Espanya. Us recordo que els Grandes de España són els únics qui tenen dret d'entrar a les esglésies a cavall. I això mereix respectes.\n38, Un dia vaig manifestar-me a favor d'un criminal, a Tarrasa. Va disparar a un veí que tocava l'acordeón cada nit durant anys. Va enbogir.\n39, No condueixo mai per la C58. A casa n'hi diem "l'autopista del Este" per l'estil de vehicles que hi circulen, tipus Rumanía o Txequia.\n40, Quan practico els sexes m'agafen angústies i vaig al seguro mèdic a fer-m'ho mirar tot.\n41, No he sabut fer mai res, i em provoquen grima els manetes que tot ho arreglen i els sabelotodos que tenen un consell per a tot. Malfieu-vos-en.\n42, Treient excepcions com algun notari o veterinari, dec ser qui més rentabilitza la mitja hora treballada d'aquest país. I sense saber res.\n43, Al complir els 40 vaig enviar 303 cartes de despresentació a coneguts tòxics. Ja no vull q em presentin més gent: que me'n despresentin!\n44, Calculo unes 16.387 pajas des que tinc 15 anys.\n45, L'any 1999 vaig guixar el pedido més gran de la vida: 750.000 kgs de poliamida 78/23/2 FT strech a 740 pts/kg. Treballava per altri.\n46, L'any 2000, en un viatge a Cuba, em vaig fer caca a sobre a la calle Colón de Trinidad. M'ha passat tres vegades més.\n47, Tinc un padre confessor que em diu: -Qué Sanahuja, ¿lo de siempre o algún pecado a destacar? -Lo de siempre, padre. -¡Dos Ave María y anda!\n48, Quan el Barça juga una final marxo a Lyon a sopar. Si guanyen em quedo a dormir, si perden baixo corrent a veure'ls-hi les cares.\nIgnasi Barba, La brasa de Nacho de Sanahuja.\nGràcies Cristian per recopilar-ho.\nL'Ignasi és un geni incomprès :-)\n31 de juliol de 2014, a les 8:24\nNo puc parar de riure!\n26 d’agost de 2014, a les 18:14


Wanted: un Saló de la Fama del Cinema - Notícies | Octubre 2020\nWanted: un Saló de la Fama del Cinema\nLa cerimònia d’inducció Rock and Roll Hall of Fame del 2012 va ser el cap de setmana passat, i entremig els crits de la meva joventut perduda (Guns N ’Roses són ara“ rock clàssic ”i, en una història relacionada, la mà freda de la mort s’acosta més a prop nostre). tot), se'm va ocórrer un pensament profund:\nPer què no hi ha un saló de la fama per a pel·lícules?\npel·lícules que van canviar el món\nHi ha un Saló de la Fama del Rock and Roll, un Country Music Hall of Fame, un Pinball Hall of Fame, un Robot Hall of Fame, i un Saló de la fama de l’Hockey a Wisconsin, però no hi ha Sala de la fama del cinema? Com pot ser això?\nÉs cert que hi ha bons museus dedicats a l'art de la pel·lícula cinematogràfica (visc a prop d'un dels millors, el Museu de la imatge en moviment a Queens, Nova York). I, per descomptat, els carrers de Los Angeles estan farcits d’estrelles de color rosa i llautó del Passeig de la fama de Hollywood, però aquesta col·lecció de rajoles de voreres gairebé no és un reemplaçament d’un autèntic saló de la fama. Amb més de 2400 membres, inclosos els lluminaris com Taylor Holmes, Akim Tamiroff i Shrek, és massa inclusiu. Qualsevol que tingui pocs crèdits és elegible la voluntat de presentar-se per presentar-vos una fotografia fotogràfica i 30.000 dòlars (quantitat que haureu de pagar a la Cambra de Comerç de Hollywood pel vostre honor). A més, el Passeig de la Fama de Hollywood no és exclusiu de pel·lícules, és a dir, que els titans cinematogràfics són protagonistes de gegants en els camps de la gravació, la televisió i la representació en directe com Michael Bolton, Wink Martindale i Siegfried & Roy. Dit d’una altra manera: la pel·lícula es mereix millor.\nAnant a volar per veure si de veritat hi ha un Saló de la Fama del Cinema que ignorava, vaig trobar un lloc web per a una cosa que es deia 'The Motion Picture Hall of Fame' basat en un P.O. Caixa a Palm Springs, Califòrnia. Sembla una cosa reclamada a Geocities, no s’ha actualitzat en gairebé dos anys i ven el mousepad més maco que he vist mai a la meva vida. No exactament el que tenia en ment.\nEl que tenia en compte sembla una cosa així: ales per a diferents tipus d’honors: actors, directors, escriptors i artesans com cinematògrafs, compositors i dissenyadors de vestuari. Exposicions de memòbils, atrezzo, càmeres i maquillatge. Seminaris interactius que ensenyen als visitants sobre l’art del guionisme i la il·luminació. Un calendari mensual de projeccions, plafons i esdeveniments. No hi ha cap ratolí. I, per descomptat, el mateix Saló de la Fama. Oblideu 2400 membres, oblideu 240 membres durant uns quants anys: només un grapat de veritablement dignes induïts anualment, que em van votar. Oh, bé, per un jurat d'experts en el camp del cinema.\nremolcs déus d’Egipte\nEls escèptics es podrien preguntar per què necessitem una sala de fama de cinema amb tanta cultura pop ja dedicada al món del cinema. La resposta honesta és que no ho fem. Però seria divertit, no? Un saló de la fama parla de tot allò que els cinefils li agraden fer: obsessionar-se sense sentit pel rànquing de pel·lícules i cineastes, recordar la santedat època daurada del cinema i recopilar, guardar i apreciar les seves obres preferides per a tota l'eternitat.\nPodríem crear un saló de fama de facto en línia, amb votacions i debats i “induccions” anuals, però no seria el mateix sense el gran edifici descarat en alguna ciutat nord-americana incongruent geogràficament (com es veuen els preus immobiliaris en aquests dies Omaha, Nebraska?). I després, en trenta anys, Jennifer Lawrence es pot induir i tots ens sentirem encara més grans que ara mateix i plorarem una mica més.


Viatge de turisme a Argentina (i Xile) 2014 - Península Valdés - Obert per Vacances\nARGENTINA - XILE\nLa Península Valdés és una reserva natural protegida situada al nord de Puerto Madryn, una sèrie de badies, golfs, platges i penya-segats sobre el mar. És una zona més aviat àrida, on predomina l'estepa amb arbustos baixos i gramínies. Quant a fauna, és zona de reproducció de diverses espècies de mamífers marins, i hàbitat d'una alta diversitat d'aus marines i terrestres. En l'època adequada es poden veure balenes a escassos metres de la costa. A més és fàcil veure guineus, guanacs, nyandús de la Patagonia (similar a un estruç), martinetes, mares (llebres patagòniques) i llebres europees.\nPer anar-hi no hi ha transport públic, així que a l'hotel contractem una excursió amb guia per 390 AR$ cadascun. Dia complet, 400 km. Per a quatre persones pot resultar rendible llogar un cotxe, costa uns 1.000 AR$ més gasolina i la carretera no té pèrdua, el problema és que els 240 km de carretera que hi ha dintre de la Península Valdés són pistes de ripio (graveta) que estan molt transitades, i és fàcil que saltin pedres que danyin la xapa o el parabrisa no coberts per l'assegurança mínima.\nA 45 km de Puerto Madryn fem la primera parada a El Desempeño, punt de control de accés al Área Natural Protegida Península Valdés, 130 AR$ por persona. A partir d'aquí comença el camí de graveta. Poc desprès la segona parada a l'Istmo Ameghino, un braç de terra de tot just 7 km d'ample que uneix la península amb el continent, creant el Golf Nou i el Golf de Sant Josep. En aquest últim hi ha la Isla de los Pájaros, que se suposa va servir d'inspiració a l'autor del Petit Príncep per al seu elefant empassat per una boa. En l'istme es troba el Centro de interpretación que ofereix detallada informació sobre la fauna i la flora local. Hi ha un esquelet complet de balena franca austral i unes barbes de balena. Una torre permet veure els dos golfs alhora.\nLa tercera parada es troba a 1h15 del museu. Punta norte. Aquí hi ha una important colònia de cria de llops marins a l'estiu, i d'elefants marins a la primavera. Diuen que entre octubre i abril es poden veure orques en dies de mar calma, nosaltres no vam veure cap. El que si vam veure només baixar del cotxe va ser un armadillo pelut. Des d'una passarel·la elevada 15 o 20 mts sobre la platja, i de uns 300 metres de llarg, es veu una platja plena de llops marins (color marró negrós) i alguns elefants marins (color gris clar i molt mes grans). Entre els llops hi ha moltes femelles i cries alletant, alguns mascles es barallen de tant en tant, mentrestant d'altres es llancen sorra per sobre per refrescar-se. També hi ha una cria morta que està sent devorada pels petrells. Encara que els animals es veuen sense dificultat s'agraeixen uns prismàtics, i per fotografiar-los es millor fer-ho amb un bon zoom.\nA gairebé 1h de camí esta Caleta Valdés, una estreta franja de terra i sorra, que tanca una porció de mar connectada per una petita boca amb l'oceà. Aquí fem dues parades. Primer visitem un pingüinera que s'estén caleta baix des del mirador fins a la platja. Alguns nius queden realment a prop, encara que la majoria dels animals són a la riba del mar. Poc més enllà en una zona d'aigües tranquil·les, protegits de la mar i del vent per uns singulars penya-segats, abruptes i verdosos, llimats per l'erosió, hi ha una colònia d'elefants marins, que veiem estirats al sol, pràcticament immòbils, semblen mes a una enorme roca blanca que un ésser viu. Es potser el millor paisatge de tota la península, el contrast del color del mar i els penya-segats és impressionant.\nL'última parada és Punta Cantor, una mica més al sud de la prima llengua de terra i sorra que forma Caleta Valdés. Des d'aquí, s'observa clarament de una banda la llacuna interna que forma la caleta, i les aigües del Mar Argentí a l'altre. Un cami de sorra de 800 mts ens permet apropar-nos molt a aquest punt. Es poden veure les restes d'una enorme àncora, testimoni d'un vaixell que no va arribar a temps per refugiar-se a la llacuna durant una forta tempesta.\nPuerto Pirámides. Aquí ens aturem a dinar i fem una llarga passejada per la platja. Poble de 500 habitants totalment dedicat al turisme, la majoria de ell pel que veiem nacional. És una cala amb aigua poc moguda, i còmoda per banyar-se i jugar amb la família. Malgrat el vent, per avui hi havia pronòstics per sobre de 30 nusos, no es vola ni un para-sol, són uns autèntics professionals. És l'únic lloc de la Península Valdés on es poden realitzar, entre els mesos de juny i desembre, sortides en barca per veure la balena franca austral.\nQuimey Quipán, 330 AR$. Restaurant amb vistes, una mica pujat de preu encara, que tots en el poble són més o menys igual. Mengem savorin (el peix del dia), lluç, rabas amb amanida, i cervesa Quilmes de litre. Segurament tots són d'un nivell similar, una mica millors que un xiringuito de platja, però aquest té algunes de les millors vistes del poble. No hi ha wifi.


L'adéu a Jean d'Ormesson\nDiré malgrat tot que aquesta vida va ser bella. L'adéu a Jean d'Ormesson\nAu plaisir de dieu és un dels meus llibres preferits. Amb Proust, amb Zweig, amb Casanova, Brideshead i una petita sèrie de llibres grans dels que t'acompanyen tota una vida, i als que un recorda no només amb emoció lectora, sinó simplement amb emoció. Jean d'Ormesson és un autor poc conegut fora de França, tot i haver dirigit Le Figaro, un dels seus diaris més importants, ser membre de l'Académie Française, i un dels poquíssims autors que va veure entrar la seva obra dins de la prestigiosa col·lecció de clàssics universals de La Pléyade sent encara viu.\nJean d'Ormesson ha estat durant molt de temps un dels autors preferits dels francesos. Els seus temes: la felicitat, la vida, Déu, els homes, la Història i el temps. Una delicada joie de vivre combinada amb un gran talent literari i un amor per la literatura, el van convertir en un autor trans-generacional, que havia arribat a seduïr als públics més joves (cosa molt remarcable si es considera que la lectura és un hàbit en desús progressiu en aquesta franja generacional) que l'anomenaven, per fer curt, Jean d'O.\nSimpàtic, somreguer, amable, culte i carismàtic. Així ha estat durant tota una vida i especialment durant els darrers anys, aquesta estrella de la literatura françesa. Un dels pocs autors que ha sabut ocupar un lloc central dins de la vida mundana i mediàtica parisina, sense perdre per això la seva capacitat d'escriure llibres magnífics de remarcat valor literari. Sense cansar. Ans al contrari, ampliant amb els anys, la seva cort de fidels seguidors (el músic-star Julien Doré, llueix orgullós un tatuatge amb el nom de l'escriptor).\nAdmirador de Chateaubriand i d'Aragon. Frédéric Beigbeder recordava la manera d'Ormesson de celebrar el plaer d'estimar i la felicitat de viure. Considerat com l'escriptor du bonheur, Macron en va dir, en l'acte nacional de les seves funeralles, que era superficial per la seva profonditat. I és que la lleugeresa va ser una de les coses que d'Ormesson més va estimar. Els seus llibres en són la prova: pàgines i pàgines que es succeeixen amb el gust que només és equiparable a la xerrada entre amics íntims i bon vi. Gairebé xiuxiuejant i amb una entranyable despreocupació, d'Ormesson ens parla dels grans temes de la vida. Escriptor atemporal i reflexe únic de sí mateix que va definir la vida com el que és: res, tan sols una "festa amb llàgrimes" (une fête en larmes).\nD'aquesta manera se'n anava, el passat 5 de desembre de 2017, dient adéu i gràcies (tal com ell havia repetit incansables vegades). Segurament, amb un darrer vers robat d'Aragon al cap, d'aquells que ell tant estimava i que va utilitzar com a títol d'un dels seus llibres: Je dirais malgré tout que cette vie fut belle. París ja és a l'espera de que s'obri una nova biblioteca municipal que porti el seu nom. La seva obra, encara a descobrir pels lectors de casa nostra, ens amaga molts moments de gaudi.\nArt L'art contra els nous puritanismes (cal cremar Sade?) Àlex Reig Biosca\nTeatre 'Cinco tonos de color azul': teatre per fer vibrar l'espectador Alex Reig Biosca\nC'est une chose étrange à la fin que le monde és el meu favorit. Un recit sobre la petitesa i insignificància d'aquest món i d'aquesta vida. Tota una delícia a devorar sense retenció!


La vostra guia per comprar el vestit perfecte - el millor estil de carrerLlegir Més\nPrincipal el millor estil de carrer La vostra guia per comprar el vestit perfecte\nLa vostra guia per comprar el vestit perfecte\nSabeu per què compreu un vestit\nConegueu la mida\nUn vestit és una inversió. Es tracta d’una peça bàsica que, quan s’adapta correctament, té el poder de transformar el vostre armari i us deixarà preguntar-vos com podríeu haver durat molt temps sense ell. Però, com es tria el vestit perfecte ">\nAbans de començar a buscar un vestit, haureu d’entendre tant com podeu sobre el que esteu comprant. Serà un vestit que porteu per treballar? O és per a una ocasió especial? Voleu un vestit clàssic d’una combinació de jaquetes i pantalons en contrast? Esteu buscant fer una declaració o voleu mantenir-la senzilla? Comprar un vestit és un procés desagradable, així que tingueu una idea ferma del que voleu i sortireu amb el vostre vestit ideal.\nA continuació, es mostren els nostres consells per posar el polsim i el poliment final al teu aspecte.\nSastreria: altera la longitud de les mànigues de la jaqueta per deixar que es mostri un quart de polzada de la polsera de la camisa, afilyeu els costats de la jaqueta per contornejar el tors i revisar el collar. jaqueta\nLes solapes fines són modernes i deixen les més amples a Don Draper. Tot i això, si voleu un ajustament clàssic que mai passarà de moda, opteu per una solapa a mig camí entre la meitat del pit i l’espatlla.\nNo ajusteu mai el quadrat de butxaca amb la corbata en tela o patró.\nEls vestits foscos i clàssics no passaran de moda, sempre convertiu-vos en el vostre primer vestit d'inversió.\nEls respiradors centrals són molt clàssics, però són més suaus.\nL’element més crucial per a qualsevol vestit és l’ajustament. Seguiu aquestes vuit normes daurades per assegurar-vos que el vostre lloc sigui activat.\nLes espatlleres no han de passar mai per sobre de la vostra espatlla.\nEl melic no hauria de caure mai per sota del botó superior d’un vestit de dos botons o del botó mitjà d’un vestit de tres botons.\nAmb els braços al seu costat, els artells han d’estar iguals amb la part inferior de la jaqueta i els dits tenen prou espai per cobrir la part inferior de la jaqueta.\nLes mànigues de la jaqueta han d’acabar on el fons dels polzes es trobi amb el canell, però no us preocupeu si el vestit no s’adapta perfectament a qualsevol altre lloc això pot ser ajustat per un sastre.\nS’ha d’agilitzar la jaqueta del seu vestit. El collet de la camisa ha de complir les solapes de la jaqueta: voleu que la línia del coll de la camisa s’emboliqui a la camisa.\nNomés hauríeu de poder col·locar una mà plana entre la jaqueta i el pit, més que això i la jaqueta és massa gran.\nProveu el vestit complet, si els pantalons no s’ajusten correctament, és probable que la jaqueta tampoc no sigui correcta.\nEs pot dir immediatament si un vestit té les espatlles justes: un sastre pot alterar la majoria de les coses, però si les espatlles no estan bé, no hi pot fer res.\nCom detectar un fals suprem cada vegada\n15 nois amb cabells llargs que semblen impressionants