Colomer advoca per "treballar el territori turístic en conjunt" a través dels plans que preveu la Llei de Turisme de la Comunitat Valenciana | | Notícies Dígitals\nColomer advoca per “treballar el territori turístic en conjunt” a través dels plans que preveu la Llei de Turisme de la Comunitat Valenciana\n14/10/2020 colomer, territori turistic\nEl secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, ha destacat que l’agenda de les destinacions turístiques de la Comunitat Valenciana s’ha de centrar en “treballar el territori i per a això, és important prendre consciència entre tots i treballar en conjunt”.\nPer a Colomer, les eines que contempla la Llei de Turisme, Oci i Hospitalitat de la Comunitat Valenciana i, en concret, els Plans d’Ordenació de Recursos Turístics (PORT) i d’Intervenció en Àmbits Turístics (PIAT), “donaran la possibilitat als municipis de la Comunitat Valenciana de portar el guió turístic de el futur “.\nAixí s’ha pronunciat Francesc Colomer durant la inauguració de l’seminari web organitzat per la Federació Valenciana de Municipis i Províncies (FVMP) amb la col·laboració de Turisme Comunitat Valenciana, destinat a entitats municipals i que ha versat sobre les especificacions d’ambdós plans.\nColomer ha recordat “la importància de l’aliança que des del Consell tenim amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies”, a el temps que ha assenyalat que “en aquests anys hem fet moltes coses per inspirar l’esperit de l’municipalisme a la Comunitat”.\nEl 2020, Turisme i la FVMP han subscrit un conveni per al foment i la formació municipal per un import de 50.000 euros.\nEl responsable de Turisme ha incidit que “el turisme no és una disciplina menor, de segona divisió”, sinó “un tema capital que necessitem entendre per interpretar el temps que vivim i que ens permeti crear una estratègia i continuar amb els valors de la transformació “. Per a Colomer “l’espai municipal és la primera línia de defensa d’aquests valors que volem per al turisme”.\nEn aquesta línia, el secretari autonòmic ha assenyalat que des del seu departament s’ha “treballat i impulsat l’Estatut de Municipi Turístic i ho seguirem fent adaptant en el marc de 2020 per ajudar els municipis”.\nFinalment, ha recalcat que “el vessant turístic necessita instruments específics sobre la matèria, així mateix cada destinació necessita compartir, aprofundir i dissenyar el seu model de ciutat turística”.\nAquest seminari web, en el qual han participat prop d’un centenar de responsables municipals i personal gestor i tècnic de turisme i d’entitats locals de les tres províncies, s’emmarca dins de les actuacions previstes en el conveni de col·laboració de Turisme Comunitat Valenciana i la FVMP, anteriorment citat.\n← Bravo defensa que la nova llei de Funció Pública “farà que l’Administració sigui un motor per a la reconstrucció econòmica i social” després de la COVID-19\nEl II Congrés d’Arts Escèniques analitza el futur del sector amb professionals i administracions →


Aquestes són les claus de la llei de transitorietat jurídica La República\nAquestes són les claus de la llei de transitorietat jurídica\nJxSí i la CUP van presentar la llei de transitorietat jurídica i fundacional de la República. La coneguda com la llei de 'desconnexió' defineix el corpus legal de transició fins a la constitució oficial d'una república catalana. Però, què diu exactament?\nLa llei estableix un període transitori d'aproximadament un any per crear una Constitució i convocar les primeres eleccions d'una república catalana. Si s'imposa el sí, s'iniciaria un procés participatiu de sis mesos per tal de recollir propostes ciutadanes i després hi hauria unes eleccions especials de les quals en sortiria una Assemblea Constituent que redacti en sis mesos una Carta Magna.\nD'aquesta manera, la República ja podria funcionar al 100% en un any.\nEl president de la Generalitat seria automàticament el cap d'Estat. Catalunya assumiria el control de les fronteres i duanes, i expulsaria a l'exercit fins que la futura Assemblea Constituent decideixi si se'n crea un de propi.\nEls empleats públics de l'Estat que donen servei a Catalunya s'integraran automàticament en el cos funcionarial de la Generalitat, mantenint sou i condicions.\nQui podrà optar a la nacionalitat catalana?\nTindrà la nacionalitat catalana qui tingui l'espanyola i estigui empadronat a Catalunya abans del 31 de desembre del 2016. Tots els catalans mantindran la nacionalitat espanyola, tot i que poden renunciar a ella.\nLa llei garanteix la cooficialitat de castellà, català i aranès.\nJustícia i amnistia\nEs crearà un ordenament jurídic, tot i que es mantindran les places dels actuals jutges, magistrats, fiscals i lletrats. Un dels canvis substancials és la substitució del TC per la Sala de Garanties i del TS pel Tribunal Superior de Justinià de Catalunya (TSJC).\nSi guanya el 'sí', hi haurà amnistia per tots els “investigats o condemnats per processos relatius a la independència o a la construcció de la república”.\nLa Generalitat serà l'única autoritat tributària i l'Agència Tributària estatal no recaptarà a Catalunya: ciutadans, empreses i institucions hauran de tributar a la catalana. Es garanteix també que tot català sobrarà la seva pensió, tot i que no es detalla com.


TAC Cardíac: la prova amb un 99% de fiabilitat davant el diagnòstic de malalties coronàries - ca\nHome Noticias-listado TAC Cardíac: la prova amb un 99% de fiabilitat davant el diagnòstic de malalties coronàries\nEl Dr. Xavier Alomar, Director del Departament de Diagnòstic per la Imatge de CreuBlanca, analitza els avantatges d'aquesta prova enfront d'altres mètodes de cribratge de cardiopaties.\nLa malaltia cardiovascular és la primera causa de mort a Espanya, representant el 30% del total de morts. Li segueixen els tumors i les malalties del sistema respiratori, amb taxes de mortalitat del 27% i de l'11% respectivament.\nPer tipologia de patologies cardíaques, la cardiopatia isquèmica o malaltia coronària, que inclou a l'infart de miocardi i l'angina de pit, és la que presenta la taxa més elevades d'afectats, amb més de 50.000 defuncions per any.\nA partir dels 45 anys s'observa un augment del risc de patir aterosclerosi coronària, una patologia caracteritzada per l'acumulació de placa a l'interior de les artèries. Aquesta placa està composta per colesterol, greixos i calci, entre altres substàncies que contribueixen a obstruir els vasos sanguinis i originar l'atac cardíac.\n“El TAC cardíac ha demostrat ser una eina molt útil en el despistatge de la malaltia coronària i, especialment, en pacients amb clínica inespecífica de dolor toràcic”, assenyala el doctor Xavier Alomar, Responsable de Recerca, Desenvolupament i Innovació (I+D+i) i Director del Departament de Diagnòstic per la Imatge de CreuBlanca.\nEl Cardio-TC és una prova diagnòstica que permet visualitzar les artèries coronàries de forma no invasiva i detectar o no la seva afectació per un procés d'aterosclerosi coronària.\nPrecisió del 99%\nEl major avantatge del TAC és la seva capacitat predictiva negativa. A diferència d'altres mètodes de diagnòstic convencionals, com per exemple les proves d'esforç, aquest equip aporta una fiabilitat del 99% en el descarti de patologies coronàries, comportant un marge d'error de només un 1%.\n“El TAC cardíac, en comparació amb la coronariografia, és un tècnica poc agressiva caracteritzada per la ràpida adquisició d'imatges d'alta resolució del cor”, destaca Alomar. “Es tracta d'un mètode que aporta mínimes complicacions al pacient, similars a les del TAC abdominal”, afegeix.\nA la Unitat de Cardio-TC de CreuBlanca es realitzen una mitjana de 300 exàmens cardio-diagnòstics mensuals, que correspon a entre 8 i 10 estudis diaris.\nImatges 4D en una fracció de segon\nL'obtenció d'imatges de qualitat del cor en el menor temps possible ha suposat un autèntic desafiament en l'última dècada, ja que es tracta d'un òrgan que es troba en continu moviment.\nLa velocitat en la qual es realitza la prova del TAC cardíac és imprescindible per a prevenir l'artefacte de moviment cardíac, és a dir, perquè el pacient aconsegueixi mantenir la respiració i eviti distorsionar la imatge per qualsevol moviment respiratori. A més, l'elevada resolució d'imatge permet analitzar amb nitidesa estructures tan fines i de curs desigual com les artèries coronàries.\n“L'any 2004, vam començar a treballar amb una tomografia computada multidetector (TCMD) de tan sols 16 talls, la qual vam actualitzar a 64 talls. Seguidament, l'any 2013, vam adquirir un TAC de 320 talls i, finalment, l'any 2020, vam introduir un nou TAC de 640 talls amb tecnologia espectral per al cardio-diagnòstic”, explica Alomar.\nCreu Blanca ha incorporat recentment el TAC Aquilion Prism, el més potent del mercat i únic a Espanya, dissenyat per a captar en tan sols una fracció de segon una imatge 4D del cor, amb la màxima qualitat i la mínima dosi de contrast gràcies a la Intel·ligència Artificial.\nAquest nou equip multidetector de 640 talls ofereix la possibilitat de reduir fins a un 50% la dosi de radiació i administrar fins a un 40% menys de volum de contrast.\nMajor repte en el camp del cardio-diagnòstic\nCardiòlegs i radiòlegs cardiovasculars s'enfronten actualment a un dels majors desafiaments: identificar les lesions coronàries més ocultes i vulnerables. Per això, “han de continuar desenvolupant-se nous programes que permetin quantificar amb major precisió els graus d'estenosi coronària”, apunta Alomar.\nEs denomina estenosi coronària a l'estrenyiment de les artèries coronàries.\nAixí mateix, perfeccionar el diagnòstic resulta imprescindible per a aplicar tractaments que s'ajustin a les necessitats de cada pacient. “Els cardio-radiòlegs necessiten automatitzar al màxim les reconstruccions volumètriques de les artèries coronàries per a agilitar els processos de detecció de cardiopaties”, assenyala Alomar. “Obtenir un bon mapa vascular és un factor clau per a planificar l'estratègia terapèutica”, afegeix.\nSota quins criteris realitzar-se un Screening o Cardio-TC\nEls factors que determinen a una persona la necessitat de realitzar-se un Screening o Cardio-TC depenen dels seus antecedents familiars i personals, com ara l'edat, la història d'angina de pit o infart en antecessors directes, els hàbits fisiològics i tòxics (tabaquisme), els valors de tensió arterial i el perfil analític (colesterol).\nLa realització d'un Cardio-TC sempre ha de dur-se a terme en un context clínic adequat i justificat, sobretot en el cas de pacients asimptomàtics. El metge de família, el metge generalista o el cardiòleg clínic són els professionals que s'encarreguen d'elaborar un informe mèdic de cada pacient i, posteriorment, recomanar o no un examen cardiològic més específic.\nA la Unitat d'Imatge Cardíaca de CreuBlanca treballen conjuntament metges generalistes, cardiòlegs clínics, especialistes en imatge cardíaca i arritmòlegs. La coordinació entre els diferents professionals aconsegueix guiar al pacient de principi a fi en el procés de diagnòstic i tractament de la malaltia, sense llistes d'espera i lliurament de resultats en menys d'una setmana. Demana cita.


Inici > Superfluïtat pandèmica\n11/05/2020 - 14:37\nEls brots causats a l'Àfrica central per l'Èbola presenten unes taxes de mortalitat d'entre el 55 i el 90%. | OMS/L. Mackenzie\nEl món no s'ha ensorrat. En absolut. Malgrat el confinament de la majoria, els serveis bàsics han funcionat amb normalitat durat la crisi del coronavirus anomenat SARS-CoV-2. Hi ha hagut electricitat, aigua, telecomunicacions, combustibles, serveis sanitaris, abastament alimentari, transport públic, recollida de residus i fins i tot educació i lleure gràcies al teletreball. Ens hem pogut quedar a casa perquè a casa tot ens ha arribat. El confinament ha estat una murga, però no pas una tragèdia. Tenim, doncs, dret a preguntar-nos: què fem la majoria, si el món funciona sense nosaltres...?\nSegurament no hauríem resistit un confinament de sis o set mesos. O potser sí. Segurament hi haurà molts problemes després del confinament. O potser no. O potser no tants com hauria pogut pensar-se. Moltes persones han patit i moltes altres patiran, sens dubte, i això és molt de doldre, però em sembla que no hi ha hagut cap daltabaix irreparable, més enllà de les doloroses defuncions produïdes. Res a veure amb les pandèmies del passat. No pas per manca d'amplitud geogràfica de la passa o per nombre de contagiats, sinó perquè el món és ara molt diferent. Redundant, em sembla.\nAquesta ha estat la primera gran pandèmia controlada. En alguns països millor que en altres, però controlada. No pas la primera pandèmia, però. Ni de bon tros. L'estupefacció amb què ha estat rebuda arrenca de la falta de memòria. Del desconeixement, més aviat. I, sobretot, de l'abolició del sentit del risc sanitari en l'imaginari col·lectiu modern. Fins fa només un segle, els metges sabien de què es morien els seus pacients, però a penes podien curar-los. La medicina del segle XX, dotada per primer cop de quimioteràpics i antibiòtics, ja va poder curar moltes coses, mentre que la cirurgia asèptica i anestèsica ho reparava quasi tot. Per això l'escàs quart de segle XXI que ja portem a sobre ha convençut les noves generacions que la malaltia és una nosa del passat, mentre s'especula amb allargar la vida quasi indefinidament. El convenciment de seguretat sanitària s'ha emparat del nostre imaginari amb la mateixa fermesa que la por i la incertesa sobre la salut eren mestresses de l'imaginari d'abans. El SARS-CoV-2 ha estat una patacada desconcertant: ara resulta que podem emmalaltir a l'engròs, tots alhora i d'una cosa que no sabem com tractar terapèuticament. No ens en sabem avenir. Per això aquesta pandèmia ens sembla el jamais vu.\nHospital de campanya instal·lat en un poliesportiu de Sabadell, un 'jamais vu' en la història recent. Foto: Juanma Peláez.\nNo ho és, en absolut. El món en general, i Europa en particular, han sofert innombrables pandèmies, o si més no epidèmies, que van causar estralls demogràfics i econòmics espantosos. Epidèmies que s'han anat encadenant al llarg dels segles , fins al punt de comportar-se com episodis recurrents i, doncs, esperables. No ha estat fins ben avançat el segle XX que els països més rics i dotats d'un sistema sanitari ben desenvolupat (campanyes de vacunació general, xarxes hospitalàries, higiene pública) han aconseguit de frenar les epidèmies. La normalitat actual és excepcional en la història de la humanitat, una excepcionalitat percebuda com a definitiva i irreversible. A propòsit de les epidèmies, Santiago Tarín deia en un article aparegut fa ben poc a La Vanguardia (19.08.2015): "Bé que sembla un capítol tancat, episodis com la grip aviària o l'Èbola ens recorden que els enemics invisibles són ferotges, i que les epidèmies encara existeixen." I tant que sí...\nTenim notícia d'algunes grans epidèmies de l'antiguitat, com la pesta antonina o plaga de Galè (165-180 dC), no sabem si de verola o de xarrampió, que segurament va matar l'emperador Luci Aureli Ver i, en tot cas, més d'una quarta part dels romans de l'època. O com la pesta justiniana (541-542 dC, amb diverses recidives), possiblement un prolegomen de la posterior pesta negra europea, que assolà Constantinoble, els ports mediterranis i l'imperi sassànida, amb 40 o 50 milions de morts. O com la primera epidèmia japonesa de verola (735-737 dC), que matà més d'un milió de persones i trasbalsà completament la demografia i l'economia Nara (era Tenpyō).\nEl segon mil·lenni també conegué episodis epidèmics devastadors . Potser el més famós va ser la pandèmia de la pesta negra o pesta bubònica (1347-1351), que assolà Europa i acabà amb uns 50 o 60 milions de persones, un terç o més de la població europea de l'època . Però n'hi va haver molts més, com l'epidèmia de verola que l'any 1520 es rabejà en els amerindis de Tenochtitlan (Mèxic), causada per un virus portat inadvertidament pels espanyols, que matà entre dos i tres milions de persones, moltes més que les caigudes en les batalles amb els conqueridors. També hi va haver continuades pandèmies en els segles XVII i XVIII, entre les quals la pesta negra italiana o pesta de Milà (1629-1631) , que deixà mig milió de morts al centre i nord de l'actual Itàlia; o les successives epidèmies de pesta negra a les illes Britàniques, sobretot a Londres (1564, 1593, 1665-1666, 1722), amb centenars de milers de morts ; o l'epidèmia de pesta negra bubònica de 1855 a la Xina i a l'Índia, amb 12 milions de morts; o, encara, l'epidèmia de pesta negra pneumònica o pesta manxuriana, que causà estralls a Manxúria i Mongòlia l'any 1894.\nMenció a part mereixen les recurrents epidèmies de còlera dels segles XIX i XX, que van començar a l'Índia, Xina i Java (1817-1824), van tenir un segon i tercer episodis (1829-1837, 1846-1860) a Rússia, Europa, Nord-Amèrica i Sud-Amèrica , un quart gran episodi (1863-1875) a l'Orient Mitjà, Àfrica, Europa i Estats Units, un cinquè episodi (1881-1896) a Àsia, Europa i els Estats Units, una sisena manifestació (1899-1923) sobretot a Rússia, Imperi Otomà i sud-est asiàtic, i encara una setena (1961-1975) que afectà el sud-oest asiàtic, Turquia i part de la Unió Soviètica. La febre groga, històricament endèmica a l'Àfrica subsahariana, també protagonitzà episodis epidèmics fora del continent africà, el primer dels quals va ser el de 1647 al Carib, amb diverses recidives, com la de l'any 1793 a Filadèlfia o la de l'any 1802 a Haití. Particularment dures van ser les epidèmies de grip, sobretot l'episodi pandèmic de 1918-1919, l'anomenada grip espanyola , que afectà un terç de la població mundial i que, amb una taxa de mortalitat del 2,5%, deixà 40 milions de morts arreu del món, però també els episodis de l'anomenada grip asiàtica (1957-1958), amb 4 milions de morts, o de la grip de Hong-Kong (1968-1969), amb 2 milions de morts. La llista podria ser encara més llarga, perquè durant tot el segon mil·lenni també hi van haver innombrables epidèmies més o menys locals, totes amb centenars o milers de morts.\nCatalunya i el País Valencià van patir la part alíquota de totes aquestes epidèmies europees, és clar, més alguna de local, com l'epidèmia de febre groga de 1821, que deixà més de 6.000 morts en una Barcelona de poc més de 100.000 habitants, o l'epidèmia de tifus exantemàtic de 1941-1942. El país quedà especialment afectat per episodis epidèmics de pesta negra bubònica, als segle XIV i XVII. Aquest darrer, que per cert coincidí amb la Guerra dels Segadors, s'inicià al port de València l'any 1647, amb l'arribada de contagiats procedents d'Alger, s'estengué a Tortosa i Tarragona, saltà per mar als ports gironins i després a l'interior, i acabà afectant molt seriosament Barcelona a partir de 1650 (causà la mort d'un terç de la població, si no més). La combinació de la pesta amb la guerra va ser devastadora. Aquesta epidèmia donà lloc a la creació a València, Barcelona i altres poblacions de les anomenades Juntes del Morbo, comissions de metges i apotecaris per fer front a la plaga. El nostre país també patí diversos episodis epidèmics de còlera, en els anys 1834, 1854 i 1885 (fins i tot un brot l’any 1971), així com l'epidèmia de grip de 1918. Fou justament arran del cinquè episodi de còlera que el doctor Jaume Ferran, comissionat per l'Ajuntament de Barcelona, es desplaçà a Marsella l'any 1884 i que, al seu laboratori de Tortosa, aconseguí la primera vacuna contra aquesta malaltia, aplicada amb èxit al brot epidèmic de 1885 a València (enmig de tota mena d'entrebancs per part de les autoritats espanyoles , des de les duaneres fins a les governamentals, passant per les acadèmiques, cosa que, a la vista del que hem viscut aquest 2020 amb la CoViD-19, no sorprèn gens...). A més d'esgarrifosos relats antics de les epidèmies medievals, tenim testimonis periodístics directes de les epidèmies del segle XIX, com els articles de Robert Robert publicats al diari Un Tros de Paper l'any 1865, referits al quart episodi epidèmic de còlera, on descriu una Barcelona amb les botigues, teatres i universitats tancades, precedent de la situació viscuda el 2020 per l'epidèmia del coronavirus SARS-CoV-2  .\nEl tercer mil·lenni, amb només vint anys de recorregut, ja ha conegut diversos episodis epidèmics. El comú dels europeus no n'ha tingut gaire esment perquè eren coses que "aquí no passaven", que "només" afectaven països remots i més o menys tercermundistes. Pensem en la síndrome respiratòria aguda greu o SARS-1 (Severe Acute Respiratory Syndrome), causada per un coronavirus, que en els anys 2002-2003 afectà la Xina continental, Taiwan i Vietnam; en la recidiva de la grip que es produí en els anys 2009 i 2010; en la síndrome respiratòria de l'Orient Mitjà o MERS (Middle East Respiratory Syndrome), apareguda l'any 2012 i causada per un altre coronavirus; o en els brots de febre hemorràgica de 2014, 2016 i 2018, causats a l'Àfrica central per l'anomenat virus Èbola i caracteritzats per les seves elevades taxes de mortalitat (55-90%). La CoViD-19 (CoronaVirus Disease 2019), causada pel SARS-CoV-2 (Severe Acute Respiratory Syndrome CoronaVirus 2), ens ha commocionat perquè s'ha plantat al primer món, al nostre intocable santuari de seguretat sanitària, i a sobre ens ha sorprès logísticament desprevinguts i terapèuticament indefensos. Per això ens sembla tan extraordinària. Però no n'és gens, raó per la qual és tan imperdonable que ens hagi agafat tan a contrapeu.\nHi ha, encara, una altra pandèmia moderna, tan clamorosa i integrada en la "normalitat" que semblem no recordar. En refereixo a la síndrome d'immunodeficiència adquirida o SIDA. A la primeria dels anys '80 del segle passat, època en què presidia la Junta Administrativa de l'Hospital Clínic de Barcelona, vaig fundar el Consorci Interhospitalari de Cooperació (CIC, actualment Consell Interhospitalari de Cooperació) i en vaig esdevenir el primer president. El CIC era una ONG de cooperació sanitària que va treballar al Txad, a la República Democràtica del Congo (aleshores anomenat República del Zaire), a Moçambic i a Angola. L'any 1982, el CIC es va fer càrrec de l'hospital de Buta, al nord del Zaire, en plena selva equatorial. Hi arribaven malalts immunodeprimits, impossibles de diagnosticar amb els coneixements mèdics de què aleshores es disposava. No sabíem què tenien exactament ni com tractar-los. Fins que van arribar notícies de Califòrnia, on havien estudiat malalts amb la mateixa simptomatologia: el que havíem vist a Buta eren els primers malalts de SIDA, contagiats a la zona d'on era originari el VIH o HIV (Human Immunodeficiency Virus). Vaig quedar molt impressionat. En efecte, de l'Àfrica central i a partir de contagis rebuts de simis, la SIDA s'escampà pel món i féu estralls, bé que centrats en determinats col·lectius de risc, com després es va saber (tanmateix, s'ha de fer notar que la violència sobre les dones, especialment en el cas de l'execrable pràctica sistemàtica de violacions massives a l'Àfrica lligades a conflictes bèl·lics, ha estès molt la malaltia en àmbits inicialment no esperables). Va costar determinar-ne l'etiologia vírica i els mecanismes de transmissió, i encara més la teràpia, que roman de moment només parcial i/o pal·liativa. En tot cas, la SIDA ha estat la gran pandèmia del final del segle XX, limitadament catastròfica perquè pot ser previnguda, però demolidora per qui contreu la malaltia, sobretot als primers anys de l'epidèmia.\nEls inicis de l'epidèmia de la SIDA als EUA van estar marcats per l'estigma i la confusió. Foto: Rollis University/New York Historical Society.\nSituació ben diferent de la del còlera, per exemple, malaltia bacteriana que actualment es pot combatre amb antibiòtics sense dificultat. També vaig tenir l'oportunitat de constatar-ho en directe. L'any 1993, l'organització FLACAM (Foro Latinoamericano de Ciencias Ambientales), del Consejo Asesor Internacional de la qual jo era secretari general, rebé del govern argentí l'encàrrec d'intervenir en els episodis de còlera que des de 1992 afectaven el Perú, Bolívia i nord de l'Argentina. Mitjançant acords amb la Fundació Catalana de Gas, de la qual també jo era assessor, vam dissenyar i executar (1994-1997) un projecte d'intervenció, de caràcter no clínic, sinó ambiental: es tractava d'actuar profilàcticament sobre les pràctiques urbanístiques, edificatòries i higiènico-sanitàries, mentre els hospitals s'ocupaven de tractar les persones infectades . L'interès epistemològic del tema residia en el fet que, a final del segle XX, el còlera campava pel centre d'Amèrica del Sud per les mateixes raons que s'havia rabejat en l'Europa del segle XIX: manca d'higiene i contaminació fecal de les aigües de consum. Així doncs, còlera i SIDA feien simultània una diacronia històrica. Constituïen una imatge molt vívida de la nostra contemporaneïtat en un món pretesament globalitzat on coexisteixen moments culturals i civilitzatoris ben diferents. Va ser una lliçó molt clara.\nÉs molt instructiu adonar-se de les correlacions entre higiene urbana, progrés social, avenços mèdics i epidèmies. Les simples bones pràctiques higiènico-sanitàries impedeixen moltes epidèmies per interrupció del cicle de transmissió: aigües no contaminades i/o potabilitzades, eliminació de vectors (rates, puces, polls, mosquits, etc.)... Basta amb això per minimitzar els impactes del còlera o de la pesta, per exemple. Però el cop de gràcia ha vingut dels avenços terapèutics. Així, els bacteris causants del còlera (Vibrio cholerae), de la pesta bubònica, septicèmica o pneumònica (Yersinia pestis) o del tifus exantemàtic (Rickettsia prowazecki) són sensibles als antibiòtics, mentre que alguns virus responen davant de certs quimioteràpics. Per això les epidèmies de pesta, còlera o tifus són història al món desenvolupat (o la verola, malaltia vírica completament eradicada). Per contra, la majoria de virus continuen resistint-se i això explica la resilient presència de la febre groga o de la grip, malalties que només admeten un tractament simptomàtic de caràcter pal·liatiu. I especialment explica l'emergència de noves epidèmies víriques, com la SIDA, l'Èbola, la MERS o les diferents SARS, entre les quals la CoViD-19.\nQuins són els perquès d'aquestes emergències? Segurament n'hi ha dos de principals. D'una banda –i a part hipotètiques soques virals creades artificialment en laboratoris‑, els hàbits alimentaris basats en la ingesta d'animals vectors (simis, ratpenats, pangolins, etc.), i d'una altra la desaparició de les solucions de continuïtat de la malla antròpica a causa de la hipermobilitat personal i de l'exaltació del trànsit de mercaderies, fets que generen una cinta transportadora contínua de qualsevol cosa, siguin modes, espècies invasores o epidèmies. Per això té sentit relacionar l'actual panorama de noves epidèmies amb la globalització econòmica (encara que més aviat només sigui una mera mundialització de mercats, paradoxalment indiferent a la veritable dimensió global del fenòmens planetaris).\nEntre desembre de 2019 i abril de 2020 la CoVid-19 s'ha estès arreu del món.\nAltrament, el món ha assistit a una exaltació escalar en el tema de les epidèmies. L'epidèmia de pesta negra que afectà el País Valencià i Catalunya en el segle XVII, per exemple, va trigar tres anys per passar de València a Barcelona (de 1647 a 1650) i quatre anys més fins a remetre del tot. Per contra, i batent tots els rècords, el coronavirus SARS-CoV-2, partint de Wuhan (Xina) el desembre de 2019, ha infectat persones d'arreu del món en menys de tres mesos. Mentre que la pandèmia europea de pesta negra del segle XIV va matar 50 milions de persones en cinc anys, la pandèmia de grip espanyola de 1918 va matar un nombre equivalent d'individus de mig món en poc més d'11 mesos. Per no parlar de la SIDA, que ha estat contreta per uns 80 milions de persones en menys de 40 anys (32 milions de les quals n'han mort), tot i haver esclatat en un món amb recursos sanitaris i clínics molt avançats, als antípodes sanitaris de l'Europa del segle XIV.\nLa novetat és la incidència relativament baixa, o fins i tot molt baixa, que aquestes modernes epidèmies tenen en el funcionament general de la societat. Això ens retorna el començament: el món ha esdevingut redundant, pateix d'una hipertrofiada superfluïtat pandèmica. Les epidèmies antigues, medievals o de l'edat moderna provocaren grans sotracs socioeconòmics i caigudes de règims polítics, entre altres raons perquè cada braç comptava en aquelles societats rurals de productivitat agrària molt baixa. Els serveis bàsics actuals, per contra, estan garantits amb la intervenció d'un nombre relativament baix de persones. Bé que hi ha moltes persones consagrades a l'activitat secundària industrial, la majoria de la gent es dedica a activitats terciàries, quaternàries o fins i tot quinàries que potser milloren el nivell general de vida de molts, però que no són imprescindibles per a la supervivència col·lectiva. I, encara, hi ha activitats dins d'aquests sectors que són purament lúdiques o que representen artefactes socioeconòmics, com les relacionades amb l'anomenada economia financera. El predicament mediàtic que tenen aquestes activitats fa que les percebem com a molt importants, però la realitat és que no ho són gaire. Inflen el PIB i les operacions borsàries, però no tenen gran cosa a veure amb l'economia productiva, que és l'economia pròpiament dita, a la qual, altrament, tenen segrestada. Per això el món no s'ha ensorrat durant el confinament (malgrat el patiment dels sectors menys estructurats i vulnerables, tot s'ha de dir) i per això potser seria interessant replantejar-se la continuïtat de totes aquestes activitats supèrflues un cop passat el desconfinament. La dificultat principal segurament seria desacoblar l'economia productiva del ròssec de l'economia financera i dels oligopolis especulatius, justament.\nEl 18 de març de 2020, la borsa nord-americana va caure de manera abrupta a causa de la crisi del CoViD-19. Foto: NYSE.\nSeria un exercici congru amb els processos sostenibilistes en curs i amb la gradual implantació de l'economia circular . Segurament descobriríem que, a sobre, el cop de timó té efectes lenitius sobre el canvi climàtic, sobre la qualitat ambiental i sobre la disponibilitat de temps per part de la ciutadania. Ens duria al rescat de la producció i del comerç de proximitat, tant agrícoles com industrials, i també, per defecte i com a conseqüència de la pacificació de la hipermobilitat de persones i mercaderies, a una certa recuperació de les discontinuïtats en la malla antròpica, cosa que, de retop, limitaria la possibilitat de noves pandèmies. Però no hi confio gaire, perquè les resistències i els paranys serien grans i els humans tendim a fer el que no ens convé, la història ho posa de manifest. És clar que sempre hi ha lloc per a l'esperança...\n - El famós Decamerone, de Giovanni Boccaccio, s'ubica en la Florència de 1348 afectada per aquesta epidèmia de pesta negra.\n - La novel·la de Daniel Defoe A journal of the plague year (1722) relata l'epidèmia de pesta que assolà Londres l'any 1664-65. Hi ha una edició catalana (Diari de l'any de la pesta, 2018).\n - Gabriel García Márquez ambientà a la Cartagena d'Índies del primer terç del segle XIX la seva novel·la “El amor en los tiempos del cólera” (1985).\n - Vegeu el recull d'articles de R. Robert La Barcelona del vuit-cents, a cura de J. L. Marfany (Antologia Catalana 11, Edicions 62, Barcelona 1965).\n - Proyecto de prevención de endemias en áreas de frontera. El caso del cólera en Argentina y Bolivia, R. Pesci & R. Folch eds. (FLACAM & Fundació Catalana de Gas, 1998).\nContextualització històrica de la mortalitat causada per la CoVID-19. Foto: Visualizing the History of Pandemics\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/reportatge/superfluitat-pandemica


En llibertat vuit dels nou anarquistes detinguts a Barcelona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEn llibertat vuit dels nou anarquistes detinguts a Barcelona\nL’Audiència ha imposat fiança per a sis i els acusa a tots de formar part d’una organització terrorista\nBarcelona 30 OCT 2015 - 16:55\tCET\nAgents dels Mossos d'Esquadra, en els escorcolls a Sants. M. Minocri\nEl jutge de l'Audiència Nacional Juan Pablo González ha deixat avui en llibertat vuit dels nou detinguts aquest dimecres a Barcelona per la seva pertinença als Grups Anarquistes Coordinats (GAC), encara que a tots els imputa un delicte d'integració a organització terrorista.\nPer eludir la presó, sis dels vuit que han quedat en llibertat han hagut d'abonar prèviament una fiança de 5.000 euros, en cinc dels casos, i de 4.000 euros un sisè, així que en total han pagat 29.000 euros mitjançant transferències bancàries, han informat fonts jurídiques.\nAls altres dos als quals no s'ha posat cap tipus de fiança, el magistrat els ha imposat com a mesures cautelars la retirada del passaport i compareixences periòdiques al jutjat més proper al seu domicili.\nTant a l'únic que ha ingressat a la presó incondicional com als vuit que han quedat en llibertat, el jutge els imputa un delicte d'integració a organització terrorista per formar part dels GAC, i se'ls considera responsables d'accions de terrorisme de tipus "anarquista insurreccionista". Un grup de manifestants ha esperat davant de l'Audiència que sortissin els seus companys. La policia n'ha identificat alguns.\nLes detencions, a les quals van acompanyar escorcolls en vuit locals i habitatges okupats de Barcelona, són continuació de l'anomenada operació Pandora, que el passat mes de desembre es va saldar amb la detenció d'11 persones a Madrid, Barcelona, Manresa i Sabadell com a responsables de diversos atemptats amb artefactes explosius de fabricació casolana durant els anys 2012 i 2013, encara que des de fa mesos estan en llibertat amb càrrecs.\nEls Mossos d'Esquadra van procedir a la detenció de tots com a autors d'un delicte de pertinença a organització criminal amb finalitat terrorista, ja que se'ls acusa d'estar vinculats als Grups Anarquistes Coordinats (GAC) i se'ls atribueix la preparació d'actes terroristes amb artefactes casolans, tot i que finalment no se'ls ha imputat delictes de tinença d'explosius.\nEn la primera fase de l'operació Pandora, el passat mes de desembre, els Mossos d'Esquadra van detenir 11 persones, set de les quals van ingressar a la presó per ordre del jutge instructor però van quedar en llibertat després de pagar la fiança de 3.000 euros que els va imposar l'anterior titular del jutjat, el magistrat Javier Gómez Bermúdez.\nEn la interlocutòria, el jutge va concloure que hi havia indicis que els membres dels GAC podrien ser autors de diversos atemptats amb artefactes explosius de fabricació casolana a tot Espanya, amb els quals pretenien "desestabilitzar l'Estat i alterar greument la pau pública".\nAquestes noves detencions van provocar malestar a la CUP, que va retreure al govern en funcions d'Artur Mas que, a través de la policia autonòmica, executi les ordres de l'Audiència Nacional.


Apartment Marita Kastela Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment MaritaBilinski Put 12, Kaštel Štafilić, Kastela, Croàcia, 21217 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en12comentarisApartment MaritaVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSituat en el cor de Kastel stafilic, Apartment Marita és un lloc ideal des d'on descobrir Castell Stafilic. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Castell Stafilic. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Marita.


Ràdio Balaguer - Fins demà dissabte es pot participar a la campanya de recollida de joguines 'Cap nen sense joguina' de Creu Roja Joventut, a la Noguera.\nFins demà dissabte es pot participar a la campanya de recollida de joguines 'Cap nen sense joguina' de Creu Roja Joventut, a la Noguera.\nRecordem que Creu Roja de la Noguera va iniciar a finals del passat mes de novembre la XV edició del seu projecte "Avis i Àvies solidaris" i la campanya “Cap nen sense joguina”.\nEs tracta de dos iniciatives que tenen per objectiu potenciar la presència social de les persones que viuen en residències geriàtriques i aconseguir finançament per la campanya de reis "Cap nen sense joguina”. En la iniciativa "Avis i Àvies solidaris" hi ha participat totes les residències de la comarca i la Creu Roja de la Noguera.\nEl projecte, es basa en la venda de diferents objectes artesanals elaborats pels avis i àvies de les residències geriàtriques i la venda s'ha realitzat o bé en mercats o bé dies puntuals en diversos municipis de la comarca.\nPel que fa a la campanya de recollida de joguines, tot i que aquestes ja es van repartir el passat 27 de desembre, encara es poden fer donacions fins demà dissabte dia 5, depositant les joguines , no bèl•liques i no sexistes, en els diferents contenidors repartits. En el cas de la ciutat de Balaguer aquets es troben i al local de creu roja joventut i també a les botigues, La Joguina i Jar Toys i als contenidors ubicats a la Biblioteca i al Cosmolúdic.\nTambé recordem que el passat 30 de Desembre es va celebrar la quarta edició del torneig que organitza l'escola de futbol sala Balaguer Comtat d'Urgell amb la col•laboració de la Creu Roja de la Noguera i del Banc de Sang al pavelló 1er d'Octubre de Balaguer i en el que es van poder recollir unes 200 joguines.\nEn la campanya 2017-2018, gràcies a aquesta recaptació, es van atendre més d’un centenar d’infants, corresponents a 38 famílies d’arreu de la comarca. Enguany es calcula poder arribar a uns 200 infants.\nPel que fa a la província de Lleida en aquesta campanya Creu Roja ha repartit joguines entre uns 3.000 nens i nenes en situació de vulnerabilitat.\nA nivell de Catalunya Creu Roja Joventut preveu repartir joguines a 23.000 infants durant aquestes festes. Més de 1.500 persones voluntàries de 83 assemblees de l'entitat participen en la 26ena edició de la campanya de joguines, que aquest any té com a lema 'Els seus drets en joc'.


Gandia sancionará a partir del 24 de junio el mal uso de los vehículos eléctricos\nLas sanciones oscilarán entre los 100 y 200 € en función de la gravedad\nÀngels Pérez, regidora de Seguridad y el Intendente Principal Jefe de la Policía Local de Gandia, Marc Cuesta\n· Els models de tipus A que no superen els 25 km / h podran circular per carril bici i calçades compartides. En voreres de més de tres metres d’amplada, els patinets hauran acoblar la seua velocitat a la dels vianants i en cap cas, circular amb dues persones damunt.\n· En el cas dels models tipus B, no poden circular excepte els coneguts com Segways.\n· La DGT ha emés una nova instrucció (nº19) que inclou la normativa Europea. En aquest cas, si s’utilitza una bicicleta elèctrica i aquesta supera els 1.000 W de potència i els 25 km / h, la normativa europea els equipara a un ciclomotor per la qual cosa hauran d’estar matriculats, assegurats i els usuaris hauran de portar casc.\nÀngels Pérez, regidora de Seguretat i l’Intendent Principal Cap de la Policia Local de Gandia, Marc Cuesta, han comparegut aquest matí en roda de premsa per informar de les mesures que ha pres l’executiu municipal davant la proliferació dels patinets elèctrics i recordar les seues normes d’ús.\nEn primer lloc, Pérez ha recordat que el passat estiu ja es va detectar una proliferació d’aquest tipus de vehicles i que davant les situacions de risc que es produïen, es va signar un decret des d’alcaldia prohibint la seua utilització en determinades zones de la ciutat.\n“Ara ens trobem que el seu ús s’està estenent i alguns dels conductors no respecten les normes d’ús ni circulació” va afirmar la regidora de Seguretat.\nPer tal de solucionar aquesta problemàtica, s’han estat realitzant cursos formatius als agents de la Policia Local per explicar la normativa existent i consensuar la informació.\n“La DGT encara no s’ha posicionat sobre aquest tema però nosaltres hem decidit avançar-nos i millorar la seguretat dels vianants. Ara mateix s’està realitzant una campanya informativa per part dels agents de la policia on s’informa els usuaris dels patinets elèctrics i empreses que els lloguen de les normes existents” va finalitzar Pérez.\nPer la seua banda, Marc Cuesta va afirmar que “els patinets han vingut per quedar-se i com a administració hem de regular el seu ús per augmentar la seguretat de tots els usuaris de la via pública”.\nD’aquesta manera, els models de tipus A que no superen els 25 km / h podran circular per carril bici, calçades compartides i voreres de més de tres metres d’amplada. En aquest cas, els patinets hauran de acoblar la seua velocitat a la dels vianants i en cap cas, circular amb dues persones sobre.\nEn el cas dels models tipus B, no poden circular excepte els coneguts com Segways.\nCuesta ha informat que la DGT ha emés una nova instrucció (núm. 19) que inclou la normativa Europea. En aquest cas, si s’utilitza una bicicleta elèctrica i se superen els 1.000W de potència i els 25 km / h, la normativa europea els equipara a un ciclomotor per la qual cosa hauran d’estar matriculats, assegurats i els usuaris hauran de portar casc. En aquest punt, Cuesta ha incidit que les persones que vullguen adquirir un vehicle d’aquest tipus han d’assegurar-se que estiga homologat pel segell europeu CE.\nSobre les fases que es desenvoluparan a partir de dilluns. Els agents del 10 al 16 d’informar els usuaris d’aquests vehicles; del 17 al 23 es continuarà informant però ja s’advertirà als conductors; a partir del 24 de juny, els usuaris que incomplisquen les normes seran sancionats.\nFinalment, Cuesta ha informat que les sancions oscil·laran entre els 100 i 200 € en funció de la gravetat.


QUIEN A HIERRO MATA | Xavi Oltra | Pantalla | La República\nQUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA + QUIEN A HIERRO MATA E-mail\nLuis Tosar, a la dreta, en una de les escenes del film ACN.\nQUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA QUIEN A HIERRO MATA E-mail\nPlaza dirigeix molt bé el suspens en una història freda, fosca... La vida i la mort es barregen al límit\nEls ulls de Luis Tosar. La seva mirada... Una profunditat insuperable, que s’adapta a la perfecció a qualsevol història complexa, i més a un thriller fosc com Quien a hierro mata. L’actor gallec porta el pes d’aquesta pel·lícula fent gala un cop més de la millor mirada del cinema espanyol. La més profunda i inquietant, la que porta sempre el seu personatge i l’espectador a un altre esglaó. Ja ho ha demostrat al llarg de la seva carrera en films com Mientras duermes, Celda 211, Plan de fuga i Te doy mis ojos. I en aquesta setena obra de Paco Plaza com a director torna a exhibir aquesta sublim característica de la seva interpretació.\nTosar és Mario, un infermer exemplar i empàtic d’una residència d’un poble costaner de Galícia, que està a punt de ser pare i que veu com s’altera la seva plàcida existència i el seu controlat univers amb l’ingrés d’un nou pacient, Antonio Padín (interpretat per Xan Cejudo), un narcotraficant de renom i malalt, que ha sortit de la presó. A partir d’aquí, i pel que fa al protagonista, res serà el que sembla. Luis Tosar canviarà de registre en algunes fases de la pel·lícula a causa d’un dolorós passat i d’una transcendent decisió que prendrà. Un sobtat viatge de la normalitat a l’extrem més perillós en mode antiheroi, que produirà calfreds. Els negocis dels fills del narcotraficant no aportaran res de bo, ni a la trama ni als personatges, que patiran les conseqüències de tot plegat.\nTot l’argument es desenvolupa a un ritme adequat i contagiós, amb el segell particular de Paco Plaza, acostumat a moure’s al llarg de la seva carrera en films de terror (Romasanta, la caza de la bestia; REC; Verónica). En aquest cas dirigeix molt bé el suspens en una història agra, freda, esquinçadora, fosca... molt ben acompanyada musicalment. I és que la vida i la mort es barregen al límit en Quien a hierro mata, on tot és cent per cent explícit. Poc queda per a la imaginació o la suggestió. Per això les escenes dures estan a l’ordre del dia, ja que la venjança i la violència naveguen lliurement per les ries gallegues. La pressió dels dos fills del narcotraficant, interpretats per Ismael Martínez i un sorprenent Enric Auquer, incrementarà encara més la temperatura del film, que acabarà desencadenant una tragèdia darrere l’altra.\nEl guió i el resultat és efectiu i meticulós, i la posada en escena, excel·lent. Tot encaixa i tot és cada cop més dramàtic. La pel·lícula és una història negra, addictiva i que intenta fugir afortunadament dels tòpics del gènere. Els primers plans són el punt fort. I és que Plaza explota aquella mirada impassible i sense vida que tenia Tosar com a narcotraficant (curiosament) a la versió cinematogràfica de la popular sèrie dels vuitanta Miami Vice. Fins i tot aquí n’abusa. Potser és l’únic camí perquè l’infermer Mario ens expliqui el com i el perquè del seu viatge als inferns de l’ànima. No és fàcil passar d’àngel a dimoni, però Tosar pot amb això i més en una història que no s’ha de veure com un thriller de narcotraficants, ja que només són l’excusa per aprofundir en les conseqüències que tots coneixem que comporta embarcar-se en el món de les drogues. Profunditat i desesperació. Com en els ulls de Tosar.\nQUIEN A HIERRO MATA Direcció: Paco Plaza Producció: Vaca Films, Atresmedia, Film Constellation i Playtime P. Fotografia: Pablo Rosso Guió: Juan Galiñanes i Jorge Guerricaechevarría País: Espanya Any: 2019\nLa República 21-09-2019, Pàgina 41


✅ Gràcies! Gran pas endavant dels científics catalans contra el coronavirus\nCientífics catalans fan un important descobriment per a la lluita contra el coronavirus\nAquest gran pas ajudarà al desenvolupament d'una vacuna efectiva\nper Redacció dimecres, 1 d’abril 2020 - 07:34h\nInvestigadors del Vall d'Hebron han aconseguit seqüenciar el genoma del coronavirus en dos pacients | Pixabay\nUn equip d'investigadors de l'Hospital del Vall d'Hebron de Barcelona ha seqüenciat el genoma complet de dos ceps del coronavirus en dos pacients. Això permetrà comparar les seqüències entre diferents poblacions i països per veure l'evolució del virus a mesura que es propaga.\nSegons ha informat el centre sanitari, la qual cosa havia de ser un projecte d'un any de durada s'ha convertit en una carrera contrarellotge per a detenir la pandèmia i en tan sols 15 dies el grup de recerca en Malalties Hepàtiques del Vall d’Hebron Institut de Recerca (VHIR) i la Unitat de Virus Respiratoris del Servei de Microbiologia de l'hospital han seqüenciat el genoma complet de dos ceps del SARS-*CoV-2 de dos pacients.\nEl cap del Servei de Microbiologia de Vall d’Hebron, Tomàs Pumarola, ha explicat que es tracta de dues seqüències completes i sense errors que ja es poden consultar en GISAID, una base de dades internacional, d'accés lliure que recull les seqüències de milers de virus de la grip i que ara acull també les del SARS-*CoV-2, així com dades epidemiològiques i clíniques relacionades.\n«En un temps rècord i únicament amb mitjans propis hem aconseguit posar a punt la metodologia de seqüenciació massiva per a obtenir el genoma complet del virus i a partir d'ara poder fer-ho en més pacients», ha assenyalat el microbiòleg, que ha destacat que aquest assoliment «no hauria estat possible sense tot el treball dut a terme durant anys amb el virus de l'hepatitisC en Vall d’Hebron».\nSegons l'investigador, la seqüenciació del genoma del virus ajudarà a saber per què hi ha malalts que responen millor o pitjor al virus, és a dir, es podrà saber per a cada pacient, individualment, com està influint el virus en el desenvolupament de la malaltia.\nLa importància de seqüenciar el virus sencer, segons Pumarola, consisteix en el fet que «des del punt de vista epidemiològic permet comparar les seqüències entre diferents poblacions i països de tot el món per a veure com el virus va canviant a mesura que s'estén entre la població, un coneixement útil per a predir què pot passar en els pròxims anys i com actuar».\nFacilitarà l'efectivitat de les vacunes\n«Obtenir el genoma complet del virus SARS-*CoV-2 en cada individu obre les portes a l'estudi de la seva variabilitat, d'evolució del virus, i de factors pronòstics dels pacients», ha detallat.\n«A més, estudiant aquestes seqüències podem estudiar el grau de conservació, és a dir, podem veure quines són les zones del virus que gairebé mai canvien i per tant serien les millors dianes per al disseny de vacunes i antivirals d'acció directa», ha conclòs l'investigador.\nÚltima hora: Catalunya s'acosta als 2.000 morts per coronavirus\nBarcelona Malaltia Vall d'Hebron


Les residències geriàtriques han demostrat ser la baula més feble a la cadena de contagis del coronavirus en el conjunt de Catalunya i d’Espanya. A les comarques de Lleida, mitja dotzena de centres ja sumen més de quaranta contagis, mentre que les altres adopten precaucions addicionals com habilitar espais per a possibles infectats.\nLes persones grans són les més vulnerables davant del coronavirus i moltes resideixen en geriàtrics, on han sorgit diversos brots de contagis. En el cas de les comarques de Lleida, mitja dotzena de centres sumen més de quaranta contagis, malgrat que la xifra exacta està encara per determinar. Mestrestant, altres residències per a la tercera edat adopten precaucions addicionals. Per fer un control de la situació, un equip d’infermers i tècnics de salut pública van començar ahir a comprovar l’estat de cada una.\nLa residència d’Àger ha estat fins ara la que més casos ha registrat, amb 14 residents encomanats, dels quals un va morir diumenge, i dos empleats afectats. El consistori va instar ahir en un ban a confinar-se “qui hagi estat en contacte amb la residència”.\nTambé hi ha hagut almenys un cas a la Comtes d’Urgell de Balaguer.


Absolut ple de contrastos - Carrer Lliure\nAbsolut ple de contrastos\nIniciEl Dia a diaAbsolut ple de contrastos\n22 de Febrer de 2021 2\nOnze medalles catalanes a Gallur (més la d’Estela Garcia competint aquest any amb llicència de Madrid) i diverses situacions negatives que vam viure en tres dies de moltes emocions. Això sí, l’atletisme català sap superar les adversitats i mostra una artilleria brutal de cara als propers esdeveniments.\nQuè podem dir que no haguem vist ja? La part positiva de tenir atletisme a totes les xarxes socials possibles, a la televisió i en streaming fa que arribem a dilluns amb la ressaca de l’absolut totalment rebaixada. Ens hem empatxat tot el cap de setmana i ho volem digerir. No descobriré res si dic que Maria Vicente va ser la protagonista del cap de setmana. Primer, per aconseguir el rècord d’Espanya de Pentatló, sumar una nova medalla d’or en les Proves Combinades i posteriorment ser capaç de sumar el bronze en llargada. Ara bé…\nMaria Vicente durant el salt de llargada. Foto Carrer Lliure\nLa badada “humana” (com va dir la RFEA) en el salt primer de l’atleta de L’Hospitalet és digne d’estudi. Voluntaris i jutges es poden equivocar, son “humans”, però clar, estem parlant del millor dels set salts que va fer i el que li hagués donat l’or, però finalment, degut a la impossibilitat de mesurar la marca, no es va donar com a vàlid. Ella, amb una explosió d’emocions, contenta per les medalles i abatuda per la situació. Amb tot, un bronze mai amarga a ningú. Diuen…\nLlorenç Sales amb la medalla de bronze. Foto Carrer Lliure\nDe les nou medalles restants catalanes, voldria destacar-ne dues: la primera, la d’Anna Obradors, atleta de L’Hospitalet Atletisme, 23.93 a la final (MMP) i sorprenent a rivals teòricament amb més opcions. La segona, la de Xènia Benach. Sí, hi haurà qui dirà que Teresa Errandonea, la gran favorita, no hi era a la final per una desqualificació polèmica (diuen…), però la final s’havia de córrer, i s’havia de guanyar a una atleta com Caridad Jerez que, curiosament, va fer la mateixa marca en un magnífic cop de cap final. Benach, que no és flor d’un dia, ja forma part de l’Olimp atlètic.\nTambé és interessant posar en context dues medalles de plata d’enorme qualitat. Dos sub23 (aquella categoria que exactament no se que determina) com Àngel Torrero i Àlex Gràcia, van superar rivals de més edat, experiència i fins i tot diríem que amb més múscul a l’hora de competir en un absolut. En canvi, el primer amb un salt a l’Alçada de 2.12m, i el segon amb un salt a la perxa de 5.42, trencaven alguns esquemes i es col·locaven al podi màxim estatal.\nTambé podríem discutir el bronze de Llorenç Sales. Sí, cert, Ignacio Fontes va caure, però la lluita final de l’atleta de l’UAM bé val una medalla (3:50.63 al 1500m). També li val a Oriol Madí, que en una trajectòria impecable aquesta temporada (possiblement, en velocitat, l’atleta català que millor ha sortit de l’època negativa dels últims mesos) va aconseguir una tercera plaça al 200mll (21.21 i 21.23). I com no, a Jesús Castillo, a vegades oblidat perquè amb allò de les combinades es difumina la seva actuació, però que cal reconèixer el seu mèrit: bronze amb 5432 punts.\nI finalment, dos ors. Esperats? Bé, el del palamosí Adel Mechaal no pas, doncs davant tenia a un dels millors atletes europeus de l’any, Mohamed Katir, i en canvi va saber trencar els seus esquemes faltant 400m (8:20.17 en una cursa lenta). I l’últim, el d’Esther. Ai, Esther… qui portés la trentena com la portes tu. 4:07.48 en la final dels 1500m per tornar a sumar or. Suma i continuem endavant. Ara un meeting, ara un europeu… la millor atleta catalana del moment.\nVan passar moltes més coses però, com ja les coneixeu, farem un símil amb el nostre homòleg Rubén Gómez i intentaré explicar-ho en un format ràpid i breu…. comencem… la caiguda de Victòria Sauleda (una llàstima després de com anava), la lesió de Pol Retamal (teníem ganes de veure’l a la final), l’eliminació de Bernat Erta als 400mll (Ai, aquell tap que es van fer amb en Pau…), el 4rt lloc de Carlos Sáez (al 1500! quin mèrit), el també 4rt lloc d’Ona Rossell (ella no falla mai), la tornada de Cristina Lara (diuen que Granada té un color especial… o era Sevilla?), la medalla d’Estela Garcia al 200 (a veure, competeix amb llicència de madrid, però és catalana, no? O almenys així ho era fins fa poc…), el 4rt lloc de Sara Gallego al 400 (no és la teva prova, que tremoli l’estiu amb les tanques), les MMP d’Elena Llobera o de Marc Gale, el 4rt lloc de Ramon Adalia (hem de saltar més el proper cop), el 4rt lloc de Mònica Clemente (una mica el mateix, falta poc!) i… finalment… el rècord sub20 (ALTRE COP) de Marina Martínez AL 1500, 7a i 4:22.63\nRenoi, quin cansament… i segur que em deixo coses…\nPropera cita. Torun. Veurem amb quants catalans i catalanes. De moment, un cop més, ens han fet gaudir d’allò més per terres madrilenyes.\nPer cert, podreu trobar totes les entrevistes al nostre perfil de Youtube: Carrer Lliure\nEl cros dels Àngels i el futur\nMontijo i Getafe A la Xarxa\nAbsolut Agenda Aire Lliure atletes atletisme Barcelona2010 campionat Campionat d'Espanya Campionat de Catalunya Clubs Combinades confinament coronavirus Covid Cros destacades entrevista federacions flash fons internacional llançaments marato Marxa miting Màster Mínimes nacional noticies pista Pista Coberta pistes promoció record relat reportatge RFEA Ruta Sant Jordi Sub16 Sub18 Sub20 Sub23 trail Zona Tècnica


De la Mercè a la immobilitat insostenible - Cat Diàleg - Diari Digital català\nEditorial 22 September, 2016 CatDialeg.cat 15\nInici » Historic » De la Mercè a la immobilitat insostenible\nPer segon any consecutiu l’alcaldessa de Barcelona ha expulsat la celebració de la Missa de la Mercè del programa de la festa major de Barcelona. La celebració més antiga i tradicional no hi pot figurar, però sí la desfilada del bestiari a la sortida de la missa, o la Moixiganga. L’aversió catòlica de Colau arriba a l’extrem d’esperar-se al carrer que acabi la missa i comenci el seguici d’autoritats acompanyades del bestiari, per aprofitar el bany de multituds. Una alcaldessa que participa en la celebració de l’any nou xinès, i felicita als musulmans en les seves celebracions, elimina la celebració més arrelada a la nostra cultura popular: la Verge de la Mercè, i el que significa de solidaritat i misericòrdia, per obra de l’Ordre mercedària. Barcelona està manada per un govern municipal que practica una ideologia excloent.\nExcloent i ineficient com ho mostra l’últim, per ara, i recent fracàs del dia sense cotxes.\nAvui en dia tot té un dia mundial, i ara hem patit a Barcelona el del “sense cotxes”. Aquesta mena de celebracions són una excusa perfecta del poder per sobreactuar i mostrar que “fan” coses; en diuen “sensibilitzar”. És una coartada i una frivolitat. Cap problema s’ha resolt mitjançant aquestes celebracions, que acompleixen amb aquell aforisme castellà que “una vez al año no hace daño”\nEl dia sense cotxes a Barcelona no ha estat una excepció, i el fracàs ha estat rodó. Els accessos a la ciutat s’han vist col·lapsats com cada dijous, i a més hi han hagut més problemes dels habituals per circular per dins de la ciutat. No serà per manca d’advertiments fets des de tots els àmbits.\nNo és estrany, les poques vegades que s’ha provat de fer la celebració en dia feiner el resultat ha estat dolent. Però Colau que va néixer ensenyada -perquè de formació n’ha rebut poca- no té problema en ignorar els precedents.\nEn el cas d’Ada Colau la gestualitat es multiplica per la naturalesa d’un personatge de paraula fàcil i gestió deficient. En el prop d’any i mig que porta governant encara té per mostrar alguna cosa que hagi resolt bé. Ni del que va heretar -uns comptes molt sanejats, per exemple- ni de les seves iniciatives, com la racionalització del turisme. 27 pisos turístics tancats en una magra collita contant, quan hi ha més de 6000. I és que el fracàs ve molt de la sobreactuació. Ara fan publicitat explicant el molt que fan per l’habitatge. És la vella argúcia de la vella política de substituir la realitat per la propaganda.\nEl cas del dia sense cotxes és un bon exemple. Han fet una programació insensata de talls per tota la ciutat en horaris diferents, i s’han oblidat de saturar d’informació sobre la seva novetat. Al final, 48 hores abans i per curar-se en salut han acudit a la més mesquina de les solucions del manual: terroritzar als conductors: no vingueu a Barcelona perquè serà un col·lapse. Naturalment no ha funcionat. Colau pertany al gremi dels polítics que consideren que ells no estan per resoldre problemes, que això és un afer del ciutadà, sinó per crear-ne.\nEncara –per ideologia- com en el cas del tramvia, pensen que els conductors són ”dolents” i agafen el cotxe per raons perverses, sense parar atenció que ho fan per necessitat. És lògic. Colau no ha treballat mai en una feina regular i amb horaris obligats. Ha viscut de fer coses esporàdiques, a l’inici i després de la subvenció pública. No pot entendre l’obligació d’estar a l’hora a la feina, i no en té ni idea de la feblesa i contradiccions del transport públic en l’àmbit metropolità, que és en el que cal pensar quan hom tracta aquesta qüestió\nHi ha una forma eficaç de commemorar un dia amb menys cotxes de manera que tingui un efecte positiu. No prohibir, no restringir, sinó incentivar, en aquest cas, el transport públic. Voleu fer un dia sense cotxe potent, docs feu gratuït el transport públic, i per un dia poseu un servei de llançadores per cobrir aquells accessos més complicats de servir. Estimuleu així a la gent a provar el transport públic, i possiblement, aquells que vegin que és una alternativa raonable al cotxe, s’acabaran enganxant I de pas serviria per provar que el transport públic de BCN i la seva àrea és incapaç d’aconseguir un abandonament significatiu del cotxe, diguem un 20%. No sobren cotxes, sinó que falta bona planificació, recursos, intercanviadors i combinacions, en el transport públic de la ciutat.\nAda Colau165 Ajuntament de Barcelona132 dia sense cotxes3 missa de la Mercè4


Devil’s Playground – korova kino bar\n8 de Gener de 2014 In terror By Paco Ortega\nAnglaterra en l’època actual. Un experiment militar que s’ha descontrolat. Un virus que transforma els infectats en morts rabiosament vius que corren com l’Usain Bolt quan tenen un viu a la vista. Vius atrotinats que intenten sortir de l’illa sencers i sense marques de queixals mentre rebenten caps a cop de martell. I una fortíssima sensació de déjà vu…\nMentre esperem en candeletes una tercera entrega de 28 Days Later (la que, per coherència, duria per títol 28 Months Later i que, molt ens sembla, no veurà la llum del dia, no en mesos, si no en anys), van sortint a rebuf de la nissaga imitacions més o (més aviat) menys aconseguides. No sé com van el drets de franquícia, però a la producció que ens ocupa li ha faltat ben poquet per passar per preqüela patillera de la primera. No sé. Si canviem micos de laboratori per les persones d’un assaig clínic ja no hem de pagar?\nLes comparacions són injustes i, sovint, odioses. L’escala de puntuació (de 0 a 10) deixa un ampli marge per ser adulador, magnànim, o un cabronàs destructiu. El problema ve quan t’has tancat a tu mateix i, buscant una coherència que no tens, ets incapaç de puntuar una pel·lícula en referència (i per respecte) a d’altres (Rammbock, [REC] 4, Mutants). Que sí, que Devil’s Playground dista molt de la predecessora en la que s’emmiralla, avança a sotracs, abusa dels tòpics i no aporta gaire res (de res). Però, eh, que surten zombies que corren! I es rebenten caps a cop de martell!\nShare the post "Devil’s Playground"


Finalitzada l’adequació de la nova zona verda del Campus – TV Digital Ontinyent\nHome>Educació>Finalitzada l’adequació de la nova zona verda del Campus\nTV Digital Ontinyent 07/12/2018\tEducació Comentaris tancats a Finalitzada l’adequació de la nova zona verda del Campus\nL’Ajuntament d’Ontinyent ha finalitzat les obres per a la creació d’una zona verda de 500m2 al Campus Universitari de la ciutat, sobre uns terrenys que ara seran cedits a la Universitat de València (UV). Els regidors de Territori (Jaime Peris) i Educació (Óscar Borrell) visitaven este matí les obres i destacaven que “quan vam adquirir esta zona volíem anticipar-nos a una necessitat futura de la Universitat i que, de moment, permetrà a l’estudiantat gaudir de moments de recreació i diversió”, manifestaven.\nEls treballs que han comptat amb un pressupost de 48.380,64 euros han consistit en adequar el solar resultant del derrocament dels dos edificis adjacents al Campus Universitari d’Ontinyent corresponents a les cases 26 i 28 de l’avinguda Torrefiel. A més, la zona que tenia un acabat amb biga de formigó ara l’acabament és de terra morterenca i alambors (forat que es fa a l’entorn d’arbres i plantes perquè retinguen l’aigua de rec o pluja) que permitisquen desenvolupar posteriorment una zona enjardinada.\nAixí mateix, s’ha derrocat el mur que divideix les dos parcel·les. Durant l’execució dels treballs, s’ha inclòs una rampa i una escala per corregir el desnivell que hi ha entre les dues zones vist que el solar es troba a nivell de l’avinguda Compte Torrefiel, mentre que la zona del campus es troba a una altura superior.Estes obres s’afegeixen a les ja finalitzades de restauració de la façana de l’edifici Lluís Vives per valor de 685.000 euros. L’edifici inaugurat en 1934, després d’estos treballs, ha recuperat el seu cromatisme original.\nAnterior COEVAL i CEV celebren una jornada sobre els aspectes conflictius en l’aplicació de l’IVA\nSegüent El Teatre Echegaray retrà homenatge a la copla amb l’espectacle “Miguel de Molina al desnudo”


Ajuntament de la Garriga/Una festa per donar a conèixer el procés participatiu de l'Espai Jove\nÚltima revisió 27-10-2021 11:35\nAquest divendres a la tarda, Can Luna acull una festa per convidar tot el jovent de la Garriga a participar per crear el nou Espai Jove.\nEl procés participatiu del nou Espai Jove de la Garriga ja ha arrencat.\nDurant aquesta setmana i l'anterior, s'estan duent a terme Passaclasses als instituts, trobades amb entitats i grups de joves i trobades tècniques. Tot plegat, mentre el jovent de la Garriga és cridat a participar en l'enquesta sobre el nom i els serveis de què ha de disposar el nou equipament.\nEl colofó d'aquesta setmana tindrà lloc divendres 29 d'octubre, a partir de les 17:30 hores, a Can Luna, on tindrà lloc una festa que donarà el tret de sortida oficial a tot aquest procés participatiu que busca que les noies i nois de la Garriga es facin seu el nou espai. Hi haurà DJs, exhibicions, concursos de disfresses i tastets de tallers i també es faran accions per començar a "teixir" el nou Espai Jove.\nFesta a Can Luna\nPresentació del procés participatiu de l'Espai Jove


per Redacció divendres, 28 de setembre 2018 - 18:20h\nImatge d'on fermenta el vi | LleidaDiari.cat\nEl celler Costers del Sió ha iniciat aquest divendres, dia 28 d'octubre, la vinificació conjunta de 3.000 quilos de raïm de les varietats Garnatxa i Syrah en els trulls de pedra del segle XI «amb els que es faran unes 2.800 ampolles del Finca Sios 2018», explica Juan Porcioles Buixó, gerent i propietari del celler, al costat del seu germà José Maria. «Amb aquest vi artesanal renovem l'aposta per la recuperació del patrimoni natural i històric de la Finca Flix que acull el celler familiar i ocupa les antigues quadres i reserva de caça dels Comtes d'Urgell, entre els termes de La Sentiu i Montgai», diu el bodeguer.\nMaria Mendoza Ráfales, l'enòloga de Costers del Sió, ha explicat que «en les hores vinents o dies, el raïm iniciarà la fermentació alcohòlica de forma espontània, en un procés que s'allargarà durant una setmana o deu dies. Finalitzada aquesta primera fermentació, passarem el vi a dipòsits d'acer inoxidable per la fermentació malolàctica, també de forma espontània; i tot seguit es criarà durant un any en bótes de roure de segon ús. Després, el Finca Sios 2018 passarà altres dotze mesos més en ampolla, fins a finals del 2020 o començaments de 2021».\nMolt satisfets per la qualitat del vi\nTant els germans Porcioles com l'enòloga es mostren «molt satisfetes de la qualitat, concentració i acidesa del raïm d'aquest any que, tot i la disminució de producció, està arribant a un punt de maduració òptim en els darrers dies de campanya. Especialment les varietats Garnatxa i Syrah que configuren el cupatge d'aquest Finca Sios». «Ara el nostre repte és aconseguir que aquest vi sigui testimoni de la fruita i el terrer, incorporant la mineralitat dels cups, els aromes de l'espai natural on ha fermentat, i l'elegància de la criança en fusta», explica Maria.\nLa presentació ha finalitzat amb el tast del Finca Sios 2016, primera anyada d'aquest vi amb certificació ecològica. «Suïssa, Xina i Bèlgica són les principals destinacions del Finca Sios, perquè són mercats que valoren l'autenticitata i elaboració artesanal d'un vi molt natural», puntualitza Juan Porcioles. Els responsables de celler han aprofitat la trobada amb la premsa d'avui, per presentar la nova enòloga del celler, Maria Mendoza que és natural de Nonaspe (Saragossa), graduada en Enologia en la Universitat Rovira Virgili, i compta amb prop d'una desena de veremes d'experiència en la veïna Terra Alta, Boredeaux, Languedoc i Nova Zelanda.


La data en què es reprendrà la Lliga, segons Javier Tebas\nEl president de la Lliga confia en tornar a la normalitat al juny\nJavier Tebas ha anunciat les possibles dates per reprendre la Lliga\nper Redacció dimarts, 7 d’abril 2020 - 16:42h\nJavier Tebas, president de La Lliga | EFE\nJavier Tebas, el president de la Lliga, ha assenyalat en una conferència que ja hi ha data pel retorn del futbol. «Els escenaris que s'han plantejat amb UEFA per tornar a competir són el 29 de maig, el 6 de juny o el 28 de juny per a totes les lligues europees, Amb aquestes dates hi ha temps per a començar de nou per a entrenar respectant el protocol de represa de l'activitat que hem dissenyat per a La Lliga i que hem enviat per informació a altres lligues», ha explicat Tebas en la conferència, assegurant, però, que cal veure què passarà «aquest mes d'abril».\nLes possibles pèrdues en cas de cancel·lar la temporada\nParal·lelament, el responsable de la competició ha reconegut que tot això «influirà en el calendari de la pròxima temporada» i admet que «per al moment no es menciona en absolut» la possibilitat de cancel·lar la temporada. En la mateixa línia, ha esmentat les pèrdues econòmiques que suposaria fer-ho: «Mil milions d'euros. Si acabem a porta tancada, les pèrdues seran de 350 milions d'euros. Tots perden diners, així que em sembla normal que els salaris dels jugadors també es redueixin», ha assenyalat, tal com recull 'El Mundo'.\nA Espanya no trobem un acord amb el sindicat. De moment, vuit clubs de Primera i Segona han sol·licitat un ERTE. El futbol espanyol no té la intenció de recórrer a l'ajuda estatal, hem de ser econòmicament independents, ha conclòs Tebas.\nMaría Jesús reapareix i confessa el gran drama familiar que pateix pel coronavirus\nDolors, la discreta i estimada mare de Pep Guardiola que ha marxat massa aviat\nFutbol català Economia


LA CERÀMICA EN EL TEMPS\nLa ceràmica consisteix en la realització de d'atuells i altres objectes de argila endurida per cuita al forn. La natura i el tipus de la ceràmica venen determinats per la composició de l'argila i el mètode de la seva preparació, la temperatura a la que s'ha cuit i els vernissos que s'han utilitzat.\nAssecat i fornejat\nPer a que l'argila no es trenqui en fer-ne la cuita, primer s'ha de deixar assecar a l'aire. Si està ben seca, es porosa, relativament tova i pot coures directament en un forn\nLa decoració dels objectes pot efectuar-se abans o desprès de la seva cocció. Quan l'argila està mitjanament seca a i una mica endurida poden incrustar-se trossos d'argila o poden fer-se incisions, estampacions o línies i altres motius o be pot tallar-se o perforar-se.\nDurant el segle XIX es popularitzaren a Anglaterra i al continent europeu els objectes amb decoració calcada produïts en massa a baix preu al igual que els que portaven decoració en relleu. Aquests objectes, junt amb les peces vidrades en bru de manganès de Rockingham fabricades a Anglaterra a començaments del segle XIX, es van estendre als Estats Units, on varen fer-se tant populars com la ceràmica de Nova Jersey i Ohio.\nA Espanya durant el segle XIX es produeix una ceràmica que també recorre a les imitacions de temes antics i mitològics. Destaquen la fàbrica del Buen Retiro, la de Sargadelos, a Galícia, fundada al 1791, que va produir terrissa fina estampada i porcellana d'una gran qualitat així com La Cartuja de Sevilla, que sota la direcció de mestres anglesos també va especialitzar-se en la producció de terrissa estampada.\nLa ceràmica industrial posterior a 1860 era d'una gran qualitat. El Art Nouveau, la Exposició Universal de París de 1900 i la Bauhaus durant la dècada de 1920 exerciren una gran influència en el disseny de la ceràmica industrial.\nEl ceramista artesà amb la seva creació individual ha estat igual d'important per a la historia de la ceràmica moderna que el ceramista industrial. El moviment Arts and Crafts anglès exercí gran influència a partir del 1861, de la mateixa manera que el gres vitrificat a la sal de les fàbriques Doulton de Lambeth a partir de 1871. Alguns dels ceramistes més famosos de l'època moderna son el britànic Bernard Lecah, format al Japó i l'espanyol J. Llorens Artigas, que despullà el gres de tota decoració. Junt al pintor Joan Miró va realitzar els murals ceràmics per a la seu de l'Organització de les Nacions Unides per a l'educació, la ciència i la cultura (UNESCO) a París i per a la Universitat de Harvard. Les produccions més recents es caracteritzen per la primacia de la forma i de la matèria, inspirades en l'art popular.


Les ultimes sessions les vem estar dedicant a un treball en grup. Cada grup tenia una temàtica concreta per elaborar el treball. D'aquesta manera, el meu grup haviem de treballar tot allò relacionat amb la informació que cerquem a la xarxa, el fet de copiar i enganxar i també el fet de guiar els treballs.\nConcretamen en el nostre treball el trobem dividit en uns punts els quals desenvolupem. El primer punt són unes qüestions que ens vam plantejar el nostre grup i que vam resoldre un cop trobada la informació que necessitàvem.\nEl segon punt fa referència a la Wikipèdia i és el més complex del treball. Explica com funciona aquesta web, d'on prové la informació que hi ha penjada, les característiques, la Wikipèdia com un sistema socio-tècnic en el qual intervenen activitats humanes, institucions i dispositius tecnològics no humans; els cinc pilars com a objectius o normes de la Wikipèdia, l'estructura social de la Wikipèdia com a sistema obert, tots aquells participants que col.laboren en aquesta web i finalment un glosssari en el que hi consten una sèrie de paraules que cal conèixer perquè ens ajudin a entendre millor tot allò que fa referència a la Wikipèdia.\nPer acabar, el penúltim punt són les aplicacions didàctiques de la Wikipèdia, on es plantejen una sèrie d'activitats per a poder portar a terme amb els alumnes.\nFinalment hi trobem les conclusions del treball com a grup.\nPersonalment, penso que ha estat un treball molt interessant donat que hi havia molts conceptes que desconeixia i que ara ja en tinc més coneixement. Tot i que especialment la part de la Wikipèdia ha estat la més complicada d'entendre, ha estat molt interessant ja que ara conec d'on prové la informació, les característiques... a més per a fer més senzilla la comprensió de la informació ens ha estat molt útil realitzar el glossari, així ja coneixiem el significat de les paraules.\nA part d'això el tema que ens ha tocat era molt interessant de tractar, pel meu gust més que d'altres, i per això s'ha fet més amena la realitxació del treball. A part d'això també cal dir que he utilitzat els documents compartits per tractar la informació i m'ha set molt útil.\nFinalment cal dir que la presentació del nostre treball potser va ser una mica aburrida, però penso que no hi havia més alternativa, ja que el treball era complicat d'entendre i teníem molt poc temps per explicar-ho tot.\nPublicat per ÏoNa a 9:25 Cap comentari:\nDurant les útimes sessions hem estat exposant els treballs en grup que hem realitzat en sessions anteriors. En la nostra exposició el tema és el de la informació en la xarxa, copiar i enganxar i el guiatge dels treballs. La veritat és que hi ha hagut exposicions més senzilles i d'altres més complicades, més amenes o d'altres menys distretes, però totes molt interessants. Els temes dels treballs eren molt actuals i la veritat és que valia la pena de coneixre'ls una mica tots. Hi havien moltes coses que no savia i que he anat aprenent al llarg de les exposicions.\nPublicat per ÏoNa a 11:05 Cap comentari:\nDurant la sessió d'avui hem estat treballant el JClic, un programa educatiu el qual utilitza com a metodologia d'aprenentatge el joc. Així com també hem estat veient la substitució del mestre per aquest programa i la seva correcta utilització. No es tracta tant de substituir el mestre sinó de complementar els aprenentatges amb el programa. A més d'això, també ens permet veure un informe de cadascuna de les activitats realitzades per cada infant. Aquest programa funciona a partir de la pàgina principal del programa i alla on diu JClic Author personalitzem i ceem els nostres programes. Per fer-ho a el projecte hi posem el nom de l'activitat.En la mediateca hi posem els recursos que volem utilitzar. Les activitats hi dissenyem com volem que siguin les activitats.\nCrec que crear els jocs per als infants ha de ser molt entretingut ja que aquest programa disposa de molts recursos per a poder utilitzar i de segur que jo encara desconec, per això penso que val la pena passar-hi estones per trobar i utilitzar totes aquestes opcions del programa. Tot i això, crec que ha de ser molt satisfactori veure com els infants disfruten i a la vegada aprenen amb unes activitats que has creat tu mateix. Així com també poder tenir un informe detallat de cada infant en cada activitat.\nPublicat per ÏoNa a 10:41 Cap comentari:\nBloc de notes i índex\nDels blocs de notes primer de tot ha calgut que ens registressim i creessim un compte de Gmail. Gràcies a aquest nou compte, podem penjar documents en línia, guardar-los, modificar-los i així com també compartir-los, afegir preferits, per disposar d'ells des de qualsevol ordinador...\nDe la part del programa Word, i concretament amb l'índex hem après a fer l'índex i numerar les pàgines de manera automàtica, és a dir, que no ho haguem de fer manualment. Per fer-ho primer de tot hem deixat una pàgina en blanc per tenir lloc per posar l'índex i això ho hem fet amb salto de pàgina. Aleshores hem fet líndex automàtic i ho hem fet a referencias, tabla de contenido. Per actualitzar sempre que sigui necessari l'índex ho farem amb el botó dret i actualizar toda la tabla. perquè les pàgines quedin numerades desde la segona pàgina ho farem dividint l'índex i el text amb dues seccions diferents i a més independents perquè no es modifiquin totes les pàgines. Així suprimim el número 1 de la primera pàgina i el de la segona posem que començi amb la 1 al formato del numero de pagina.\nFinalment cal dir que de la primera part, jo no coneixia els documents compartits a través d'internet, però crec que serà molt útil especialment per als treballs en grup, ja que moltes vegades ens costa posar-nos d'acord per trobar-nos. Gràcies a aquest programa podem estar treballant més d'un a trevés de la xarxa.\nDe la part de l'índex crec que m'anirà molt bé perquè sempre em costa molt fer-lo. Perdo molt de temps numerant les pàgines i d'aquesta manera queden numerades de manera automàtica, així que no les hauré de numerar manualment i menys tantes vegades.\nPublicat per ÏoNa a 11:36 Cap comentari:\nL'audacity és un programa que serveix per a gravar i retocar sons. Per treballar amb l'audacity ho hem fet amb dues parts.\nDurant la primera sessió hem gravat frases, i per parelles, els dos membres n'hem gravat una cadascú. Hem unit les dues veus sense que quedin espais blancs al mig. Aleshores ho hem gravat des de "fitxer, exportar com a WAV" i triem la carpeta on ho volem desar i que voldrem recuperar més tard. Al blink també hi penjem les gravacions.\nEn la segona part des de "projecte, importar audio" agafem la cançó amb la que voldrem treballar. Aleshores escollim el tros de cançó que utilitzarem per afegir-hi les dues frases i l'acotarem des de la barra d'eines i sel.leccionarem el punt inicial i final i baixarem el volum d'aquest segment de cançó. Un cop fet això importem les frases i les col.loquem al punt exacte on volem que se sentin. en cas que ens sobri un tros de cançó la podrem tallar i clicar sobre "fàdding final" perquè no quedi la cançó com tallada.\nL'audacity és un programa per a mi una mica complicat d'utilitzar tot i que si tens clares les funcions del prgrama i els passos que cal seguir es fa més fàcil la seva utilització. Ha estat mol divertit poder experimentar amb els sons, ja que hi han hagut algunes opcions del so que jo desconeixia.\nPublicat per ÏoNa a 9:23 Cap comentari:\nCom rdimensionar una imatge (Gimp)\nDurant la classe d'avui hem estat modificant imatges amb un programa anomenat Gimp. Quan parlem de modificar imatges ens referim a la mida, el pes...\nPer començar he guardat una foto al PC i un cop fet això he obert el programa anomenat Gimp2 i he cercat la imatge que he guardat anteriorment. Un cop fet això a "imagen, escalar la imagen", n'he tallat la foto i n' he modificat la mida, tenint com a opció la modificació de l'amplada i del tamany. També cal pensar amb els píxels que ens interessa tenir, i quan ja ho tenim cliquem a escalar. Un cop modificada l'imatge com ens ha interessat l'he desat a la carpeta en concret on l'he volgut desar amb format JPG o JPEG. Tot seguit se'ns obre una finestra on hi podem modificar la qualitat del nostre arxiu. Per acabar cliquem a guardar.\nUna altre de les opcions que tenim és la de transportar la imatge al nostre blog, i per fer-ho primer de tot cal guardar la imatge amb el pes adequat, que són entre 50 i 60, aleshores anem al blog i cliquem a personalitzar, l'opció d'enviament de missatges, adjuntem la foto i escribim un comentari. Finalment cliquem publica un missatge i ja ho tenim al blog.\nAquest programa no penso que sigui molt complicat d'utilitzar, però si que cal tenir molt clars els passos que cal seguir.\nPublicat per ÏoNa a 9:04 Cap comentari:\nHola!!! aquí som tres, però jo soc la mariona! com que no tenia més fotos hi he posat aquesta....! Dons res, ara que ja sabeu el meu nom ja no em queda res més a dir!!! vaigui bé!!!!\nPublicat per ÏoNa a 8:56 Cap comentari:\nLa informació a la xarxa, el copiar/enganxar i el ...


La Federació Consell de Dones del Pla d’urgell celebra el seu 20è aniversari – Mollerussa Televisió\nLa Federació Consell de Dones del Pla d’urgell celebra el seu 20è aniversari\n2, desembre, 2017\nLa Federació Consell de Dones del Pla d’Urgell ha celebrat el seu 20è aniversari en un acte on s’hi han reunit les 16 associacions de dones de la comarca. Una federació que es va fer per tal que les associacions es poguessin relacionar entre elles i fer coses a favor de la dona. La trobada ha aplegat més de 150 dones dels municipis del Pla d’Urgell que han pogut gaudir d’un berenar mentre recordaven tots els avanços i objectius que han aconseguit en els 20 anys de trajectòria.\nL’acte ha comptat amb un petit homenatge a les fundadores d’aquesta federació, a les quals se’ls hi ha entregat una petita placa i un diploma a cada una d’elles. Finalment, s’ha repartit el pastís d’aniversari a totes les assistents i s’ha acabat la festa amb un concert a càrrec de Bellpuig Cobla.


BRIAN DE PALMA obté el leon de plata per ‘REDACTED’ | La Setena Mirada\n← RESIDENT EVIL: EXTINCIÓN\nEl director de cinema nord-americà Brian De Palma ha obtingut el Lleó de Plata de la 64 edició de la Mostra de Venècia per Redacted, la seva sorprenent pel·lícula sobre la guerra de L'Iraq.\nDe Palma (Els intocables, Missió impossible, La dalia negra), un dels cineastes emblemàtics del cinema independent i polític d'Estats Units, explora amb Redacted, les oportunitats de les noves tecnologies, barrejant ficció amb realitat, i utilitzant Internet com font d'informació per a aquest escruixidor relat.\nLa trama de Redacted gira entorn a la violació d'una adolescent iraquiana i l'assassinat de tota la seva família per un grup de soldats nord-americans. Fet real que va succeir en la localitat iraquiana de Mahmudiya, al març de 2006.\nCom ja va fer fa dues dècades amb Corazones de hierro, en la qual narrava les atrocitats comeses a Vietnam; De Palma, aposta de nou per un cinema compromès en el qual denúncia, a més dels excessos comesos pels soldats, la censura dels mitjans de comunicació nord-americans sobre el conflicte bèl·lic.\nRedacted: Editar o preparar per a la publicació un document corregit, del que s'ha sostret informació personal, confidencial o incòmoda. Per tant, "redacted" s'usa normalment per a descriure documents en els quals s'ha comès censura.


El Madrid passa per sobre d’un València molt feble (2-0) El Madrid passa per sobre d’un València molt feble (2-0) – Món Esport\nEl Madrid passa per sobre d’un València molt feble (2-0)\nEls blancs, amb gols de Benzema i Kroos, sumen tres punts i mantenen la segona plaça en solitari\nEls jugadors del Madrid celebren un gol | Real Madrid Twitter\nRedacció Febrer 14, 2021 6:06 pm\nBon inici de partit del Reial Madrid, que ha arrancat el partit amb Benzema de titular, però pendent de qualsevol problema al turmell. De fet, Mariano ha estat escalfant durant els primers minuts per si es donés el cas que el francès no pogués continuar.\nSi Benzema s’aguantava amb pinces i havia de ser substituït en qualsevol moment, ha passat ans el contrari: el nou ha obert el marcador. Al minut 12 de la primera, el davanter francès ha culminat una bona arribada en contraatac del Madrid. El blanc ja suma 17 gols aquesta temporada, i 12 d’ells a la Lliga Santander (1-0).\nEl València s’ha quedat un descol·locat amb el gol del Madrid, però els blancs s’han trobat amb un obstacle al minut 25 de partit. Carvajal, que avui tornava després d’una lesió muscular a la cuixa dreta, s’ha lesionat exactament al mateix lloc. Però si una cosa té el Madrid, i la sap fer bé, és sobreviure i, de pas, guanyar. Els blancs han començat a assetjar la porteria del València i al minut 42 Toni Kroos ha marcat el segon dels blancs amb la cama dreta (2-0).\nLa segona part ha començat amb el primer llançament entre els tres pals del València, que ha millorat lleugerament la imatge en comparació a la què estava donant abans del descans: lamentable. Així i tot, l’amo i senyor del partit ha seguit sent el Madrid, que en una arribada de Mendi ha pogut fer el tercer. El VAR, però, ha fet de les seves i aquest cop ha caigut la creu pels blancs: gol anul·lat per fora de joc del francès.\nEl partit ha seguit amb la mateixa dinàmica durant els últims minuts. El Madrid s’ha mantingut bé i ha estat efectiu defensant el resultat. D’altra banda, el València ha seguit mostrant un rendiment molt just. Els valencians no han estat rivals pels blancs que han sumat 3 punts més i conserven la segona plaça amb un partit més que el Barça.\nBenzema Lliga Santander Reial Madrid València VAR


Detinguda una dona a Oliva per incomplir el confinament amb cocaïna en el cotxe\nEntre les seues pertinences portava deu grams de cocaïna repartida en 13 dosi i diners fraccionats per import de més de 160 euros.\nLa Guàrdia Civil ha detingut una conductora de 51 anys a Oliva per circular sense justificació en l’estat d’alarma pel coronavirus, presumptament portant 13 embolcalls de cocaïna i uns 200 euros en metàl·lic.\nLa dona va ser identificada en mostrar-se inquieta per la presència policial mentre conduïa per un carrer d’Oliva, informa l’institut armat en un comunicat.\nEntre les seues pertinences portava deu grams de cocaïna repartida en 13 dosi i diners fraccionats per import de més de 160 euros. La Benemèrita va intervenir tant la droga com els bitllets i el cotxe.\nLa conductora, de nacionalitat espanyola, va ser arrestada per un delicte de tràfic de drogues per a la seua venda a la menuda. Les diligències han passat a la disposició del Jutjat d’Instrucció número 1 de Gandia.


ðŸš« PÃ¨ssima notÃcia: L'anunci que acaben de fer sobre una vacuna de la Covid\nLa companyia americana Johnson&Johnson atura Â«temporalmentÂ» l'assaig de la vacuna contra la Covid-19\nAfirma que Ã©s una Â«part esperadaÂ» de qualsevol estudi clÃnic\nper JÃºlia Navarro / ACN 13/10/2020 08:35h\nNo s'han donat detalls de la malaltia que pateix el participant | ACN\nL'empresa americana Johnson&Johnson ha aturat Â«temporalmentÂ» l'assaig clÃnic de la vacuna contra la covid-19. La companyia ha informat en un comunicat que ha detingut temporalment l'administraciÃ³ de dosis en tots els assaigs clÃnics candidats a la vacuna, inclÃ²s l'Ensemble que es troba en fase 3, Â«a causa d'una malaltia inexplicable en un participantÂ».\nÂ«Hem detingut temporalment l'administraciÃ³ de noves dosis en els nostres assajos clÃnics de la vacuna contra la Covid-19, inclÃ²s l'assaig de fase 3, a causa d'una malaltia inexplicable en un participant de l'estudiÂ», assegura l'empresa. Aquesta malaltia estÃ sent revisada i avaluada per la Junta de Monitoratge de Seguretat de Dades independent d'Ensemble, aixÃ com per metges interns de la companyia. Johnson&Johnson ha assegurat que els Â«esdeveniments adversosÂ» sÃ³n Â«una part esperada de qualsevol estudi clÃnicÂ», especialment en estudis grans com ho Ã©s l'Ensemble.\nEn aquest sentit, ha defensat que tenen pautades totes les passes a seguir i aixÃ² garanteix que els estudis puguin aturar-se si s'informa d'un Â«esdeveniment advers greu inesperatÂ» i fer aixÃ una revisiÃ³ curosa de tota la informaciÃ³ mÃ¨dica abans de decidir si reiniciar l'estudi. D'altra banda, ha apuntat que cal respectar la privacitat del pacient afectat, sobre el que s'estÃ recollint tota la informaciÃ³ sobre la malaltia que pateix abans de compartir mÃ©s informaciÃ³ al respecte.\nPer Ãºltim, ha indicat que aquests tipus d'esdeveniments no sÃ³n infreqÃ¼ents en els assaigs clÃnics i es pot esperar Â«raonablementÂ» que augmenti el nÃºmero d'aquests fets amb un gran nombre de participants. A mÃ©s, no Ã©s evident rÃ pidament si el participant ha rebut placebo o el tractament de l'estudi.\nEls assajos de fase 3 van comenÃ§ar el setembre\nAquest mes de setembre, la companyia americana va comenÃ§ar l'assaig en fase 3 del seu prototip, que es basa en un adenovirus del refredat modificat amb informaciÃ³ genÃ¨tica del nou coronavirus i, segons el laboratori, nomÃ©s requereix l'administraciÃ³ d'una dosi davant les dues injeccions que precisen les immunitzacions que preparen els altres laboratoris.\nDesprÃ©s de ser testades en animals, totes les vacunes experimentals precisen superar tres fases d'assajos en humans. En la primera, s'han de descartar efectes greus. En la segona, confirmar la seguretat d'immunitzaciÃ³, estudiar la resposta i ajustar la dosi. I en la tercera demostrar l'eficÃ cia i seguretat amb proves a desenes de milers de participants.\nDues clÃniques dentals deixen la boca a mig fer a una dona durant 4 anys\nPedro Cavadas, el polÃ¨mic cirurgiÃ enamorat d'una infermera i dues filles adoptades


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - Obertura parcial de la carretera de Cànoves\nJa no caldrà utilitzar el desviament provisional en cap dels dos sentits.\nSegons informa la Diputació de Barcelona, aquest dijous 8 de maig es posarà en servei la primera fase de les obres de millora de la carretera BV-5108, entre la rotonda de Can Miret i la rotonda a la carretera BP-5107. Això vol dir que s'obrirà al trànsit els dos sentits de circulació de la carretera de Cànoves, des de la primera rotonda d'accés a Sant Hilari fins a l'última rotonda, ja al terme municipal de Cànoves. Per tant, deixarà de ser necessari circular per l'itinerari alternatiu habilitat fins ara pels camins rurals del Rieral.\nL'enllumenat de les rotondes no entrarà en funcionament fins la setmana vinent. Mentrestant es col·locaran, provisionalment, senyalització amb balises lluminoses a l'interior per garantir la visibilitat.\nEs continua treballant en la resta de l'obra, entre la plaça de la Porta Obert i la rotonda de Sant Hilari, amb pas alternatiu. A finals de setmana vinent començaran les tasques d'asfaltat d'aquest últim tram.\nUna de les rotondes, poc abans de l'obertura al trànsit


Florence + The Machine @ Palau Sant Jordi - 16/04/16 • Ràdio Capital de l'Empordà\nFlorence + The Machine @ Palau Sant Jordi – 16/04/16\nHe necessitat 24 hores per recuperar-me del que vaig viure ahir al Palau Sant Jordi de Barcelona, en el meu primer concert de Florence + The Machine.\nMolts amics em deien que en directe era espectacular, i que si les cançons ja t’enamoren en disc, un cop la veus en persona, l’únic que pots fer és rendir-te al seu talent, a la seva veu i a tot el que et demostra sobre l’escenari. I no s’equivocaven.\nVa ser una primera vegada, que va aconseguir deixar-me amb la boca oberta des del primer moment del concert, quan van sonar les primeres notes de What the Water Gave Me.\nFlorence Welch es va mostrar feliç i va repartir tot l’amor que desprèn, passejant-se per l’escenari descalça i anant d’una banda a l’altra durant tota la nit.\nVan sonar temes del disc Lungs i també Ceremonials, però principalment l’artista va venir a presentar How Big, How Blue, How Beautiful, el seu darrer treball, del qual vam escoltar fins a 7 temes, entre ells, Ship to wreck, la segona a sonar, Queen of Peace, Mother, o la que li dóna nom al disc, que va venir precedit per un bonic moment, on una noia va pujar a l’escenari i es va viure un moment d’allò més tendre i bonic.\nTot era perfecte, la música, l’ambient, la veu de la Florence, i el concert es desenvolupava d’allò més intens, i tot i que en alguns moments es va apagar una mica, cap a la recta final va tornar a haver-hi un subidón d’aquells que no ens cansarem mai de recordar, amb You’ve got the love, Spectrum i Dog Days are over.\nVan ser les darreres de la nit, abans de veure com el grup abandonava l’escenari durant uns instants. El públic, que generalment es va mostrar molt receptiu i respectuós, tret d’alguns impresentables que com sempre els hi agrada donar la nota i fer-se sentir, en moments on no s’ha de dir res, al final va encendre els flaixos dels seus telèfons mòbils i va il·luminar tot el recinte, per a rebre com es mereixien els músics.\nAl final vam gaudir de What Kind of Man i de Drumming Song, que van rematar una primera vegada d’aquelles que deixen empremta.SETLISTWhat the Water Gave Me\nDog Days Are OverEncore:What Kind of Man\nRECUPERA FOTOS & VÍDEOS DEL CONCERT, CLICANT AQUÍ.\nArticle anteriorLa Llista – 18 al 24 abril\nArticle següentEs presenta el cartell del BBC Radio 1's Big Weekend


Susanna – BasquetSantMedir\nConvocatòria Assemblea extraordinària.\nPosted on 23 marzo, 2018 by Susanna\nBàsquet Proa – Sant Medir\nEn Joan Franco i Coll, amb DNI número 37370013-G, com a secretari de la S.E. Sant Medir, entitat sense ànim de lucre dedicada a la pràctica i el foment del bàsquet, i en nom d’aquesta\nQue en la reunió de Junta Directiva celebrada el dia 19 de març de 2018, s’ha acordat la convocatòria d’assemblea extraordinària per al proper dia 23 d’abril de 2018, a les 20:00 hores.\nEl punt únic de l’ordre del dia de l’Assemblea serà l’elecció de la nova Junta Directiva del Club.\nEl cens electoral quedarà exposat al taulell d’anuncis del Poliesportiu i constarà dels socis que tenen dret a vot, en trobar-se al corrent de pagament del carnet de soci al dia d’aquesta convocatòria.\nS. E. SANT MEDIR\nPassatge Toledo, 10-12 08014 – Barcelona\nTelèfon i fax: 934 32 80 92\nCARNETS SOCI S.E.SANT MEDIR 2017\nPosted on 1 junio, 2017 by Susanna\nUs fem saber que ja teniu a la vostre disposició els carnets de soci de la S.E.Sant Medir d´aquest any 2017.\nLa quota es de 15 euros per als socis (5 per a mes grans de 60 anys) i de 7 per socis jugadors. Podeu passar pel Poliesportiu del passatge Toledo per pagar-lo i retirar-lo.\nSÈNIOR A,SOTS 21 PREFERENT I SOTS 25 MASCULÍ TEMPORADA 2017/18\nPosted on 31 mayo, 2017 by Susanna\nDijous 8 de Juny a les 20 hores al Poliesportiu Sant Medir del passatge Toledo, entrenaments oberts per completar les plantilles masculines del Sènior Segona Catalana, Sots 25 i Sots 21 Preferent del S.E. Sant Medir de la propera temporada 2017/2018.\nPosted on 30 mayo, 2017 by Susanna\nDimecres 7 de Juny a les 21 hores al Poliesportiu Sant Medir del passatge Toledo, entrenaments oberts per completar la plantilla del Sènior femení del S.E.Sant Medir de la propera temporada 2017/2018\nPosted on 19 febrero, 2017 by Susanna\nVictoria contundent de les nostres, 42 – 59, a casa del Basquet Pia Sabadell demostrant que sabem penetrar dur a cistella. Bon partit noies, a seguir així !!!\nPosted on 12 febrero, 2017 by Susanna\nGran partit del junior femení malgrat que en els instants finals el cansament ens han passat factura el que ha provocat pèrdues de pilota. Espectacular evolució que mostra que anem amunt i que no donem mai una acció per perduda. Seguiu així noies !!!\nVictòria del Junior Femení\nPosted on 5 febrero, 2017 by Susanna\nVictoria davant un rival directe, 41 – 51, i amb un últim quart espectacular que ha deixat al Olesa amb nomes 4 punts anotats. Seguim evolucionant, seguim creixent. Felicitats !!!


El llibre de la selva (pel·lícula de 1942) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nShere Khan (oc)\nLee Garmes i W. Howard Greene\npel·lícula de fantasia i cinema d'acció\nEl llibre de la selva (títol original en anglès Jungle Book) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Zoltan Korda, estrenada el 1942. Ha estat rodada amb animals salvatges. Ha estat doblada al català.\nEn un poble de l'Índia britànica, una jove memsahib anglesa sent per casualitat un vell narrador, Buldeo, parlar dels perills de la jungla. Li demana que li expliqui una història i li conta llavors la de Mowgli ... Quan Buldeo era més jove, els homes decideixen construir un poble a la jungla, usurpant la vida salvatge. Shere Khan, el tigre temut, tornant sobre les seves terres predilectes, vaga al voltant del poble. Durant aquest temps, Mowgli escapa a la vigilància dels seus pares per perdre's a la jungla. El seu pare marxa a la seva recerca però troba Shere Khan, que el mata. Mowgli és recollit pels llops que el protegeixen del tigre, el crien i li ensenyen el llenguatge dels animals. Alguns anys després, Mowgli, adolescent, és trobat per habitants del poble. Es divideixen en dos grups pel que fa a la seva opinió sobre el futur del nen salvatge. Alguns, com el mateix Buldeo, ho consideren com un mal signe pel perill d’atreure animals salvatges al poble. Altres prefereixen acollir-lo com un home. Messua, la mare de Mowgli, tot i que ella no reconeix el seu fill, decideix recollir el nen. Aviat, Mowgli farà descobrir la jungla a Mahala, la filla de Buldeo, amb la qual havia simpatitzat... Mowgli descobrirà a poc a poc la cobdícia dels homes i haurà d'escollir entre la civilització i la jungla.\nJohn Qualen: El barber\nFrank Puglia: Pundit\nFaith Brook: La jove anglesa\nNoble Johnson: El Sikh\n1943: Oscar a la millor fotografia per W. Howard Greene\n1943: Oscar a la millor banda sonora per Miklós Rózsa\n1943: Oscar a la millor direcció artística per Vincent Korda i Julia Heron\n1943: Oscar als millors efectes visuals per Lawrence W. Butler (fotografia) i William A. Wilmarth (so)\n↑ esadir.cat. El llibre de la selva (en català). esadir.cat.\n↑ «The jungle book (1942)». The New York Times.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: El llibre de la selva\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_llibre_de_la_selva_(pel·lícula_de_1942)&oldid=23975190»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 jul 2020 a les 20:31.