Tema 28  | Microbiologia (UAB) | Unybook\nTema 28 (2012)\nTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\tTEMA 28: RELACIÓ HOSTATGERPATOGEN La relació és troba en un cert equilibri estable o inestable. Nosaltres tenim uns mecanismes defensius contra patògens i això està balancejat amb els mecanismes patogènics dels bacteris. En condicions normals els nostres mecanismes son superiors als patògens però quan es trenca l’equilibri ens posem malalts, perquè els mecanismes patogènics han superat els defensius o perquè els nostres mecanismes no eren suficients.\n-Infecció: arribada , establiment i multiplicació de microorganismes al nostre cos (superfície o interior).\n-Malaltia infecciosa: símptomes, alteracions produïdes per la infecció.\n-Colonització: grau mínim de relació entre nosaltres i els microorganismes, els microorganismes, poden multiplicar-se i establir-se en el nostre cos sense que nosaltres tinguem simptomatologia i a vegades sense resposta immunològica.\nMICROBIOTA (flora microbiana normal) La colonització porta a parlar de la microbiota o flora microbiana normal els humans estem contínuament exposats a microorganismes, i els tenim sobre nosaltres. Els microorganismes, colonitzen superfícies i cavitats cutàneo-mucoses obertes a l’exterior. Això es dóna perquè en les mucoses i pell es donen les condicions adequades pels microorganismes.\nLa flora majoritàriament són bacteris, pot haver-hi algun fong. En aquesta microbiota n’hi ha alguns de clarament establerts i altres microorganismes més transitoris. La flora pròpia varia segons l’edat, el sexe, alimentació, clima, característiques físicoquímiques del cos...De fet dins d’una mateix persona també varia, no es el mateix la pell de l’esquena, de l’angonal, peus...\nEls microorganismes de la nostra microbiota colonitzen la pell amb mes o menys abundància i les cavitats en contacte amb l’exterior, per exemple el tracte respiratori, tub digestiu, aparell genital..\nEn el tub digestiu, els microorganismes, son mes abundants: en el tub digestiu gruixut, molt anaeròbics. En l’aparell respiratori superior (en contacte continu amb l’ambient aeri) colonitzen la boca...Més avall (pulmons) és més estèril.\nEn l’aparell genital, a nivell de la mucosa genital hi a els lactobacillus que són beneficiosos perquè condicionen un pH que evita que colonitzin altres microorganismes.\nLa relació que establim amb els microorganismes es dona a tres nivells: Comensalisme: els microorganismes es beneficien de nosaltres però nosaltres d’ ells no (flora pell i mucoses).\nMutualisme: benefici de la flora i els humans (tub digestiu i pell) Parasitisme: una espècie surt beneficiada i l’altre perjudicada (patògens).\nEn la microbiota hi ha molts microorganismes, 186 espècies diferents. Hi ha gèneres molt predominant i en 6 persones pot ser que nomes coincideixin 4 espècies. Almenys el 71% de cada individu són exclusives.\nBENEFICIS DE LA FLORA NORMAL 1\tTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\tLa microbiota en general és de gran utilitat perquè és una barrera defensiva, disposar d’una microbiota evita la colonització per bactèries patògenes. Malgrat que el contacte és mínim amb nosaltres. estimulen el sistema immunitari que fa que hi hagi un anticòs a les mucoses (IgA). Els bacteris del tub digestiu ajuden a digerir algunes substàncies, produeixen vitamines.\nPerò la flora pot desaparèixer per exemple prenent antibiòtics d’ampli espectre. A més a mes indueix que les bactèries resistents persisteixin i per tant alguns patògens que hi havia a flora ara poden infectar perquè la flora s’ha destruït.\nMECANISMES DE PATOGENICITAT MICROBIANA Hi ha: - Patògens primaris (tenen de sèrie els mecanismes patogènics per superar el sistema immunitari, son microorganismes, perillosos) - Patògens oportunistes (tenen pocs o cap mecanisme de patogenicitat i fins i tot formen part de la microbiota, per exemple en moments d’immunodepressió, cremades –deixen parts exposades als microorganismes, -o quan s’elimina la flora poden infectar) Patogenicitat (o patogènia): es la capacitat de produir malaltia infecciosa.\nVirulència es una grau de patogenicitat (molt o poc patogènic).\nEn pacients que han estat hospitalitzats molt temps i se’ls ha mort la flora del tub digestiu, el clostridium aprofita aquest moment per infectar, normalment hi ha clostridium al cos i quan infecta pot fer toxines.\nQuan fallen els mecanismes de defensa, per exemple, un fong que deixa espores pel medi i que nosaltres les inhalem sempre. En principi el fong no es patogènic, però hi ha malalts que son immunodeprimits severs (transplantaments...) que poden respirar els fongs i que en aquest ambient es puguin multiplicar i poden ser mortals.\nEls mecanismes es troben en un reservori (on estan instal·lats els microorganismes), viatgen per una via de transmissió i arriben finalment a l’hoste.\nUn microorganisme patògens, per infectar, s’ha d’adherir a la pell o les mucoses (si no, no pot infectar), penetrar dins l’organisme i multiplicar-se fins aconseguir la invasió.\nADHERENCIA BACTERIANA Hi ha d’haver receptors més o menys específics on es puguin unir els microorganismes. Els mecanismes que tenen els bacteris per adherir-se són fímbries i adhesines (lectines, proteoglicans, mucines, glicolípids i receptors d’adhesió). En molts casos no es possible l’adhesió perquè no hi ha el receptor adequat, el tropisme és l’afinitat d’un microorganismes per infectar un determinat teixit.\nL’adherència a vegades va acompanyada per la formació dels biofilms, aquests són especialment difícils d’erradicar.\nPENETRACIÓ A L’INTERIOR DE L’ORGANISME La penetració pot ser per ferides (forats), cremades, mossegades, vies yatrogèniques (allò que ve condicionat per activitat mèdica, agulla, bisturí), alguns a través de les 2\tTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\tmucoses intactes (picades d’insectes) i altres que poden passar a través de les cèl·lules per endocitosi.\nInvasió En el procés d’invasió pot ser que un macròfag fagociti el microorganisme, aquest sigui resistent a la fagocitosi i pugui multiplicar-se. Altres afavoreixen la endocitosi i alguns es poden multiplicar dins els vacúols, o bé fora. Per últim alguns produeixen la mort cel·lular. També es poden aprofitar els forats per entrar i altres tenen capacitat de produir biofilms.\nMULTIPLICACIO Un cop establerts els microorganismes, han de multiplicar-se mot ràpid perquè per poder-se establir han d’assumir un nombre mínim abans que el sistema immunològic elimini els microorganismes. Han d’anar ràpid captant nutrients i fugir del sistema immunitari. A partir d’aquí els queda difondre i desenvolupar el seu mecanisme patogènic, poden difondre i infectar l’organisme de dues maneres: - Per mecanisme invasor (a poc a poc va invaient teixits contigus).\n- Per mecanisme toxigènic (allibera toxines que son les que produeixen les alteracions).\nMECANISME DE PATOGENICITAT: BACTERIS Hi ha dos mecanismes per infectar: MECANISME INVASOR: Els microorganismes tenen estructures que els permeten avançar per l’organisme. Els microorganismes, capsulats son mes patògens perquè tenen resistència a fagocitosi.\nAltres tenen enzims extracel·lulars per captar nutrients i fugir del sistema immunitari.\nAltres viuen dins les cèl·lules de manera que s’amaguen.\nEls enzims degradatius poden ser hialuronidasa, col·lagenasa...són enzims que degraden el ciment cel·lular (substància que permet que les cèl·lules estiguin juntes).\nPermeten que els bacteris es puguin moure per teixits.\nLa coagulasa coagula el lloc on es troba el bacteri per dificultar l’accés dels mecanismes del sistema immunitari.\nEls enzims s’agreguen i afavoreixen la invasió i l’accés als nutrients. Els patògens que fan això són bacteris piògens (infeccions al teixits).\nMultiplicació intracel·lular: Els bacteris entren dins de la cèl·lula i s’hi multipliquen dins al fagosoma. Altres el lisen i es multipliquen dins la cèl·lula.\nAltres bacteris tenen capacitat de sobreviure dins de fagoso-lisosomes de cèl·lules fagocítiques on hi ha hidrolases.\nMECANISME TOXIGÈNIC: El bacteri no es mou, produeix la malaltia des d’on ha arribat expulsant toxines, n’hi ha de dos tipus: El bacteri allibera exotoxines: les sintetitza i les allibera. Les exotocines son tòxiques i son de naturalesa proteica, molt làbils (es desnaturalitzen molt fàcilment) però son molt tòxiques, El bacteri té endotoxines: Les endotoxines són components cel·lulars (com els lipopolisacrìrids en la paret del gram-), únicament s’alliberen quan hi ha lisi bacteriana i tenen una gran acció inflamatòria.\n3\tTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\tMECANISMES D’EVASIÓ Mecanismes per fugir del sistema immunitari: -Càpsula -Capacitat de viure dins les cèl·lules -Variació antigència (més pròpia del virus), els antígens que el virus expressa en la superfície i reconeix el sistema immunitari es canvien sovint. Per tant no es pot generar immunitat perquè cada vegada que el virus canvia els antígens és com si hi hagués un virus nou. Es un mecanisme d’evasió a reconeixement VIES DE DISEMINACIÓ -Continguitat: van envaint territoris propers.\n-Via limfàtica: hi circula la limfa (producte de rebuig) els bacteris hi difonen.\n-Via sanguínia: difonen ràpidament cap a molts teixits. Quan hi ha un bacteri es parla de bacterièmia, un virus virèmia, un fong fungèmia... Quan un microorganisme, infecta per aquí hi ha un procés sèptic ( a tot l’organisme ) i pot haver-hi un shock sèptic (la inflamació esta generalitzada és sistemàtica i es poden fer malbé molts òrgans perquè els vasos es dilaten i a vegades no arriba prou sang als òrgans).\nMECANISMES DE DEFENSA DE L’HOSTATGER Immunitat: capacitat de fer front als agents microbians infecciosos y al conjunt de recursos dels que disposa per evitar les accions nocives dels microorganismes.\nSISTEMA IMMUNITARI El sistema immunitari es difús, engloba diversos teixits, tipus cel·lulars i proteïnes plasmàtiques. Hi ha uns teixits implicats: -Òrgans limfoides primaris: Moll de l’os (es generen les cèl·lules de la sang) i tim (maduren els limfoides).\n-Òrgans limfoides secundaris: en els ganglis s’activen els limfòcits.\nLa melsa per exemple, també hi participa, emmagatzema sang, A la sang hi ha dues coses: Elements cel·lulars: Glòbuls vermells (transport d’oxigen), leucòcits (juguen un paper en la resposta immunitària, mononuclears i polinuclears), i plaquetes.\nPlasma sanguini: hi ha aigua, sucres, ions, greixos i proteïnes plasmàtiques (albúmina, transferrina, globulines). Les gammaglobulines són les immunoglobulines que són anticossos.\nEn la resposta immunològica juga un part el subsistema limfàtic: manté els nivells intercel·lulars de líquid i matèries orgàniques. Hi ha proteïnes d’alt pes molecular i té un 10% de líquid. És un sistema de drenatge que desemboca a la vena subclàvia. Al llarg del sistema limfàtic hi trobem ganglis limfàtics i vasos. En els ganglis limfàtics a 4\tTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\tl’interior hi ha limfòcits del sistema immunitari que vigilen que no passi per la limfa algun microorganisme.\nFonamentalment hi ha dos tipus de mecanismes de defensa.\nINESPECÍFICS: Immunitat innata, natural o inespecífica Rep aquest nom perquè és una immunitat que ve de sèrie sense que nosaltres fem res. Són mecanismes naturals a tots els éssers vius. Són inespecífics perquè actuen contra qualsevol patògen. Es la primera barrera defensiva que serveix per evitar que entrin elements estranys o destruir-los.\nAquesta immunitat està articulada en: DEFENSES EXTERNES -Barreres físiques: la pell (epidermis normohidratada, la queratina que hi ha a la pell o la descamació). En les mucoses (digestiva, nasal, respiratòria...) hi ha substàncies mucoses que fixen i eliminen els microorganismes.\n-Hi ha factors fisicoquímics: en la pell hi ha glàndules sudorípares y sebàcies que modifiquen el pH (permeten acidesa). En les mucoses el pH baixa i és un medi àcid.\n-Substàncies bactericides: a la pell hi ha àcids grassos no saturats, hi ha la lisozima que hidrolitza el peptidoglicà dels microorganismes.\n-Anticossos locals: IgA secretada a les mucoses.\n-Flora normal: competeix per receptors, produeix bacteriocines i competeix per nutrients) .\nDEFENSES INTERNES -Fagocits: cèl·lules fagocítiques que fagociten qualsevol tipus de microorganisme (neutròfils, monòcits, macròfags, cèl·lules natural killer).\nTenen un moviment ameboide (es mouen pel teixits gracies a que formen pseudòpots). Tenen quimiotaxi (es poden moure per un gradient d’una substància determinada que allibera el patògen). Tenen capacitat d’adherir-se a l’epiteli(monòcits) i travessar l’epiteli per diapedesi. Tenen capacitat de fagocitar partícules estranyes.\n-Proteïnes sèriques: substàncies del suero amb capacitat bactericida (proteïna creactiva, interferó i sistema del complement: en presència de microorganismes s’activen moltes proteïnes formant un porus la superfície del bacteri i afavorint la fagocitosi).\nEl conjunt de l’activitat de tots el elements de la immunitat inespecífica és el que dóna lloc a la inflamació el seu objectiu és desencadenar una resposta immunològica en les primeres etapes de la infecció per evitar la propagació. En la inflamació hi ha: -Vasodilatació local: s’eixamplen els vasos -Increment de la permeabilitat capil·lar -Afectació a la terminacions nervioses -Augmenta la temperatura corporal (ha sortit molta sang).\nLa inflamació pot controlar una infecció local.\n5\tTema\t20:\tRelació\thostatger-‐patògen\t-Produeix PUS (restes de l’activitat dels neutròfils i els elements de la immunitat específica, restes de teixit).\n-Cicatritza els teixits (els regenera).\nESPECÍFICS Immunitat adaptativa, adquirida o específica Els mecanismes de defensa estan dissenyats per actuar contra un microorganisme concret. Més aviat per actuar contra antígens específics concrets. La immunitat adaptativa està basada en l’acció dels limfòcits T i B. De manera que hi ha una línia cel·lular de limfòcits T i B específica per cada antígen. Que els tinguem no vol dir que ens doni immunitat, la immunitat s’ha de generar.\nEls limfòcits T donen immunitat cel·lular i els limfòcits B humoral (de substàncies, en concret anticossos).\nAquest sistema té memòria i descrimina el propi del que és estrany. Nomes es generen cèl·lules immunitàries contra antígens forans i aquest sistema pot reconèixer quan un microorganisme, ja ha infectat. La primera vegada que es troba amb el microorganisme, és la resposta immunitària primària i la segona és la resposta immunitària secundària.\nLa resposta immunitària primària activa la línia cel·lular específica per aquell antigen, un cop s’ha estat en contacte amb aquest antigen ( ja hi ha mes cèl·lules d’aquesta línia actives), la segona vegada que apareix l’antigen el sistema immune s’activa més ràpid.\nMicrobiologia - Tema 28 (2014) Apunte


Deu secrets que s'amaguen al Valle de los Caídos | NacióDigital\nLa rivalitat amb el monestir de l'Escorial, els franquistes que no hi van voler ser enterrats i els interessos de Florentino Pérez a Cuelgamuros són algunes de les intrahistòries\nper Pep Martí , 24 d'octubre de 2019 a les 06:30 |\nDel Valle de los Caídos se n'ha parlat molt, però encara avui, seixanta anys després de la seva inauguració, continua amagant moltes preguntes sense resposta. Els historiadors Queralt Solé i Xavi López n'han explicat alguns en un article recent a la revista cultural Kamchatka. El recinte, barreja de basílica, monument funerari i símbol feixista, traspua també molts missatges ideològics. Aquí recollim deu secrets, preguntes i claus d'un indret franquista que, 44 anys després de la mort del dictador, encara genera ferides de guerra.\n1. Imposar l'ordre a base de pedra\nEls esmentats Solé i López s'han endinsat en el llenguatge que emet la construcció de la basílica. El fet d'erigir un monument de pedra enmig d'un entorn natural, amb un granit trist i fred, sense corbes i en un espai immens, ja pretenia imposar al visitant una sensació de petitesa davant la magnitud del recinte.\n2. La visibilitat de la creu\nLa creu que corona la basílica té 130 metres d'alçada, amb braços de 23 metres cadascun. Està situada de manera que fos visible a molts quilòmetres de distància i simbolitza el component més rellevant del règim franquista, especialment en els seus inicis: el nacionalcatolicisme. Des del sud-est és ben visible a 20 quilòmetres de distància.\n3. A prop de l'Escorial... pensant en una nova dinastia\nS'ha especulat molt sobre les raons per les quals es va elegir aquest indret. La primera pedra es va col·locar l'1 d'abril del 1940, un any després de la fi de la Guerra Civil, enmig de l'eufòria triomfalista del règim i quan el feixisme era l'amo d'Europa. Es troba a només nou quilòmetres del monestir de l'Escorial, on hi ha enterrats els reis d'Espanya. D'aquesta manera, un Franco tot poderós s'atrevia a mirar fit a fit els monarques, i a més alçada: a 1.758 metres davant dels 1.028 del panteó reial.\n4. La "legitimitat" dels ossos\nEn relació a la "rivalitat" amb l'Escorial, el franquisme va voler imposar-se sobre el panteó recorrent també a la "legitimitat" dels ossos. Per això, calia que la basílica fos també un sepulcre. A la legitimitat de la dinastia borbònica, que té els seus morts al Escorial, Franco va oposar la legitimitat de la sang dels caídos -és a dir, els morts del bàndol vencedor- durant la Guerra Civil. Durant anys, de fet, el discurs del règim per perpetuar-se i no cedir a cap obertura política es va basar en l'anomenat "sacrificio de nuestros mejores".\n5. Dels morts d'un bàndol a la pretesa reconciliació\nEn el seu inici, el Valle de los Caídos estava destinat tan sols precisament als caídos. Aquesta era la mentalitat feixista fundadora del règim, però van passar dinou anys fins a la seva inauguració. El 1959, les coses havien canviat, sobretot en el camp internacional. El Franco que mirava a Roma i Berlín ara havia d'estar bé amb els Estats Units i el Vaticà, mentre intentava fer-se un espai a Europa. Tot i les crítiques d'alguns falangistes, el dictador va decidir enterrar-hi també morts del bàndol republicà. Això va anar junt a un intent d'introduir en el discurs triomfalista oficial un component de falsa "reconciliació".\n6. Els franquistes "exclosos"\nNo tots els morts del bàndol franquista van ser "admesos" al recinte. El decret inicial sobre el que havia de ser el sepulcre va deixar clar que només espanyols catòlics podien ser-hi enterrats. Això va excloure els musulmans que van combatre per Franco, tot i que van tenir un paper important en la guerra i que el dictador es va fer envoltar durant un temps de la famosa Guàrdia Mora.\n7. Els franquistes que no hi van voler ser\nEls carlins van rebutjar ser enterrats a Cuelgamuros, que veien més com un monument falangista. En el cas de Catalunya, el Terç de Montserrat, que era nodrit per requetès, es va negar a confondre els ossos dels seus morts amb la resta de caídos. D'aquí la decisió d'adquirir una cripta privada al monestir de Montserrat.\n8. Florentino Pérez i Cuelgamuros\nÉs una de les coses més sorprenents al voltant de la basílica. L'Estat paga a Florentino Pérez, empresari i president del Reial Madrid, pel manteniment d'un funicular que, per més inri, està inactiu des del 2008. Des de fa set anys, el funicular s'ha empassat 200.000 euros, però no és l'únic benefici d'ACS a Cuelgamuros. El 2015, una filial de l'empresa de Pérez va guanyar la concessió de la neteja del Valle de los Caídos.\n9. Qui va decidir enterrar Franco al Valle?\nÉs una de les incògnites que no tenen una resposta clara. Sembla ser que en un moment de la inauguració, l'1 d'abril de 1959, el dictador hauria dit a un dels arquitectes, Diego Méndez: "Méndez, en el seu dia, jo aquí, eh". Però no queda clar que deixés aquest encàrrec en testament. L'historiador Isaías Lafuente assegura que la decisió va ser del rei Joan Carles. El cert és que, formalment, va ser una recomanació del president del govern, Carlos Arias Navarro, avalada pels serveis d'intel·ligència, que consideraven més complicat ubicar les restes en un espai de Madrid. En tot cas, ningú es va atrevir a preguntar-li-ho a Franco.\n10. I ara, què?\nAquesta és la pregunta més difícil de respondre. Sense Franco, què passarà amb el recinte? Mentre que alguns historiadors com el malaguanyat Santos Juliá sempre havia defensat que l'indret era inservible, d'altres sectors n'han defensat una museïficació. Durant el govern de Rodríguez Zapatero, es va formar una comissió d'experts que van concloure en la necessitat de fer del monument un centre d'interpretació històrica sobre el franquisme. L'arribada al poder del PP va deixar les recomanacions en paper mullat. El debat resta obert.\n, Política, ACS, franquisme, Franco, procés català, Valle de los Caídos, Carlos Arias Navarro, Florentino Pérez, Cuelgamuros, Joan Carles I, govern espanyol, memòria històrica


Accident de trànsit prop de Sagunt - Diari Millars, informació local en valencià.\nAccident de trànsit prop de Sagunt\nUna persona va haver de ser rescatada.\nLa passada nit a les 23.53h va tenir lloc un accident de trànsit a la V21 entre la Pobla i Sagunt.\nRàpidament, van haver-se de mobilitzar bombers dels parcs de La Pobla, Montcada i Sagunt, els quals van haver de rescatar a una persona que havia quedat atrapada a l’interior del vehicle.\nA causa de l’impacte, el cotxe va acabar també força danyat.\nPost més nousCau un cartell publicitari sobre una persona a Vila-real\nPost més vellsEl FIB de Benicàssim passarà a ser propietat de l’Arenal Sound


Els líders socialistes metropolitans reclamen a la Generalitat i l’Estat que acabin l’L9 i l’L10 | betevé\nEls líders socialistes metropolitans reclamen a la Generalitat i l’Estat que acabin l’L9 i l’L10\nRoger Torres i Liñán | Dilluns, 9 de Gen del 2017, a les 16.18\nJAUME COLLBONI, president de la Federació de Barcelona del PSC: "La solució no pot ser fer a pedaços una infraestructura del transport com és la línia 9 i 10 i tampoc pot ser que hagin de ser els ajuntaments els que acabin avançant els diners de les estacions de metro que s'hi construeixin perquè, insisteixo, no tots els ajuntaments tenen la mateixa capacitat econòmica."\nEl president de la Federació de Barcelona del PSC, Jaume Collboni, i els alcaldes de l’Hospitalet, Santa Coloma de Gramenet i Sant Joan Despí han exigit a la Generalitat i l’Estat que facin un “calendari d’inversions” per acabar les línies 9 i 10 del metro. També han demanat que el finançament no recaigui en els ajuntaments ja que -segons Collboni- “no tenen la mateixa capacitat que Barcelona”.\nL’estratègia que ha utilitzat la Generalitat per accelerar l’obertura de dues estacions de l’L10 Sud a la Zona Franca no convenç els líders socialistes metropolitans. En aquest sentit, Jaume Collboni ha assegurat que “la solució no pot ser fer a pedaços la infraestructura” ni que “siguin els ajuntaments els que avancin els diners”. L’alcaldessa de l’Hospitalet, Núria Marín, ha advertit que “no tenim la mateixa capacitat que l’Ajuntament de Barcelona”, alhora que ha recordat que el municipi ja suporta alguns serveis que hauria de prestar la Generalitat.\nL’alcaldessa de Santa Coloma de Gramenet, Núria Parlon, també ha exigit als governs català i espanyol que facin “una planificació global de les infraestructures” perquè obrir estacions per fases ha reiterat que és fer “pedaços”. Per redoblar la pressió l’alcalde de Sant Joan Despí, Antonio Poveda, ha explicat que el PSC ha enviat una carta al Ministeri de Foment per demanar una reunió per desencallar les obres del metro, que encara no ha obtingut resposta.\n— Jaume Collboni — L10 — L9 — metro — PSC


Centre d'Estudis Mitològics de Catalunya: Les gallines d'Aristot | Una llegenda catalana\nLes gallines d'Aristot | Una llegenda catalana\nUna imatge de la preciosa vila d'Aristot, amb el majestuós Cadí al fons.\nAl Baridà, el territori històric a cavall de l’Alt Urgell i la Cerdanya, és molt popular la llegenda de Les gallines d’Aristot. Aristot és una petita i antiga vileta que actualment pertany al municipi de Pont de Bar. El poble se situa al cim d'un turó que domina la vall del riu Segre, ben be al damunt de la vila de Pont de Bar. Les cases s'estenen al voltant de l'església parroquial de Sant Andreu d'Aristot, d'estil romànic.\nAl llarg dels temps, s’ha anat transmetent oralment, de pares a fills i d’avis a néts, fins arribar als nostres dies, la llegenda de Les gallines d'Aristot. En els darrers anys, la història ha saltat al paper imprès gràcies a la transcripció que n’han fet en els seus llibres diversos autors pirinencs, de tal manera que la narració ha anat ampliant considerablement el territori de coneixença.\nPerò, que diu la llegenda que fa tan especials les gallines d’Aristot? Doncs que, segons la tradició popular, són les úniques gallines del món que porten calces. I per quins set sous tenen aquesta curiosa singularitat? Doncs, segons sembla, abans que les gallines d’Aristot portessin calces, els ous que noien baixaven rodolant muntanya avall i anaven a parar a les mans de la gent de Pont de Bar, el poble que hi ha a sota, a tocar de Segre. Tips d’aquella comèdia, els veïns d’Aristot van decidir posar calces a les seves gallines. Des d’aleshores, quan ponen, els ous es queden a les calces i les mestresses i els amos de l’aviram només han de recollir-los-hi. I, és clar, als de Pont de Bar no van tenir cap altre remei que criar les seves pròpies gallines, si és que volien continuar menjant ous.\nFont: Revista Anys Daurats. La Seu d'Urgell, núm 12.\nPublicat per . a 9.9.18\nEtiquetes de comentaris: Bestiari, Llegendes, Llegendes de l'Alt Urgell, Llegendes de la Cerdanya, Mitologia catalana


Comencen les obres del nou accés de Masia Bach a la B-224 - Sant Esteve Sesrovires\nComencen les obres del nou accés de Masia Bach a la B-224\nDimarts, 2 d'abril de 2019 a les 15:00\nAquesta setmana han començat les obres per habilitar la sortida de l’escola Àgora i la urbanització Masia Bach a la B-224 en direcció Martorell, amb la creació d’un carril central de gir que eviti la perillositat de l'actual trencall. La durada de les obres es preveu d’unes cinc setmanes.\nEl nou carril central facilitarà l’espera per a la incorporació a la carretera B-224 en direcció Martorell. Els vehicles provinents de Capellades que vulguin accedir a la urbanització o a l'escola hauran de dirigir-se a la rotonda de Sant Esteve per efectuar un canvi de sentit. L'objectiu de l'actuació és reduir la sinistralitat i millorar la seguretat en aquest tram.\nEn una primera fase s’executarà l’eixamplament de la via i es mantindrà la circulació en ambdós sentits. Posteriorment es realitzaran els treballs de senyalització, la qual cosa pot comportar una afectació puntual del trànsit, amb pas alternatiu dels vehicles.\nAquesta obra forma part de les actuacions que la Generalitat va presentar a finals de febrer destinades a millorar la B-224 i que ha estat reclamada reiteradament per veïns i Ajuntament per tal de millorar la seguretat de les famílies del centre educatiu i dels veïns de la urbanització Masia Bach.\nPel que fa al desdoblament del tram entre Sant Esteve i Martorell, la Generalitat està treballant en la redacció del projecte executiu i preveu licitar les obres a principis de l’any vinent.\nDarrera actualització: 02.04.2019 | 15:32\nNOU ACCÉS MASIA BACH .


'Peiró42' emociona a Tolosa de Llenguadoc, capital de l'exili republicà · CLACK\n'Peiró42', projecte escènic documental sobre l'anarcosindicalista mataroní Joan Peiró (1887-1942), va emocionar el passat 1 d'octubre a Tolosa de Llenguadoc (França), on desenes d'estudiants de Filologia catalana i fills d'exiliats republicans van omplir de gom a gom el teatre La Cave Poésie.\nL'estrena francesa de l'espectacle té un significat especialment simbòlic perquè és el primer cop que la producció de Clack traspassa fronteres, i ho fa precisament a la ciutat que va ser considerada capital de l'exili republicà des de l'any 1939, que continua la ruta de posades en escena de Barcelona i Madrid. A més, La Cave Poésie, teatre que va acollir l'obra, està vinculat a la memòria històrica de l'exili republicà perquè va ser seu de UGT durant la dictadura, quan aquesta organització estava il·legalitzada a España.\n"Portar 'Peiró42' a Tolosa de Llenguadoc ha estat per a nosaltres un somni i alhora un acte de justícia històrica", va explicar el director de l'espectacle, Eloi Aymerich, al tancament del mateix, fent referència a la necessitat de fer pedagogia al voltant de la figura de Peiró en el marc de l'imaginari de l'exili republicà.\nLa posada en escena de 'Peiró42' a Tolosa de Llenguadoc s'ha dut a terme en el context dels actes que la ciutat ha programat com a commemoració del 80 aniversari de la Retirada republicana l'any 1939, en col·laboració amb el Festival Cinespaña i el Casal Català de Tolosa, l'associació cultural que té com a objectiu la promoció de la llengua i cultura catalanes a Tolosa de Llenguadoc.\n'Peiró42', espectacle que barreja intervencions teatrals, música i audiovisual, sorgeix arran de la Comissió ciutadana creada amb motiu del 75 aniversari, l'any 2017, de l'afusellament de l'anarcosindicalista i cooperativista Joan Peiró. En escena compta amb la participació del duet valencià format per Borja Penalba i Mireia Vives, a més de tres actors: Jaume Amatller "Notxa", David Pruna i Izaskun Larrea, tots tres vinculats a l'Aula de Teatre de Mataró.


RESOLUCIÓ GAP/808/2006, de 16 de març, de convocatòria de concurs específic de mèrits i capacitats per a la provisió d'un lloc de comandament a la Direcció General d'Administració Local (convocatòria de provisió núm. GO/003/06). - DOGC. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya - Legislació - VLEX 20270571\nGAP/808/2006, de 16 de març, de convocatòria de concurs específic de mèrits i capacitats per a la provisió d'un lloc de comandament a la Direcció General d'Administració Local (convocatòria de provisió núm. GO/003/06).\nAl Departament de Governació i Administracions Públiques hi ha vacant un lloc de cap del Servei d'Estudis de Règim Local.\nL'esmentat lloc consta a la relació dels llocs de treball vigent del personal funcionari de l'Administració de la Generalitat de Catalunya i la descripció del lloc de treball que cal proveir ha estat inclosa en el manual d'organització del Departament de Governació i Administracions Públiques.\n.1 Convocar concurs específic de mèrits i capacitats per a la provisió d'un lloc de cap del Servei d'Estudis de Règim Local del Departament de Governació i Administracions Públiques (convocatòria de provisió núm. GO/003/06), que es detalla a l'annex 1 d'aquesta Resolució.\n.2 Aprovar les bases de la convocatòria que figuren a l'annex 2 d'aquesta Resolució.\n.3 Les sol·licituds s'han de presentar, en el termini de 15 dies hàbils a comptar de l'endemà de la publicació d'aquesta Resolució al DOGC, al Registre general del Departament de Governació i Administracions Públiques (Via Laietana, 26, 08003 Barcelona); al registre dels serveis territorials del Departament a Barcelona (Via Laietana, 14, 08003 Barcelona), Girona (Gran Via de Jaume I, 9, 17001 Girona), Lleida (Lluís Companys, 1, 25003 Lleida), Tarragona (Sant Francesc, 3, 43071 Tarragona) i les Terres de l'Ebre (Doctor Ferran, 6-8, 43500 Tortosa), o per qualsevol altre dels mitjans previstos en la Llei 30/1992, de 26 de novembre.\nContra aquesta Resolució, que exhaureix la via administrativa, les persones interessades poden interposar recurs potestatiu de reposició davant el director de Serveis del Departament de Governació i Administracions Públiques, en el termini d'un mes a comptar de l'endemà de la seva publicació, o bé recurs contenciós administratiu, davant els jutjats contenciosos administratius, en el termini de dos mesos a comptar de l'endemà de la publicació.\nP. D. (Resolució GAP/618/2004, DOGC de 19.3.2004)\nNom del lloc: cap del Servei d'Estudis de Règim Local.\nComplement específic: 29.705,16 euros.\nHorari: de dedicació especial amb jornada superior a la normal.\nCol·lectiu de cossos: únicament d'administració general del grup corresponents.\nOrganitzar, coordinar i supervisar les actuacions dirigides a l'elaboració de propostes de desplegament normatiu de les disposicions que afectin al règim local, a impulsar la recerca i la sistematització de la legislació, els treballs doctrinals i la jurisprudència sobre aquest àmbit material d'actuacions i a impulsar l'elaboració de models de documentació administrativa aplicables a l'àmbit local, que correspongui desenvolupar des de la Direcció General d'Administració Local, amb l'objectiu de desenvolupar la normativa que sobre règim local s'hagi de dur a terme i difondre, a través de MUNICAT, totes les actuacions referides a recerca, treballs doctrinals, jurisprudència i models documentals que puguin ser d'utilitat als operadors locals, per tal d'assistir-los, assessorar-los i donar-los suport en aquestes matèries.\na) Coordinar l'elaboració de propostes de desplegament normatiu de les lleis de règim local.\nb) Impulsar i coordinar la recerca i la sistematització de la legislació, els treballs doctrinals i la jurisprudència necessaris.\nc) Impulsar, supervisar i coordinar l'elaboració de models de documentació administrativa aplicables a l'àmbit local.\nd) Fer estudis i investigació jurídica sobre el règim local.\na) Supervisar les actuacions d'elaboració de normativa.\nb) Coordinar les actuacions d'elaboració de models documentals.\nc) Coordinar les actuacions de recerca de treballs doctrinals.\nd) Coordinar les actuacions de recerca en matèria de règim local.\ne) Definir l'estructuració de la informació que s'ha de contenir a MUNICAT.\nf) Supervisar les actuacions del personal adscrit a la unitat.\ng) Dirigir i avaluar les actuacions de recerca de normativa i de jurisprudència en matèria de règim local.\nh) Donar compliment a les instruccions del/de la subdirector/a general.\ni) Participar en la redacció de la memòria de la Direcció General.\nj) Assessorar en matèria de règim local a nivell intern.\nRESOLUCIÓ TIC/3747/2002, de 16 de desembre, per la qual es determinen els àmbits d'actuació i els col-lectius preferents del programa d'escoles taller i cases d'oficis, d'acord amb l'Ordre de 23 de maig de 2002 i la Resolució de 13 de desembre de 2002.\nRESOLUCIÓN GAP/1063/2006, de 7 de abril, de convocatoria de concurso específico de méritos y capacidades para la provisión de un puesto singular en la Dirección de Servicios del Departamento de Gobernación y Administraciones Públicas (convocatoria de provisión núm. GO/009/06).


Els Catarres reciben el disco de oro por su último disco: "Big Bang" :: Música Global Discográfica\nEls Catarres reciben el disco de oro por su último disco: "Big Bang"\nEl passat dissabte 19 de Novembre, tot just abans de l´inici del concert a la sala Razzmatazz que servia com a cloenda de la gira "L´Últim Adéu", Els Catarres van rebre el disc d´or en superar les 20.000 còpies del seu disc "Big Bang" (Música Global 2015).\nAquesta és una notícia que s´uneix a l´èxit dels últims dos anys d´Els Catarres que van iniciar la gira de presentació del seu tercer disc el dia de Sant Jordi del 2015 al Sant Jordi Club. Era la primera vegada que un grup que cantava en català hi penjava el cartell de “No queden entrades”.\nMés d'un any i mig i 120 concerts més tard, Els Catarres han tornat a passar a la història per haver estat el primer grup que en un mes i mig va exhaurir les entrades de totes les sales de concerts de Barcelona en un final de gira èpic, únic i ambiciós: “L'últim adéu”.\nEl grup es pren un merescut descans per tornar a carregar- se d´energia i encarar la composició d´un nou disc que no arribarà en menys de dos anys.\nDes de Música Global Discogràfica només ens queda agrair el grup, el seu equip tècnic i la seva oficina de management Èxits Management & Produccions la gran feina desenvolupada, la seva professionalitat i la gran predisposició per fer arribar la música el més lluny possible.\nVideo resum a Btv


Un passeig per la història als diaris online | Betes i Clicks - desenredant la xarxa\n← L’aplicació a Facebook del Papa\nCampanya sobre els perills de la xarxa per als menors →\njuny 8, 2009 · 3:44 pm\t↓ Jump to Comments\nPotser ja n’haureu sentit a parlar, però en els últims temps uns quants diaris han fet disponible a través d’Internet edicions antigues de la seva publicació. Dissabte va ser el 65è aniversari del desembarcament dels aliats a Normandia i em va picar la curiositat per saber com es va publicar la notícia, així que vaig fer un volt per les hemeroteques d’alguns mitjans per veure com es poden fer servir per fer un passeig per la història.\nL’hemeroteca de La Vanguardia és fantàstica! S’hi pot buscar als arxius des de la primera edició l’1 de Febrer de 1881. Podem buscar per paraules clau, restringint la cerca a un periode concret o veure una edició completa d’un dia en particular.\nPer a cada número s’obre una galeria de miniatures de totes les pàgines. Per a llegir-lo es pot descarregar una pàgina o tota l’edició d’un dia en pdf, amb qualitat suficient per llegir-ho bé. S’hi destaquen temes cada dia, pots buscar per seccions i fins i tot hi ha una comunitat on els lectors envien notícies interessants i curiositats que hi han trobat: 1881-2009 La historia a través de la hemeroteca de La Vanguardia. Vaja, que t’hi pots passar hores! A banda de les notícies resulta també molt curiós veure els anuncis que s’hi publicaven i com reflexen els canvis socials del darrer segle.\nAquesta és una de les portades relacionades amb el día D que hi he trobat (del día 10 de juny del 1944) Nota: era una “invasió”, no un “alliberament” El País\nA El País també hi trobem una bona hemeroteca, llàstima que “només” fins al gener del 1976, quan es va publicar la primera edició. Per a cada día podem veure els textos dels articles en format web, bastant cómode per llegir però no tant divertit com llegir-ho a la pàgina tal com es va publicar. Per això podeu descarregar-vos la majoria d’edicions en pdf, això si, pagant 0.9€, una llàstima que no sigui gratuït.\nLa portada del dia que va caure el mur de Berlin, el 10 de novembre de 1989 (aquest any farà 20 anys):\nEl diari esportiu que pertany al mateix grup que La Vanguardia també té una hemeroteca molt interessant i ben organitzada. Es pot cercar igual que a la del diari generalista, per paraules clau, dies, seccions, temes…disponible en pdfs tot des del 1906 (!!!). Avui he sentit a Rac1 que fa deu anys hi publicaven una entrevista amb Guardiola: la podeu llegir aquí. Com veureu, el Pep no ha canviat pas tant fins arribar on és ara…\nUs deixo una pàgina de fa 20 anys, l’11 de juny de 1989, quan l’Arantxa va ser la primera espanyola en guanyar un Grand Slam i la guanyadora més jove (en aquell moment) en guanyar Roland Garros. No té pèrdua el sexisme cutre del titular… Informació adicional (i poc rellevant): casualment aquesta edició també és el dia que vaig fer 6 anys, així que ja podeu fer càlculs de lo “vella” que sóc, i quants en faig aquesta setmana )\nFinalment, una alternativa més internacional. Al diar americà The New York Times tenen arxius des de 1851. Fins al 1980 estan disponibles en pdf pagant un preu per article (excepte alguns que tenen copyright públic), a partir de 1981 estan disponibles en format web (només el text).\nUs deixo aquest article de 1993, que segons vaig llegir a Boing Boing fa un temps, és la primera menció que s’hi fa de la World Wide Web:\nThe Executive Computer; A Web of Networks, an Abundance of Services\nTagged as arxius, curiositats, diaris, el mundo deportivo, el país, hemeroteca, història, la vanguardia, new york times, normandía, periodisme\nOne Response to Un passeig per la història als diaris online\nPingback: 10 enllaços i apps per als amants de la història | Betes i Clicks – desenredant la xarxa


ESPAI DE SWING | Centre Cívic Torre Llobeta | Ajuntament de Barcelona\nCada dia augmenta el nombre d'aficionats al swing, aquest estil de jazz energètic, alegre, social i, sobretot, fàcil d’aprendre.\nEl swing és un estil de jazz propi dels Estats Units que durant els anys 30 es va convertir en un dels gèneres amb més èxit. La banda sonora és la música swing, però aquesta es balla de diferents maneres. El ball clàssic amb parelles és el lindy hop, el balboa o el blues, mentre que n’hi ha altres d’individuals com el xarleston i el claqué.\nL’èxit del ball és l’energia que desprèn la música swing; això fa que es converteixi en una addicció saludable. De fet, una de les valoracions que més es repeteix és el bon ambient que hi ha a les sessions. Els participants es diverteixen, riuen, ballen a fons i, a més, coneixen gent. “És un ball alegre i molt dinàmic: pots anar amb la teva parella, però normalment a cada cançó se sol canviar de ballador, cosa que fa que sigui una activitat social”\nA partir del proper gener al Centre Cívic comptarem amb un nou espai de swing. Un dissabte de cada mes de 19 a 21 h trobarás un lloc per ballar i relacionar-te. Bona música, bon ambient i una bona sala per ballar el ritme que més t'agrada.\nLa sesió estarà dinamitzada pel Xavier Bernal.\nConductor de l'activitat: Xavi Bernal


▷ ✅Flors de paper per a nens 【TOP 2020】 - Uma Manualidades\nUma Manualidades » Com fer Flors de Paper » Flors de paper per a nens\nFlors de paper per a nens\nflors de paper per a nens de pre-escolar: Un bon regal de confeccionar a casa\nLes manualitats amb els petits de casa són una ocasió magnífica per aplicar o adquirir destreses manuals, jugar en família i preparar un bonic detall. Els motius són més que suficients per posar fil a l’agulla i esforçar-se a una activitat que deixa un bonic record. A més, un cop controlada la tècnica bàsica, només cal inventar noves formes i colors, utilitzar altres materials i complementar-los amb detalls que embelleixin el conjunt. Un detall interessant d’aquesta manualitat és que, sent senzilla i ràpida, pot repetir-se una i altra vegada, tirant de creativitat i fent participar als nens i les seves idees. Fins i tot podem animar-los a que s’atreveixin amb formes més complexes que la flor.\nQuè circumstància pot aprofitar-se per animar-? De vegades iniciar un joc com aquest pot resultar difícil. Els nens no sempre estan tan atents i receptius com esperem. Així que, a falta d’aquesta intenció, busca una circumstància que els constrenyi a començar. Per exemple, l’aniversari d’un familiar, una mudança (i la necessitat de crear adorns familiars), la celebració d’un sant, una visita fora de casa, l’aniversari d’un company de l’escola o la consecució d’algun trofeu competitiu. Busca l’excusa perfecta i ‘som-hi!\nMaterials i tècniques bàsiques per a la confecció de flors de paper fàcils per a nens\nAvui ens quedarem amb el paper i materials similars, com el cartró o la cartolina. Per confeccionar les flors, millor paper i cartolina. Tria segons vagis perfeccionant la tècnica, escollint paper seda, vegetal, crep o el que millor et convingui. Juga amb els colors, seleccionant unes vegades llis, altres estampat, ratlles, llistes, formes geomètriques, el que vegis més cridaner o més bonic. Tingues a mà unes bones tisores i un bisturí, a més d’una mica de fil.\nComença amb tipus de paper fàcils de manipular, amb certa resistència, i colors llisos. Tingues en compte que cal retallar i doblegar, així que l’obra final depèn molt de les manipulacions intermèdies i la cura de l’artista.\nHi ha moltes possibilitats de tall i duplicitat. Segueix informant a Uma Manualitats i crea els teus propis dissenys.\nflors de paper per a nens petits: Rectangle amb serrells\nÉs una forma molt senzilla de retallar flors de paper per a nens petits. Amb el paper triat retalla una tira que puguis doblegar dues vegades, aconseguint un rectangle ample. Prenent per la part oberta, marca unes separacions d’un dit de gruixudes, aproximadament. Després, retalla amb formes ondulades (per començar, després tria amb altres models) aquesta part oberta al llarg de la seva extensió. Retalla ara les separacions anteriors, aconseguint uns serrells gruixuts i arrodonits en el seu extrem. Doblega amb cura, fent que tots els serrells quedin junts. Perquè no es desfaci el conjunt, Lliga-ho amb un fil. Amb cura, obre la flor, separant una mica els serrells des en centre cap a fora. Dóblalos una mica perquè quedin oberts. Ja tens una flor.\nFlors de paper seda per a nens\nPren un quadrat de paper de seda, doblega’l formant un rectangle i torna a la forma quadrada amb un nou doblat. Converteix-lo en triangle a doblegar per la meitat. Aquí, ull, doblega’l de nou, de manera que quedi una part sobrant que destaca. Aquest trosset no serveix. Pots tallar-ja o eliminar un cop retallades aquesta part (sempre per sota del paper sobrant) amb la forma que li vulguis donar al pètal. Obres el paper i ja tens la flor. Prova a combinar amb una altra flor i d’un altre color. La aconsegueixes amb un rectangle de paper d’una altra mida, seguint els mateixos passos.\nOrigami de flors de paper per a nens\nL’activitat ja requereix una mica més d’atenció, però segueix sent vàlida per a tota la família. Comença amb una tira de, almenys un cm de gruix i vint de llarg. Doblega, amb uns trenta graus d’inclinació, cap a tu. Pren com a referència la fi de la duplicitat i repeteix. Després s’enrotlla aquestes dues i repeteix així fins al final.\nFlors infantils de paper amb kirigami\nDoblega un paper resistent en quatre parts, obtenint un quadrat. Retalla la forma que vulguis i tira el sobrant. A la part útil, retalla formes amb un bisturí. Obre i tindràs la teva flor més espectacular. El truc és combinar formes sense trencar el paper que, amb cada retallada i buidatge, es torna més fràgil.\nSigues un artista a casa teva\nEn Uma Manualitats tens més tècniques i formes, de manera que aconsegueixis confeccionar des de flors de paper per a nens de preescolar fins a intricades obres d’art. Dedica temps i fes-ho des de casa teva. ¡Per a tota la família!\nGracias por compartir Flors de paper per a nens 2021\ngracias por ver este tutorial de Flors de paper per a nens 2020/2021, Me gustaria poder llegar a más personas y por eso estaria genial si me ayudaras a compartir estas ideas en tus redes sociales para que nos pueda ver más gente que necesite ver más ideas de manualidades. Solo es necesario que hagas click en uno de los botones que verás aquí abajo. ¡Mil gracias por compartir!\nFlors de Paper Gegants


Agricultura 'injecta' 130.000 euros al diari 'Segre' - Notícies Comunicació - Notícies Comunicació - e-notícies\nComunicació · 2 d'Abril de 2009. 15:31h.\nAgricultura 'injecta' 130.000 euros al diari 'Segre'\nContracte d'informació i publicitat negociat "sense publicitat"\nEl conseller d’Agricultura, Alimentació i Acció Rural, Joaquim Llena\nEl Departament d'Agricultura de la Generalitat ha adjudicat un contracte per valor de 130.000 euros al grup Segre, en concret, al Diari Segre, a Lleida TV i a l'emissora Segre Ràdio. Aquesta quantitat es distribueix entre 112.061,13 euros en concepte de pressupost base de licitació i 17.929,77 euros pel 16% de l'IVA.\nL'adjudicació correspon -segons el Diari Oficial de la Generalitat- a un contracte pel "servei d'inserció d'informació i de publicitat de temes agraris i agroalimentaris" en el grup de comunicació lleidatà. L'anunci especifica que el procediment emprat per a l'adjudicació d'aquest contracte és el de "negociat sense publicitat".\nAquest ajut econòmic a un grup de comunicació s'ha produït malgrat que en el període de l'anterior Govern tripartit, es va adquirir el compromís que no es concedirien ajuts directes dels departaments a mitjans d'informació, perquè aquest tipus de subvencions es tramitarien exclusivament mitjançant la secretaria de mitjans de comunicació del Departament de Cultura.\nL'Ajuntament refà l'anunci suspès pel CAC\n#8 Josep, lLEIDA, 11/06/2009 - 10:02\nEl Segre es un diari feixista, o sigui, del PSC-CAMORRA-SIURANA; ROBAR son els fets dels que parlava el Montilla del PARO PA TOOS, menys per als seus amics filesos i del Segre-Corrupció socialista; a robar que nomes un queden 14 mesos, lladregots del PSC\n#7 Jaume Coll Brufau, Alcarràs, 03/04/2009 - 07:33\nEs el pagament que realitzen els promotors del canal Segarra-Garrigues per a que els pseudo-periodistes d\_'aquest diari es dediquin a difamar als opositors d\_'aquesta obra il·legal que només serveix per a especular amb el preu de la terra,\n#6 Lleidatà, Lo món, 02/04/2009 - 22:56\nés el premi a una trajectòria informativa "sociata" persistent i que fa tuf.\n#5 Esteve, Lleida, 02/04/2009 - 22:44\nAquests cobren de l'Ajuntament i la Diputació de Lleida. Cada any se'ls donar milers d'euros. A canvi, SEGRE riu totes les gràcies del tripartit i en tapa les vergonyes. A Lleida mana més el grup SEGRE que l'ajuntament i la diputació junts.\n#4 Kropotkin, Vic, 02/04/2009 - 20:12\nNo quiero ser mal pensado, pero conociendo a estos individuos, la pregunta obvia es: ¿Que "inyectará" a cambio el diario "Segre" a Agricultura a cambio? ¿Es lo que me temo o algo peor?


les cosetes del querol: Sentència del Constitucional: no ho estem enfocant bé això\nSentència del Constitucional: no ho estem enfocant bé això\nFem una mica de política-ficció. Imaginem ara que el Govern espanyol, amb un ampli suport del Congrès dels Diputats convoqués un referèndum amb la pregunta següent:\nEstà vostè d'acord amb que, ateses les actuals circumstàncies de greu crisi econòmica, es suspengui indefinidament l'aplicació de les modificacions aprovades en els Estatuts d'Autonomia i dels canvis que han comportat en el sistema de finançament de les Comunitats Autònomes del Règim General?\nDavant d'aquesta situació, quina sortida tindríem aquelles persones que des de Catalunya i des d'altres indrets considerèssim que aquesta hipotètica consulta és una farsa democràtica? A qui ens podríem adreçar per a que impedís aquest evident atropellament? Quins arguments podríem exhibir per tal que la consulta s'aturés o, en cas d'haver-se celebrat, quedés sense efecte?\nEvidentment podem argumentar que després de unes quantes dècades d'experiència democràtica els pobles sabis estableixen normes del joc clares per a evitar que l'ús de majories conjunturals aixafi els drets de les minories i del conjunt de ciutadans, i que han recollit aquestes regles en la norma fonamental de cada país (a Espanya aquesta norma s'anomena Constitució). També podríem argumentar que, conscients de la necessitat de controlar els poder públics (això és al cap i a la fi "l'estat de dret") els pobles sabis han creat organismes de control que fan les funcions d'àrbitres del joc democràtic. El principal organisme de control dels poders públics a Espanya s'anomena Tribunal Constitucional.\nContinuem imaginant. Què podrien tractar d'al.legar els promotors del referèndum? Potser dirien que existint una expressió majoritària del poble espanyol, el Tribunal Constitucional no hi té res a dir, perquè "cap Tribunal està per sobre de la sobirania popular". Potser atacarien aquells que ens mostrèssim contraris al referèndum dient que pretenem negar el legítim dret del poble espanyol a expressar lliurament quin vol que sigui el seu futur. En fi, el calaix de la demagògia és ple de recursos per a situacions com aquesta.\nEn una societat democràtica, totes les persones estem interessades en que existeixin regles de funcionament i àrbitres autoritzats que les puguin fer complir. Però els més interessats som aquells ciutadans i institucions que tenim menys força per a fer valer els nostres drets davant les imposicions d'institucions i ciutadans més poderosos.\nLa fugida endavant que s'està imposant en el debat català davant una hipotètica sentència adversa del TC a l'Estatut de Catalunya (que falta per veure fins a quin punt pot tenir conseqüències pràctiques i reals) és demagoga i miop. Demagoga perquè contraposa respecte a la voluntat popular amb existència de normes i arbitres, sense els quals la voluntat popular queda orfa de protecció. Miop perquè en funció del problema relatiu d'avui erosiona l'instrument que ens pot protegir de problemes realment greus demà.\nPS Per ser justos hauríem de comentar també la responsabilitat de PSOE i PP en l'erosió de l'autoritat dels organismes de control democràtic, però això ja ho vàrem fer. Qui vulgui refrescar-ho, pot trobar el comentari aquí.\nPublicat per Andrés Querol Muñoz a 14:38\nEtiquetes de comentaris: democràcia, estatut, nacional, política


Holiday home Bussmevägen Nybrostrand Nybrostrand Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Bussmevägen Nybrostrand està situat idealment a Glemmingebro; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Bussmevägen Nybrostrand ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara piscina privada, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses sauna, piscina exterior, pesca, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Bussmevägen Nybrostrand és una selecció idònia per a la vostra estada a Glemmingebro.\nDescompte a Holiday home Bussmevägen Nybrostrand


Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 14 de gener de 2012\nEl temps avui ha tornat a venir dominat per la boira i el gebre, sobretot fins a migdia en que ha començat a desglaçar molt lentament. Fins aleshores s'havia anat dipositant una capa de glaç que, en ocasions, arribava a 20 o més cm de longitud, provocant trencada de branques, d'arbres petits i la caiguda de cables de comunicacions. Durant la tarda ha continuat la boira, però l'entrada d'una massa d'aire humida i lleugerament més temperada des del mar ha permès que les temperatures pugéssin per sobre dels 0ºC, provocant la desfeta del gebre. La previsió indica que demà pot haver-hi boira de nou, encara que difícilment sigui gebradora com aquesta, i demà a la nit i dilluns entrarà una pertorbació pel sud que provocarà augment dels núvols i potser febles precipitacions al sud. En dies posteriors, l'anticicló ens tornarà a agafar de nou de forma plena, amb més boires i temps estable.\nLes temperatures d'avui han estat lleugerament més altes que ahir les màximes, amb valors entre els 0 i els 8ºC, mentre que les mínimes han continuat fredes i amb gelades moderades, amb valors que s'han situat entre els -2ºC i els -8ºC. El vent ha bufat fluix de serè (nord-oest).\nPublicat per Josep Raich Duarri a 18:37


«Els resultats que s'obtenen de l'educació en línia són equivalents o superiors als de la presencial»\nAlbert Sangrà: «Els resultats que s'obtenen de l'educació en línia són equivalents o superiors als de la presencial»\nAlbert Sangrà és pedagog amb 30 anys dedicats a la docència. Actualment és un expert internacional en aprenentatge virtual. És el director acadèmic de la Càtedra UNESCO d'Educació i Tecnologia per al Canvi Social de la UOC i director del Pla de doctorats industrials de la Generalitat de Catalunya. A més, és investigador del grup de recerca d'Educació i TIC (EDUL@B), adscrit a l'eLearn Center de la UOC, del qual va ser director del 2012 al 2014. El 2015 va ser guardonat amb el Premi a l'Excel·lència en Aprenentatge Virtual del Congrés Mundial d'Educació, l'únic acadèmic a l'Estat espanyol amb aquest guardó. També té el premi EDEN Senior Fellow. Analitzem amb ell l'educació en línia avui dia.\nEstudiar en línia té prou bona reputació?\nHi ha qui vol generar dubtes. L'educació en línia creix molt perquè s'adapta a les necessitats de les persones que volen estudiar, és més accessible i més flexible. Tot això de vegades genera un cert nerviosisme en els models tradicionals d'educació presencial. A nosaltres el que ens interessa és posar de manifest que existeixen molt bones pràctiques en educació en línia i que els resultats que se n'obtenen són equivalents, o de vegades fins i tot superiors, als de l'educació presencial.\nI aquesta reputació és molt desigual si la comparem amb els països del nostre entorn?\nTot i que en els països nòrdics i anglosaxons l'educació en línia té una reputació més bona que en els llatins o llatinoamericans, probablement per raons culturals i històriques, estem capacitats per a donar-hi la volta.\nPodries explicar breument en què consisteix la teva activitat investigadora? L'educació en línia n'és l'àmbit principal?\nTreballo fonamentalment el concepte d'e-learning o d'educació en línia –m'agrada més esmentar-lo d'aquesta manera perquè crec que queda més clar–, és a dir, tot el que significa l'evolució de l'educació en línia i els models que s'han anat desenvolupant. La meva tasca investigadora es concentra en el grup de recerca reconegut EDUL@B i en els usos de la tecnologia en l'àmbit de l'educació, entesos des de la perspectiva de les polítiques, l'organització, la gestió, el lideratge i el desenvolupament professional o la formació, sempre identificant quins són els elements de qualitat de l'educació en línia. A més a més, com a director acadèmic de la Càtedra UNESCO, he desenvolupat una línia de treball que es concentra en l'impacte social i econòmic de l'educació en línia, perquè és un element fonamental per a entendre el paper tan important que té en la societat d'avui dia i de quina manera hi està impactant.\nÉs difícil predir-ho, però creus que la formació presencial universitària anirà desapareixent a mesura que es consolidi l'ensenyament en línia?\nNo només no desapareixerà, sinó que en els propers anys hi haurà una mena de revifada de l'educació presencial que intentarà qüestionar la reputació de l'educació en línia. Malgrat això, es tendirà a un cert equilibri. No soc partidari de defensar que una és millor que l'altra, sinó que cadascuna serveix per a moments, finalitats i persones determinades. Crec que totes dues han de conviure.\nCreus que l'ensenyament en línia podria fer el salt a altres nivells educatius més enllà de l'educació superior, com ara facilitar l'escolarització a casa en el cas dels infants?\nUna qüestió és el que permet la tecnologia i una altra, el que convé. Estem massa acostumats que si la tecnologia ens permet fer una cosa, s'ha de fer. Com a éssers humans som capaços d'incorporar valors al que fem, sabem per què ho volem fer, de manera que hi ha aspectes de caràcter filosòfic i ideològic que cal valorar. No es tracta només d'instrucció, sinó que hem de desenvolupar la socialització de les persones, i per a això hem de veure en quina mesura, per exemple, l'escolarització a casa ens ho permet, què és el que hi guanyem o el que hi perdem. Es podria considerar en determinades situacions extremes, igual que ja passa en altres països, com ara en famílies que visquin a molta distància d'un nucli habitat. Però a les ciutats, com pot ser Barcelona, si el que volem és la integració dels nens i les nenes a la nostra societat, probablement no és la millor solució, encara que ho pugui semblar en un moment determinat.\nParlem de projectes de recerca en què estàs implicat. Recentment ha començat el projecte europeu coordinat per la UOC Creating an Online Dimension for University Rankings (CODUR). Quin és el seu objectiu principal?\nSí, això parteix de la necessitat actual. Els rànquings potser estan sobrevalorats o són un dels elements en què tothom es fixa a l'hora de decidir si anar o no anar a una universitat. Quan ho analitzem ens adonem que les universitats que oferim formació en línia per als nostres estudiants no hi som considerades. Cal desenvolupar alguna menció perquè s'hi puguin incorporar i aquests indicadors estiguin a disposició de les persones que els vulguin utilitzar. El projecte CODUR té com a objectiu crear aquesta dimensió específica per a l'educació en línia i incorporar-la en algun rànquing, com ara l'europeu U-Multirank, que probablement ens ajudaria a augmentar la reputació d'aquest tipus d'educació quan el nivell de qualitat és alt.\nTambé participes en el projecte Central Asian Center for Teaching, Learning and Entrepreneurship (CACTLE), del qual la UOC és sòcia. Ens podries explicar breument quins són els objectius d'aquest projecte?\nEls països de l'Àsia central implicats –Kazakhstan, Kirguizistan i Uzbekistan– estan despertant amb models nous de docència a la universitat i busquen la manera amb la qual, des d'Europa, se'ls pugui ajudar a desenvolupar-los i a crear-ne de nous, i, per tant, a modernitzar la seva educació superior, introduint-hi també les tecnologies i noves estratègies didàctiques. Aquest projecte és liderat per la Universitat de Viena, i té com a objectiu desenvolupar un centre virtual que permeti dotar de recursos aquestes universitats perquè vagin avançant i disposin de la formació necessària per a incorporar aquestes novetats a la seva docència. Hi participo per a aportar la visió de com la tecnologia els pot ajudar en aquesta modernització de la docència en l'educació superior.\nTot i que la recerca en ensenyament en línia és relativament nova, ha canviat molt en poc temps, com passa amb altres àmbits tecnològics per qüestions com ara la presència de les xarxes socials. El ritme de canvi vertiginós seria una de les seves dificultats?\nEn certa manera sí, perquè forma part de la naturalesa de l'objecte que estudiem, però també depèn de si la recerca va als fonaments o si només interessa el que és més volàtil. Jo vaig més als fonaments: m'interessa conèixer com evoluciona i com es van incorporant tecnologies noves a un model de formació que no obliga professor i estudiant a coincidir en el mateix temps en el mateix lloc; un model que permet seguir un ritme d'estudi diferent, ampliar-lo al llarg de la vida amb una certa facilitat i que, per tant, utilitza tecnologies que s'hi van incorporant. Això em permet analitzar la base, que no és tan canviant, a diferència de les tecnologies que s'hi fan servir. Des del grup de recerca EDUL@B intentem analitzar-ho amb distància per a poder veure el dibuix sencer i com els diferents elements poden modificar-lo, de manera que podem fer prediccions a més llarg termini.\nSegons diferents pensadors, vivim de pressa. Potser volem formar-nos de pressa, també? Ens cal una slow education per a poder treure el millor profit de l'aprenentatge? Creus que l'educació està massa determinada per les necessitats del mercat en cada moment?\nL'educació és una carrera de fons en la qual cal reflexió, interiorització i apropiació per a poder aplicar bé posteriorment el que s'ha après. La formació molt ràpida, immediata i curta, és un tipus d'aprenentatge molt poc profund i molt superficial. Si parlem d'educació i no d'instrucció, cal reflexió. No comparteixo el rapid learning, perquè hi ha evidències que demostren que és un aprenentatge molt superficial.\nDes de l'estiu passat ets el director del Pla de doctorats industrials de la Generalitat de Catalunya, que cerca impulsar que es puguin dur a terme tesis doctorals en empreses. Quin és l'objectiu que tens en aquest nou projecte?\nL'objectiu del Pla és connectar grups de recerca de les universitats que estan desenvolupant determinades recerques que poden ser òptimes per al teixit industrial del nostre país amb empreses que se'n poden beneficiar perquè els grups de recerca transfereixin a la societat la seva activitat. Un projecte de doctorat és una oportunitat fantàstica per a acostar la línia de recerca d'un grup a les necessitats d'una empresa per mitjà de la figura del doctorand. Si, a més, aconseguim que les empreses contractin el doctorand i aquesta persona hi romangui, hi incorporem talent i competitivitat.\nEl mercat aprofita prou el talent d'excel·lència com el que pot provenir d'una tesi doctoral? El Pla de doctorats industrials seria una aposta decidida per a millorar la relació universitat-empresa?\nTot i que queda molt camí per recórrer, actualment hi ha unes dues-centes quaranta empreses que participen en el Pla de doctorats industrials. No n'hi ha prou. Encara hi ha desconfiança a l'hora d'incorporar un doctorand a una empresa, tant pel món de l'empresa com per part de l'acadèmia. Amb una eina com el Pla aquesta desconfiança s'ha d'esvair, ja que es posa de manifest amb evidències que aquesta col·laboració és possible i fructífera per a totes dues parts.\nLa UOC té actualment onze doctorats industrials. Podríem fer-ne un balanç positiu?\nHome, i tant! El balanç és molt positiu, però sí que és veritat que se'n podrien fer més. La UOC, probablement per les seves característiques i pel seu perfil d'estudiant, pot tenir alguna dificultat més perquè els doctorands acostumen a tenir una mitjana d'edat més elevada que en altres universitats. Animo els grups de recerca que tinguin en compte el Pla. Ens hem adonat que hi ha grups de recerca en totes les universitats que no disposen d'un doctorat industrial perquè no coneixen la informació necessària per a poder-ho valorar. El Pla dota d'una quantitat econòmica interessant per a finançar una part de la contractació per part de l'empresa i, a més, proporciona a l'estudiant no només una borsa de mobilitat, sinó també assolir el preu de la matrícula, entre altres incentius interessants, per tal que un grup de recerca es plantegi que la seva relació amb empreses es pugui generar entorn d'un projecte d'un doctorat industrial. La UOC té camí per recórrer perquè tenim potencial.\nFinalment, ens podries recomanar un llibre per a qui vulgui conèixer de prop com ha evolucionat l'educació en línia?\nTeaching in a digital age, obra del 2015 del meu amic canadenc Tony Bates, que es pot baixar de franc des del seu web. És un llibre que repassa el que implica l'aventura d'organitzar i dissenyar un curs en línia i exercir-hi la docència.


S SA 1 Imatge 1 Col·laborador/a 106 Visites Bústia de suggeriments\nsabatilla f CULT POP/INDUM Sabata feta de diversos materials, especialment d´espart, que a les Pitiüses sol designar els diferents models d´espardenyes de sola d´espart i/o de cànem i amb coberta de lona, a diferència de les d´espart i pitra, que sempre s´anomenaven espardenyes de pitra o espardenyes d´espart si eren totes d´aquest material. Tot i que, especialment des de principi de s XX, a Vila hi havia diferents artesans espardenyers que elaboraven aquest tipus de calçat, alguns models, atenent els seus noms, indiquen la seua procedència. Els principals models eren: les de mirallet o angelitos, les preferides per les dones formentereres, que anaven cordades com una sabata, amb un forat entre el punt de lligar i la puntera. També per a les senyores, i molt emprat per les dones vestides de pagesa, hi havia les de saló o escotades, que com el seu nom indica deixaven la part superior del peu destapada. Un model típicament masculí era l´anglesa o la blutxer, que era com unes sabates amb cordons. També per a home hi havia la catalana, tota tapada, amb una forma més quadrada i que es fermava amb cordons per la cama. Finalment, es coneixia també la valenciana, oberta dels costats i amb vetes de colorins per a les dones, i amb vetes negres per als homes. [CSC]


SORTIDA BOTÀNICA A LA PLATJA DE L’ARENAL (T.M. L’AMPOLLA) - Picampall\n08/10/2018 19/04/2017 per admin\nData: Dissabte 29 d’abril\nSortida pràctica: platja de l’Arenal (TM l’Ampolla)\n9:00 Trobada a l’Ampolla.\n9:30-14:00 Sortida botànica ala platja de l’Arenal del TM de l’Ampolla\nContingut: L’objectiu d’aquesta sortida és reconèixer les principals espècies de flora de les dunes i les maresmes d’aquest espai.Professor: Antoni Curcó\nDoctor en Biologia per la Universitat de Barcelona (2003) amb la tesi “Estudis sobre el poblament vegetal del delta de l’Ebre: flora, vegetació i ecologia de comunitats vegetals”. Actualment treballa com a tècnic del Parc Natural del Delta de l’Ebre (Departament de Territori i Sostenibilitat) dins l’Àrea de Conservació i Recerca. Des del 1989 ha realitzat diversos treballs de recerca al delta de l’Ebre, particularment en els camps de la florística, la fitocenologia, la cartografia i l’ecologia d’algunes comunitats vegetals.\nInformació i inscripcions: Trucant al 608 865 566, a info@picampall.org.\nObservacions: Cal dur roba de temporada, calçat adequat, beguda i quelcom de menjar si es vol. Els menors de 16 anys han d’anar acompanyats d’un adult.\nActivitat finançada per l’Ajuntament de l’Ampolla. Places limitades.


Galeria d’imatges: 23 originals i creatius pastissos de noces – Asigoy\nHome projectes de bricolatge Galeria d’imatges: 23 originals i creatius pastissos de noces\nby adminon octubre 5, 2021 octubre 5, 2021 Leave a Comment on Galeria d’imatges: 23 originals i creatius pastissos de noces\nPodeu mantenir la vostra opinió sobre el matrimoni com vulgueu, però el casament és una gran ocasió per celebrar una fastuosa celebració amb tothom que estigui al vostre cor. A part de les persones properes, hi ha tres coses que són realment importants: en primer lloc el vestit o el vestit, en segon lloc els anells i, en tercer lloc, el pastís. Què aporta un pastís d’aquest tipus al casament us quedarà clar quan hàgiu vist les següents imatges de 23 pastissos creatius, impressionants i molt personals.\nAquests vídeos us escalfaran el cor. (Desplaceu-vos cap avall fins a l’article.)\n23 pastissos de casament creatius\n1. El “brodat” de les flors fa que el pastís tingui un aspecte colorit i alhora elegant.\n2. Qui estima el seu gos fins i tot el pot perdonar.\naquest pastís de casament des de r / aww\n3. Va bé, com demostren aquests tres amics de quatre potes.\nEl pastís de casament perfecte des de r / aww\n4. L’atac sorpresa de Star Wars\n5. Sorgeix l’enyor de la platja i del mar.\n6. Fans de LEGO, compte! Aquest dia especial també pot tractar-se de LEGO.\n7. No podia ser més personal: un pastís de casament amb fotos de parella.\npastissos de casament creatius\n8. El millor dels dos mons.\n9. Un imprescindible per als cucs de llibres.\npastissos de casament originals\n10. També podeu jugar amb la textura. Aquest pastís sembla que ha estat teixit …\nImatges de pastís de noces\n11. … mentre aquest exemplar sembla estar fet de puntes.\nGaleria d’imatges de pastissos de noces\n12. Simplement gegantí i digne d’un casament de conte de fades.\nL’increïble detall d’aquest pastís de noces des de r / curiosament satisfactori\n13. Tant de bo el paó fruncit no sigui un cop a la núvia.\nUn pastís de noces extremadament creatiu. des de r / fotos\n14. Les estacions també poden ser una gran inspiració: aquí el model de casament d’hivern.\n15. Romàntic i inusual: el tronc d’arbre amb inicials incises.\nMy Wedding Cake: 100% comestible des de r / FoodPorn\n16. Com encantat: el pastís sembla un vestit de núvia.\n17. Una mica de kitsch és imprescindible. Aquest pastís recorda a un bosc de Disney.\nPastís de casament del bosc fet a la meva germana. des de r / FoodPorn\n18. Allò que pertany s’uneix.\nfes tu mateix el pastís de casament\n19. Tingueu en compte l’opulent vestit de núvia.\n20. Aquí, la passió pels superherois no es trompeta de seguida.\n21. Tens una mica de por que l’estructura dels somnis es pugui esfondrar.\n22. Impensable per a alguns, la quantitat adequada de romanticisme i frescor per a altres: un pastís de negre.\n23. Amb un efecte de llum: enginyós quan el pastís no es talla fins a mitjanit.\nPer descomptat, es necessiten certes habilitats per coure per evocar tan fantàstics pastissos de casament. Per a aquells que no tinguin aquest talent, les 23 imatges de pastissos de noces poden, com a mínim, servir d’inspiració.\nAquí podeu trobar articles més inspiradors sobre casar-vos:\nMiniatures: ©Instagram / becesseryweddings ©Reddit / Grills\nPrevious ArticleArquitectura brutalista: 12 exemples de tot el món\nNext ArticleTallar carbassa! Casa de bruixes de carbassa com a decoració de tardor\nLobotomia, ènema de tabac i companyia. 5 mètodes curatius esgarrifosos del passat


El disc "Dime", de Beth, el més venut el 2003 d'un artista català, és el quinzè a Espanya\nLa cançó "Aserejé" de les Ketchup va ser el hit més punxat l'any 2003 per les emissores de ràdio espanyoles. "Dime", de Beth, que com recordaran va representar Espanya a l'últim festival d'Eurovisió, va ser la quarta del rànquing. Precisament el seu disc, "Otra realidad", és el primer d'un artista català de la llista dels més venuts a Espanya. Ocupa el quinzè lloc. Són dades que la Societat General d'Autors i Editors ha presentat avui. El seu president, Eduardo Bautista, s'ha referit també al fenomen creixent de la pirateria assegurant que el 20% dels CD més venuts provenen del "top manta".\nSocietat General d'Autors\n27/04/2004 - 00.00 Actualitzat 27/04/2004 - 18.36\nCatalunya es consolida com a motor cultural de l'Estat. Segons xifres de la Societat General d'autors, el 2003 Catalunya es va mantenir com la comunitat amb un nivell d'ingressos més elevat, 46,7 milions d'euros en concepte de drets d'autor. La xifra l'ha donat a conèixer l'SGAE en la presentació del seu balanç de gestió del 2003. El delegat de l'SGAE a Catalunya, Ramon Muntaner, ha dit que tot i la crisi de la música gravada, provocada sobretot per la pirateria , el 2003 ha estat un bon any per a la cultura. Ha destacat especialment el paper de Catalunya, que es manté com la comunitat autònoma amb més nivell d'ingressos. Del 56.000 espectacles registrats el 2003 en el conjunt de l'SGAE, uns 8.000 corresponen a Catalunya. Els més vistos han estat pel que fa al teatre "Mamáaa", "Sit" i "5 mujeres.com". I els concerts que han generat més drets d'autor els encapçalen els Rolling Stones i Bruce Springsteen. L'SGAE també ha informat que la pirateria ha baixat en el conjunt de l'estat espanyol del 30 al 20%. Tot i això, el problema es manté i des de l'SGAE Catalunya ja s'han mantingut converses amb l'Ajuntament de Barcelona, la Generalitat i altres ajuntaments pròxims a l'àrea metropolitana com són els de Sant Cugat del Vallès o Sabadell per unir esforços per eradicar-la.


Cóm podem trobar déu en el patiment - Gospel Translations Catalan\nCóm podem trobar déu en el patiment\nEnglish: Who Might Find God in Your Suffering?\nUs sentiu preparat avui per defensar la vostra fe en Jesús? Si no, què necessitaria per sentir-se preparat?\n“No tingueu por d'ells, ni us preocupeu, sinó que en el vostre cor honreu a Crist, el Senyor, com a sant, sempre disposats a defensar qualsevol que us demani una raó de l'esperança que hi ha en vosaltres”. (1 Pere 3:14-15)\nAquests versos es citen sovint en converses sobre certes estratègies d'evangelització i apologètica: Estigueu preparats per fer una defensa. És a dir, estudiar els arguments en contra de la fe cristiana, anticipar les preguntes més difícils que algú us pugui fer i preparar respostes convincents. Tanmateix, tot i que és bo i amorós pensar amb cura a través de les objeccions al cristianisme, aquest no és l'enfocament principal o l'èmfasi d'aquest càrrec. Pere no està encoratjant només una fe més informada, sinó una fe més sincera, una fe més temible, alegre i activa.\n«No tingueu por d'ells, ni us amoïneu», diu, «però en el vostre cor honoreu Crist, el Senyor, com a sant, sempre disposats a defensar qualsevol que us demani una raó de l'esperança que hi ha en vosaltres. ” Aquest tipus de defensa no es recull als llibres d'apologètica, sinó als nostres cors. No és només una qüestió de llegir i pensar més (tot i que tots dos són essencials), sinó de témer, estimar i gaudir més.\nLa millor manera d'estar preparat per defensar la teva esperança en Jesús no és aprendre arguments nous i sofisticats, sinó honorar Jesús tant com sigui possible amb allò que ja saps. La millor apologia del cristianisme és la transformació real que ja està passant en tu.\n1 Honoreu Crist com a Sant\n2 Per què algú ho preguntaria?\n3 No us sorprengueu\n4 Ens insultaran\n5 Quan Pateixes\nHonoreu Crist com a Sant\nVols estar preparat per defensar la teva esperança? Pregueu, doncs, així: «Pare nostre del cel, santificat sigui el vostre nom» (Mateu 6:9). No només al meu barri o ciutat o nació, sinó primer i més profundament en mi. Senyor, fes del meu cor un reflex profund i vibrant del teu valor. Ajuda'm a honrar-te com a sant.\nQuan es tracta de testimoniar, alguns de nosaltres podríem passar massa temps preocupant-nos per les respostes intel·lectuals a preguntes filosòfiques, en lloc de meditar sobre la santedat, la gloriosa alteritat de Déu. Potser no necessitem llegir més, sinó asseure'ns més temps sota les galàxies del que sabem d'ell. Hem de demorar-nos al llarg dels corrents de la seva misericòrdia. Hem de seure a prop de la finestra i escoltar el tro de la seva justícia. Hem de pujar més amunt de les muntanyes de la seva autoritat i poder. Hem d'endinsar-nos una mica més endins en les profunditats de la seva saviesa. Per a alguns, no cal que els nostres cors estiguin amuntegats d'informació per estar inflamats amb la santedat de Déu, sinó per prendre més seriosament allò que sabem i demanar-li que l'encengui.\nI a mesura que la seva santedat crema més en dins nostre, la seva llum brillarà més i més a través nostre. La nostra passió i devoció testimoniaran que ell va fer i governar sobre tot; que estima i redimeix els pecadors; que satisfà els dolors i anhels que portem cadascú; que es pot confiar en ell, fins i tot a través del patiment; que torna a fer noves totes les coses. I, a mesura que la seva santedat puja als nostres cors, la santedat envaeix cada cop més les nostres vides: com parlem, actuem i estimem (1 Pere 1:15–16; 2 Corintis 3:18). Els qui honoren Crist com a sant en el seu cor no poden deixar de donar-li testimoni. Les seves vides i converses estan plenes d'evidències d'amor sobirà.\nPer què algú ho preguntaria?\nPerò fins i tot si honorem Crist com a sant en els nostres cors, fins i tot si ens sentim disposats a defensar l'esperança que hi ha a dintre nostre, què faria que algú demani (1 Pere 3:15)?\nQuan Pere va escriure a aquests creients escampats per diverses regions (1 Pere 1:1), no eren creients segurs, refugiats en esglésies segures protegides per governs tolerants. Aquests cristians estaven seguint Jesús en el foc creixent de l'hostilitat. Estaven desafiant els pecats preferits de la seva cultura, reclamant un Senyor més alt que l'emperador i escollint-lo per sobre d'amics, pares i fins i tot cònjuges, creient Jesús quan deia que rebrien cent vegades més (Mateu 19:29). I en les setmanes i mesos següents, no van heretar pau ni consol, sinó insults i calúmnies (1 Pere 3:9; 4:4). I aquest patiment es va convertir en una plataforma impressionant per a la seva esperança.\nPer què algú va preguntar sobre la seva esperança? Perquè tenien esperança quan pocs altres ho farien, quan eren tractats injustament. Perquè no tenien por del que l'home els deia o els feia. Perquè semblava que els problemes ja no els molestarien (1 Pere 3:14). Haurien d'haver estat ansiosos, però no ho estaven. Haurien d'haver estat a la defensiva, però no ho van ser. Haurien d'haver estat amargats, però no ho van ser. La seva esperança era sorprenent, confusa, estranya. Prou estrany com per despertar la curiositat d'un veí.\nI quan la curiositat d'un veí els va obligar a preguntar, es trobaven amb una sorprenent « dolçor i respecte» (1 Pere 3:15). Quan aquests creients van compartir sobre Jesús van demostrar la seva esperança tant com qualsevol cosa que van dir sobre ell. Van dir la veritat davant la crueltat amb amabilitat. Van rebre vergonya i, tanmateix, van mantenir la dignitat. Tenien la força espiritual, per gràcia, tant per suportar els abusos com per mantenir-se gentils.\nNo us sorprengueu\nQuè pot significar tot això, però, per als cristians en temps i llocs menys hostils? Si no patim com ells, hauríem d'esperar que algú ens demani per la nostra esperança?\nBé, no hem de suposar que no patirem com ells. Els seguidors fidels de Jesús a les societats occidentals ja tenen, o experimentaran aviat, una major oposició a la nostra fe: a les nostres famílies, als nostres llocs de treball, als nostres barris, als nostres canals de xarxes socials. En altres paraules, és probable que estem a punt d'experimentar (a part del renaixement) el que han experimentat la gran majoria dels seguidors fidels de Jesús a la història. Com observa John Piper:\n“L'església a Amèrica s'està despertant lentament de la distorsió de 350 anys de domini i prosperitat. Fins fa poc, ser cristià a Amèrica s'havia vist com a normal, bo, patriòtic, culturalment acceptable, fins i tot beneficiós. ("Assaigs de Navegar")\nEls cristians sempre han estat estranys i extraterrestres a Amèrica, però alguns de nosaltres finalment comencem a sentir com d'estrangers som aquí. Així doncs, «no us sorprengueu de la prova de foc quan us toqui passar la prova, com si us passés alguna cosa estranya» (1 Pere 4:12).\nA més, les proves de foc a les cartes de Pere poden ser sorprenentment similars al que podem esperar avui cada cop més. Tot i que la persecució de la qual parlava va ser puntual i intensa, sembla que va ser social i verbal, no física: "Us insulten" podria ser un bon resum (1 Pere 4:4; vegeu també 4:14).\nI el món ens difamarà pel que creiem sobre Jesús, sobre l'avortament, sobre l'homosexualitat, sobre la raça, sobre l'infern. A la majoria de llocs dels Estats Units d'avui, si tothom a la nostra vida sabés el que realment creiem, molts odiarien el que creiem. I ens poden odiar, ja sigui en veu alta o en silenci, a la cara o a un company de feina, pel que creiem.\nL'apòstol Pau adverteix: "Tots els qui vulguin viure una vida santa en Crist Jesús seran perseguits" (2 Timoteu 3:12). Aquells de nosaltres que no hem estat d'alguna manera hauríem de començar a fer algunes preguntes difícils sobre tota l'acceptació i l'aprovació que tenim. Jesús va dir: "Ai de vosaltres, quan tots parlin bé de vosaltres" (Lluc 6:26). Així que ells? Ens alarma la càlida admiració d'un món que odia Déu?\nTanmateix, fins i tot a part de la possible hostilitat social o política, cada seguidor de Crist encara pateix de diverses maneres.\nJaume 1:2 diu: "Conteu-ho com a alegria, germans meus, quan us trobeu amb proves de diversos tipus"; no si, sinó quan. Pere diu que aquestes proves són necessàries «perquè la provada genuïnitat de la vostra fe —més preuada que l'or que es perd encara que sigui provada pel foc— pugui acabar en lloança, glòria i honor a la revelació de Jesucrist» (1). Pere 1:7). Per a qualsevol cristià de qualsevol societat durant qualsevol segle, la qüestió no és si patirem, sinó quan patirem. I el que és més important, com patim cridarà l'atenció sobre la nostra esperança en Jesús o la posarà en dubte?\nTant si el nostre patiment és gran o petit, tant si patim persecució, infecció o alguna altra aflicció, el nostre dolor exposa el món a la nostra esperança. On mirem quan la vida inevitablement es fa difícil? A què ens aferrem quan la resta falla? Pot el Crist que proclamem realment suportar el terrible pes de les nostres pors, angoixes, inseguretats i pecats?\nEll pot, i ho fa, i ho farà. Així que honra'l com a sant, sobretot quan arribi el sofriment, i estigues preparat per dir-li a qui et pregunti per què encara tens esperança.\nObtingut de «http://ca.gospeltranslations.org/wiki/C%C3%B3m_podem_trobar_d%C3%A9u_en_el_patiment»


Set idees per impulsar l'ús del tren | Consumer\nSet idees per impulsar l’ús del tren\nDiversos experts ofereixen consells per augmentar l'ocupació del ferrocarril i aprofitar els seus avantatges ambientals i econòmiques\nData de publicació: Divendres, 10deJuliolde2015\nEl tren és més segur, ecològic i econòmic que el transport per carretera o l’avió, que malgrat això són els mitjans de locomoció predominants. Les línies ferroviàries espanyoles no aprofiten tot el seu potencial i fins i tot, en alguns casos, redueixen les seves línies i freqüències. Aquest article ofereix set idees de diversos experts per impulsar l’ús del tren.\n1. Potenciar el transport de mercaderies\n“Espanya no pot tenir AVE pertot arreu, és molt car i innecessari”El principal desafiament del ferrocarril a Espanya en l’actualitat és el transport mercant, segons els especialistes consultats. Fernando Rodríguez Garrapucho, expert de la Federació Espanyola d’Associacions d’Amics del Ferrocarril (FEAAF), recorda que la seva ocupació no arriba al 4%, “un dèficit desproporcionat respecte a la resta de països europeus, una situació absurda en contra del Llibre Blanco del transport europeu, en contra del sentit comú i de l’ús de les infraestructures ferroviàries i de la despesa pública”.\nLuis Santos i Ganges, professor de la Universitat de Valladolid i expert en les relacions entre urbanisme i ferrocarril, ho qualifica com “un desastre davant el qual hi ha moltíssim per fer”. En la seva opinió, “cal millorar molt substancialment la seva gestió empresarial, adaptar i allargar els apartaderos per a trens molt més llargs, perfeccionar la seva relació amb els ports, sistematitzar els sistemes de transport intermodal i optimar el seu paper en les plataformes i instal·lacions logístiques”.\n2. Aconseguir la relació òptima entre temps, distància i preu\nEls ciutadans busquen un bon servei que reuneixi diverses característiques. Per això, el tren ha d’aconseguir l’equilibri entre els temps de viatge, la distància que recorre i els preus que costa, argumenta Rodríguez Garrapucho.\n3. Reduir el desproporcionat pes de la carretera\nEl transport per carretera seguirà sent el mitjà predominant per molt que es promogui el tren, reconeix Santos i Ganges. Ara bé, l’objectiu per augmentar el pes del ferrocarril és que el de la carretera no sigui “tan desproporcionat” com en l’actualitat.\n4. Millorar les línies convencionals i no abandonar-les\nUn altre dels reptes essencials del tren per augmentar la seva utilització és millorar les línies convencionals, escurçar temps i millorar el confort, sosté Joan Antoni Romaguera, president del Centri D’Estudis – Modelisme Vapor de Barcelona. A més, aquest expert subratlla que les línies convencionals no s’han d’abandonar, perquè en tal cas “es deixarà de complir la seva missió social al no servir a una part important de la població”.\n5. Adequar els serveis del tren a les necessitats reals\nRodríguez Garrapucho afirma que l’ús del tren a Espanya té grans desproporcions, per regions i tipus de trajectes. El tren d’alta velocitat (AVE) s’ha convertit, segons aquest especialista, “en un instrument de propaganda i arma política, la qual cosa espatlla tota planificació racional i convenient”. En la seva opinió, “Espanya no pot tenir AVE pertot arreu, és molt car i innecessari”. Ara bé, es poden adequar trajectes a velocitats de 200 km/h, una mesura “no tan costosa com l’AVE i molt competitiva”.\nSantos i Ganges recorda que, encara que el ferrocarril de viatgers és un mitjà especialitzat en curtes i en llargues distàncies, no ha d’obviar-se “el seu rellevant paper social de l’escala regional, més si cap en un país no gaire poblat ni dens, amb ciutats separades en territoris extensos”.\n6. Fer una bona labor d’informació i educació ambiental\nEl tren necessita guanyar-se de nou la confiança dels espanyols, afirma Rodríguez Garrapucho. Per a això proposa una publicitat adequada dels seus enormes avantatges socials, personals i econòmiques, una educació des de nens que afavoreixi la seva utilització i una labor de conscienciació ecològica per a tots els ciutadans.\nJesús Vigil, president de l’Associació d’Amics del Ferrocarril de Madrid i de la FEAAF, sosté que els ferrocarrils espanyols porten molts anys donant un bon servei als seus usuaris. “Aquesta experiència hauria d’aprofitar-se més per convèncer a tots els ciutadans dels seus avantatges”, postil·la.\n7. Impulsar iniciatives a curt, mitjà i llarg termini\nL’impuls del tren no es pot aconseguir de la nit al dia, sinó que necessita una adequada planificació amb mesures a curt, mitjà i llarg termini. Així ho assenyala l’informe “Pla Tren 2020: Proposta ferroviària per a una nova realitat“. Segons un dels seus responsables, Georgios Tragopoulos, tècnic d’eficiència energètica de l’organització conservacionista WWF, el ferrocarril s’ha d’orientar a les necessitats de mobilitat metropolitana, quotidiana i de mercaderies i s’ha d’abandonar el plantejament de suprimir serveis considerats “deficitaris” basant-se en l’ocupació actual, sense haver-se aplicat abans models de baix cost i polítiques d’estímul de la demanda, com han fet nombrosos operadors ferroviaris de la Unió Europea (UE).\nLlegeix més articles sobre trens. Segueix el canal de Medi ambient en Twitter @I_CONSUMERma i al seu autor @ecienciacom.\ncanvi climàtic movilidad sostenible-ca tren


CORONA DE SALMÓ | Celler-Adocse\nCORONA DE SALMÓ\n1 llom gran de salmó fresc sense escates ni pell\n400 g de salmó fumat\n1 bric petit de nata per a cuinar\nPebre negre i blanc\n2 iogurts grecs (no “Hacendado”)\n3 cullerades de maionesa “Hellmans”\nEncenem el forn només amb la part de baix a 200 graus de temperatura.\nUntem un motlle en forma de corona amb mantega. En folrem el fons i les parets amb les llenques de salmó fumat.\nAgafem el salmó fresc i el tallem a llenques primes. Fem una primera capa de salmó fresc a la corona.\nPelem les creïlles, les tallem a rodanxes primes i les fregim en oli d’oliva fins que estiguen daurades.\nAra posem una altra capa de creïlles al motlle. Tallem trossets de formatge Camembert i en fem una altra capa.\nEn un pitxer aboquem els 4 ous, el bric de nata, un bon pessic d’anet, pebre blanc i negre i ho batem amb la batedora.\nAmb aquesta mescla cobrim les primeres capes del motlle. Sobre això en posem una altra de creïlla i acabem amb una altra de salmó fresc fet a llenques. Sobre això, aboquem la resta de la mescla de nata i els altres ingredients i ho cobrim amb més llesques de salmó fumat.\nEnfornem la corona de salmó i abaixem el foc a 150 graus. La hi courem durant aproximadament 1h i 15 minuts.\nDeixem que es refrede. Es pot menjar tant freda com calenta.\nAra preparem la salsa. En un bol aboquem els dos iogurts grecs, la maonesa, un pessic d’anet, una mica de sal i el suc de mitja llima. Ho barregem tot amb unes varetes a mà i ja està. Servim la salsa en un bol petit a banda.\nRecepta extreta de “A la Taula i al Llit…”\nOrigen: CORONA DE SALMÓ\nAquesta entrada va ser publicada a Cuina, Reblogged, Receptes, SEGONS PLATS i etiquetada ANET (FONOLL PUDENT), CUINA, FORMATGE, FORMATGE CAMEMBERT, FRUITA, IOGURT, LACTIC, LLIMA, MAHONESA, MANTEGA, NATA, OUS, PATATES, PEBRE BLANC, PEBRE NEGRE, PEIX, RECEPTA, SAL, SALMO, SALMO FUMAT, SEGONS PLATS, VERDURA el Agost 23, 2020 per Administrador.\n← Pintxo de porro i gamba vermella arrebossada amb romesco Les Baies de Goji, antioxidant i molt més. →


Casado avisa que no participarà en "cordons sanitaris"\n3 min. Madrid 21/11/2019 19:13\n651x366 Meritxell Batet, durant una reunió de la mesa del Congrés / EFE Meritxell Batet, durant una reunió de la mesa del Congrés / EFE\nEl resultat de les eleccions del 10 de novembre ha obert un triple front negociador entre els partits amb representació al Congrés. Mentre Pedro Sánchez i Pablo Iglesias capitanegen l'estructura d'un govern de coalició i les segones espases del PSOE i de Podem busquen suports per a la investidura, paral·lelament s'incrementen les converses per configurar la mesa de la cambra baixa, que es constitueix el 3 de desembre. Socialistes i conservadors han escenificat un distanciament públic des que el president en funcions hagi triat mirar cap a l'esquerra per formar govern, però en contactes informals el PSOE ja ha proposat al PP d'excloure l'extrema dreta de la mesa. Fonts socialistes asseguraven aquest dijous que l'oferta passaria per cedir un lloc més al PP –passaria de dues a tres cadires– i donar-ne un altre a Cs per evitar que Vox assoleixi una vicepresidència i una secretaria.\nLes combinacions, tenint en compte el nombre d'escons de cada partit, no són tan diferents de la legislatura anterior i les esquerres es podran assegurar la majoria absoluta de la mesa amb cinc cadires respecte a les quatre de les dretes. Suposant que el PSOE i Podem tornin a ajudar-se per tenir tres i dos representants, el PP assoliria de nou la primera vicepresidència i la primera secretaria, mentre que a Vox, amb els seus 52 diputats, li correspondria la quarta vicepresidència i la quarta secretaria. Fonts del PSOE asseguraven aquest dijous que no tenien la intenció de "desvirtuar" les majories, de manera que la dreta conservaria quatre cadires, però sí que proposen deixar-ne fora Vox tot i ser la tercera força del Congrés. La fórmula inclouria igualar el PSOE i el PP amb tres llocs i fer-hi entrar Cs, que només té 10 escons.\nPerò Pablo Casado va advertir aquest dimecres al vespre des de Croàcia que no participaria en "cordons sanitaris", per bé que des del PSOE tenen previst intensificar les converses pròximament per explorar aquesta via. Un acord a tres juntament amb Unides Podem permetria que fructifiqués el veto, malgrat que els socialistes no descarten altres escenaris per deixar-ne fora l'extrema dreta si el PP no hi vol col·laborar. Amb tot, seria força més complicat: implicaria una gran aliança amb els sobiranistes i la resta de forces minoritàries per escollir un diputat d'una altra formació, amb la incògnita de si Cs es prestaria a aquesta fórmula, ja sigui participant-hi directament o no obstaculitzant-la votant el seu propi candidat. Caldrà veure com avancen les negociacions, però de moment el PNB ja ha expressat públicament que s'avindria a buscar la manera d'apartar la formació de Santiago Abascal.\nEl PP, si no s'afegís a la jugada, també podria encarir-la cedint alguns vots a Vox, cosa que deixaria ja una primera marca en la política d'aliances dels conservadors en la nova legislatura. De fet, Abascal ja va afirmar fa alguns dies que sol·licitaria a Casado una reunió aviat per abordar les negociacions sobre la constitució de la mesa.