El tondre - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nObra:Entre el record i l'enyorança (p. 56-58)\nUna de les tasques més alegres de l'any, era la del tondre el bestiar de llana. S'esqueia pel mes d'abril, quan s'obren les primeres flors del gínjol (lliri blau), tan fines i perfumades. Venia un estol de tonedors d'ofici, armats cada un de llargues i ben esmolades tisores de tondre amb les anses prèviament forrades de llana, a fi de no fer malbé ni bofegar els dits dels qui les havien de manejar. Entre els tonedors, no mancava mai el sen Rafal, honorable d'aspecte, ni el sen Passarell de més edat encara, a qui nosaltres anomenàvem «el Patriarca», perquè mon pare trobava que pareixia «un patriarca de l'antiga llei». Amb ells venien els fills respectius i algun amic. Els missatges de la casa, sobretot els pastors, ajudaven també. Els qui no eren tan destres en l'art, tonien caps i coes, passant després l'animal als mestres que el despullaven del tot.\nEl tondre tenia cant amb tonada pròpia, llargaruda i lenta. El sen Rafal solia iniciar el cant, que els altres reprenien:\nJesús, siau-me Jesuuuús...\nSalvau-me l'ànima mia!...\ni hala! gic-gic, davall l'unida i compacta llana apareixia el cuiro de les ovelles, blanc com un glop de llet.\nTonedors, toneu ran-ran,\nque es paraire no se queix.\nSa llana que estima més\nés sa de prop de sa carn.\nI seguia la tasca a l'ombra de les grans estores posades a modo d'envelada davant la boval on era reclòs el bestiar. D'allà els grossos vells estufats i rossos eren transportats en sàrries al quarto de la llana, on esperaven amuntegats el dia de la venuda.\nEl festí de les acaballes del tondre era dels més notables i suculents de l'any. La llarga taula ordinària no bastava per res, tanta era la gent, i se n'havia de bastir una altra a continuació, llarga llarga, que tothom hi cabés.\nEn el dia tot això ja és passat; amb una maquineta de no-res, la tosa es fa silenciosament, amb punts i amb hores, i de la gent jove ja ningú es recorda de les costums d'antany.


Institucions de l'Estat - Com s'organitza l'Estat? - Espanya i l'Administració - Punt d'Accés General\nS'ha dibuixat un marc general del nostre sistema de convivència a l'apartat dedicat al Sistema Polític. Espanya és un estat democràtic, de dret i de benestar, amb una economia de mercat.\nConeixes les institucions de l'Estat? Saps quins són les seves funcions? És important que sàpigues que les seves decisions afecten a tots els ciutadans i al desenvolupament econòmic i social del país.\nA Espanya s'ha establert una monarquia constitucional. El sistema de govern es basa en la sobirania nacional, la divisió de poders i un sistema parlamentari. És un sistema parlamentari pel paper central que té el poder legislatiu o parlament.\nLa sobirania nacional correspon al poble espanyol, és a dir, tots els ciutadans són titulars del poder públic i d'ell deriven els poders legislatiu, executiu i judicial.\nEls ciutadans participen en els assumptes públics a través dels representants que es trien en eleccions lliures, universals, secretes i plurals. Els ciutadans també participen en els assumptes públics de forma directa, en els casos previstos per les normes per exemple: iniciativa legislativa popular, ocupant càrrecs públics, exercint el dret de petició, votant en referèndum i participant en consultes, entre unes altres.\nLa divisió de poders implica atribuir l'exercici de les diferents formes del poder polític - legislatiu, executiu i judicial- a diferents institucions. Aquesta divisió no és absoluta, hi ha relacions, equilibris i controls recíprocs entre les diferents institucions. Les diferents institucions en ocasions necessiten col·laborar entre si, en unes altres actuen de forma independent o controlen a altres institucions. Aquesta organització de les institucions és molt important; evita l'abús en l'exercici del poder.\nEs passa a enumerar les institucions i les relacions entre elles:\nPrefectura de l'Estat\nPoder Legislatiu Corts Generals. Defensor del Poble. Tribunal de Comptes\nPoder executiu Govern i Administració\nÒrgans Consultius: Consell d'Estat. Consell Econòmic i Social


Wikiloc - ruta Riera Pelegret-Corça, 08-NOV-15 - Celrà, Catalunya (España)- GPS track\nRiera Pelegret-Corça, 08-NOV-15\nLa zona per on transcorre la ruta és el bosc de can Taverner, que és limítrof entre els municipis de Celrà i de Juià, encara es poden observar els vestigis d’un antic mur i fites que separava ambdós municipis.\nLa principal peculiaritat d’aquest bosc, però, és la concentració, en un espai relativament reduït, d’importants restes que mostren l’intens aprofitament que al llarg dels temps l’home ha fet del massís. En aquest espai, hi trobem tota una sèrie d’elements com antics camins, forns de calç d'en Gich i Garriga, pedreres, rajoleriea d'en Garriga, font de la Musquera... que són veritables testimonis de l’antiga utilització i ocupació d’aquest espai per part de l’home i que mostren el tradicional aprofitament dels recursos naturals de les Gavarres.\nEl Castell de Pelegret o Mabarrera, està construït a la vessant est de la muntanya de les Planes, en el punt on el torrent del Bou Vell s'uneix amb la riera de Palagret. Des del castell es controlen dos camins que s'endinsen cap a l'interior de les Gavarres, un permet arribar al santuari dels Àngels, l'altre a la muntanya de St. Miquel. Mirant cap al nord es domina tota la vall i plana regada per la riera de Palagret, afluent del riu Ter.\nEl castell és un edifici de planta quadrangular, lleugerament trapezoïdal. Les estructures més ben conservades es troben al costat nord on hi ha parets de més de 8 metres d'alçada i voltat per un fossar tallat a la roca\nSeguim el Torrent de l'Infern trobarem un magnífic bosc de ribera, per un corriol molt humit, on trobarem diferents elements etnològics de aquesta part de les Gavarres, un antic molí fariner, el molí d'en Banyes , una barraca de bosquetans i la font d'Alau.\nMolí fariner antic\nCruïlla als Àngels-St Miquel\nAmic del senglar\nForn del Mas Garriga\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Riera Pelegret-Corça, 08-NOV-15 https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/riera-pelegret-corca-08-nov-15-11333408 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Alguns homes dignes (Sebastià Alzamora)\nEls presos han fet caure amb naturalitat les mentides que s'havien construït contra ells\n3 min. 19/02/2019 18:51\nAcceptem la possibilitat que la sentència del judici de l'1-O, a diferència de les acusacions i de la instrucció, no estigui escrita per endavant. I que no ho estigui a partir del guió esbossat primer pel rei Felip VI en la seva al·locució del 3 d'octubre del 2017 i desenvolupat després, en forma de relat de ficció, pel fiscal Maza al seu escrit 'Más dura será la caída'. Acceptem també, perquè fins ara és cert, que el president del tribunal Manuel Marchena, a pesar de la dubtosa professionalitat que li confereixen els seus vincles amb un partit polític (el PP, vincles explicitats pel senador Ignacio Cosidó) i les maniobres que han dut a la recol·locació de la seva filla Sofía de jutge a fiscal, està tenint o intentant tenir un comportament imparcial davant de les parts. És el que s'ha d'esperar de qualsevol jutge, però a Espanya, malauradament, això és notícia. Marchena té ombres espesses de dubte damunt seu, però també demostra ser intel·ligent: sap que l'atenció de tothom està pendent dels seus gestos i les seves paraules, i els mesura amb sobrietat i a consciència.\nAcceptat tot això, el judici no deixa de ser un malson per a l'estat de dret i una agressió contra les llibertats ciutadanes, perpetrada per tots els poders de l'Estat arrecerats sota el paraigua del poder judicial. Que això és així ho demostren les declaracions dels acusats: a l'espera d'escoltar-los tots, és indubtable la qualitat i la consistència dels testimonis que han donat Junqueras, Forn, Turull i Romeva, cadascú dins la seva manera d'expressar-se i d'acord amb la seva estratègia de defensa. Tots quatre han posat en evidència, no tan sols perquè ho hagin dit explícitament sinó sobretot a través dels seus relats, no tan sols la falta de solidesa dels càrrecs i les peticions de pena que pesen damunt seu, sinó també l'absurditat de conduir un conflicte polític cap a la via de la judicialització. I han demostrat que posseeixen una qualitat humana que potser no té valor jurídic però que és la mesura que posa cadascú al lloc que li correspon: dignitat. La dignitat, precisament, que els han intentat arrabassar durant l'últim any, tenint-los empresonats i sotmetent-los a un tractament a través dels mitjans i dels discursos d'alguns polítics que els convertia en criminals, fanàtics, manipuladors de masses, estúpids i tot el repertori que ja coneixem i que escoltarem repetit fins a la nàusea durant les dues campanyes electorals consecutives que ens han caigut al damunt.\nSi els carcellers esperaven que un any de presó els acoquinaria, resulta que els acusats s'han presentat amb el cap alt, la ment lúcida i la veu clara. Si els que abonen el discurs de l'odi contra ells esperaven uns mamarratxos, s'han trobat davant d'alguns homes dignes. Que, com a tals, han explicat la seva raó i la seva veritat sense escarafalls i sense arrogància, fent caure amb naturalitat les mentides i els prejudicis que els arrogants i els indignes han construït contra ells. Només per això, i al marge d'afinitats o de discrepàncies ideològiques, ja mereixen gratitud i respecte.\nEl PP no està acabat


Un centenar d’alumnes comencen el curs del CFA en les àrees de música, dansa, teatre, belles arts i sensibilització\nAmb el lema “Som un 66% aigua emocions. Impregna-te’n” la imatge d’aquest curs 2018/2019 del Centre de Formació Artística (CFA) posa l’èmfasi en el fet que, talment com el transcurs de l’aigua modifica les pedres i les arrodoneix, les emocions generades i derivades de la formació artística ens transformen també com a persones. El Centre de Formació Artística (CFA) està format per l’escola de música, l’escola de dansa, l’aula de teatre i l’aula de belles arts, juntament amb l’àrea de Sensibilització adreçada als més petits (3 – 6 anys). El curs s’inicia avui 12 de setembre i s’allargarà fins el proper mes de juny, seguint el calendari escolar.\nAquest diumenge l’AE organitza una sortida al TNC per gaudir d'ELS JOCS FLORALS DE CANPROSA, una comèdia de Santiago Rusiñol\nPosteriorment, al desembre, l’entitat té prevista una altra sortida, en aquesta ocasió per assistir a LA NETA DEL SENYOR LINH, un espectacle protagonitzat per l’actor Lluís Homar al Teatre Lliure de Montjuïc. Les inscripcions per unir-se a una o a les dues sortides ja estan obertes i es poden realitzar al Teatre Clavé.\nA punt la programació de tardor del Teatre Clavé\nPRINCIPALS RECLAMS | La comèdia LES DONES SÀVIES de Molière, el primer solo teatral de Bruno Oro a IMMORTAL, l’espectacle sobre Lorca titulat FEDERICO GARCIA i dirigit per Pep Tosar i l’estrena de SEQÜÈNCIA MMP en motiu dels 15 anys de la mort del poeta Miquel Martí i Pol són els principals reclams de la programació de tardor del Teatre Clavé.


Publicat 12/2/2019 16:59:09 +01:00CET\nEl ple del Tribunal Constitucional (TC) ha acordat de manera unnime declarar inconstitucionals i nulles les resolucions del Parlament del gener del 2018 que proposaven investir president Carles Puigdemont.\nEn una altra resolució que s'ha fet pública aquest dimarts, el TC inadmet per prematur el recurs d'empara presentat per l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell contra la interlocutria per la qual el Tribunal Suprem va rebutjar en el seu moment apartar de la instrucció del cas del procés independentista a Catalunya el magistrat Pablo Llarena.\nEl tribunal de garanties ha fet coincidir la informació sobre la sentncia de les dues resolucions amb la data d'inici del judici contra els líders independentistes al Suprem, si bé el text íntegre de les sentncies es far públic en els propers dies.\nRespecte a la investidura de Puigdemont, la sentncia estima la impugnació de les resolucions que va promoure en el seu moment el Govern de Mariano Rajoy i, en conseqüncia, declara la inconstitucionalitat i nullitat de la proposta del president del Parlament del 22 de gener del 2018, per la qual es proposava la investidura de Puigdemont com a candidat a president del Govern catal que havia estat publicada en el Butlletí Oficial de la Comunitat de Catalunya el 23 de gener del 2018.\nIgualment queda anullada la resolució del 25 de gener del 2018, per la qual el president del Parlament Roger Torrent va convocar la sessió plenria el 30 de gener del 2018, en la part que es refereix a la inclusió en l'ordre del dia del debat del programa i votació d'investidura del diputat Puigdemont.\nPel que fa al recurs de Forcadell, s'inadmet també de manera unnime, el recurs d'empara presentat per l'expresidenta del Parlament contra la interlocutria del 6 de juny del 2018, que va rebutjar al seu torn estudiar l'incident de recusació contra el magistrat instructor de la causa del procés sobiranista --la causa especial 20907-2017-- Llarena.\nLa sentncia considera que la demanda d'empara plantejada davant d'aquest Tribunal, sense haver finalitzat el procés 'a quo' i adduint la vulneració de drets fonamentals segueix a dia d'avui sense haver estat resolta de manera definitiva, el porta a inadmetre el recurs plantejat.


Miscel·lània nipona i mediterrània\nEl restaurant tritón ens permet gaudir del millor de la cuina japonesa i autòctona\nAlfambra 16, BCN\nTel. 932 044 190\nde DL a DS de 13 a 15,45h\ni de 20,45 a 23,15h\nTancat, diumenges i festius\nPreu Mitjà: 40 a 60€\nAmb una trajectòria de més de cinquanta anys de qualitat gastronòmica i bon servei, el Restaurant Tritón és tota una institució a l'hora de fruir d'un àpat de qualitat a Pedralbes. el mejador disposa d'uns grans finestrals sobre l'acollidor jardí que envolta el restaurant i que, quan la temperatura ho permet, s'obren i permeten als comensals sentir-se com en un hivernacle obert a l'aire lliure.\nLa seva cuina uneix tradició i modernitat, amb plats basats en els productes més frescos de mercat, entre els quals destaquen els de peix i marisc. des de finals del 2014 han ampliat l'oferta amb l'anomenat "Fish Corner", un espai dedicat a la cuina japonesa basada en el peix cru.\nEn definitva, magnífiques i variades opcions per a tots els gustos.


Motos amb tecnologies úniques (I) – Anoia Motos | Concesionario oficial Yamaha en Igualada\nMotos amb tecnologies úniques (I)\nHome Info Motos amb tecnologies úniques (I)\nI això és una sort perquè, gràcies a Déu, al món de la moto l’evolució ha cessat des que es va inventar i cada pocs anys apareixen motos que revolucionen alguns conceptes i t’ofereixen noves formes d’entendre i gaudir la nostra passió.\nAvui dia són sistemes com l’accelerador electrònic (“ride by wire”, si prefereixes), controls de tracció, sistema IMU, que “controlen” la posició de la moto per ajudar a gestionar tota aquesta electrònica, ABS intel·ligents… Però hi ha altres tecnologies, detalls en alguns casos, que per unes o altres raons no s’han “popularitzat”; no han passat a formar part de l’equipament de molts models sinó que, pràcticament, són “senyal d’identitat” d’un només model o marca. És el cas del canvi DCT de Honda, el sistema d’alerta de proximitat de BMW o, fins i tot, alguna cosa tan sabuda i coneguda com el xassís autoportant de xapa estampada de les Vespa. Sense que siguin totes les que estan ni que estiguin totes les que són, vegem uns exemples de motos amb tecnologies úniques:\nLa Àfrica Twin és l’última Honda a equipar aquest sistema especial de transmissió que va aparèixer en la VFR 1200 fa ja gairebé vuit anys. Cap altra marca, ara com ara, ha seguit aquesta senda oberta per la marca japonesa i per això, si vols gaudir dels avantatges d’aquest canvi, hauràs de recórrer a Honda. És un sistema de canvi molt estès ja entre els cotxes, en aquest cas adaptat a la moto. Consisteix en una caixa del canvi que opera de forma automàtica o manual (tu ho selecciones) gràcies a l’automatització del canvi i a la seva tecnologia de doble embragatge (DCT: Dual Clutch Tecnology).\nEn un canvi “normal”. El moviment del cigonyal es transmet a la roda posterior a través d’una caixa del canvi i un embragatge. La caixa del canvi “enfronta” i posa en contacte els pinyons muntats en dos eixos, de manera que el moviment es transmeti través de dos d’aquests pinyons (els dos seleccionats per a cada marxa) aconseguint així diferents relacions de transmissió. L’embragatge serveix perquè aquests eixos del canvi es “parin” prou per poder engranar entre si altres dos nous pinyons i així canviar de marxa.\nEl canvi tradicional necessita que els dos eixos estiguin girant a la mateixa velocitat perquè la marxa entri amb suavitat, sense estirades ni “gratades” de pinyons. L’embragatge “desconnecta” el cigonyal del canvi i els sincronitzadors que el mateix canvi porta aparella la velocitat dels eixos, permetent aquest nou “enfrontament” de pinyons. Quan soltes l’embragatge, torna a arribar la força del cigonyal al canvi, transmetent-se de nou a la roda.\nHonda Àfrica Twin\nEl canvi de doble embragatge DCT porta dos embragatges. Un d’ells, cridem-li “embragatge A” va connectat a l’eix on estan muntats els pinyons de 1ª, 3ª i 5ª velocitat. L’altre, el “B”, va amb la 2ª, 4ª i 6ª marxes. Surts en primera i el canvi té engranada aquesta marxa i està funcionant amb l’embragatge “A”, mentre que el “B” està “agafat”; desconnectant el seu eix del cigonyal. Això permet que l’electrònica que gestiona el canvi mogui aquest eix “B” i porti la 2ª velocitat ja ficada en el canvi. Al moment en què precisa canviar a segona simplement canvia l’ús d’un embragatge per un altre. Resultat: el canvi es produeix sense estirades, sense caigudes de voltes ni espais buits d’embranzida.\nImagina’t ara que vas en quarta. Lògicament ara hi ha dues possibilitats: pot ser que necessiti ficar cinquena, si vas accelerant o tercera si vas a reduir. El canvi DCT és capaç de “detectar” si vas amb gas obert o tancat i, en funció d’això decidir si preselecció en l’eix “A” la marxa superior o inferior a la qual portes. D’aquesta forma, està preparat per canviar només connectant o desconnectant un dels seus dos embragatges. Aquest és el seu principal benefici, ja que lògicament s’aconsegueix una major acceleració i més suavitat. Tot això va gestionat de forma electrònica. D’aquesta manera tu ho controles a través d’unes lleves, sense necessitat de maneta d’embragatge -ja que ni tan sols hi ha- (el sistema “sap” que et vas a parar i que hi ha una marxa ficada i “agafa” els dos embragatges per tu). També és capaç de fins i tot canviar per tu: si vas accelerant, ficarà marxes quan facin mancada i les traurà quan calgui reduir. Però també et deixa que ho facis tu si vols. Així, és un canvi automàtic o manual, al teu gust, a cada moment.\nYamaha R1 – Cigonyal Crossplane:\nUna arquitectura de cigonyal que Yamaha va provar primer en les M1 de competició i que, vist el gran resultat, va decidir proposar en sèrie en gran part de la seva gamma més sport. Així, estrenat per la R1, avui dia pots trobar aquesta tecnologia també en les MT 09 i MT 07.\nEl cigonyal Crossplane de quatre cilindres és bastant fàcil d’entendre, si saps com és un cigonyal. En un motor de quatre cilindres normal els pistons pugen i baixen per parelles. Sol haver-hi dos a dalt i dos a baix al mateix temps, encara que només estigui un d’ells en la fase d’explosió. En qualsevol cas, aquesta arquitectura suposa que els quatre pistons estiguin al mateix temps en les seves carreres de pujada o de baixada o aturats: quan arriben al final de la carrera, tant a dalt com a baix, paren i canvien d’adreça encara que siguin milionèsimes de segon. És lògic, no? Aquest efecte de frenar i tornar a arrencar en les carreres ascendents i descendents té el seu efecte en la tracció. I el cigonyal Crossplane vol minimitzar aquest efecte. Com? Canviant la posició de les conquilles del cigonyal: en comptes de 180º entre una i la següent, només 90º, formant una manovella de quatre braços. Així, amb aquest cigonyal, mentre que un pistó està a dalt, un altre està a baix i altres dos estan just a meitat de carrera, en ple llançament, un en cada adreça. Amb això s’aconsegueix un millor tacte al gas, una tracció més uniforme i menors pèrdues de potència.\nKawasaki H2 – Compressor:\nUna altra tecnologia que sembla estar en qualsevol “compendio de rumors tecnològics” sobre el futur de la moto és el compressor d’admissió. I ha estat Kawasaki la que fa poc ha posat una altra vegada aquesta tecnologia en el “tapet de joc”. Després d’aquesta tecnologia, una antiga idea: els motors sobrealimentats. I sí, els sistemes de sobrealimentació més coneguts i difosos són els turbo compressors, alguna cosa que gairebé qualsevol cotxe modern dièsel empra i que en gasolina, i més en motos, va tenir el seu “auge i caiguda” en pocs anys, al voltant de l’inici dels 80.\nCom aconseguien cavalls aquells motors? És fàcil d’entendre: en un motor de tal cilindrada, si aconseguim ficar més gasolina, cremar més quantitat de combustible per cada explosió, aconseguirem més potència. Però no és qüestió d’ofegar-ho, aquesta gasolina ha d’anar barrejada amb aire per ser explosiva. Teòricament, com a mitjana, són 12 parts d’aire per cadascuna de gasolina la que ha d’entrar. És a dir, en aquest motor, en els seus cilindres hem de ficar més quantitat d’aquesta mescla per treure cavalls.\nEn els motors normals, no sobrealimentats, aquest gas entra “per aspiració” (d’aquí el de motors aspirats, en contraposició a motors turbo o sobre alimentats). En fase d’admissió, amb la vàlvula corresponent oberta, en baixar el pistó es produeix aquest efecte d’aspiració, com una xeringa en obrir-se. El núvol de mescla que aquesta “esperant” en el col·lector d’admissió es fica en el cilindre, es tanca la vàlvula i en pujar el pistó es comprimirà i explotarà. Si aconseguim “empènyer” aquesta mescla dins del motor sense que el pistó hagi d’aspirar-la, aconseguirem omplir més i millor aquest cilindre i, per tant, millorar l’explosió posterior. Com ho fem? Bufant aquesta mescla cap a dins. I la bufem amb un compressor que se situa en l’admissió. Aquest compressor pot tenir moltes formes (volumètric, turbo, Roots, etc) i moure’s de moltes maneres: gràcies als gasos de fuita, per corretges o engranatges, des del cigonyal fins a forma elèctrica.\nGeneralment, els sistemes més usats en temps moderns han estat els turbo compressors i els compressors volumètrics (compressor “G”, segons algunes marques que els van utilitzar). En els primers, una turbina interposada en la fuita es mou gràcies a la pressió d’aquests gasos. Mitjançant un eix mou una altra turbina que està en l’admissió i bufa la mescla dins dels cilindres. Lògicament, com més ràpid gira el motor, més gasos de fuita, més pressió en el turbo en el costat d’admissió, després més sobrealimentació. Com no sempre ni en totes les marxes t’interessa incrementar aquesta pressió, hi ha una “vàlvula de descàrrega” aquesta sobre pressió en algun moment donat: marxes curtes, o en reduccions de marxes, o retencions. Encara així: hi ha un “temps de resposta” entre que acceleres fins que es genera aquesta sobre pressió que empeny els gasos d’admissió, un temps que marcava el caràcter “difícil” del motor turbo.\nEl compressor volumètric no té aquests problemes. És un compressor que es mou gràcies al mateix cigonyal. Però té un altre problema: per generar sobre pressió “roba” potència al cigonyal. I la seva forma (no és una turbina, és un “caragol” amb làmines que “estrenyen” l’aire) no és capaç d’aconseguir els règims de pressió d’un turbo, després és inferior a l’hora d’obtenir potència i parell. En motos també va tenir la seva aplicació: recordes els Peugeot Satelis Compressor?\nKawasaki li va donar unes quantes voltes a l’assumpte. I van acabar inventant un sistema propi que sembla millor adaptat que cap a les motos: és un turbo en l’admissió, però mogut pel cigonyal, com un compressor volumètric. Porta una desmultiplicació de més de 9 a 1 (per cada volta del cigonyal el compressor gira 9 vegades) i, per descomptat, gestió electrònica de vàlvula de descàrrega. D’aquesta manera s’aprofiten els avantatges del turbo, menyspreant una part ínfima del potencial: amb un turbo “de debò” podrien treure’s més cavalls però més descontrolades.\nEs va presentar aquesta tecnologia en la impressionant H2: 200C V en la versió de carrer, més de 300 en la versió “R”; tot un desplegament per demostrar el potencial d’una tecnologia que, en cas de tenir continuïtat, serà aplicarà de formes més lògiques: motos de mitja cilindrada, lleugeres i econòmiques de fabricar que gràcies a aquest compressor “mitjà turbo” aconseguirien cotes de potència i parell només a l’abast de motos molt majors avui dia.\nDucati 1299 Superleggera – Xassís de carboni:\nEl xassís de fibra de carboni és d’aquestes tecnologies que des de fa anys suposen el somni recurrent de molts enginyers. S’han provat en competició, en motos especials, sempre amb resultats, si més no, poc clars, encara que sembla obvi que en competició s’hagués arribat a bons resultats si no hagués estat per uns reglaments molt restrictius.\nEn qualsevol cas, ha estat Ducati, en una moto de carrer, la que sembla haver arribat la primera a una tecnologia gairebé única en la seva genero, amb aquesta 1299 Superleggera: el xassís de carboni. Això sí, en aquest cas és probable que acabi sent una tecnologia que no només gaudeixi aquesta Ducati. BMW també va presentar a Milà una S1000 RR HP4 amb un xassís del mateix material. Però la Ducati és una realitat i la BMW encara un prototip. Pots anar-ten ara mateix al teu concessionari Ducati i comprar una Superleggera, però no amb la BMW. Això si, dóna’t pressa. Des del mateix dia de la seva presentació, segons Ducati, quedaven poques unitats per vendre d’aquesta “joia” única i exclusiva. I abans, pansa pel banc a comprovar el saldo, perquè si t’enxampa a final de mes és probable que t’enxampi malament pagar els 92.000€ que costa.\nTècnicament és bastant més complex del que sembla. El xassís d’una moto és una mica més que una estructura sobre la qual suportar tots els elements que la conformen. Suposa una sèrie de compromisos entre rigidesa i flexibilitat en diferents punts de la seva estructura, de manera que les seves flexions i esforços “acompanyin” a la dinàmica de la moto i ajudin al pilot a portar-la.\nAmb estructures d’acer o alumini hi ha suficient experiència i recerca per a fer-los cada dia més precisos, millors. Però amb materials com la fibra de carboni no ha de ser tan fàcil. Com et deia al principi, és una tecnologia que hem vist, des de fa molts anys, tant en competició com en prototips especials i en molts dels casos presentaven dos problemes: excés de rigidesa i fragilitat. Excés de rigidesa perquè el carboni, més dur que l’acer, com se sol dir, és més complicat de “gestionar” per aconseguir aquest grau de flexibilitat a certes zones que sí que ofereix el metall. I fragilitat perquè, malgrat ser dur per aguantar certs esforços, en uns altres és bastant feble: es perfora o es parteix davant certs esforços abans que el metall. Imagina’t fer un forat amb una broca, a què és més fàcil que en acer?\nEncara així, sembla que Ducati ho ha aconseguit: la Superleggera té un xassís no només suficient per aguantar les prestacions del motor Superquadro, sinó que aquest és una veuresió especial encara més potent; aconsegueix els 215 CV, sent també més lleuger.\nXassís, sufixassis, basculant, llandes, dipòsit de gasolina i crestallera són de fibra de carboni. Electrònica d’última generació i components de primer nivell conformen la Superleggera. Més cavalls, més equipament, menys pes i 92.000 €. No només tens un xassís de tecnologia única, sinó que et compres el més sofisticat i eficaç que ofereix el mercat avui dia.\nNo hi ha dubte, BMW ha estat sempre una marca capdavantera en això d’innovar amb tecnologies diferents. Tenen, a més, l’avantatge de ser una marca de cotxes de luxe, la qual cosa implica que la recerca i desenvolupament necessari per a part d’aquestes tecnologies ja s’ha realitzat i es tracta només d’aplicar-ho a la moto.\nEn aquest cas es tracta d’un element de seguretat molt interessant i que efectivament arriba des del món de l’automòbil. És el sistema de Trucada d’Emergència: la moto detecta, mitjançant un sistema de sensors i acceleròmetres, que has tingut un accident i, automàticament, truca per telèfon alertant d’això i informant de la seva posició exacta mitjançant el GPS del telèfon connectat. També et permet cridar tu mateix si pots: en la pinya dreta hi ha un polsador per cridar, un petit micro i un alta-veu.\nSuzuki SV 650 – “Easy Start”:\nQui sap, millor que la teva moto, com arrenca millor el motor? Això és el que fa el sistema Easy Start de Suzuki, que pots trobar en gran part de la gamma 2017 de la marca. Estrenat en la SV 650, les noves GSX-R ho adopten, igual que les V-Strom 650 i a poc a poc de ben segur que anirà arribant a la resta de la gamma. És alguna cosa coneguda fa anys en les marques de cotxes: una sola pulsació del botó d’arrencada serveix per engegar el motor, sense que faci mancada mantenir el botó premut. Després d’aquesta simple pulsació, el motor d’arrencada gira fins que s’engega o fins passat el temps que el sistema considera necessari. A més ell solament decideix la gasolina que cal ficar o no, en funció de la temperatura i d’altres paràmetres. Així és més difícil ofegar la moto i, a més, es protegeix la bateria d’un excés de descàrrega si no va a arrencar.\nComplementat amb ell, encara que en un sistema independent, Suzuki està muntant el “Low Rpm Assist”: si soltes l’embragatge sense obrir gas, el teu SV 650 (V-Strom 650, GSX-R 1000 i unes altres en la gamma ’17) accelera el just per sortir sense que es cali o pegui estirades.\n<< Manteniment preventiu de la teva moto\nITV per a motos: Passa-la a la primera >>


Els CDR criden a mantenir la mobilització i exigeixen al Govern que desobeeixi la sentència i trenqui amb l'Estat La República\nACN Barcelona.-Els CDR criden a mantenir la mobilització permanent i exigeixen al Govern i als partits compromesos amb l’autodeterminació que desobeeixin la sentència, trenquin amb l’Estat i facin front comú […]\nACN Barcelona.-Els CDR criden a mantenir la mobilització permanent i exigeixen al Govern i als partits compromesos amb l’autodeterminació que desobeeixin la sentència, trenquin amb l’Estat i facin front comú per avançar cap a la república. Al seu parer, ara és l’hora de la desobediència civil, però també de la institucional. “Només desafiant l’estat repressor des de tots els fronts aconseguirem la llibertat del país i dels ostatges”, continuen un comunicat. També demanen que la violència no sigui una excusa per deixar de sortir al carrer, i asseguren que l’única que s’ha pogut veure les darreres hores és l’exercida per la policia. En aquest sentit, demanen la dimissió del conseller d’Interior i que Policia Nacional i Guàrdia Civil marxin de Catalunya.\n“No caiguem en la trampa d’aquells que ens volen desmobilitzar amb el fals argument de la violència”, han apuntat. Els comitès adverteixen que ha començat un “camí de no retorn”, amb una “vergonyosa” sentència que “va encendre l’espurna” i una “violència policial que ha portat la flama”.Alerten que han sortit al carrer per quedar-s’hi, i animen a continuar amb la mobilització permanent. “Després de dos anys de repressió, de l’ajornament polític del mandat de l’1-O i de veure com el règim del 78 es reforça sense aturador nosaltres ja no podem més. És just ara quan comencem a poder-ho tot”, subratllen.


Riba-roja inclou clàusules socials i ambientals en el 80% dels contractes per afavorir l’ocupació i la sostenibilitat – tucomarca.com\nHomeCamp de TúriaRiba-roja inclou clàusules socials i ambientals en el 80% dels contractes per afavorir l’ocupació i la sostenibilitat\nL’Ajuntament de Riba-roja de Túria ha introduït clàusules socials, ambientals i econòmiques en el 80% dels nous contractes públics derivats de les licitacions municipals al llarg del present mandat amb l’objectiu d’afavorir factors importants com la sostenibilitat, la creació d’ ocupació especialment entre els aturats de llarga durada i segments socials amb major dificultat així com l’ús d’energies renovables en els processos de producció de les empreses.\nL’equip de govern de Riba-roja -format pel PSPV, Compromís i Esquerra Unida ha apostat per la inclusió d’aquest tipus de criteris per adaptar-se a les exigències que en matèria ambiental, ocupació i desenvolupament sostenible demanda cada vegada la societat actual al temps que s’ofereix una resposta adequada a les mancances que patia la localitat des de fa anys davant els reptes del futur.\nLa proposta ha tirat endavant amb els vots del propi equip de govern de Riba-roja de Túria i de Ciutadans mentre que el Partit Popular i Riba-roja Pot han apostat per l’abstenció. Aquest sistema suposa en la pràctica una innovació en la gestió de les organitzacions orientades a incrementar la competitivitat de les mateixes així com el foment del desenvolupament sostenible i de l’economia social.\nAls criteris socials i ambientals que l’Ajuntament de Riba-roja de Túria ja està aplicant en el 80% dels seus processos de licitació de contractes cal afegir altres paràmetres com els drets humans, el comerç just, les pràctiques de treball i ocupació òptimes – com la diversitat, la igualtat de gènere, la salut o el benestar dels empleats-, la sostenibilitat ambiental en la biodiversitat, la lluita contra el canvi climàtic, l’ús eficient dels recursos naturals o prevenció de la contaminació, sense oblidar la transparència i la lluita contra la corrupció.\nEl pla municipal de Riba-roja contemplarà una contractació pública socialment responsable amb una regulació per reservar contractes a centres especials d’ocupació i empreses d’inserció amb les condicions i requisits establerts per la Comissió europea. A més, una gestió responsable dels recursos humans buscarà afavorir la implantació del teletreball en aquells llocs de l’ajuntament que no suposin funcions d’atenció al públic, amb una flexibilitat i racionalització d’horaris, la conciliació familiar, personal i professional.\nFinalment, aquesta iniciativa consistorial accentuarà la seva aposta en mesures de modernització i millora en la qualitat dels serveis, una gestió més eficaç amb l’ús de tecnologies de la informació, la reducció o supressió de càrregues administratives, una racionalització i simplificació dels processos per abundar en una major celeritat, eficàcia i eficiència. Per a això, el portal de la transparència incorporarà memòries anuals de sostenibilitat o responsabilitat social.\nNo obstant això, alguns criteris ja es tenen en compte en les empreses com una igualtat entre homes i dones, una major contractació de dones en sectors amb major presència masculina, aquelles amb dones en llocs de responsabilitat, la contractació de dones víctimes de violència de gènere o aquelles amb una dificultat d’accés al mercat laboral o les que aposten per la conciliació laboral i familiar.\nL’alcalde de Riba-roja de Túria, Robert Raga, ha destacat “el caràcter innovador per a la modernització de l’ajuntament que tots volem per als nostres veïns i, per això, hem de continuar el mateix camí que vam començar a caminar fa mesos, no s’ha d’oblidar que som pioners a la comarca del Camp de Túria i en moltes comarques valencianes “.\n267.650 brossa blocat per l'Akismet


Memòries veïnals a l'espai públic – Polièdrica\nSENYALEM LA MEMÒRIA. TERRITORIS OBLIDATS A LA MEDIATECA DEL RAVAL\nEspai de trobada proposat des d’IDENSITAT (dins de la seva residència a l’Arts Santa Mònica i en el marc del projecte TRANSLOCACIONS. Experiències temporals, pràctiques artístiques i contextos locals) per parlar sobre la recuperació de la memòria al barri del Raval de Barcelona a través de la proposta de “Senyalem la memòria”.\n“Senyalem la memòria” és un projecte de col·laboració entre la plataforma Territoris Oblidats/PMU i la Mediateca del Raval (impulsada des de Ravalnet) que té l’objectiu de fer visibles les memòries de veïns i veïnes a l’espai públic.\nDates: Dimecres, 20 de maig de 2015.\n17:30h: passejada amb punt de sortida a la Plaça Salvador Seguí, davant de la Filmoteca de Catalunya.\n18:30h: conversa al Centre d’Arts Santa Mònica. Les Rambles 7. 08002 Barcelona.\nA càrrec de: Territoris Oblidats i la Mediateca del Raval.\nCol·labora: Escola Massana, Institut Tarradell i els projectes “Càpsules de memòria” de la Mediateca del Raval i microRavals, projecte de mediació en el context del cicle “Trets enmig del concert” del Centre d’Arts Santa Mònica.\nEn el marc de: residència d’IDENSITAT a l’Arts Santa Mònica en el marc del projecte Translocacions.


Quan la independència és un mal negoci, cal silenciar el #11s2012 ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dimecres, 16 de juny de 2021 16:06 h\nComunicació Última actualització Diumenge, 2 de setembre de 2012 13:00 h\nEls mateixos mitjans de comunicació que es van abocar a informar sobre un 15M perquè sabien que no canviaria res, ara silencien el moviment independentista perquè saben que ho pot canviar tot\nEl moviment dels anomenats indignats del 15M va omplir pagines i més pagines i inspirar reportatges als mitjans de comunicació catalans. Es van afanyar a escriure i parlar sobre els indignats, conscients que el seu moviment no inquietava el poder i que no anava al moll de l’os -el dret a l’autodeterminació- i a més, vetava qualssevol deriva en aquest sentit, perquè la indignació “parlava espanyol”. Malgrat l’evident curt recorregut del moviment social, els grans mitjans de comunicació del país li van dedicar màxima atenció, però els fets els acaben delatant, els mateixos mitjans que van abocar-se a informar sobre el 15M, ara silencien el moviment independentista, i tant sols li dediquen espais a tall d’anècdota, o omplen el mitjà d’opinadors contraris a la independència desvirtuant el moviment #11s2012.\nEl Periódico: la pela és la pela\nLa Vanguardia i el Periódico amb #11s2012\n#11S2012, El Periódico, La Vanguardia\nEl Periódico i La Vanguardia superats per la centralitat política de l’independentisme\nNomés cal mirar aquests dos diaris, els dos amb més presencia a Catalunya, per veure que el moviment independentista els hi provoca urticària i de la forta. La Vanguardia d’aquest diumenge, un silenci absolut a les seves pagines de política, una complet silenci en el diari del Grup Godó que demostra sense cap mena de dubte l’enorme preocupació que tenen davant l’augment de les posicions independentistes, que ara sí, els estan ocupant la cobejada centralitat política.\nEl mateix cas passa al segon diari en lectors a Catalunya, El Periódico, especialista en dedicar pagines i pagines al moviment del 15M, ara informa poc i esbiaixadament sobre el #11s2012, quan ho fa, llença brutícia o mostra el #11s2012 com una anècdota, un fet de quatre independentistes.\nAixò si, al diari li ha agafat un brot patriòtic i en la mateixa pagina on informa de passada del #11s2012, apareix un anunci publicitari del diari que pretén fer negoci a costa dels catalans. Amb el títol “Omplim Catalunya de senyeres” fa l’anunci que el proper dissabte 8 de setembre amb el diari hi haurà la oportunitat de comprar una senyera per un mòdic preu de 9,95.-€. És la seva aportació a la diada, amb aquesta acció ho explica tot, se’ls veu el llautó de mala manera. El cap pensant de can Periódico ha decidit que vist el panorama, si hi ha Diada que sigui amb senyeres, i a més que en puguem fer negoci. Oferir una senyera per quasi 10.-€ és una pressa de pel, a menys que el seus beneficis vagin a una causa justa.\nTV3 s’ha de posar les piles\nSí, la nostra té molta feina per endavant, avui la majoria d’espectadors de TV3 volen una aposta encara molt més acusada en favor d’un Estat Propi, aquest és avui en dia la centralitat política, el país ha crescut i la majoria dels ciutadans pensen ja en mentalitat d’estat lliure, i això falla masses vegades a la nostra televisió.\n4 de setembre de 2012, 17.49 h\nEls vaig tenir uns dies acampats el primer any, i puc assegurar que parlaven el castellà i quan van marxar van quedar plegatines enganxades a terra de la bandera espanyola. Jo penso que anaven buscan a tothom, i molts és van unir, però tinc entés que aquesta plataforma rere esta la Rosa Diez, de UPyC, Ciudadanos. I és possible que tinguin raó, ells buscan llençar per terra tant al PP com al PSOE. Jo un dia en vaig creuar amb un d'ells que no havia durmit a terra, no feia la cara, i anava... Llegir més\n3 de setembre de 2012, 23.56 h\nNo era aquest el teu currículum?\n3 de setembre de 2012, 22.46 h\nUn nou atac del Directe cap als indignats ple de falsedats, mitjes veritats i pixades fora de test. Em torneu a decebre.\nEl 15M és un moviment que dura des de fa un any i mig. Encara ara está durant, de manera que és impossible que no se n'acabés parlant en algun moment, sobretot quan reuneix mig milió de persones a Plaça Catalunya (per cert, hi havia estelades però ni una bandera espanyola, o com a mínim jo no en vaig veure cap).\nL'11S2012 encara no ha arribat. De la mateixa manera ... Llegir més\n3 de setembre de 2012, 20.28 h\nPer aixó em vaig donar de baixa de La Vanguardia. Un diari "local" que no recull la realitat soci-política del seu país, és incomplert i em priva de la meva llibertat d'informació. Pobres! És pensen que estan agermanats amb el NY Times. És el principi de la seva fi. S'han convertit en funcionaris.\n3 de setembre de 2012, 15.51 h\n#13 Només recordar-te que el porteveu dels indignats a BCN, era un ex membre del partit ciudadanos, i que la majoria de comunicats van fer-se en castellano\n3 de setembre de 2012, 12.40 h\n#12 No saps ni de què parles. Quan el 15M era a Plaça Catalunya es van fer multitud d'assemblees i votacions. N'hi havia una que tractava sobre el dret a l'autodeterminació dels Pobles de Sàhara i del Tibet. La votació es va realitzar en segons. Quan va arribar ell torn del Dret a l'autodeterminació del Poble Català, la direcció de l'assemblea va boicotejar la votació (va sortir 500 a favor i 40 en contra) invalidant-la, van intentar allarga-ho fins a l'exasperació -15 dies jugant a l... Llegir més\n3 de setembre de 2012, 11.17 h\n#14 A veure quants espanyols traieu per Barcelona el 12-O:feixistes i militars colpistes:tal per a qual.\nCATALONIA IS SPANAIR ,UNNIM, CAIXA CATALUNYA & BONOS PATRIOTICOS GERONA\n3 de setembre de 2012, 11.03 h\nPERROFLAUTAS Y SEPARATISTAS, TAL PARA CUAL\n3 de setembre de 2012, 10.57 h\nEstic fins els collons de llegir com es menysprea al moviment del 15-M, i a sobre amb arguments falsos. Vosaltres sí que us heu de posar les piles, "Directe". I us ho diu un independentista.\n3 de setembre de 2012, 09.57 h\nl'independentisme reaccionari s'equivoca cerragant contra el 15M... en temes com aprofundir en la democràcia o l'autodeterminació dels pobles podriem trobar un gran aliat, però la dreta indepnendentista no li interessa que hi hagi una gran participació popular i que es puguin canviar coses que afectin als seus interessos econòmics... dins el 15 M hi ha independentistes, i gent que està a favor d'una democràcia real, i això inclou el dret a l'autodeterminació, i de fet un dels punts del... Llegir més


El govern català no descarta acollir-se al fons de liquiditat autonòmica per fer front als venciments\nEl govern no descarta recórrer al fons de liquiditat autonòmica per fer front a més de 5.000 milions de venciments en crèdits d'ara a finals d'any.\nTothom evita la paraula rescat. En diuen línies de crèdit, i arriben acompanyades de contrapartides elevades, en termes econòmics i de cessió de sobirania.\nTV3 21/07/2012 - 14.04 Actualitzat 22/07/2012 - 10.12\nEls mercats han donat l'esquena a Espanya i ni el pla de rescat ni el duríssim pla d'ajust aprovat pel govern espanyol semblen donar resultat. Totes les mirades apunten al Banc Central Europeu i creixen les crítiques davant la seva innacció. Les seves decisions no poden trigar però l'espera s'ha fet ja insostenible per a les comunitats autònomes, que es veuen abocades a demanar diners a l'Estat fins i tot sabent que les contrapartides són elevades, en termes econòmics, d'ajust, però també de cessió de sobirania.\nCinc comunitats, contra les cordes\nValència ha estat la primera a aixecar la mà i anunciar que recorrerà al Fons de Liquiditat Autonòmica, aprovat dijous pel Congrés, però cinc autonomies més podrien seguir les seves passes, entre les quals, Catalunya.\nNomés cal fer un cop d'ull als venciments que han d'afrontar en el queda d'any. València necessita més de 2.800 milions d'euros, i Catalunya, uns 5.700 milions. Andalusia, Castella-la Manxa, Múrcia i Balears també són examinades amb lupa per Hisenda i recorreran, amb tota probabilitat, al nou mecanisme de rescat financer. Entre totes cinc sumen més d'11.000 milions d'euros en venciments, però a aquesta quantitat cal afegir els deutes a proveïdors que han quedat fora de l'última línia de l'ICO. El fons, dotat amb 18.000 milions d'euros, podria ser fins i tot insuficient.\nEl fons de liquiditat es va crear el 13 de juliol amb una dotació de 18.000 milions d'euros, 6.000 dels quals provenen de les Loteries de l'Estat. És un mecanisme de caràcter temporal i voluntari al qual poden acollir-se les autonomies que requereixin liquiditat.\nAmb números complicats damunt la taula, reconeix l'executiu català, i la negativa per part de Madrid dels tan anhelats hispabons -instrument que hauria permès que Catalunya es financés en els mercats al mateix preu que el govern espanyol-, Andreu Mas-Colell ha de fer quadratures financeres per afrontar els venciments de deute de la Generalitat pendents per a aquest 2012.\nAquest tercer trimestre Catalunya hauria de saldar 959 milions d'euros, i a partir de la tardor, 4.796. Més de la meitat servirien per retornar els interessos dels bons patriòtics que va emetre l'any passat la Generalitat.\nAmb un escenari per a Catalunya d'accés difícil i car als mercats, el govern català no descarta acollir-se al nou fons de liquiditat autonòmica aprovat per Madrid, com ja ha fet el País Valencià després de mig any d'asfíxia financera.\nNoves i dures condicions\nNingú vol parlar de rescat autonòmic. El ministeri confirma que és una ampliació de les línies que fins ara hi havia hagut de l'Institut Oficial de Crèdit per a les comunitats, però que aquesta vegada anirà acompanyada de noves condicions. Es detallaven al BOE la setmana passada. Les comunitats que demanin la injecció espanyola hauran d'acceptar la supervisió de l'Estat fiscal i financera, passar comptes amb el govern central mensualment d'ingressos i despeses, descriure l'impacte econòmic que tenen les retallades aplicades i acceptar, si així ho decidís Madrid, noves mesures d'ajust.


Independència per tapar-ho tot - El triangle\nIndependència per tapar-ho tot\nMas eludeix contestar al Parlament sobre les polítiques socials del projecte polític català\nTres vegades han preguntat els portaveus dels grups parlamentaris al president de la Generalitat, aquest dimecres durant la sessió de control del plenari, sobre el contingut referent a les polítiques socials del projecte polític català. Mas ha replicat amb una pregunta: “Aquest país té instruments i capacitat per ser millor?“.\nArtur Mas ha establert el seu full de ruta del procés que ha de dur Catalunya a esdevenir un nou estat d’Europa. Llista unitària amb un clar propòsit independentista. Però cap paraula sobre el futur social del país. Des de la CUP, Quim Arrufat ha estat el primer en qüestionar l’agenda presidencial: “No avancem cap a la independència des d’un club de golf“, ha recordat a Mas.\n“Vivim una situació d’emergència social i democràtica. No s’esperi a l’any que ve per explicar els temes socials. Actuï ara”, li ha demanat Joan Mena, d’ICV-EUiA. “Només la seva conveniència és la que està en joc. Encara no sé veure on ens porta. Cap línia de fons de l’acció de govern”, ha dit des de la bancada socialista, Miquel Iceta.\n“Hem posat més diners que mai a la PIRMI. I el mateix en matèria d’habitatge. Abans hi havia molta perdigonada, ara ho hem concentrat”, ha estat la rèplica defensiva del president, qui no ha avançat els continguts socials que han de marcar l’agenda del projecte polític català.\nPrevLa Generalitat beneficia els capitals forans\nMato i Rajoy: la posada en escena


Fanfic Dragon Ball Multiverse, la novel·la - Part 1, Capítol 4 - DBMultiverse\n[ «« ] [ « ] Capítol 4/144 [ » ] [ »» ]\nEls records de les imatges dels fets a la Sala de l’Esperit del Temps van pintar un somriure al rostre d’en Vegeta:\n—Només hi ha una manera de comprovar si encara ets el més fort de tots nosaltres, Gohan!\nAquest últim respongué, somrient:\n—De cap manera, Vegeta. Jo no sóc com el meu pare. A mi no se’m provoca fàcilment. Assistiré com a espectador.\n«Espero estar a l’alçada del mestre Goku —pensava l’Ub—, i arribar impressionar també a en Gohan i al senyor Vegeta».\nPercebent un possible nerviosisme, en Goku posà una mà tranquil·litzadora a l'espatlla del seu deixeble:\n—No pateixis. Serà memorable. Estic convençut que t’esforçaràs de valent i que ho faràs molt bé.\nL’Ub notava que la sang li pujava a les galtes:\n—Faré tot el que podré.\n—On és l’avi Satan? —preguntà la Pan—. No ha vingut...\n—Podries anar a veure’l i preguntar-li directament —proposà en Goku.\nLa Pan es redreçà amb entusiasme:\n—Ho sento, Pan, vés-hi sola aquest cop. He d’anar a veure algú abans de marxar a aquest torneig.\nLa Videl ja havia fet tard. Des que era molt petita, la Pan sabia desentendre’s ràpidament de les situacions quan a ella li convenia. S'enfilava cap a Ciutat Satan a tota velocitat. Normalment li hagués molestat que el seu avi no volgués acompanyar-la, però, en aquella ocasió, estava contenta d’anar a buscar el seu altre avi.\nEn Gohan va envoltar les espatlles de la Videl amb un gest ple d'afecte per tal de reconfortar-la:\n—No pateixis. Tornarà en unes hores... A aquesta velocitat, ningú no la podrà perseguir! No hi ha cap perill...\nLa jove dona esbossà un somriure:\n—Ho sé, però això no treu que no hagi de demanar-nos permís... encara és una nena.\n—Ens veiem demà al matí! No marxeu sense mi, eh?!\nVa desaparèixer tan ràpid que el pobre Ub no va tenir temps a reaccionar:\n—Eh?! Mestre Goku...\nEra obvi a qui s'assemblava la Pan! Tal com era habitual, el seu avi acabava de marxar sense previ avís cap a una destinació que només sabia ell. Quantes vegades l’havia vist marxar de casa, la Chichi, durant dies o setmanes? Fins i tot, anys! Des que s'havien casat, la Chichi va decidir deixar de preocupar-se per això. Al cap i a la fi, sempre tornava... fins i tot quan moria.\nLa Bulma va trencar el silenci que havia suposat la sobtada marxa d’en Goku:\n—Bé, jo no vindré amb vosaltres, però encara puc fer alguna cosa útil... M’imagino que aquest torneig no serà bufar i fer ampolles... Us fabricaré roba resistent.\n—Com per al Joc d’en Cèl·lula? —preguntà en Vegeta.\n—Justa la fusta. Segurament m’hi estaré una part de la nit però prefereixo que estigueu ben equipats.\nLa Chichi va arrufar les celles:\n—No necessito que et preocupis pel meu marit! Ja té tot el que necessita a casa... Gohan! Vés a casa a buscar la roba del teu pare, ja que és capaç de marxar sense!\n—Ja hi vaig.\n—Espera, jo vinc amb tu —digué la Videl.\n—Goten, hem de trobar un lloc desert per entrenar-nos tota la nit! —digué en Trunks subtilment.\n—Quina bona pensada —opinà el seu millor amic.\nEn Gohan, la Videl, en Goten i en Trunks, van marxar alhora en direccions diferents, deixant sol a en Vegeta com a únic representant Saiyà...\n—T’has quedat solet —va constatar en Cor Petit fitant-lo.\n—I què?! M’importa un rave!\nAmb malícia, la Bulma es va apropar per repenjar-se a la seva espatlla:\n—Em portes a casa, estimat?\nAmb un sospir, en Vegeta es va girar:\n—Si insisteixes... I tu, Bra?\n—Faré servir una càpsula i aniré a Ciutat Satan.\n—Com vulguis —remugà en Vegeta.\nQuan la Bulma li va haver donat un avió càpsula a la seva filla, es va deixar agafar pels braços d'en Vegeta tot aferrant-se i arraulint-se lànguidament contra ell:\n—Saps què? Tinc la intenció d'aprofitar la nostra darrera nit abans no marxis...\n—Quina dona més ordinària! No diguis aquestes coses davant de tothom!\nEn Vegeta s’enrojolà una mica i va marxar ràpidament...\nKame House. Per a molts, inclosa la Bra, és un lloc aïllat, buit i sense interès. D'altres ho consideren un petit paradís càlid per fer trobades. D'altres, simplement, hi viuen.\nDes de feia un o dos segles, en Mutenroshi vivia en aquella petita illa. Passava el temps pescant a sobre de la seva tortuga Umigame i, especialment, admirava les noies que sortien per la televisió fent gimnàstica quan no tenia els nassos literalment dins d'una revista amb imatges molt suggerents. No havia canviat gens ni mica, ni tan sols després de l'arribada d'en Goku i d'en Krilin, ni quan aquest s’hi va instal·lar definitivament amb la seva dona A-18, ja feia vint-i-cinc anys.\nQuan en Goku va arribar a l’illa gràcies a la seva teletransportació, immediatament va escoltar en Krilin i en Mutenroshi discutint el mateix tema pel qual havien debatut durant dècades.\n—No, de cap manera —deia el millor amic d’en Goku.\n—No vull que em donis ordres, trapella, sóc el teu mestre i m’has de respectar —replicà el Follet Tortuga tirant perdigons.\n—Ja fa temps que et vaig superar.\n—Això no és cap excusa! Sóc molt més vell i per això m’has de respectar!\nEl vell es va redreçar sobtadament en veure que el guerrer acabava d'arribar:\nEn Krilin es va girar, sorprès:\nEl Saiyà va passar pel marc de la porta de la Kame House amb un somriure ben gros tal com era habitual en ell.\n—Hola, nois —digué alçant la seva mà.\nEn Mutenroshi havia notat la seva presència. Era una qüestió d'hàbits. Quant a en Krilin, per contra, de vegades li mancava vivacitat. A partir del seu matrimoni i, sobretot, des del naixement de la seva filla, ja no adoptava l'actitud de vigilància permanent que li permetia d'estar pendent del que succeïa al seu entorn a fi de detectar possibles perills.\nEn Mutenroshi era més feliç que un gínjol i no li va importar retreure-li al seu antic deixeble:\n—Has vingut a comprovar si encara sóc viu?\nUn gran somriure il·luminà el visatge d’en Goku:\n—Per resumir-ho, participaré en un torneig entre diferents universos. Això m'ha fet venir al cap els primers torneigs. He vingut per saber si en Krilin hi estaria interessat.\nEl seu vell amic el mirà amb interès:\n—Un moment, espera. Primer, dóna’m més detalls. De què tracta, aquest torneig?\n—A mi també m’interessa saber-ho —digué el Follet Tortuga.\nSense cap més alternativa, en Goku s'aplicà a explicar-los de la millor manera possible el pocs detalls que sabia sobre aquesta futura aventura.\nEn Krilin, amb els braços encreuats, va reflexionar durant uns instants.\n—L’idea d’aquest torneig és realment interessant! —digué el mestre de les tortugues—. No obstant, el nivell podria ser molt elevat.\nEn Krilin va esdevenir una mica més seriós:\n—Això és massa per a mi! Fa molt de temps que no m’entreno... i he perdut nivell... De totes maneres, us puc acompanyar! —digué feliç finalment.\nUna veu femenina es va fer escoltar:\nLa Maron acabava d'arribar amb la seva mare. Totes dues eren realment maques i vestien amb molt d’estil. Fins i tot era un estil una mica massa rebel per a l'A-18 d'aquella època. Si més no, la seva bellesa no anava en relació amb la seva edat. Aquest era un avantatge de ser un androide.\n—Pare —digué la Maron—, em vas prometre que aniríem de compres. No pots marxar!\n—Des de quan t’interessa tant anar de compres? —l'interrogà el seu pare.\n—Sempre que hi ha rebaixes!\n—Ah, me n’havia oblidat completament.\nEn Krilin mirà, preocupat, en Goku:\n—M’hauria agradat venir... però...\nEn Goku, comprensivament, va posar una mà a l’espatlla del seu amic moix:\n—No pateixis, Krilin, ja t'informaré de tot plegat quan torni.\n—Serà, com a mínim, tan impressionant com el Joc d’en Cèl·lula, oi?\n—Pots pujar-hi de peus! —respongué en Goku somrient àmpliament mentre la Maron i l’A-18 estaven fent altres coses—. Estic impacient...\nVa esguardar la seva mà tot tancant-la en forma de puny amb un gest ple de força abans de reportar els seus ulls sobre en Krilin.\n—Això em recorda al nostre primer torneig. Te’n recordes?\n—És clar... Quina nostàlgia... Sobretot quan...\nI durant llargues hores, els dos amics recordaren el passat. A mida que passava el temps, van convidar a en Goku a menjar i a dormir a la Kame House. En Mutenroshi s’uní a la nostàlgica conversa que va durar fins ben tard...\nA quilòmetres de la Kame House: Ciutat Satan.\nEn contraposició a l'illa desèrtica, a la ciutat predominaven els gratacels, els cims dels quals eren, normalment, arrodonits. Ciutat Satan va ser anomenada d’aquesta forma després de la hipotètica victòria del pare de la Videl contra en Cèl·lula feia vint-i-set anys. Òbviament, només uns pocs privilegiats sabien la veritat. Unes poques persones, incloent en Bu.\nEn aquella època, l’heroi de la Terra ja s’havia retirat. De fet, es sentia cada vegada més vell. Freqüentment es queixava del mal d’esquena. Aquell dia no era pas una excepció. Quan la Pan va arribar a casa seva, situada al centre de la ciutat, el seu avi va demanar a en Bu que utilitzés un dels seus trucs per alleugerar-lo.\nLa nena va tirar-se al seu coll. I després, sense parar de xerrar, va explicar tots els detalls del torneig transuniversal. Estava extasiada per participar en un esdeveniment com aquell. En Satan no ho acabava d’entendre ja que la història dels Vargues li semblava una invenció. Però, al cap i a la fi, la història dels Saiyans també li semblava inversemblant. No obstant això, el somriure de la Pan mentre parlava, revelava els seus sentiments. Aquest bell entusiasme el complaïa i es va dibuixar un somriure sota el bigoti del Campió... un somriure que es va esvair súbitament quan va descobrir el motiu real de la visita. Un silenci d'uns quants segons s'instal·là abans que el seu avi no pogués reaccionar.\nEs va aixecar vívament i es va posar les mans a l’esquena amb una ganyota:\n—Aaaaaaaah, la meva esquena! Una altra vegada! És cada cop pitjor! Aaaah... no pot ser... Crec que no podré anar-hi... Quina vergonya!\nLa Pan estava decebuda:\nEn Bu, sostenint una piruleta, va posar una mà sobre el vell:\n—No és greu... Et cuidaré...\n—I tu no vols venir al torneig? —li preguntà la Pan.\nUn altre instant de silenci. En aquell moment, en Bu, somrient com un babau, s'imaginava com el guanyador, amb l’idea de demanar una galàxia sencera de llaminadures per a ell sol. Una veu el va treure de la seva fantasia:\n—La seva comanda, senyor.\nEl servent, que anava vestit tot de blanc, acabava d'entrar i es va inclinar lleugerament.\n—Les meves llaminadures?\n—Sí, senyor, tres camions plens de llaminadures —confirmà el servent.\nA la Pan li era evident que en Bu no assistiria al torneig, finalment. Mentre en Bu començava a devorar les llaminadures, la Pan li va preguntar a en Satan si no havien rebut la visita d’un robot.\n—Doncs... —va fer després d'un instant de reflexió—. Ens pensàvem que era un nou tipus de càmera o d’espies que ens volien gravar. En Bu ho ha transformat en xocolata i s’ho ha menjat...\nEn Bu tornava a sorprendre a l'adolescent.\nL’endemà, en Son Goku ja estava llest per marxar. Encarava, pensatiu, la immensitat de l’oceà quan en Krilin, acompanyat de l’A-18, se'l va unir per esperonar-lo per última vegada.\n—Hi haurà recompensa? —preguntà l’androide.\n—Un desig de les Boles de Drac... —respongué el Guerrer de l’Espai.\nEn Krilin dirigí una mirada perplexa a la seva dona:\n—Que hi estàs interessada?\nSomrient, es va girar i va tancar els ulls:\n—Ja tinc tot el que necessito.\nDelicadament, va fer un petó a la galta a d’en Krilin abans d’entrar a la casa, deixant enrere aquell homenet, les galtes del qual s’havien tornat escarlates.\nAmb un gran somriure, en Goku va col·locar dos dits al seu front tot mirant el seu amic:\nEn Krilin somrigué aixecant un dit polze victoriós:\n—Confio en tu... t’enduràs la victòria!\nLa imatge del somriure de confiança d’en Goku mentre desapareixia instantàniament, va estovar el cor d’en Krilin.\nEren les deu del matí quan la calma habitual del santuari d’en Dende, el Déu de la Terra, fou interrompuda. En Gohan i la Videl havien arribat uns minuts abans volant xino-xano. El semisaiyà científic duia una maleta amb roba a dins per a ell, el seu germà Goten, i el seu pare.\nEn arribar a can Dende, van començar xerrar tranquil·lament tot caminant mentre esperaven.\nL’arribada de la Bulma i en Vegeta els sorprengué... el Príncep dels Saiyans havia deixat que la seva muller el portés amb avió, cosa que no era gens habitual.\nEn Vegeta va ser el primer a sortir de l’aparell amb el seu posat arrogant i amb els braços encreuats. La Bulma va aparèixer immediatament després d'ell tot injuriant-lo... amb una petita maleta grisa a la mà:\n—Vegeta! Et recordo que te l’has d’emportar! No sóc la teva criada...\n—No ho necessitem! —grunyí el Príncep dels Saiyans.\n—Vegeta! —cridà la dóna dels cabells blavosos -en aquella època alternava diferents colors i tallats de cabell a la moda-.\nVa cedir abruptament amb una expressió de contrarietat:\nAquella disputa pública l’havia avergonyit i, endemés, sabia com era de tossuda la Bulma...\nVa agafar, amb un gest brusc, la maleta que contenia les càpsules que havia fabricat la Bulma, la qual cosa la va sobresaltar. Immediatament, es va dirigir amb un pas viu vers el fill del seu gran rival:\n—Gohan, tinc una feina per a tu —li digué un cop ja era a prop d’ell.\nEn Gohan estava un pèl sorprès:\n—Ocupa-te'n tu —ordenà en Vegeta col·locant-li la maleta a les mans.\n—Vegeta! —cridà la Bulma des de lluny—. Què et penses que fas?\n—Aquest nano no hi participa —contestà en Vegeta tranquil·lament girant-se cap a la seva dona—. Que la porti ell!\n—Ve – Ge – Ta!\nEn Gohan posà la seva mà a la nansa de la maleta per agafar-la:\n—No passa res, Bulma, no em molesta pas...\n—Sempre ets massa amable —digué en Cor Petit al seu antic deixeble.\nEn Gohan respongué amb un somriure i amb un alçament de cella per assentir.\nEn Vegeta, desitjós de canviar de tema, es queixà en veu alta:\n—En Trunks no té interès a marxar!\nLa veu greu i tranquil·la d'en Cor Petit va ressonar amb ironia:\n—Ha arribat fa una estona amb en Goten! Han anat a banyar-se...\n—Ah, d’acord —es sorprengué la Bulma—. Per primer cop a la seva vida ha matinat més que el seu pare...\n—Segur que ell no s’ha passat tota la nit...\nEn Vegeta va aturar-se de sobte... adonant-se que l’explicació del seu despertar tardà el posaria en un compromís... conclogué ràpidament tot grunyint lleugerament:\n—Els Vargues són aquí — informà en Cor Petit mirant cap amunt al mateix temps que les seves curtes antenes tremolaven.\nTots els guerrers van alçar la vista per observar com aterrava la nau dels Vargues i dels Namekians.


ELS CENTRALERUS | Lacentraldimpas\nL' Elena és ballarina, coreògrafa i pedagoga.\nA La Central imparteix les classes de dansa creativa, contemporani,\nJuntament amb la Neus i l'Ana Dávila porten el programa d'acompanyament per accedir a estudis professionals de dansa.\nL' Anna formada en hip hop a diferents escoles del Gironès i Barcelonès. Actualment compagina les classes de dansa amb el programa europeu per joves ballarins People Power Partnership, s’està formant en clàssic i contemporani, també ha fet tallers de modernjazz. Enguany a La Central dóna classes de dansa urbana.\nLa Neus, Masoneta.\nEl 50% de la Cia Impàs. Ballarina, coreògrafa i pedagoga.\nA La Central imparteix les classes de dansa contemporània per joves, ballet i contemporani adults intermig.\nJuntament amb l'Elena i l'Ana Dávila porten el programa d'acompanyament per accedir a estudis professionals de dansa.\nLa Romi, és instructora i professora de Ioga, Ioga per a l'embaràs i el post-part, Ioga per a nens. Massatge herbal tailandès per a l'embaràs, el part i el suport postnatal. Imparteix classes de Ioga Flow, Hatha Ioga, Vinyasa, restauratiu, Meditació & Ioga Nidra.\nA La Central facilita classes de Ioga especialitzades en la dona i les seves diferents etapes.\nL'Eli és instructora i professora de Ioga. A La Central imparteix les classes de Yoga Kids, Ioga suau i Ioga Move.\nUna delícia per tots tenir-la aprop.\nL’ Elena Martín, LA MACHANA és bailaora internacional i gestora cultural. A La Central ofereix les classes de Flamenc i Sevillanes.\nLa Ana, titulada pel conservatori de la Carmen Roche de Madrid,\na La Central dóna les classes de ballet joves intermig i adults.\nJuntament amb l'Elena i la Neus porten el programa d'acompanyament per accedir a estudis professionals de dansa.


Antoni Noguera assumeix el lideratge de MÉS i anuncia que vol treure tensió al Pacte\nEl nou coordinador dels ecosobiranistes insisteix que les primeres prioritats seran constituir-se com a partit i rearmar-se ideològicament\n4 min. Palma 29/11/2019 23:50\n651x366 Antoni Noguera assumeix el lideratge de MÉS i anuncia que vol treure tensió al Pacte / ISMAEL VELÁZQUEZ Antoni Noguera assumeix el lideratge de MÉS i anuncia que vol treure tensió al Pacte / ISMAEL VELÁZQUEZ\nLa IV Assemblea General de MÉS per Mallorca va finalitzar aquest divendres amb la proclamació del regidor de Cultura i Benestar Social de l’Ajuntament de Palma, Antoni Noguera, com a nou coordinador de la formació ecosobiranista. En total varen votar 262 persones, i Noguera va obtenir un 87% de suport (228 vots), segons un recompte que va tardar més del que estava previst.\nUna de les primeres manifestacions del nou dirigent ecosobiranista va ser sobre l’avantprojecte de llei educativa del Govern, contra el qual s’ha posicionat MÉS per Mallorca, amb la manca de blindatge del català com a principal objecció. Així i tot, Noguera va anunciar que vol treure tensió al Pacte, encara que sense renunciar a “qüestions tan importants” com la llengua pròpia. “És important desinflamar les tensions contínues que té el Govern. Hi ha d’haver diàleg, converses i interlocucions vàlides”, va comentar Noguera.\nEl nou coordinador ecosobiranista també va lamentar que “un govern d’esquerres que es tensiona contínuament dona una imatge que no és tan positiva com voldríem”. Sobre el català a l’escola, Noguera va afirmar que “és el principal emblema de la integració a les Illes Balears” i que “és imprescindible que sigui la llengua vehicular”. El regidor va aprofitar per recordar que el document d’Illes per un Pacte deia que “la llengua vehicular de l’ensenyament havia de ser el català, i no totes les llengües oficials de les Balears”.\nA més, Noguera va compartir l’argument del Govern sobre l’abast de la llei, que va més enllà de les qüestions lingüístiques. “Aquesta llei no és només un tema d’idioma. Som la comunitat amb més fracàs escolar i la llei també ha de revertir aquesta qüestió”. El coordinador ecosobiranista també anuncià que aprofundiran en la normativa “amb la comunitat educativa i els militants”.\nPel que fa al full de ruta de MÉS per Mallorca a partir d’ara, Noguera va indicar que és prioritari “constituir MÉS com a partit”, segons es va decidir a la ponència política que es va dur a terme el 23 de novembre, quan 87 dels 91 participants votaren a favor de l’esmena que el regidor va presentar amb Antoni Lluís Trobat, assessor del senador Vicenç Vidal. Noguera va destacar la importància que hi hagi “cohesió, unitat i sentiment de pertinença”.\nUn altre dels objectius dels propers dos anys serà el rearmament ideològic del partit, que va ser una de les cartes de presentació de la candidatura de Noguera. “Hem de dibuixar la Mallorca dels pròxims 20 anys al voltant de l’ecologisme polític, el sobiranisme inclusiu, un nou model econòmic, polítiques innovadores d’esquerres i el feminisme, una bandera importantíssima de la nostra organització”, va dir Noguera. A partir d’aquí serà el moment de trobar els candidats que lideraran les polítiques dels ecosobiranistes a les institucions. “La nostra idea és poder dedicar els dos darrers anys d’aquesta legislatura a les agrupacions i a preparar les eleccions”.\nL’estructura de MÉS\nSegons l’estructura del partit que es va aprovar a la ponència d’organització del passat 16 de novembre, hi haurà una permanent de set persones per als assumptes del dia a dia del partit. El nou coordinador presentà amb la seva candidatura els integrants d’aquest nou òrgan, els quals seran: el diputat Joan Mas Collet (secretaria d’agrupacions locals), l’exconsellera Ruth Mateu, Mateu Xurí, Catalina Inés Perelló (secretaria de finances), la regidora Neus Truyol i el també diputat Josep Ferrà (secretaria d’organització), a més de Noguera.\nL’executiva s’encarregarà de dur a terme els mandats de l’assemblea, i el consell polític s’ocuparà de desenvolupar la reflexió ideològica. A més, les joventuts del partit jugaran un paper important en aquesta nova etapa. Els integrants del consell polític seran Lila Thomàs, Tià Lliteras, Carme Gomila, Fina Tur, Xavier Bacigalupe, Marta Guijarro, Joan Font, Ferran Rosa, Catalina Socies, Biel Frontera, Bel Simon, Teresa Caimari, Xisca Mir, Josep Valero, Jaume Tomàs i Josep Mallol.\nLa nova executiva de MÉS per Mallorca estarà integrada per 32 persones: els 7 de la permanent; 8 representants del Parlament, el Consell de Mallorca, l’Ajuntament de Palma, un regidor d’un poble de més de 20.000 habitants; un regidor d’un poble de menys de 20.000 habitants, el president del consell polític i el senador autonòmic, a més de 17 persones triades individualment. Aquestes darreres seran: Agustina Vilaret, Antoni Verger, Aina Sastre, Miquel Oliver, Maria Ramon, Marta Carrió, Catalina Mas, Carles Gonyalons, Antoni Lluís Trobat, Joan Verger, Aina Amengual, Aina Maria Bernad, Rafel Sedano, Joan Llodrà, Jaume Alzamora, Anabel Riberas i Xisca Prats. La comissió de garanties, que decideix qüestions que no pot resoldre l’executiva, estarà formada per Dolors Forteza-Rei, Coloma Ferrer, Bel Nora i Lluís Segura.


Nova convocatòria d’Ajuts per a la realització de projectes de recerca etnològica a les Terres de l’Ebre, 2014\nFins ara s’han realitzat un total de 19 treballs de recerca sobre temàtiques molt diverses.\nEl Museu de les Terres de l’Ebre convoca dos Ajuts a la recerca etnològica, per un import màxim de 1200 euros. Destinataris: les institucions i entitats dels municipis i ens locals que formen part del Consorci del Museu. Les recerques han de ser originals, inèdites i sobre el patrimoni etnològic de les Terres de l’Ebre. Els projectes guanyadors disposaran d’un any de termini i comptaran amb el suport tècnic del Museu. El termini de presentació de sol·licituds finalitzarà el 30 de novembre\nUn any mes, a l’inici del curs escolar, el museu ha lliurat peces a l’Escola Superior de Conservació i Restauració de Béns Culturals de Catalunya per a la seva restauració en els tallers de Pràctiques de Materials Arqueològics durant el curs 2014-2015. Aquesta actuació s’inscriu en el marc de col·laboració, iniciada el 1998, entre el museu i l’Escola Superior de Conservació i Restauració de Béns Culturals de Catalunya per proveït de materials als tallers de pràctiques.\nEl passat mes de juliol el Museu de les Terres de l’Ebre i el Grup d’Estudi i Recerca del Patrimoni de Vilalba han signat un acord i han formalitzat el dipòsit dels béns patrimonials mobles del Grup d’Estudi i Recerca del Patrimoni de Vilalba dels Arcs, per a la seva custòdia i gestió en el museu. Es tracta de peces arqueològiques pertanyents a 11 jaciments diferents.\nEn la junta del Consorci del Museu celebrada el passat 4 d’abril s’ha aprovat la incorporació de l’ajuntament de Godall al Consorci del Museu. Prèviament la corporació d’aquest municipi va aprovar la sol·licitud el dia 5 de febrer. Amb aquest ja són 7 els municipis de la comarca del Montsià que formen part del Consorci encapçalat pel consell comarcal del Montsià i l’Ajuntament d’Amposta.\nAquests treballs constitueixen una fita històrica i obren un nou ventall de possibilitats per a la conservació dels insectes amenaçats. És la primera vegada a nivell mundial que es realtzen aquests tipus de treballs en una espècie de libèl·lula en perill d’extinció. Fins ara aquesta tècnica s’ha utilitzat a Catalunya amb animals de mida més gran com l’ós, l’àliga cuabarrada o tortugues, però mai fins ara amb invertebrats.\nEl Museu de les Terres de l’Ebre ha ampliat, per aquest 2014, el nombre d’acords de col·laboració per afavorir la difusió i el gaudi del museu per part dels socis de les empreses, institucions i associacions signants. De fet, s’ha duplicat el nombre d’acords de col·laboració de l’any anterior, superant ja la vintena. Els socis d’aquestes entitats podran gaudir, entre altres serveis, d’avantatges i descomptes en el preu de l’entrada ensenyant un document identificador a la recepció del museu.


I Jornada de Comunicació Política i Social / Blanquerna-URL – Lo Campus diari\nI Jornada de Comunicació Política i Social / Blanquerna-URL\nEl dia 29 d’abril, el Màster Universitari en Comunicació Política i Social de la Facultat de Comunicació Blanquerna-Universitat Ramon Llull (URL) organitza, en col·laboració amb l’Associació Catalana de Comunicació, Investigació i Estratègia Polítiques (ACCIEP) i l’Ajuntament de Barcelona, la I Jornada de Comunicació Política i Social.\nLa jornada se celebrarà a l’Auditori de la Facultat (c. Valldonzella 12) el 29 d’abril de 2013, de les 9.30 a les 19.00 hores. Philippe J. Maarek, professor de la Université Paris-Est Créteil (UPEC), obrirà la primera sessió de la jornada (Comunicació política 2.0) amb la ponència “Política 2.0: Noves formes de comunicació política i màrqueting polític digital” (la ponència serà en anglès sense traducció simultània).\nEn la segona sessió (Governança i lideratge), el cap adjunt del Gabinet del Vicepresident Econòmic de la Comissió Europea, Amadeu Altafaj, tractarà la temàtica “Governança i política global europea. De la presa de decisions a la comunicació”.\nLa tercera sessió (Ètica i comunicació política) anirà a càrrec del professor titular de la Facultat de Filosofia de la Universitat de Barcelona Josep Maria Esquirol, amb la ponència “El sentit de la política: consciència, resistència i entropía”.\nLa quarta sessió (Ciutadania i desafecció política) comptarà amb una taula rodona en què participaran els periodistes i professors del Màster Universitari en Comunicació Política i Social Francesc-Marc Álvaro, Albert Sáez i Toni Aira i l’exdiputada i professora de Dret Constitucional Montserrat Nebrera. ♦\nDia de vaga i mobilitzacions dels estudiants contra la futura Llei Estatal del Sistema Universitari ...


Respirar el verd - el blog d'educació d'UManresa\nPosted on 9 Març 2012 14 Març 2012 Author Estudis d'Educació Infantil 0\nL’escola comunitat d’aprenentatge Can Besora, de Mollet del Vallès escull amb molta cura el lloc i les propostes a dur a terme durant les colònies. Els nens i nenes de cicle mitjà es troben gaudint de la convivència amb els companys i companyes i del contacte amb l’entorn sota l’orientació d’educadors experts en natura.\nAmb els peus glaçats a l’aigua i el cap bullint de preguntes.\nUn esforç compensat\nCompartir totes les hores del dia, preparar i dur a terme activitats participatives conjuntament, menjar i dormir plegats, crea lligams molt més intensos dels que sorgeixen en situació habitual a l’aula. Enfortir les relacions entre els membres del grup afavoreix la dinàmica de funcionament intern del grup classe com a comunitat que comparteix l’objectiu d’aprendre.\nSortir amb qualitat\nEl contacte amb la natura es pot tornar tan puntual en ocasions a les nostres escoles, que cal escollir amb cura on sortim i com aprofitem el temps limitat del que disposem. No podem acceptar qualsevol activitat només perquè ens la fan uns altres ni té sentit limitar-se a reproduir a l’entorn natural el mateix que fem a l’aula, cal seleccionar amb atenció i apreciar en tot el seu valor els moments clau com aquest.\nA la realitat hi és tot\nEcosistemes, hàbitat, relacions entre éssers vius, canvi, diversitat, semblances i diferències, regularitats, propietats, funcions, restes i rastres, intervenció humana, sostenibilitat, respecte, pol·lució, mesures, comparació, observació, interpretació, curiositat, preguntes, hipòtesi,… Pot ser millor treballar a partir d’un llibre?\nObjectiu 8: Identificar els principals elements de l’entorn natural, analitzar la seva organització, les seves característiques i interaccions i aplicar aquesta anàlisi a diferents escales espacials i temporals.\nPrevious PostPlanificar per Competències\nNext PostLes Pràctiques dels Estudis d’Educació Infantil de la FUB


El blaugrana Xavi es treu mèrits en ple clam perquè li donin la Pilota d'Or - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl blaugrana Xavi es treu mèrits en ple clam perquè li donin la Pilota d'Or\nLa plantilla del Barça s'ha entrenat al complet aquest dijous, preparant el partit de dissabte contra l'Hèrcules. De fet, ha estat el primer dia en què Guardiola ha pogut preparar aquest partit, ja que dimecres els internacionals acabaven d'arribar de l'Argentina i només van fer uns quants exercicis físics. En ple debat sobre qui ha de guanyar aquest any la Pilota d'Or, Xavi Hernández ha aportat una nova visió: ell en donaria una per a cada posició del camp. Si existís el premi per als entrenadors ho tindria molt clar a l'hora de triar: directament, Pep Guardiola.\n12/09/2010 - 01.15\nXavi és un dels jugadors del Barça que té un discurs més estructurat i més interessant, i també és un dels més "futbolers" de l'equip, dels que miren més futbol. L'egarenc ha fet una previsió del que pot donar de si la temporada del Barça i, si ens refiem del seu criteri, la gent del Barça pot estar tranquil·la. Segons Xavi, el Barça té "un equipàs per seguir guanyant títols".\nPer Xavi, no serà cap problema l'aturada per als partits de seleccions. Tots els internacionals del Barça estan acostumats als viatges i a la fatiga. No hi ha problema. En el cas de Xavi, hi ha unes petites molèsties, però diu que podrà jugar.\nRecuperació rècord de Puyol\nPep Guardiola recupera tots els titulars, fins i tot Carles Puyol, que es va perdre el partit Argentina-Espanya per lesió, i que ja s'ha entrenat al mateix ritme que els seus companys, tot i que en principi en tenia per a dues setmanes. S'espera que el defensa rebi l'alta per jugar contra l'Hèrcules.\nXavi, el més humil


conversar - De paraules per Context\nAquell matí vam conversar sobre les nostres aventures marítimes, i vam sortir a parlar del nostre debut en l'art nàutic.\nSembla, llavors, que es separen dels altres per conversar, que son còmplices d'algun delicte misteriós.\nSa mare després de conversar bella estona amb aquella senyora, se'n anà. Al veure-la desaparèixer, en Peret sentí que el coll se li nuava... Les llàgrimes li vingueren als ulls i vaga, però dolorosa, una idea s'apoder\nAixí mateix, a força de traginar el jutge d'una banda a l'altra, d'oir-lo conversar sentenciosament, de participar dels saluts respectuosos que li dedicaven els pagesos, d'observar les bones rebudes que arreu li feien, de gaudir ella mateixa d'atencions poc usuals en fermes particulars i públiques, acab\nPerò, no s'adormen encara. Se les varen donar a conversar i, garla que garla. La meva agitació em pintava tan violenta la marxa del temps que vaig arribar a creure que caurien les dues de matinada abans que es fossin adormits. Quina manera de desvetllar-se! I que anava llarga la cosa. La mare no volia callar: torna que torna, dali que dali, amb un rum-rum de paraules contorbador.\nDe vegades es fa per carrers concorreguts, i de vegades per camps i carreteres. En qualques casos disposem d'unes hores; en altres casos d'uns quants dies; però, per molt de temps o per poc, ací o allà, els nostres pensaments van sempre amb el corrent que passa. Saludem i somriem a molts tot caminant; amb alguns ens hi aturem per conversar una estona; amb altres fem un tros del camí tots plegats.


Primer ‘edredoning’ a ‘Supervivientes’: Hugo i Ivana, desvergonyits\nHugo i Ivana a 'Supervivientes' Telecinco\nNo ha passat ni un mes des de l’estrena de ‘Supervivientes 2020‘ i ja hem vist el primer edredoning de l’edició. Hugo Sierra i Ivana Icardi van començar a flirtejar ben aviat, el que des de fora va veure’s com una venjança per part del concursant. Per què? Cal recordar que Ivana és l’exparella del nou xicot d’Adara, que és l’ex d’Hugo. Casualitat o no, resulta sospitós que s’hagi fixat precisament en ella.\nDesprés d’uns dies separats, la parella s’ha retrobat a l’illa i han gaudit de la seva primera nit d’amor. Aquesta última setmana no ha estat gens fàcil per a Hugo, però sembla que les coses comencen a millorar.\nHugo i Ivana, junts a ‘Supervivientes’ / Telecinco\nLes càmeres els van gravar mentre demanaven als companys dormir en un altre lloc, separats de la resta. Les indirectes d’Hugo ja feien presagiar que passaria alguna cosa: “Aquesta nit et trencaré el collar”, li deia. Sota la manta i amb una passió evident, es van deixar portar per l’atracció.\n‘Supervivientes’ suma la primera parella de l’edició, ara caldrà veure si continuen bé o si la relació es torç.


Benicarló, s’obre el termini d’inscripcions per la Run&Bike | Canal56 Notícies\nInicio Benicarló Benicarló, s’obre el termini d’inscripcions per la Run&Bike\nPresentació de la Run&Bike amb el portaveu i president del Club Triatló Basiliscus Júlio Sánchez (esquerra) i Víctor Cheto (dreta), amb el regidor d'Esports Carlos Flos (centre)\nBenicarló, s’obre el termini d’inscripcions per la Run&Bike\non: 11/10/2017 En: Benicarló\nA Benicarló s’han obert les inscripcions per participar a la Run&Bike, la segona prova del Circuit de Curses Populars, que es disputarà el diumenge 29 d’octubre. Es tracta d’una carrera que combina una cursa a peu i en bicicleta de muntanya per alguns dels paratges més emblemàtics de la localitat. La prova es podrà disputar en tres modalitats, només la carrera a peu amb una distància de 12 quilòmetres, només la cursa amb bici amb un recorregut de 24 quilòmetres o bé les dues modalitats fent la duatló individual o en parelles. El portaveu del Club Triatló Basiliscus Julio Sánchez ha destacat que al tractar-se d’una prova que ofereix diverses possibilitats de competició queda oberta a tots els nivells i totes les capacitats físiques. Així mateix, ha afegit que se seguirà la normativa marcada per la Federació Valenciana de Triatló i per tant els participants hauran de complir el reglament per evitar penalitzacions.\nLes persones interessades en participar al Run&Bike, tots els diumenges previs a la cursa el Club Triatló Basiliscus farà un petit entrenament en el mateix circuit de la prova perquè puguen conèixer millor el recorregut i calibrar així el seu esforç. El regidor d’Esports de l’Ajuntament de Benicarló Carlos Flos ha comentat que enguany s’ha reduït la distància de la carrera per realitzar una cursa més rapida i al mateix temps més accessible.\nLes persones que vulguen participar al Run&Bike que es disputarà a Benicarló el diumenge 29 d’octubre ja es poden inscriure de forma presencial a la Piscina Municipal o a l’establiment Evasion Esport. D’altra banda, també podran realitzar les inscripcions a través d’internet a l’adreça hj-crono. Recordem que es tracta d’una prova inclosa dintre del Circuit de Curses Populars que combina una carrera a peu i en bicicleta que es podran realitzar per separat o bé totes dues juntes amb una duatló.\nAlcanar celebra la festivitat del Remei


Poeta i mussol, piulades al vol (II) - Salms\nPer Josep PorcarDimarts, 19 febrer, 2013novembre 26th, 20173 Comments\nInici » Entrades » Poeta i mussol, piulades al vol (II)\nLa mirada vola i d’ulls s’omple el cel:\nferma és la voluntat de les ales fràgils.\nEm gite en la duna i sóc la duna,\nvent, sorra i espera remoguda.\nTota la nit, mentre dorms,\nels teus ulls són la nit.\nImplacables, sense parpelles,\ns’obren en mi.\nElla és l’aurora dels anhels petits,\nvictòria dels dies i de les nits,\nantara, memòria i flor del desig.\nNo intentar sobreviure, al foc,\ndins del foc: sobrevolar el foc.\nBraços enlaire, que la pentinen.\nBraços entorn, que l’abracen.\nDos anells, davant d’un mirall,\na la cambra de bany.\nDeterminacions? Vol de pedres!\nEn la nit, el motor\ndel frigorífic sona\ncom la solitud.\nPer a no perdre el nord\nhem de resistir al sud;\ndel contrari, del sud estant,\nel nord ni tan sols existeix.\nDe nit, en la boira,\ntambé obrim els ulls.\nEns costa recordar,\nperò no podem oblidar.\nQui vol el bé d’un altre\nmentre lluita pel seu:\nNo culpe el supervivent\nni m’hi capbusse.\nToque el piano.\nEnyore els dies calorosos\nde l’estiu, el cruixir\ndels llegums de la ginesta.\nNit amb malson bucle:\nagafe tard els trens\ni no baixe a temps dels metros.\nI ara, en despertar,\nno sé si he baixat\na l’estació correcta.\nEntre mar i cel, a frec,\ncap horitzó no tanca la ferida.\n«Fly me to the moon», cantada per Doris Day\nEntrada anteriorEspill Poma 666\nEntrada següentCambra de bany\nDimarts, 19 febrer, 2013 a les 1:37 pm\nÉs difícil preferir-ne un. Dependrà —supose— de l’humor dels dies. Envoltats de tantes misèries, propose una miqueta d’esperança: “Soterrada, l’ala encara\nDimecres, 20 febrer, 2013 a les 4:31 pm\nQuan un vers em persegueix a tothora perquè m’hauria agradat escriure’l:\nDimecres, 20 febrer, 2013 a les 5:43 pm\nEstimats companys, això ens passa perquè som l’ocell i som l’ala i, entre misèries i cels trencats, l’aire. Una abraçada a tots dos.


Les espifiades del bisbe Argüello, portaveu de tots els bisbes - Diari de Girona\n03 de juny de 2019\nLes espifiades del bisbe Argüello, portaveu de tots els bisbes\nlluís busquets i grabulosa 03.06.2019 | 06:00\nLes espifiades del bisbe Argüello, portaveu de tots els bisbes Diari de Girona\nQuan vaig veure l'entrevista de l'Évole al Papa el passat 31-III, vaig tenir dues reaccions: primera, enveja professional (servidor, d'ençà de l'elecció papal, va demanar al Vaticà que el posessin a la cua dels possibles professionals que li demanessin una entrevista i hi ha insistit tres vegades més, una d'elles –i, d'aquí, segurament, la negativa–, enviant un qüestionari previ, sense amagar-li que el nostre era un diari regional i humil, ben en consonància amb l'Església dels pobres que predica); segona, tremolor a causa d'algunes insinuacions que va fer arran de l'homosexualitat. El Papa mesurava les paraules. «Si els pares veuen coses rares, que consultin un professional.» Com sol passar, parlava d'oïdes. He viscut el cas proper de dos bessons. Criats de la mateixa manera pels mateixos pares i amb la mateixa educació i escolarització. De petits, un demanava als Reis una nina i l'altre, un camió. Per a la família, eren coses rares? No, però s'adonaven perfectament de la inclinació d'un dels bessons. Què hi deien els professionals? Que el deixessin en pau. L'homosexualitat és una tendència sexual tan respectable com l'heterosexualitat i no cap malaltia que s'hagi de curar. Psicòlegs i psiquiatres ho saben; moralistes clericals no ho volen saber.\nEl Papa anava amb peus de plom, però hi ha qui no hi va. Poc després de l'entrevista es va saber que a la diòcesi d'Alcalà de Henares el bisbe Juan Antonio Reig Pla feia cursos de «sanació espiritual» de l'homosexualitat des del Centre d'Orientació Familiar Regina Familiae. Valga'm Déu, val! Luis J. Argüello, bisbe auxiliar de Valladolid, secretari i portaveu de la Conferència Episcopal Espanyola (CEE), en nom d'aquesta, defensà que institucions mereixedores de la confiança de l'Església donin suport a persones que «creuen tenir el cos d'home o de dona i una orientació que, en principi, no els sembla que correspongui amb aquest cos» (ull viu a confondre homosexualitat amb transsexualitat!). Tot i admetre que mèdicament no hi té res a dir, davant l'homosexualitat, assegurà que l'Església sempre ha parlat de sanar i curar. Responc: en totes les curacions que tenim a l'Evangeli, Jesús no parla ni una sola vegada de sanar cap homosexual. El portaveu de la CEE seguia: «La sanació espiritual té conseqüències en la vida de les persones, per bé que no hi ha una teràpia restaurativa». Aleshores, què es pretén? Culpabilitzar les persones que ja tenen prou rebuig social en segons quins casos?\nEl bisbe Argüello s'està donant a conèixer amb una relliscada rere l'altra. No fa gaire, a la revista Ecclesia, publicà un article titulat «Ante las próximas elecciones», on en el punt 7è afirmava: «Tanto en el campo de la identidad nacional como en el de la identidad personal, el llamado 'derecho a decidir' no es moralmente legítimo en sí mismo, pues supondría la absolutización de la voluntad de poder desvinculada de la moralidad del contenido de la decisión y del marco social e institucional donde se toman las decisiones [...] El riesgo de decidir en contra de la dignidad de la persona, de la justicia y del bien común es muy alto».\nAra que ha passat el 28-IV electoral, és el moment de parlar-ne. Val a dir que entre l'episcopat català, només el bisbe Novell contradigué el contingut del seu article comparant-lo amb el que diu el document Arrels cristianes de Catalunya, el vell document de 1985. Cap més germà en l'episcopat en protestà. Pregaria al portaveu episcopal de llegir i meditar el Compendi de la doctrina social de l'Església, sobretot en 10 dels seus 583 punts, perquè es posicionen contra el que ell diu de manera flagrant. Poso en negreta els punts que hauria de reflexionar i que manllevo del periodista Oriol Domingo: 152. «El magisteri de l'Església no ha deixat de valorar positivament la Declaració Universal dels Drets de l'home»; 157. «El camp dels drets de l'home s'ha estès als drets dels pobles i de les nacions. El Magisteri recorda que el dret internacional es fonamenta en el principi de l'igual respecte dels Estats, del dret a l'autodeterminació de cada poble.[...] Els drets de les nacions no són sinó els drets humans conreats a aquest nivell específic de la vida comunitària. La nació te un dret fonamental a l'existència...»; 159. «L'Església és conscient que la seva missió essencialment religiosa inclou la defensa i promoció dels drets fonamentals de l'home»; 385. «El poble no és una multitud amorfa, una massa inerta que es pot manipular sinó un conjunt de persones, cadascuna de les quals té la possibilitat de formar-se una opinió pròpia sobre la cosa pública i la llibertat d'expressar la seva sensibilitat política»; 387. «A tots els pobles els correspon, en general, una nació [...] El Magisteri afirma que les minories constitueixen grups amb drets i deures específics. En primer lloc, un grup minoritari té dret a la pròpia existència [...] En la reivindicació legítima dels drets propis, les minories poden ser empeses a cercar una autonomia més gran o, fins i tot, la independència»; 395. «El subjecte de l'autoritat política és el poble, considerat en la seva totalitat com a detentor de sobirania»; 398. «Quan una llei s'oposa a la raó, se l'anomena llei iniqua; deixa de ser llei i esdevé més aviat acte de violència [...] L'autoritat pública, si no s'esmerça a realitzar el be comú, desatén el seu fi propi i, per això mateix, es deslegitima»; 399. «Les persones, quan són cridades a col·laborar en accions moralment dolentes, tenen l'obligació de negar-s'hi». 400. «És legítim resistir davant l'autoritat, si aquesta viola greument i repetidament els principis del dret natural». 413. «El referèndum és també un principi de participació política, en el qual s'acompleix una forma directa d'accés a les opcions polítiques...». Encara hi podríem afegir el discurs del papa Francesc el 9-VII-2015 a Bolívia: «Els pobles del món volen ser els artífexs del seu destí [...] Cap poder fàctic o constituït té el dret de privar els països del ple exercici de la pròpia sobirania...».\nLa majoria de catalans saben que vivim sota violències (l'art. 155 en va ser una) i que se'ns nega el dret d'existència sobirana com a nació. Ho saben, els nostres bisbes? De veritat que tots combreguen amb els posicionaments de la CEE?\nVacunació covid-19: res és el que sembla\nEl Girona ja coneix el dia que visitarà el Las Palmas\nFrancisco: "Aquest partit contra l´Almeria és totalment diferent als altres"


El Barça troba una solució perquè els nens tornin al Nou Camp\nCelia Palahi.- Per fi, s'ha fet la llum en el llarg túnel de l'entrada de nens al Nou Camp. Sandro Rosell, que li ha vist les "orelles al soci" es mitjà-explicava aquest diumenge com no! des de La Vanguardia, reconeixent que aviat trobaran una solució al problema que ells mateixos s'han creat en nom de la sacrosanta "seguretat", la mateixa, que quan no interessa, deixen oblidada en l'armari de les decisions més controvertides.\nAlmenys, ara, el president blaugrana, té clar que "tenim 20.000 socis menors de 8 anys i volem que segueixin entrant gratuïtament". La solució?.:El dimecres d'aquesta setmana o de la posterior al clàssic contra el Real de Madrid. Es tracta de no fer el ridícul donant el braç a torçar.\nPel que sembla, la sortida del laberint, passarà per controlar als nens que entren i adoptar mesures perquè no se sobrepassi una xifra raonable mitjançant el lliurament d'entrades per als fills o néts dels socis. Una altra sortida lògica, que ha aparegut publicada en alguns diaris catalans, seria crear la graderia familiar, com ja es fa en els estadis anglesos, en la qual la família va junta al futbol, en una zona, en les quals les sortides d'emergència són fàcils i accessibles i la mascota del club fa les delícies dels més petits.\nNo obstant això, s'admeten propostes genials que desencallin el problema. No ens oblidem que estem parlant de directius que es mouen en un cercle virtuós, habitat inassequible per a la resta dels mortals ??


bloGuejat: Dilluns musical: socors!\nDilluns musical: socors!\nDesprés de la meva crida de socors de la setmana passada, el bo del Robur, que està més al dia que jo, ha vingut al rescat amb un tema molt ingeniós d'un grup del qual no tenia notícia (anglès, encara que no ho sembli). És una mena de versió visual del Subterranean homesick blues amb un ritme motorik com el que comentàvem fa unes setmanes. Un vídeo molt bo i una melodia enganxosa. No podem demanar més per a un dilluns al matí. Fujiya & Miyagi, Knickerbocker. Gràcies Robur!\nNo els coneixia, i m'han agradat.\nno és el meu rollo per no estaven malament\nUns tios rarets, aquests Fujiya & Miyaji. D'ells tinc coses que m'agarden i altres que em semblen força vulgars. Xulo, el video que has penjat!\nha estat pel dilluns al vespre per a mi però m'ha agradat molt i el vídeo més :)\nHome, celebro saber que en Robur encara és viu i amb inquietuds vídeo-musicals! Dóna-li records de part meva.


Apartment in Peccioli IV Peccioli Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 119 allotjaments a Peccioli.\nApartment in Peccioli IV\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment in Peccioli IV és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Peccioli. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment in Peccioli IV és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Peccioli, el Apartment in Peccioli IV és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Travelopo t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.