5 polzades 800 * 400 resolució RGB interfície TFT LCD mòdul de visualització amb pantalla tàctil resistiva Proveïdors de panell i fàbrica Xina - llista de preus a l'engròs - Newman Technology\nFull de dades NMLCD-50800480-RTP\nNMLCD-50800480-RTP és un mòdul LCD de matriu activa en color que incorpora TFT de silici amorfo (Transistor de pel lícula prima). Es compon d'un panell TFT-LCD de color, controlador IC, FPC i una unitat de llum posterior i amb un Panell tàctil resistent (RTP). L'àrea de visualització del mòdul conté 800 x 480 píxels. Aquest producte s'adhereix al criteri ambiental RoHS.\nCreiem que un servei d'alta qualitat, sistemàtic, complet i eficient és la base del desenvolupament empresarial. Formem un concepte de servei de "client primer, de primera qualitat" després de la constant exploració i millora dels últims anys. Amb una gestió estricta, la tecnologia avançada per crear les empreses nacionals de serveis de primera classe com a objectiu, desenvolupar un sistema de gestió estandarditzat, un control estricte del procés, per assegurar la qualitat del producte per aconseguir la satisfacció del client, construir un bon sistema de servei de vendes.\n5.0 polzades per a pantalla LCD color LCD TFT de resolució Innolux 480x272


2018 | Escola La Closa | Pàgina 5\nVIDEOCLIP PROJECTE LA BICICLETA\nFotografies Cicle Inicial curs 17-18\nJa podeu consultar les imatges de cicle inicial fetes durant aquest curs 17-18!\nSi voleu descarregar fotos de 1r curs de l’Hereu Riera, del dia de la Pau o del projecte dels dinosaures podeu fer click!\nSi voleu descarregar fotos de 2n curs podeu fer click… Llegeix més»\nTALLER DE PAPALLONES (3r)\nEl passat 4 de juny vam tenir una visita a l’escola. Va venir el Francesc a presentar-nos una activitat: un taller de papallones. Era una activitat organitzada per l’Obaga i el Parc Natural de l’Alt Pirineu.\nMitjançant unes diapositives, vam poder conèixer millorles característiques de les… Llegeix més»\n3r, General, Primària Cicle Mitjà, Ciències, Obaga, taller 0\nFinal de curs 2017/18\nUn any més hem acabat el curs, i us desitgem a tots/es unes molt bones vacances!!\nFins al curs vinent, que iniciarem el proper 12 de setembre del 2018!!\nEducació Infantil, Primària Comunicacions d'escola 0\nEsterri en acció!\nA 2n curs de l’escola La Closa hem creat un canal de televisió anomenat Pallars TV. Gràcies a aquest canal els nens/es del centre poden estar informats sobre els fets més importants que es donen lloc al nostre territori a través del nostre programa: Esterri en acció!\n2n, Primària Els nens/es del 2010 6\nMENÚ 2ª QUINZENA JUNY 2018\nMENÚ 1ª QUINZENA JUNY 2018\nCOLÒNIES A L’HOSPITALET DE L’INFANT\nA finals d’abril els alumnes de cicle mitjà i superior vam anar de colònies a l’Hospitalet de l’Infant. Clicant al següent enllaç podeu veure un vídeo amb alguns dels millors moments. També trobareu un enllaç per accedir a l’àlbum de fotografies.\nVídeo colònies CM i CS\n3r, 4t, 5è, 6è, General, Portada, Primària Cicle Mitjà, Cicle Superior, Colònies 0\nSETMANA DELS ESCACS A L’ESCOLA\nDurant la setmana del 14 al 18 de maig els alumnes de primària hem participat a la setmana dels escacs de l’escola. Hem après i hem millorat la nostra estratègia amb les sessions diàries que hem fet amb un formador expert en el tema durant… Llegeix més»\n1r, 2n, 3r, 4t, 5è, 6è, Portada, Primària ESCACS, Primària 0\nREVISTA VOLIAINA 2018\nPer veure revistes dels cursos anteriors, cliqueu aquí!\nAMPA, Educació Infantil, General, Portada, Primària REVISTA, voliaina 0


Ajuntament de Súria/Noves mesures contra la Covid-19\nData i hora oficials: 30/09/2020 19:58\nLa Generalitat ha anunciat les següents mesures per contenir la Covid-19 a tot Catalunya:\nEs prohibeixen les trobades i reunions de més de 10 persones, tant en l’àmbit privat com en l’àmbit públic.\nEn restaurants, bars i terrasses es limiten a 10 persones per taula, mantenint la distància mínima entre taules.\nNo es consideren incloses en aquesta prohibició, sempre que compleixin les indicacions de seguretat aprovades per Protecció Civil de Catalunya (Procicat):\nLes activitats laborals, les activitats de culte i actes religiosos.\nS’han de mantenir i extremar les mesures de protecció: mascareta, distància, rentat de mans, grup estable de convivència.\n- Més informació: http://canalsalut.gencat.cat/coronavirus\nFins el 29/09/2020\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 29-08-2020 17:27


Almenara celebra la festivitat de la patrona de la localitat, la Mare de Déu del Bon Succés amb diversos actes de caràcter religiós i musical. Com mana la tradició, ahir de matí s’ha realitzat el trasllat de la imatge des de la Capella fins a l’església per a la celebració de la santa missa.\nUn any més, els festers i festeres (Quintos i Quintes 2018), han tingut el seu protagonisme en la celebració, com és costum, vestits amb els vestits tradicionals. També han participat els Quintos i Quintes dels 25 anys, que han precedit i portat la imatge de la patrona. La banda de música ha posat les notes musicals al trasllat.\nD’altra banda, els campaners d’Almenara s’han encarregat de la realització del volteig de campanes manual, mentre que les dones del cor s’han encarregat de posar el punt musical als actes litúrgics matinals.\nPer la vesprada es celebra una nova missa i la solemne processó en la qual a més participa l’Associació de Bombos i Tambors d’Almenara, al costat de la banda de música Santa Cecília. Una vegada acabe se celebra el tradicional castell de focs artificials a càrrec de Hermanos Caballer. I a les onze, arribarà en l’Auditori Municipal Vicente Casanova Rebollar, el gran espectacle “Almenara Ressona, Almenara Sent. Del poble per al poble” dirigit per Pilar Forner i Claudi Ferrer amb la participació de més de 160 veïns i vuit associacions de la localitat.\nEl dilluns serà el dia dedicat a Sant Roc, jornada en la que es repetiran els actes religiosos, com el trasllat matinal, la missa tant al migdia com a la vesprada, i la solemne processó.\nA les 22:30 hores la Diabòlica de Morvedre acompanyats per la colla Garramatxa de Tabal i Dolçaina, realitzaren un “correfocs” pel nucli històric. De nou a les 23 hores, l’Auditori Vicente Casanova Rebollar acollirà el tribut a Joaquín Savina, titulat “Pacto entre Caballeros”. La jornada acabarà amb la discomòbil de la penya ADT amb dj Calvo.


Ping instal·lador és un simple instal·lador web que pot ajudar-te a pensar només en la seva aplicació. No perdi el seu temps a pensar en la codificació instal·lador web, Tennis de fer això, fàcilment. Només hi ha tres passos d'instal·lació i configuració és molt simple: només cal modificar-lo com s'explica a la guia d'inici ràpid a l'interior del paquet i posar el seu mètode d'instal·lació en dos mètodes de Ping. Tot fet i ja està llest per publicar la teva aplicació web. Ping Installer és ràpid i molt lleuger i utilitza AngularJS per gestionar els passos d'instal·lació. D'altra banda, vostè pot estil mitjançant l'ús de rutina de càrrega, si vols. D'aquesta manera vostè pot personalitzar fàcilment amb el seu instal·lador d'aplicacions web.\nComprova si es pot escriure a la carpeta\nComprova si DOP o CURL estan disponibles, si els necessita\nPosi el seu codi d'instal·lació directament en el mètode d'instal·lació de l'instal·lador de Ping\nInstal·lació de 3 passos simples\nLes persones que volen un senzill esquelet instal·lador web i per fer que el procés d'instal·lació fàcil per als usuaris no tècnics.\nEl que ve en el paquet\nArxius principals per a Tennis (js, css i php)\nbootstrap.css i AngularJS ja estan inclosos\nEn el paquet ja s'inclou una guia d'inici ràpid per permetre com utilitzar Tennis correctament amb la seva aplicació web. Accepto opinions de tots vostès per tal de millorar aquesta primera versió de Ping.\nDarrera actualització maig 6 13\nIE10, Firefox, Safari, Opera, Chrome, la versió del programari PHP 5.x\neCommerce, Tots els Articles, instal·, lació, fà, cil, fà, cil d'instal·, lació, l'instal·, lador, l'assistent d'instal·, lació, l'instal·, lador senzill, configuració, senzilla, simple instal·, lador web, aplicacions web, instal·, lador web, assistent


Sóc Roser Carré Ibáñez, de professió psicòloga i psicoanalista. La meva experiència i dedicació professional ha estat i és treballar, en sessions individuals i grupals, des del vessant psicoterapèutic, amb els sabers dels gèneres i diversitat, que he anat incorporant durant més de trenta anys d’experiència i formació. La qual cosa inclou l’assistència a jornades, seminaris i grups de debat sobre qüestions referides a l’experiència subjectiva, el cos i les emocions, les relacions, els efectes del trauma, la vergonya, la culpa, els vincles familiars i l’elaboració dels dols entre d’altres.\nEn l’àmbit personal, la pròpia psicoteràpia i la supervisió sovintegen en la meva trajectòria. També m’acompanyen la pràctica de la consciència corporal i la relaxació, la natura, el cinema, els llibres, la música, les converses, el silenci. I, actualment, he incorporat l’aprofundiment en el mindfulness i en la psicoterapia CFT de Paul Gilbert.\nTot aquest bagatge personal, sobre el que segueixo experimentant, llegint, assistint a sessions clíniques, cursos, seminaris i practicant, forma part avui també de la meva manera d’entendre la psicoteràpia, tant pel que fa a l’alleujament del patiment, com a l’hora d’elaborar els efectes d’una experiència traumàtica, de trobar vies de recuperació i d’intervenció en aspectes que es repeteixen i obstaculitzen el canvi d’antics models de reacció, de pensaments i d’emocions, i en aquells processos de dol no reconeguts, bloquejats o estancats.


27 de maig de 2022 Integració del PRP a l’específic\n27 de maig de 2022 Visita Salut laboral CP Puig de les Basses\n25 de maig de 2022 Passotisme a les agressions\n24 de maig de 2022 Escrit de la secció sindical de Brians 2 a la Consellera\n24 de maig de 2022 Demanem a la Consellera reunió urgent, i calendari de processos\n23 de maig de 2022 X.Martinez a RTVE en resposta al salvatge atac als companys de Brians 2\n22 de maig de 2022 Salvatge atac als companys del DERT de Brians 2\n20 de maig de 2022 Dos nous incidents al mateix torn al MR2\n20 de maig de 2022 Convocades 42 places en comissió de serveis\n19 de maig de 2022 Reunió grup de treball d’incidents\nAccentuen la pressió restrictiva cap als seus treballadors\nPERMÍS PER EXÀMENS FINALS. PRIMERA PROVA DE LA JU030\nDesprés que el passat dia 21 la subdirecció de RRHH i Econòmics dictés la nota relativa els criteris de gaudiment pel permís per exàmens finals en centres oficials per concórrer a proves selectives que afecta aquesta prova prevista pel pròxim dia 23 de novembre de 2021, UGTPRESONS vam adreçar un escrit a la directora de Serveis, ja que considerem que de no donar el dia a tots els afectats per anar a l’examen com havien reclamat, s’hauria d’alliberar com a mínim del torn de nit al personal afectat.\nRecordem que en el cas del procés selectiu per proveir 301 places de l’àmbit funcional d’execució penal del cos de diplomatura de la Generalitat de Catalunya (grup A, subgrup A2), educació social (número de registre de la convocatòria JU029), quan van fer la primera prova, van alliberar del torn de nit als afectats.\nDoncs bé, sembla que amb presons el tracte ha de ser diferent tot i ser un col·lectiu que pertany al mateix departament i ens han anunciat que mantindran el que ja van comunicar i que no tenen la intenció de donar el torn de nit.\nEls recordem en aquest sentit que el temps indispensable no ha d’incloure exclusivament els temps de la prova i el de desplaçament i que és un concepte que permet englobar, i que així ha de ser, el temps necessari per a garantir el descans del personal afectat que hagi de fer la prova, sense haver de demanar-te dies o canviar el torn.\nUGTPRESONS manifestem que no poden menysprear els nostres interins d’aquesta manera i que mereixem el mateix tracte que els treballadors interins dels cos d’educadors. Hem demanat per tant que modifiquin el criteri, perquè cas contrari seria un greuge comparatiu envers criteris d’altres processos, i un nou atac al nostre col·lectiu. Ens han manifestat que valoraran de nou la situació i que ens diran alguna cosa molt aviat, ja que la prova és imminent.\nINFORMACIÓ CONCURSOS DE PROVISIÓ\nRespecte al concurs específic de mèrits i capacitats per a la provisió de diversos llocs de comandament i singulars de l’àmbit de règim interior i administratiu dels centres penitenciaris de Catalunya (JUS/014/2019), l’administració ens informa que està pendent de resoldre el concurs de Puig de les Basses, encara aturat judicialment per un recurs i dos incidents d’execució, per l’afectació que pugui tenir.\nL’Administració ens ha informat que de les 270 substitucions no renovaran la totalitat dels afectats un cop finalitzin contracte el pròxim dia 31 d’octubre. Tot i admetre les necessitats de personal dels centres esgrimeixen motius pressupostaris que impedeixen renovar un major nombre de reforços.\nEns informen també que després de passar 35 treballadors de la borsa a ocupar places vacants, ara només en manquen 17 que segueixen fent substitucions i que seran els propers en aconseguir plaça vacant. Quant al personal que resta fora de la borsa renovaran per estricte ordre de puntuació.\nUGTPRESONS demanem la renovació de tots els reforços i substituts. Tal com estan els centres no poden utilitzar la manca de recursos econòmics per deixar les plantilles minvades i hem exigit que facin el necessari perquè això sigui possible. Els serveis als centres no entenen d’economia, hem de tenir el personal necessari per desenvolupar la nostra tasca en les millors condicions per oferir un bon servei i per fer-ho en unes condicions de seguretat adequades.\nUGTPRESONS hem denunciat algunes pràctiques que s’estan produint per part de la direcció i l’oficina de RRHH del Pavelló Hospitalari de Terrassa, respecte a la interpretació que es fa de l’anul·lació o no de dies personals sol·licitats pels mateixos treballadors quan pateixen algun fet sobrevingut (hospitalització o defunció d’un familiar i d’altres), abans del gaudiment del permís demanat. Per posar un exemple entenedor, si et demanes un dia d’A/P i aquell dia posteriorment hospitalitzen un familiar, o hi ha una defunció, no permeten renunciar al dia d’A/P i demanar el permís d’hospitalització que et pertoca, sinó que et diuen que com que el dia ja l’havies sol·licitat, ja tens prou per atendre el fet sobrevingut.\nL’administració una vegada més, donant mostres de la seva habitual empatia vers els treballadors penitenciaris, i agafant-se a unes suposades sentències judicials, ens diu que el que es fa al PHPT és del tot legal. I no només això sinó que han amenaçat que en lloc de modificar la seva postura, la faran extensiva a altres centres perquè això no passi.\nUGTPRESONS hem exigit que de manera immediata ens facin arribar aquestes misterioses sentències per tal que els nostres serveis jurídics puguin estudiar la legalitat d’aquestes pràctiques i prendre les mesures que considerem oportunes. Esperem que ens arribin els pròxims dies.\nUGTPRESONS hem volgut afegir en un altre ordre de coses, que si són tan curosos, parlin amb l’oficina de RRHH del centre per tal que garanteixin que quan un treballador es demana un dia per quadrant i li deneguen, després no poden atorgar el seu gaudiment a un altre aleatòriament i a “dit” a gust de la direcció. Això sí que és reprovable, esperem que així ho traslladin i que no es repeteixi.\nCRITERI TEMPS INDISPENSABLE PER VISITA MÈDICA\nEns topem aquí amb una nova problemàtica derivada de la nota informativa relativa a les absències justificades o als permisos concedits que inclouen el temps indispensable per a la seva realització, de 10 de març de 2021.\nSom coneixedors que ara per ara, per gaudir del temps indispensable per anar a una visita mèdica o a un judici i poder gaudir del temps de desplaçament que correspongui, aquest s’ha de produir de manera efectiva, és a dir, el treballador ha de sortir del centre i retornar al centre en finalitzar el fet causant.\nEl problema ve quan a la nota informativa discriminen l’absència justificada i el permís concedit en funció de si és per motius de feina o personals, tot i que en ambdós casos tens dret a gaudir-lo. I et diuen que, si l’hora a la qual hauries de sortir o tornar a la feina coincideixen amb l’hora d’entrada o amb la de sortida de treballar, per motius de feina no caldrà que surtis ni t’incorporis a la feina, però si és per motius personals sí que ho has de fer o no et donen el temps de desplaçament.\nUGTPRESONS ja vam denunciar aquest fet al juny, i crèiem que es compartia la nostra postura, que entenem és sensata i justa. Podem arribar a entendre que per gaudir del temps de desplaçament hagis de fer-lo efectivament, el que no compartim i entenem només com una nova mesura restrictiva cap als treballadors, un nou atac al col·lectiu i una manca absoluta de bona voluntat, és que quan el fet coincideixi amb les hores d’entrada o sortida de treballar no s’eximeixi al treballador d’haver de fer-lo sigui quina sigui la motivació del gaudiment.\nUGTPRESONS entenem que una cosa és voler garantir que el desplaçament es produeixi efectivament de manera genèrica i un altre és voler impedir el gaudiment dels permisos per motius que únicament es poden explicar en el sentit de voler “rascar” hores dels treballadors.\nL’administració ens informa que per diverses circumstàncies (certificats ISO, distribució, i d’altres) es va haver de modificar el ple d’encàrrec, i que el nou es publicarà els pròxims dies. A partir d’aquesta publicació manifesten que a començaments de novembre tenen previst rebre les mostres del nou uniforme dels diferents proveïdors que opten a guanyar la licitació. Es farà l’estudi i els respectius informes d’aquestes mostres i les qualitats d’aquestes, i es decidirà sobre el model definitiu cap a finals de novembre.\nPosteriorment s’ha d’esperar tres mesos per acabar de definir la comanda i començar la producció i distribució als centres, el que es podria fer dos mesos després (previsiblement cap al mes de març o potser abril).\nVALORACIÓ DE LA REUNIÓ\nUGTPRESONS sortim d’aquesta reunió amb la sensació que l’empenta i les bones paraules amb les quals els nous càrrecs van presentar-se eren només això, bones paraules.\nHem vist com malauradament, la postura per afrontar la gestió del nostre col·lectiu és la de retallar al màxim, continuant amb les interpretacions restrictives, esbiaixades i afavoridores als seus interessos, amb una manca absoluta de voluntat i empatia.\nUGTPRESONS ja avisem, per aquest camí no anem bé, si aquest és el tarannà que pretenen mantenir ens trobaran al davant. Si pretenen encarar la legislatura a còpia de retallar i atacar totes i cadascuna de les pretensions dels treballadors acabarem malament.\nNo han de continuar pel camí de les notes, comunicats i sentències per atacar el nostre col·lectiu i ofegar uns treballadors que veuen com en altres aspectes molt més importants i cabdals, les actuacions no apareixen ni són prioritàries.\nTreballadors que veuen com la manca de personal continua, la manca de comandaments intermedis continua, la pèrdua d’autoritat als centres continua, les agressions a treballadors augmenten, l’envelliment de la plantilla continua, l’acord de condicions laborals anacrònic continua. És aquí on calen actuacions contundents, no per retallar 2 hores de desplaçaments o negar permisos d’examen. Si aquestes són les seves grans mesures que han de redreçar la situació estan molt equivocats i ho trobem lamentable.\nUGTPRESONS esperem que hi hagi un veritable canvi de rumb, d’aquesta manera no millorarem ni les condicions ni els ànims d’una plantilla esgotada. No se sorprenguin del que passa a les presons catalanes actualment, perquè és fruit de gestions com aquestes.\nBarcelona, 28 d’octubre de 2021\nX.Martinez a RTVE en resposta al salvatge atac als companys de Brians 2\nTancat el preacord de barems del concurs de mèrits 1.1k vistes | publicat el 13/05/2022 | a Concursos, Mesa General\nReunió MEPAGC barems concurs de mèrits 1k vistes | publicat el 02/05/2022 | a Mesa General\nDetall de les places dels processos d’estabi... 1k vistes | publicat el 12/05/2022 | a Acció sindical\nHistòric notícies Selecciona el mes maig 2022 abril 2022 març 2022 febrer 2022 gener 2022 desembre 2021 novembre 2021 octubre 2021 setembre 2021 agost 2021 juliol 2021 juny 2021 maig 2021 abril 2021 març 2021 febrer 2021 gener 2021 desembre 2020 novembre 2020 octubre 2020 setembre 2020 agost 2020 juliol 2020 juny 2020 maig 2020 abril 2020 març 2020 febrer 2020 gener 2020 desembre 2019 novembre 2019 octubre 2019 setembre 2019 agost 2019 juliol 2019 juny 2019 maig 2019 abril 2019 març 2019 febrer 2019 gener 2019 desembre 2018 novembre 2018 octubre 2018 setembre 2018 juliol 2018 juny 2018 maig 2018 abril 2018 març 2018 febrer 2018 gener 2018 desembre 2017 novembre 2017 octubre 2017 setembre 2017 agost 2017 juliol 2017 juny 2017 febrer 2017 gener 2017 novembre 2016 maig 2016 abril 2016 desembre 2015 octubre 2015 agost 2015 juny 2015 abril 2015 desembre 2014 juliol 2014 maig 2014 novembre 2013 juny 2008\nCategories Selecciona la categoria Acció sindical Borsa de treball Comissions de seguiment Comissions de servei Concursos Eleccions sindicals Grups de treball Interins Laborals Mesa General Mesa Sectorial Oposicions Retribucions Salut laboral Serveis jurídics Vaga Centres Brians 1 Brians 2 COBarcelona COGirona COLleida COTarragona Dones Joves Lledoners Mas Enric Model PHP Terrassa Ponent Puig de les Basses Quatre Camins Formació Cursos Català Cursos UGT Preparació oposicions Sin categoría\n2activitat atri auxiliars bufanda cap de serveis comandaments comunicació coronavirus cusi denúncies departament educadors horaris incidents jubilació jurístes oficines pagues extra parlament permisos personal pesco prp psicòlegs reforços serveis extra substitucions tractament treballadors socials tècnics


Educació a distància | Consumer\nInformar-se sobre l'homologació dels estudis i la legalitat dels centres evita fraus\nEls estudis a distància es perfilen com una bona solució per a aquelles persones que es plantegen millorar la seva preparació però manquen de temps. L’increment de matrícules tant en acadèmies privades com en universitats a distància el demostra. La UNED compta ja amb 180.000 alumnes i, segons dades de CEAC, altres 70.000 estudiants es decanten per seguir els seus cursos. Idiomes, màrqueting i relacions públiques són els estudis més demandats, però cal anar amb compte: alguns dels cursos oferts acaben resultant enganyosos en les seves formes de finançament i en les seves prestacions. Per això, abans de contractar un curs hem de tenir clara la situació legal del centre que l’imparteix, la seva homologació, validesa oficial i forma de pagament.\nCentres d'educació a distància\nL’educació a distància és aquella en la qual l’alumne no té un contacte físic amb el seu docent en una aula o centre determinat. La matèria que l’alumne estudia no s’imparteix mitjançant el sistema de classes presencials, sinó a través d’un suport i mig prèviament elaborat, com la correspondència, els enregistraments àudio-visuals o Internet. Els centres d’estudis a distància poden ser tant de caràcter públic com privat. En aquest últim cas, els títols que ofereixen no solen estar reconeguts de manera oficial.\nA Espanya hi ha dues universitats d’ensenyament a distància, la Universitat Nacional d’Educació a Distància (UNED) i la Universitat Oberta de Catalunya (UOC). Són centres d’ensenyament reglat (col·legis, centres d’FP, universitats…) que consten en el llistat de la LOGSE i imparteixen títols oficials. Es tracta d’organismes que tenen els mateixos drets i obligacions que qualsevol altra universitat i els estudis estan homologats.\nLa UOC és una universitat de grandària mitjana i de caràcter privat que compta amb 15.000 alumnes matriculats i se circumscriu a l’àmbit de Catalunya. Per part seva, en la UNED, creada en 1972 en dependència directa del Ministeri d’Educació, s’han matriculat aquest curs 2002 – 2003 gairebé 180.000 alumnes.\nJosé María Merino, director del Centre de la UNED de Palència, diu que aquest tipus d’ensenyament és molt dura i destaca la dificultat que suposa no tenir un contacte diari amb el professor, sinó tan sols l’orientació d’un tutor. A més, el perfil mitjà de l’alumne és d’una persona d’entre trenta i quaranta anys, amb treball i amb càrregues familiars i “compaginar tot això amb l’estudi és molt difícil”.\nEl sistema d’avaluació està pensat perquè tots els alumnes puguin examinar-se sense cap problema. Les proves es desenvolupen en dues setmanes al febrer, dues al juny i una al setembre. L’examen es realitza a la mateixa hora en tota Espanya i amb les mateixes preguntes. Tots els exàmens es remeten a Madrid, on són corregits pels professors de la seu central.\nAquesta característica converteix a la UNED en una opció per la qual es decanten molts alumnes, de fet és la universitat que a Espanya compta amb un major nombre d’alumnes matriculats. Segons estadístiques del Consell d’Universitats, 136.000 estudiants es van decantar per la UNED l’any 2001. Avui són 153.130 els matriculats en carreres, mentre que el nombre d’alumnes en Educació Permanent (màsters, experts, etc.) suma 26.673. Només amb aquestes dades, pot dir-se que la demanda de tots els tipus d’ensenyament universitari a distància, des de carreres fins a postgraus i cursos específics, ha sofert un increment recent.\nEl cost mitjà d’un curs complet en primera convocatòria és de 595,55 ?. La matrícula en la carrera més cara, Ciències Químiques, aconsegueix els 730,20 ?, mentre que el cost d’un curs complet de Ciències Polítiques, Sociologia, Dret, Filosofia i Geografia i Història (les carreres més barates) és de 473,96 ?. En Educació Permanent, ensenyaments no reglats, els estudis més cars són els màsters, per exemple: el Màster en “Direcció i Gestió d’Empreses Industrials i de Serveis” costa 7.200 ?. Entre els més barats destaquen els programes d’actualització de coneixements, com el curs “Escriure amb làtex”, el preu del qual és de 228 ?.\nEls centres privats que imparteixen educació a distància ofereixen una gran varietat de cursos. 70.000 estudiants es decanten per aquesta opció, segons dades de CEAC. El perfil dels alumnes és divers, des de joves que accedeixen a aquests cursos després d’aprovar el graduat escolar amb l’objectiu de trobar un lloc de treball, fins a professionals que busquen perfeccionar els seus coneixements en una matèria concreta. Els cursos més demandats són els d’idiomes, màrqueting i relacions públiques.\nAquests centres s’integren dins de l’ensenyament no reglat pel que no poden expedir certificats oficials excepte excepcions. És el cas de CEAC que imparteix un curs en Prevenció de Riscos Laborals autoritzat pel Departament de Treball de la Generalitat de Catalunya.\nLes acadèmies privades s’agrupen en dues grans associacions, la Confederació Espanyola de Centres i Acadèmies Privades (CECAP) i ANCED, Associació Nacional de Centres d’Educació a Distància. ANCED compta amb una oferta de més de 3.000 cursos i en l’actualitat engloba a més del 40% de l’alumnat total del mercat, és a dir a uns 600.000 alumnes, segons notifica Virginia Martínez, des d’ANCED. A més, és l’única organització empresarial d’ensenyament i formació que posseeix el certificat de qualitat ISO 9002.\nSempre que acudim a acadèmies o centres de caràcter privat hem d’informar-nos de si existeixen legalment com a empresa i si compleixen amb la normativa d’informació i transparència establerta pel Departament de Comerç i Consum on es recull l’obligació de publicitar les condicions del curs i l’homologació oficial del títol al qual es vol accedir. El Departament d’Educació també pot informar-nos sobre l’autorització del centre privat i l’ensenyament que imparteix.\nVes a la pàgina següent: La contractació »\ncentres curs distància educació estudis


La meva primera marató | Fora Pista\nKm Vertical del Puigcampana →\nPosted on 27 Abril 2009\tby doktor8\nAbans de res, no sé escriure, així que perdó per la redacció. No pretenc res més que explicar com he viscut la meva primera marató, com a mínim em servirà de record.\nNo sé per on començar. Tampoc sé com explicar-ho. Ni tans sols sé si sé sentir-ho. Haver completat la meva primera marató. Haver participat! És una experiència que no oblidaré en molt i molt de temps!\nCom que, com ja he dit, no sé per on començar, explicaré una mica les meves sensacions de la marató. No només dels 42,195Km, perquè la marató va començar abans (sense comptar la dieta de la setmana abans!) i, pel que em diuen les cames (i les agulletes que tinc al cul), encara no ha acabat:\nPer fi ha arribat el cap de setmana del 24-25-26 d’abril. Sortint de la feina m’afanyo a anar cap a casa per dinar ràpid i poder anar cap a l’Expodepor’09, lloc de trobada de tots els atletes i on em donaran el dorsal, els regalets i el xip que controlarà, el diumenge, els parcials durant tota la carrera. Em passejo pel recinte durant més de 3 hores, es respira l’ambient d’una cosa gran, un ambient d’èpica. Em faig un estudi de la petjada, repinyo tots els articles de regal que puc als “stands” i m’emociono amb la propaganda de marathons per tot el món (des de Lisboa a New York, passant per la nocturna de Bilbo). Al sortir i recollir el dorsal, primera sorpresa: 2579, no és múltiple de 2,3,5,7 ni 11…Té tota la pinta de ser un número PRIMER!!! Al metro de tornada ho comprovo amb la “cutrecalculadora” del mòbil i…efectivament!!!! Quina bona sensació que em dóna això!\nDivendres mateix a la nit, val la pena explicar-ho, perquè una altra de les coses que em dóna energia i forces per fer la marató és un concert del Gerard Quintana a Madrid. Recital de poesia i lletres precioses i de reflexió. Realment m’omple d’energia positiva…\nTot el dissabte de nervis, d’un lloc a l’altre, passant per la “Pasta Party” organitzada per als corredors de la Marató. La veritat és que és una bona idea, però hi has d’anar acompanyat, sinó, simplement et donen una pastarada de ¿macarrons? i alguns sucs energètics. Sort que em passo la tarda menjant barretes energètiques i fruits secs dels que vaig veure al supermercat que tenien 37.5% d’hidrats de carboni, que si no m’hagués mort de gana!!!!\nDissabte a la nit , després d’intentar anar a la celebració de l’aniversari de la Laura (hi deixo la Feli i la Marina i vaig cap a casa a dormir…o a intentar-ho! Perquè tal i com em poso al llit a les 23.30 estic donant voltes fins les 00.30, quan clapo per despertar-me a les 2.30 i tornar a donar voltes fins les 3.00, llavors decideixo que si m’he de llevar a les 6.30 he de dormir. Com ho puc fer per adormir-me ràpid?. La que se m’acut potser no és la solució més òptima, però si efectiva, a veure si encerteu què faig dissabte a les 3.00 de la matinada?? Doncs l’heu encertat, dos “lingutassus” de Whisky Ballantine’s i rentar-me les dents! En menys de 10 minuts dormo com un liró…\nDes de fa dies em plantejo com a objectiu fer la marató en menys de 3h30′ i ho comento amb tothom. La gent em diu que és molt bon temps, que no em “flipi”, que amb acabar ja n’he de tenir prou, però jo soc tossut. Quan era petit, la meva tieta em deia “Baturrico de Aragón”, i no en va…\nEl recorregut i desnivell de la marató era el següent (es pot trobar a http://www.maratonmadrid.org):\nPer fi, ha arribat el dia de la marató, la MAPOMA 09… Sona el despertador, dutxa, esmorzar impressionant (pasta, arròs, llet amb colacao, entrepà de nocilla i barretes energètiques), preparatius amb el que necessitava, xip a l’esportiva, roba d’abric, impermeable i cap al metro! No corre ningú per Madrid, només algunes iaies passejant els gossos i gent amb cara d’entre borratxera i ressaca que et miren amb ulls extranys com pensant, un jove a les 7.30 que s’acaba de llevar? Al metro, linea 4, baixaré a Colon, gairebé al final de la línia. Mentre espero em “faig” una altra barreta energètica i pujo al metro quan ja s’acaba. No hi ha ningú, ni puja ningú en les properes 3 parades, però a la tercera començo a veure gent vestida per a córrer, motxilles grogues que mica en mica van envaint els vagons. Al veure tota aquesta gent em tranquil·litzo i em poso els auriculars amb una cançó repetida tota l’estona: “Born to run”. La millor cançó per a l’ocasió. Una, dues, tres i quatre vegades escolto a l’amic Springsteen quan, de sobte, veig pujar al metro unes noies vestides de groc, amb les quatre barres a l’esquena i una inscripció que gairebé em fa saltar les llàgrimes: CATALUNYA. Deixo el Bruce cantant mentre parlo amb les amigues de Tarragona que em diuen que les saludi si les veig durant el recorregut. Tot xerrant, el metro arriba a Colon i em comença a venir una “cagalera”, crec que barreja entre l’acolloniment, la impressió i, evidentment, el “superesmorzar” que m’he clavat. Per tant, el primer que faig és buscar els WC portàtils que ha disposat l’organització per preparar-me interiorment (m’agrada aquest terme…jejeje). Busco un banc per seure, tots ocupats, sec a la gespa (mala idea! està congelada a aquestes hores!!!!) i preparo la bossa que deixaré amb el meu dorsal al guarda-roba, em trec l’impermeable, el xandall, pulsòmetre al pit, vaselina entre les cames, un mocador i un detall de Compeed (per les llagues) a la butxaqueta de les malles. Deixo la bossa al camió, queden 25 minuts per començar, bec una mica d’aigua, escalfo, estiro, escalfo més (amb el fred que fot se m’estan posant els pèls de punta!!!) i em col·loco entre el munt de corredors que es preparen per aquest repte. De cop m’ha passat el fred, em sento tranquil, busco gestos de complicitat als “camarades” que tinc al voltant, recordo tot el que, a la vida, m’ha obligat a superar-me, aquesta vegada no serà diferent, ho sé. Un munt de gent animant al pare, fill, nét, avi o amic que participa amb cartells i crits, abraçades i ànims. Jo em sento sol, molt sol, però m’agrada, sé que tot depèn de mi i això em produeix un repte afegit. M’hauria agradat veure la sortida del sol des de l’inici, però els núvols entristeixen el cel i tothom fa especulacions sobre la predicció del temps.\nPoum! Tret de sortida. Entre això i que jo passo per la sortida passen 2:38 minuts. Tremolo, em cauen llàgrimes d’emoció, la gent crida i ens diu “valientes!”, “Heroes!”, “Ánimos!” i algun graciós “Ya queda poco!”. Em refaig del primer sentiment i, el primer somriure, els jardins de “La Castellana” plens de gent pixant (no ho havien pogut fer abans???). Comença a ploure (serà pel que canten el grupet amb samarretes de la “Brigada de paracaidistas”?). Veig dos militars fent fotos als “seus”, sense pensar esclato “Assassins!”, només els del costat em senten i riuen (per sort, perquè fan un braç com 5 dels meus)… Plou, plou tant que del cabell em regalima aigua pels pocs camins de l’esquena on no ha arribat directament la pluja. En més d’un moment em plantejo fins on seré capaç d’arribar plovent.\nEm sento amb forces, a la pujada per la Castellana no paro d’avançar gent, això em dóna ànims i arribo al Km 5 en 22 minuts i 40 segons…Això rutlla! Un ritme millor del que m’espero! Em sento fort i penso que en 3 Km vé la baixada encara puc millorar. Creixo per dins, penso que sóc capaç de tot el que em proposi m’estimo.\nKm 10, passat Chamartín avanço al globus que marca el ritme per acabar la marató en 3h30′, para de ploure i es trenca el cel. M’emociono i faig el millor parcial de tota la marató (4:25 min/Km) durant els propers 5 Km. Passo per llocs (que ni tan sols conec) plens de gent animant amb les mateixes paraules d’abans i dient “Vamos, que es la ultima cuesta!” (MENTIRA!!!! Però s’agraeix). Els nens et t’arranquen un somriure quan et posen la ma perquè els la xoquis o corren al teu costat aplaudint-te.\nComenço a notar una cosa amb la que no havia comptat. Se m’estan encetant els braços del fregament amb la samarreta, sort que hi ha voluntaris al costat dels avituallaments d’acquarius i aigua amb vaselina a la mà perquè l’agafis tot corrent i t’untis ben untat…\nVeig les “noies de groc” del metro entre la multitud, em deixen anar un “Vinga Terrassa!” amb una energia que em va calar dins, els responc amb un gest molt sincer d’agraïment. Arribo al Palau Real (penso que hauria hagut de dur una bandera republicana…) on no hi cap ni una agulla, els corredors tenim un espai d’un metre d’amplada per a travessar la plaça i tothom et toca. La sensació és agobiant, però alhora alentadora. Notes que tota aquella gent corre amb tu, que per molts estàs realitzant un somni que, segurament, mai podran complir, que els dónes un exemple de superació personal. De seguida arriba el Km 20 i la marca de mitja marató. El crono que porto em marca 1h36′ i, per com estic, em plantejo si hauria d’haver apretat més i intentar fer la marató completa en menys de 3 hores.\nNo tardo en adonar-me que és només una impressió, poc més endavant, al Km 25 em ve la temuda “pàjara”. Fins i tot córrer en baixada em suposa un problema. Entrem a la zona de la “Casa de Campo”, pels que no ho coneixeu, una carretera enmig dels arbres. De sobte ha desaparegut tota classe de públic. Com a molt hi ha dues persones animant cada 100m. Vaig molta gent que abandona. Els Km passen cada cop més lents, no sé què passa, les cames em comencen a fallar de tant en tant, penso en tots els que m’han animat, en tots els amics, en la família, i la situació millora, però sense exagerar. Penso per primera vegada que no soc capaç d’acabar una marató fins que veig un angel de la guarda! Una noia amb patins que carregava dos pots de reflex. Em paro davant seu, m’arremango les malles i li dic “llenamelas por detrás” (la noia va flipar…jejeje). No sé ben bé perquè, el tram que corro ara plà em suposa menys esforç que la pujada d’abans. Em començo a plantejar que, sense forçar el ritme, puc acabar la marató i fer-ho en un temps “acceptable”.\nGiro una corba a la “Puerta de San Vicente”, ve pujada, però surto d’entre els arbres, veig el cel sense núvols, sento les campanes de l'”Almudena” que indiquen les 11:30 tot ple de gent (incloses les “noies de groc”, que em tornen a animar MOLT) i un killo que diu “Ahora ya, por vuestros huevos!”. Conec aquesta expressió, la he fet servir moltes, moltes vegades, però penso que potser no és l’ocasió. He de ser realista, Km a Km, pas a pas. La pujada és dura i la faig a un ritme de 5:48 min/Km, és un bon ritme comptant que porto al voltant de 35 Km. Precisament al Km 35 em ve una rampa al bessó i paro 15 segons a estirar-lo (des d’ara fins al final de la carrera ho faré 3 vegades més). A partir d’aquest punt aprofito tots els àngels de la guarda que apareixen amb patins i repeteixo el que ja us he explicat sempre que puc. En algun moment penso que s’espanten amb la cara de necessitat que vaig cap a ells (gairebé sempre noies…). Molta gent ja camina, jo dono ànims, no sé si més per ells o per autoanimar-me. Faig matemàtiques, quants Km queden?, quant de temps? Això deu ser com el recorregut que faig quan entreno…\nIntento recordar que al mapa el que queda és baixada, però el cervell m’enganya, començo a tenir mal de cap, em sento el cor al cap, queden 4 Km, ja veig Atocha, però sembla que no em mogui, crec que he arribat al meu límit, no puc més, em pregunto (com altres vegades durant la carrera) qui em mana ficar-me en aquests embolics, però els ànims de la gent, els nens amb la mà preparada per xocar-la, l’orgull, sento que ho he d’intentar, que no puc defallir, que tinc un objectiu i penso complir-lo sigui com sigui. Segueixo corrent tot i que crec que no recte. Aconsegueixo arribar a la, ara si, última pujada amb olor de meta, concert de gaites, gent cridant, paperets volant per l’aire. Ho aconseguiré. queden menys de 2 Km i porto 3h20′ corrent.\nNoto que caic, m’agafo a una barana del carrer “Alfonso XII”, tinc unes fiblades com mai havia tingut al bíceps femoral de la cama esquera, cada vegada que me’n ve una miro al cel com si em passessin més de 300V per tot el cos. No controlo la cama esquerra, s’ha acabat. Sento el public a prop, dient “Pobre Chaval”, no em rendeixo i intento posar la cama a terra una i una altra vegada (Ahhh!!) sense símptoma de millora Ja porto gairebé 2 minuts així, s’acosta un fisio de l’organització, el crono marca 3h22′. No dono temps al fisio d’arribar, soc tossut. Tinc la cama dreta, també, feta pols, però arribaré a la meta encara que sigui arrossegant-me amb les dents, començo a córrer coix, gairebé sense fer servir la cama esquerra, per sorpresa meva, a mesura que passen els metres, la cama esquerra comença a donar senyals de vida, veig la marca dels 41Km, penso que em queda 1195m, això no és res. Em salten llàgrimes. Passo per sota d’un pont inflable de publicitat i sento una dona que li diu al seu fill “Uy! Esto no es la meta”. Alço el cap, veig la puerta de Alcalá i penso en el joc d'”Arrancar cebes”, em salten més llàgrimes, veig tot el carrer Alcalá plè de gent, fa pujada però m’és igual, apreto el ritme tant com puc, entro al retiro, el crono marca 3h28′, Balles de Coca-cola, arcs inflables, paperets volant i un rellotge sobre la meta. Em queden 20 metres, veig un home estirat a terra sense moure’s envoltat de membres de l’assistència mèdica de la carrera. Em queden 15 metres, 15 metres llargs que em donen temps per pensar en les nits que he sortit a córrer, en Cavalls del Vent, en el dia que vaig pensar que m’agrada córrer (un novembre del 2007 al Costa Cabirolera), en tots els punts d’inflexió de la meva vida, en els amics, en la familia, els pares, el Marc, però sobretot, egoistament en mi. Passo la meta, exploto, ploro, ploro molt, ara, amb la ment en blanc i torna el sentiment contradictori de solitud, satisfacció i felicitat de l’inici, però més intens, com si tota la gent que estimo estigués dins meu. M’oblido per complet del temps que he fet.\nEm donen la medalla, un plàstic amb propaganda d’una entitat bancària per tapar-me i caic a terra. Ara si, crido tant com puc i m’envaeix una sensació de felicitat inexplicable, sento que soc lliure, que he acabat una marató i he complert, quan miro el cronòmetre que havia parat just arribar a la meta, el que marca: 3h29′(més tard me n’enteraria que el temps exacte son 3:29:50…per 10 segons!!!!!!!!!). M’estiro al costat de dos companys que tenen les cames aixecades i faig el mateix, són un home i el seu gendre de Castelló i Tortosa, em sembla graciós, ho veig com una prova de l’home al gendre. Ens donen menjar, beguda i una cervesa (la millor de la meva vida!) i començo a tenir fred, em repiquen les dents i el plàstic ja no abriga. M’afanyo a buscar la meva motxilla per tapar-me i a la sortida del guarda-roba Necessito una abraçada…Sorpresa!!!! La Marina és allà! Torno a plorar i l’abraço ben fort (espero que el Gerard no s’enfadi…:P), és un últim bri d’energia que m’ajuda a abrigar-me, anar cap a casa i fer-me recapacitar de tot el que he fet aquest matí amb il·lusió.\nMoltes gràcies a tots pels missantges de suport i felicitació, realment m’he sentit important.\nEscric això el dia 27 i se’m posen els pèls de punta en cada paraula. Té pinta que cada com que senti la paraula marató recordaré el dia 26 d’abril de 2009…\nPotser he escrit una mica “cutre”, però després de l’experiència d’ahir és el que em surt.\n5 respostes a La meva primera marató\nPol Ramos ha dit:\n27 Abril 2009 a les 22:14\nNanu!! teela teeela teeela marinera! tiu moltissimes felicitats! re pot amb tu! gran mentalitat clar que si!\nFins aviat krak!\nTeresa Oliveras ha dit:\n27 Abril 2009 a les 23:36\nPots creure’t que estic plorant?!!\nM’has emocionat molt, Uri, per tots els sentiments que expliques, per l’esforç i l’autosuperació, per l’infinit poder de la il·lusió… perquè t’estimo molt… i perquè m’hagués encantat poder ser allà i abraçar-te mben fort!!!\nFelicitats, crack, ets molt gran!\n28 Abril 2009 a les 14:03\nOsti Uri, jo plorar no, però la pell de gallina se m’ha posat en algun moment…més que res perquè ho has explicat molt emotivament, tio fas que qualsevol que ho llegeixi empatitzi amb tu.\nJo aquest diumenge patiré de valent a Sóller, no serà això però serà dur, i a part que serà amb el sogre…jeje\nEstic molt content per tu tio! Ets una bona bèstia!\nJo alguna vegada m’he proposat de fer una Marató abans dels 30…però no sé si m’hi veig en cor.\n29 Abril 2009 a les 18:26\nRenoi Oriol, Tens la tieta més orgullosa del món. Moltes felicitats. Ho veus com tenia raó quan et deia allò de baturrico? Quí sinó tindria els nassos de possar-se en aquest sideral ?. A veure si el Pau ,amb el seu entrenament atlètic, et segueix les passes. Potser algun dia vulgui córrer al costat del seu cosí la seva primera marató. Visca per la gesta, moltes felicitats i un petó enorme .\nPau Martínez Sarrau ha dit:\n29 Abril 2009 a les 19:17\nHola Uri, jo quan sigui mes gran tambe m’agradaria molt correr una marato com la que has corregut tu.\nSuposo que quan jo sigui mes gran,mes o menys com tu ja seras una mica gran per a mi, bé podriem dir vell.\nCorreries amb un basto????


Fita: de febrer 2014\nPublicat per xavier pujol a 21:29 36 comentaris:\nPublicat per xavier pujol a 12:16 35 comentaris:\nPublicat per xavier pujol a 23:07 22 comentaris:\nColor d’or de bon matí, una fulla s’ha adormit, la glaçada l’ha assecada, la neu li ha fet un sudari. Sobreviure a la tardor de molt poc li haurà servit. Finalment el cru hivern l’ha arrencada del seu arbre, i ara jeu sobre el camí.\nCaminant que busca pau, des de lluny se n’ha adonat, i s’ajup i es treu els guants, amb els dits li fa carícies, amb l’alè li fa escalfor.\nMes la fulla no es desperta, el seu cos s’ha refredat, la seva ànima ha fugit, ja no es pot fer res per ella, es fondrà junt amb la nit. Sota terra ja l’espera vida nova, primavera.\nVianant aixeca’t ja, potser mai més la veuràs.\nCaminant que busca estima, pel camí la trobarà, fa unes passes vers el nord, fa pujada aquesta vida, paisatges sense mida, nuvolades dalt del cel, ressegueixen la carena de la serra Cavallera, des del Taga al Puig Estela.\nI s’encanta pas a pas, puja amunt, ja és prop del port. Un vent fort fa aparició, li provoca un llagrimeig. Cal cordar-se i abrigar-se, i aleshores se n’adona, ben glaçades té les mans. On haurà perdut els guants? Es regira les butxaques, cerca al fons de la motxilla.\nLa ventada es fa més freda, espurnegen pics de neu, i a la cara se li claven, potser és rufa o aiguaneu. Gira cua i torna enrere, ha passat ja molta estona i amb les mans a les butxaques fita bé la dura crosta que la fred ha endurit.\nDe lluny veu dues mans amigues, reconeix aquells instants, sap que aquí s’ha tret els guants i ha pregat per la fulleta. El que creia no ha passat, es retroben i es recorden.\nS’han trencat les previsions, el temps no admet raons, i l’amor del fons del cor, mai s’emporta un bell record.\nCap al tard mentre s’allunya, mira al cel i veu la lluna, Se la mira reverend i n’admira el seu creixent.\nCau la tarda a poc a poc i a la serra es clou el vent.\nPublicat per xavier pujol a 15:42 35 comentaris:\nDesprés de la mort de Pete Seeger, les persones que hem escoltat, i fins i tot cantat algunes de les seves cançons, hem pensat en altres temps. Cantàvem el “Què se n’ha fet d’aquelles flors?” quan encara no n’havíem plantat cap, quan gairebé no havíem fet cap pom.\nEra l’època que també entonàvem “Paraules d’amor” del Serrat, i feia poc que havíem deixat els 15 anys, i l”Ara que tenim vint anys” quan encara no els teníem. Anàvem amb tren d’excursió i al vagó combinàvem el “Diguem no” i “Al vent” del Raimon, “la Gallineta”, “l’Estaca” i “el Bandoler” de Lluís Llach, amb el “No serem moguts” i el “Vull ser lliure” del folk-song americà. O espirituals negres que barrejàvem amb repertoris de les primeres cançons del Pi de la Serra o el Pau Riba, i la “Cançó del noi dels cabells llargs” dels Tres Tambors.\nTotes aquestes cançons, exceptuant el “Guantanamera”, el “Bella Ciao” “La Quince Brigada” i alguna altra, tenien en comú que les cantàvem en català. En la nostra llengua, en la que el franquisme, encara vigent (més o menys com ara els agradaria a alguns) ens la tenia vetada a l’escola. Cap dels entusiastes que cantàvem aquelles cançons en català no havíem pogut aprendre el català a l’escola, i pràcticament érem analfabets de la nostra pròpia llengua.\nLes apreníem, en discos, alguna en els pocs programes de ràdio, on eren permeses, i després, ens passàvem els acords de guitarra i les cantàvem al refugi de muntanya, la nit abans de fer el cim, al foc de camp quan érem de colònies o de campaments, i al tren, on a vegades havíem de suportar la cara de desaprovació d’algun revisor franquista, o el que era pitjor, d’algun policia o gruo de falangistes que estiguessin presents al vagó.\nSegurament que els cantants catalans que van conèixer personalment en Pete Seeger, com el Raimon o el Xesco Boix, el devien informar que les seves cançons, traduïdes al català, servien, a més de lluitar contra el franquisme, per reivindicar la nostra llengua.\nLamentablement, encara que l’Estat espanyol, al que pertanyem (de moment) forçosament, en el tema de la persecució a la llengua catalana, practica gairebé la mateixa política d’eliminació que feien els feixistes que governaven a l’època de Franco. Però ara, encara que ells l’utilitzen com una piconadora, tenim democràcia, i encara que no els agradi, mana el poble.\nAra torna (si és que mai l’han abandonada) l’ofensiva contra l’ensenyament en català a les nostres escoles. En aquest mateix bloc, el desembre del 2012, ja hi ha un post parlant d’aquest mateix tema. Si amb el Franco ens van guanyar per K.O. ara intenten vèncer per punts. Ens intenten cansar. Ignorants!! No saben que no defallirem?\nLa vaca no és cega i es manté ferma, pels prats dels Pirineus o pels del Montseny. I encara que ens ho vulguin fer creure, no està sola. Ara som milers i milers que l’acompanyarem i no permetrem que la segueixin munyint fins deixar-la eixuta, aquells que per al seu bé, ens volen mal. D’en Maragall, escollirem l’Adéu Espanya i del Pere Quart, la vaca de la mala llet!\nÉs imprescindible que la Consellera d’Ensenyament, el President, tot el Govern Català, i els partits de l’oposició favorables a la Immersió Lingüística i a l’escola en català, donin suport als directors i mestres dels centres. La Norma s’ha fet gran demanat la normalització, i tampoc no es cansarà de demanar que “no ens toquin el català”... ni res més, afegiria jo.\nÉs ser poc original, perquè aquesta setmana que tant hem parlat de Pete Seeger, molta gent ha utilitzat el títol d’una de les seves més conegudes cançons. No ens cansarem de repetir-ho.\n“Tots junts vencerem!”\nPublicat per xavier pujol a 0:55 38 comentaris:


La lectura, la porta a les oportunitats | Casal dels Infants\nLa lectura, la porta a les oportunitats\nLa coberta d’un bon llibre amaga una part desconeguda de la nostra identitat i dóna sentit al món que ens envolta. Més enllà de fer-nos gaudir, ens porta a racons insospitats. Tenir accés a la lectura vol dir tenir a l’abast el coneixement, ens diu en Jaume Copons. O passar una estona tranquil·la amb la Bel Olid compartint els nostres orígens. O fer sortir paraules d’una boca que s’entossudia a estar tancada, com sap fer la Montse Morera. Tots tres, juntament amb altres integrants de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana, han apropat totes aquestes oportunitats a infants, joves i famílies del Raval amb el projecte “Foment de la lectura”.\nEls nens i nenes del Casal Obert de Petita Infància (COPI) del Casal dels Infants del Raval fan la rotllana, com cada dia quan arriben de l’escola. Avui seu entre ells i elles una cara coneguda. Bé, no per tothom. L’Andrea, que nomé fa un mes que participa a COPI, no sap ben bé de qui es tracta ni per què és aquí. La seva companya Joana de seguida li resol el dubte: “La Montse explica contes”.\nCinc menuts més tard, un racó de l’aula s’ha transformat en tot un teatre. A la platea, un munt de cares bocabadades s’escolten la història del ratolí que volia fer una truita però li faltava un ou. Amb el llibre de Davide Cali i Maria Dek entre mans, la Montse Morera, escriptora i docent, alimenta la imaginació dels nens i nenes. Un cop llegit el conte faran grups, es repartiran els personatges i els interpretaran davant els companys i les companyes.\nMontse Morera: “El primer cop que vaig venir em van dir que era el primer dia que li escoltaven la veu a un dels nens. Per mi, això és el millor que em poden dir.”\nQuan des de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana (AELC) van proposar-li que vingués a explicar contes als nens i nenes del Casal dels Infants amb el projecte “Foment de la lectura”, la Montse de seguida va dir que sí. Tenia ganes de tornar la seva passió per la lectura al lloc on la va trobar. “Jo he nascut en aquest barri, i, tot i que ja no hi visc, vaig descobrir la lectura aquí, a la biblioteca del carrer Hospital”. De les sessions que ha compartit amb els petits participants del “Casalet” en tria un moment especial: “El primer cop que vaig venir em van dir que era el primer dia que li escoltaven la veu a un dels nens. Per mi, això és el millor que em poden dir”. La Montse explica que l’afició per la lectura no només va fer que acabés escrivint literatura infantil, sinó que la va portar a estudiar i a dedicar-se a la docència —va ser professora a instituts i a la Universitat Autònoma de Barcelona, fins que es va jubilar—.\nPrecisament és aquesta funció de la literatura, la de “gran porta cap al coneixement”, la que va trobar més útil en Jaume Copons, escriptor i guionista, per als nois del Programa de Formació Inicial (PFI) en auxiliar de muntatges d’instal·lacions d’aigua, electricitat i gas. “Si ets un bon lector, és fàcil que resolguis els exàmens de matemàtiques o que siguis un bon muntador”, explica avui que tornar a visitar els joves. En conèixer el PFI, mentre donava voltes a com la lectura exercita el raonament lògic, es va trobar que els joves buscaven una sortida pràctica a la literatura fora de l’àmbit acadèmic o professional. Quan en la primera sessió els va preguntar quin material volien que els portés, li van dir que poesia. Per què? Per agradar a les noies. “Vaig dir d’acord, doncs poesia”. Per això en la sessió d’avui han escoltat “Ojos de gata”, de Los Secretos, aturant-se a analitzar-ne la lletra.\nJaume Morera: “Si ets un bon lector, és fàcil que resolguis els exàmens de matemàtiques o que siguis un bon muntador.”\nEls nois tenen altres inquietuds, més enllà de la lírica seductora. L’Ousmane Camara va explicar que practica la boxa i que és un dels seus temes d’interès. En Jaume va entomar el repte i va aparèixer amb “Per un bistec”, de Jack London. “És un conte preciós, però em vaig adonar que els anava gran. L’haguéssim pogut treballar si haguéssim portat més sessions”.\nAvui, en el segon assalt, en Jaume puja al quadrilàter amb el més gran: Muhammad Alí. I avisa: “Haureu vist que al cinema i a la literatura pinten el boxador com un tio que ha quedat atontat pels cops, però aquest senyor té el cap molt ben posat i sap molt bé de què parla”. A la pantalla, Alí seu davant del periodista de la BBC Michael Parkinson i comença a encadenar cops dialèctics. Ara un ganxo, ara un directe... Noqueig històric del racisme nord-americà dels anys 70. “He triat aquesta entrevista perquè molts de vosaltres sou negres i musulmans, i tothom té el dret a defensar el que pensa i com és”, diu en Jaume, que abans de fer sonar la campana recull una altra de les peticions dels joves: el trap. Sona “La Pasta”, de P.A.W.N. GANG, i toca trencar-se el cap per mirar d’entendre’n la lletra.\nLa lectura entra ara a l’aula del projecte Minúscula, un espai per a infants de 0 a 3 anys i de suport a les seves mares, sovint immigrades, en el procés d’inclusió social. La carrega en una bossa la Bel Olid, escriptora la presidenta de l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana. Quan ha arribat al número 22 del carrer de la Reina Amàlia sabia on era i recordava d’on venia: "Visc al Raval i vaig créixer en un barri amb unes característiques semblants a Mataró. Amb un percentatge d’immigració molt alt i amb famílies amb un capital sociocultural a vegades molt baix. A casa meva no hi havia llibres, els vaig haver de comprar a mesura que m'anava fent gran".\nBel Olid: "Visc al Raval i vaig créixer en un barri amb unes característiques semblants a Mataró. A casa meva no hi havia llibres, els vaig haver de comprar a mesura que m'anava fent gran."\nLa Bel té experiència amb les criatures. Els seus fills ja són adolescents, però somriu quan recorda l’esgotament durant la criança. Seure una estona a llegir també vol dir deixar d’anar amunt i avall i passar una estona tranquil·la. Ha portat una tria de tradició popular infantil de diferents orígens, on trobem un dels clàssics del conte il·lustrat en català, el “Teo”, i “A la sombra del olivo”, un recull bilingüe, en castellà i en àrab, de 29 cançons infantils del Magreb. Cap al final de la sessió, a una de les mares se li il·luminarà la cara quan reconegui una de les cançons de falda que cantava quan era petita.\nAixí, amb ratolins afamats, boxadors punyents i sons del Magreb, acaba la segona edició del projecte “Foment de la lectura”. La Bel Olid, en Jaume Copons, la Montse Morera i la resta d’escriptors de l’AELC, però, sempre tindran un pretext per tornar: retrobar-se amb les històries que van portar sota el braç i amb els infants, joves i famílies amb qui les van compartir. Els llibres de les sessions, adquirits per l’AELC, passaran a formar part de la biblioteca del Casal dels Infants, esperant caure en altres mans i ser la porta de noves oportunitats. I conte acabat, conte explicat.


Vivim a una societat feminista i altres acudits de mal gust | elCugatenc\nEl mes d'agost ha sigut tan ennuvolat meteorològicament com socialment. Una societat no pot permetre que en un mes moren 8 dones a tot l'Estat víctimes de la violència de gènere. Menys encara que al juliol n'hagen sigut 12, segons el llistat de dones i xiquetes assassinades per violència masclista d'Intersindical Dones. Si ens remuntem mes a mes acabem amb 45 assassinats. Cal dir que aquest llistat està més engreixat que el del Ministeri perquè comptabilitza també la violència envers les dones que no té la parella o marit com a agressors. Un fill, un familiar o un desconegut també poden matar una dona per masclisme. Sempre és delicat el còmput.\nDe fet, si mirem un altre llistat, el de feminicidio.net, la xifra ascendeix a 67, dels quals 26 són feminicidis íntims oficials (els reconeguts pel Ministeri), 10 feminicidis íntims no oficials, 2 feminicidis no íntims, 1 feminicidi familiar per connexió, 14 feminicidis familiars, 5 assassinats de dones sense informació suficient com per declarar-los femicidis, 4 feminicidis infantils, 1 transfòbic i 3 assassinats de dones per robatori. Comptabilitza també 7 homes morts per violència de gènere.\nAgafarem el cas de les dones perquè violència de gènere implica violència per la convicció de la superioritat d'un gènere sobre l'altre. Costa creure que en una societat patriarcal que situa el masculí com a sexe superior hi haja molts casos de violència de gènere per misàndria. Siga com siga, estem parlant d'entre 26 (dels quals solament 4 amb denúncia prèvia) i 67 dones mortes. A Catalunya 4 mortes segons el Ministeri, 8 segons Intersindical i 15 segons feminicidio.net (amb un mapa interactiu per conèixer amb més profunditat les xifres). El problema és que tot això és la punta de l'iceberg.\nNo són morts però sí indicis de violència de gènere les 5.778 trucades que ha rebut el telèfon d'atenció a les dones en situacions de violències de la Generalitat entre gener i juliol. Atenció a les 3.234 usuàries menors de 40 anys que han trucat al telèfon, per qui diu que la qüestió va millorant. Al Vallès Occidental tenim l'honor de ser la segona comarca de Catalunya en nombre de trucades (555), només per darrere del Barcelonès. D'acord que la majoria de la població de Catalunya es concentra a aquestes dues comarques però 3.387 trucades entre els dos territoris no deixa de ser una barbaritat.\nPer això quan una persona diu “vivim a una societat feminista” la millor resposta és mostrar-li dades com aquestes i ensenyar-li que el feminisme busca la igualtat d'homes i dones. La seua “societat feminista” seria, en tot cas, “societat misàndria” (en castellà també s'empra el terme sociedad hembrista com a neologisme no recollit a la RAE). Dubte molt que puguem considerar Catalunya una societat misàndria, on les dones tenen més poder que els homes, quan solament hi ha un 18% de municipis amb alcaldesses i solament un 30% de tots els regidors del país són dones. Aquestes xifres són les més igualitàries des de l'arribada de la democràcia, un èxit.\nMés enllà de la violència masclista visible, hi ha nombrosos casos d'invisible que van des d'humiliacions al nostre llenguatge. És el cas de la regidora de Màlaga que diu que les xiques van amb “les bragues a la mà perquè s'assequen” durant la fira (calces en dieu al català central). Curiosa coincidència que a Mollet tinguen la dita “a Mollet ballen amb les calces a la mà”.\nViolència de gènere també és la frase que va deixar anar el president de Sant Cugat Empresarial durant la presentació de la darrera Sant Cugat Experience. Va dir bàsicament que hi havia espais per a nens, per a la família i que a la Rambla del Celler hi havia una mostra de cotxes per a l'home de la casa. Després d'un tens silenci va afegir “i per a la dona també”. No vaig prendre nota i no sé si la cita és fidedigna 100% però recorde que la cara de Mercè Conesa era una poema.\nQuè podem fer lingüísticament per evitar ser masclistes? En primer lloc, pensar una mica les coses abans de dir-les. En segon, ajudar-nos de guies en els textos més formals. Jo quan tinc algun dubte utilitze la Guia per a l'ús no sexista del llenguatge a la Universitat Autònoma de Barcelona. Pot ser no és una gran guia pel que fa a extensió però en 40 pàgines (consultables en paper o en línia) dóna pistes de molts dubtes.\nEn aquest sentit no puc obviar parlar d'una pràctica que s'ha popularitzat darrerament als espais de l'esquerra alternativa principalment: l'ús del femení plural per englobar homes i dones. Lingüísticament això sempre s'ha fet amb masculí plural i no significa masclisme, simplement que la nostra llengua no té gènere neutre i s'ha d'agafar un dels dos. Per tant, segons la guia, s'ha d'emprar el masculí plural però és comprensible el que deia Bel Olid, directora de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC), a l'entrevista que li feia Yeray S. Iborra al Cafè amb Llet de maig-juny: si en un àmbit s'ha arribat a la convenció d'emprar el femení plural, endavant.\nEl que aquesta dona i tots hauríem de descartar és desdoblar el llenguatge. Ho explicava així a l'entrevista: “Quan desdoblem, neguem que es pugui ser una altra cosa més que home o dona, fet que reforça el sistema binari de gènere que ens oprimeix. Es pot ser intersex, gènere fluid, queer... La identitat és variable!”


Taller d'especialització: L'enfocament basat en drets a l'acció humanitària - IDHC\nTaller d'especialització: L'enfocament basat[...]\nTaller d'especialització: L'enfocament basat en drets a l'acció humanitària\nEnfocament basat en drets humans - EBDH Cooperació al Desenvolupament Acció humanitària\nL'acció humanitària incorpora des del seu propi origen una mirada als drets humans i fins i tot guarda relació amb el "Dret" en majúscules. El sorgiment simultani de l'ajuda humanitària i el Dret Internacional Humanitari (DIH) per part de Henry Dunant i els membres del Comitè de socors als militars ferits, precursor del Comitè Internacional de la Creu Roja (CICR), a mitjans del segle XIX, és un bon exemple. Les idees de protecció de les víctimes de drets inalienables són consustancials a l'impuls humanitari.\nNo obstant, al llarg de la història de l'humanitarisme ha prevalgut de tal manera l'orientació cap a la satisfacció de les necessitats bàsiques, que ha anat oblidant el que l'humanitarisme, en essència, sorgeix al voltant de drets dels no combatents, i posteriorment dels drets de las víctimes de qualsevol tipus de desastre. No va ser fins a finals dels anys noranta del segle passat amb l'auge de l'enfocament basat en drets humans (EBDH) en la cooperació al desenvolupament, i amb el vigor que va tenir en l'àmbit humanitari el component de protecció, que va renéixer l'interès per una acció humanitària amb enfocament de drets o que, almenys,hi va haver una mirada als drets de les poblacions afectades per conflictes i desastres.\nAida Guillén és membre de l'Institut de Drets Humans de Catalunya i experta en la incorporació de l'EDBH a la cooperació al desenvolupament.\nFrancisco Rey és Codirector de l'IECAH amb una llarga experiència en diverses organitzacions com Creu Roja i en diversos treballs en matèria de drets i protecció humanitària amb la DG ECHO, OCHA i altres organismes.\nL'acció humanitària i els drets. Clarificacions conceptuals i marcs jurídics de referencia. Situant la protecció com a eix de treball.\nLes aportacions de l'enfocament basat en drets a la cooperació al desenvolupament.\nLa incoporació a l'enfocament de drets i protecció pas a pas.\nExperiències de diversos donants a la incoporació de la protecció i el EBDH en AH.\nMés informació al web de l'Instituto de Estudios sobe Conflictos y Acción Humanitaria\nDel 10 al 11 de desembre del 2015, 10:00


Fèlix Simon, 13-07-2012, ON SOU PRESIDENT?\nEstàs aquí:Inici Articles d'opinió Fèlix Simon, 13-07-2012, ON SOU PRESIDENT?\nCom haureu pogut comprovar, des de fa temps, a la política també està de moda la dutxa escocesa. A Vilafranca, el passat 4 de juliol, la pressió primer va ser per a vós, i després per als de la Plataforma per una Vegueria Pròpia. Al carrer més d´un centenar de persones us van escridassar, estaven indignats i carregats de raó, però poc després al Casal, vàreu ser investit Acadèmic dHonor per lAcadèmia Tastavins del Penedès; primer aigua freda i desprès aigua ben calenta, en proporcions similars. Les 12 persones que assistíem a lacte en representació de la PVP, vàrem rebre sobtadament aigua calenta i vapor, que ens van dilatar els vasos sanguinis: el nostre president Manel Cervera va recollir per sorpresa la medalla de plata de lAcadèmia; però al cap de pocs minuts, va venir laigua freda o millor dit glaçada: el president de la Generalitat, que jugava en camp contrari, ens va dir a tots els presents que de la Vegueria Penedès, res de res.\nI el contracte de CIU amb el Penedès? Per què aquesta por o falta de valentia? Nosaltres, que durant més de 7 anys hem intentat racionalitzar les emocions, vàrem quedar estupefactes en escoltar les vostres declaracions, la de la via de lanar tirant\n i que no va en benefici de la sobirania i la responsabilitat individual. Sabeu quin va ser el meu primer pensament? President ens heu enganyat. El vostre discurs havia tingut unes paraules que mostraven un cert menyspreu\ni això és molt greu. No es pot jugar amb el sentiment de les persones, i els penedesencs per si no ho sabíeu, no som uns simples burrets amb els ulls tapats que fem anar laigua duns catúfols a uns altres.\nI si us pensàveu que la gent de la PVP som una mena dentelèquia fora del temps cronològic, us ho van explicar molt malament, ja que per nosaltres el president de la Generalitat hauria de ser com laigua que no transforma latuell que la conté, sinó que shi acomoda. Els polítics i les institucions tenen la responsabilitat de dur a terme la voluntat consensuada del poble, però com que no podem gaudir duna democràcia directa, estem supeditats als interessos dels partits tradicionals. Doncs, què ens vàreu voler dir? Potser que no voleu que es modifiqui la Llei de Vegueries per afegir-hi la del Penedès? I les proposicions de llei i la majoria que tenim al Parlament per fer-ho? Ens pensàvem que el poder legislatiu era sobirà i independent del poder executiu.\nPerò què us passa President? Heu dentendre que la política del govern de la Generalitat no pot anar en contra dels interessos del Penedès; el principi de subsidiarietat és un tema de justícia collectiva, al qual no renunciarem mai. La nostra organització territorial són les Vegueries, i no sols estan congelades, sinó que ara fins i tot tenim lamenaça que ens volen augmentar encara més el poder de les Diputacions. President, ens estem jugant el nostre futur, i ara que tot el món ja sap que Espanya és un malalt terminal, creieu que val la pena perdre més temps amb el pacte fiscal? Enmig del desori actual, només us voldria recordar, president, que la maduresa és lassumpció de les pròpies responsabilitats. Sortiu al carrer i pregunteu, i veureu com creix la sensació de no tenir escapatòria, la gent creu que ens trobem davant dun aterratge demergència, per això aquest país necessita urgentment alternatives radicals i possibles, i lestat propi és lúnic camí que ens pot garantir la llibertat; no podem perdre més el temps veient com des del govern seguiu caçant musaranyes


Blog - Anna Mongay\nAviat sortirà a la llum aquest nou projecte, encapçalat per la narradora Jordina Biosca.\nDe moment tenim la il·lustració!!!\nDijous 15 de març vaig anar a visitar als alumnes de 6è de l'escola El Lledoner. Els vaig explicar com treballo i com faig la tira còmica de "La Rut i Piu". Em van fer moltes preguntes i em van regalar un àlbum amb els còmics que ells havien fet a classe.\nUna escola fantàstica i molt bon ambient de treball!\nAviat podrem estrenar la carrossa de reis mags que han arreglat els nens i nenes de Pacs del Penedès .\nEl Marc ens ha ajudat i ha quedat mooolt xula!\nAquí teniu una mostra de les joguines que han dibuixat i pintat damunt la fusta.\nJa hem pogut col·locar el vinil per la nova secció d'anglès dels més petits.\nLingo Món, l'escola d'idiomes obre un nou espai per als més petits i he fet aquesta bonica il·lustració\nEls nens viatgen per tot el món i a través dels contes, les cançons i els jocs aprendran nous idiomes.\nA l'escola El Drac de Pacs ens ho passem d'allò més bé fent ninots!!!!\nHem estudiat el cos humà, després hem dibuixat l'esquelet i un nen. Finalment hem pintat i hem cosit el nostre ninot.\n"La portada del nº 243 de Vèrtex, un dibuix de la il·lustradora Anna Mongay, corresponent al número de juliol- agost de 2012, va ser guardonada ahir en el transcurs de la XIV Nit de les Revistes, durant la qual l'Associació de publicacions Periòdiques en Català (APPEC), que enguany celebra el seu trentè aniversari, va atorgar els Premis APPEC 2012.\nL'acte va tenir lloc a la Sala Modernista de la seu d'Endesa de barcelona i fou conduit per l'escriptor i periodista Màrius Serra. Va comptar amb la presència del Conseller de cultura, Ferran Mascarell, (...) Jaume Ferrández, director de Vèrtex, va ser l'encarregat de recollir el premi a la millor portada."\nEstic preparant per l'Editorial Anaya, uns murals temàtics per a nens de 5 anys on combinem fotografia amb dibuix\nLa mida dels murals és de 70x50 cm...impressionant!\nEstan quedan xulíssims!!!!!


Reinventar-se en plena crisi: De la roba esportiva a fer bates i mascaretes - Diari de Girona\nReinventar-se en plena crisi: De la roba esportiva a fer bates i mascaretes\njordi roura 30.04.2020 | 22:54\nSi el coronavirus no hagués capgirat el món, avui, a la nau de TC Equipacions de Bescanó, estrenada tot just fa un any, hi estarien dissenyant les equipacions de la majoria de clubs esportius de Girona. Però la pandèmia ha canviat la vida per a tothom, també per als germans Ahumada, Quim i Francesc, i els ha fet refundar-se. Sense comandes des que el 14 de març Pedro Sánchez va decretar l'estat d'alarma, i amb unes instal·lacions de 2.000 metres quadrats preparades per fabricar qualsevol material tèxtil, es veien abocats al tancament. La temporada 2019/20 ja és història en la majoria de disciplines esportives i saber quan tornaran les competicions ara mateix també resulta un exercici de ciència-ficció.\nLa crisi sanitària havia explotat. Eren dies amb els metges desbordats i en què les denúncies per falta de material es van fer constants. Confeccionar bates impermeables i, més tard, també mascaretes, es va acabar revelant com la solució. «Els nostres clients, els clubs i les escoles per les quals els fem material esportiu, havien tancat i, veient la situació, vam decidir provar-ho. Un dels nostres proveïdors ens va dir que tenia un teixit impermeable que es feia servir per fabricar proteccions per a matalassos, i quan vam presentar el resultat a l'hospital de Santa Caterina ens van dir que era un material perfecte», relata Quim Ahumada. D'allò ja en fa un mes i mig. Ara fabriquen entre mil i mil cinc-centes bates a la setmana (per a centres hospitalaris o personal sanitari, més mascaretes de protecció, a raó d'unes 800, que a més ofereixen personalitzades per a clubs o empreses.\nAquesta és, de fet, la segona reinvenció de TC Equipacions, a l'espera de recuperar la normalitat i tornar a vestir clubs com l'Uni Girona, el Sarrià i el Bordils d'handbol, el Bisbal de bàsquet, el Banyoles de futbol i el GEiEG. L'empresa va nèixer a Olot de la mà del pare dels germans Ahumada i quan ell va morir la van refundar de zero traslladant-la a la vora de Girona. Des del 2011 l'activitat va anar creixent i això els va permetre estrenar l'any passat una nova nau. Durant els 80 i els 90, TC havia sigut un dels referents en roba esportiva vestint el Valvi, el Figueres i el Girona. En els últims anys ha recuperat l'empenta d'aquells temps d'esplendor. Donen feina a una dotzena de treballadors, alguns dels quals, gràcies a les bates i a les mascaretes, mantenen la feina. La resta de la plantilla, ha entrat en un ERTO.\n«Les bates es poden rentar fins i tot a 90 graus i van a l'assecadora. El teixit és impermeable i no deixa passar els microbis. No hem pogut mantenir la feina per a tots els treballadors però a uns quants sí, i d'aquesta manera hem evitat tenir la fàbrica parada», subratlla Ahumada. Vist que el producte tenia sortida, i que també escassejaven les mascaretes, es van plantejar fer un pas més i ampliar el seu catàleg amb aquest material. L'empresa «ja feia productes personalitzats per als clubs esportius i les escoles, i quan vam presentar als clients poder disposar de mascaretes impermeables i transpirables, que protegeixen tant a qui les porta com a la resta, la resposta també va ser molt bona». Es poden rentar i usar tantes vegades com es vulgui. N'han fet una vintena de dissenys, que es poden trobar al web de TC Equipacions, i les poden personalitzar, per exemple, per a empreses com Xocolata Torras, que les ha entregat als seus treballadors. El Bisbal Bàsquet, per la seva banda, n'ha encarregat per als jugadors.\nQuim Ahumada diu que la situació no els satisfà malgrat haver trobat una fórmula per esquivar la crisi econòmica que ha assotat moltes empreses a partir de la pandèmia del COVID-19. «El nostre mercat és la roba esportiva i ens agradaria que ben aviat puguem tornar a fabricar-ne perquè voldria dir que les competicions es reprenen i que la situació s'ha normalitzat», argumenta. Amb tot, però, han aconseguit una manera per no tenir la fàbrica tancada «i a més, d'alguna manera ajudem també a la causa oferint un material que ara es necessita». Abans de la crisi sanitària, TC Equipacions tenia capacitat per fabricar 30.000 samarretes esportives a l'any, més d'altres materials complementaris com xandalls o motxilles.\n«Amb les noves tecnologies i matèries primeres d'alta qualitat, hem anat creant una línia esportiva sensible a les exigències de comoditat, qualitat i disseny, amb la voluntat d'ajustar-nos al desig dels nostres clients», afegeix un dels responsables de la firma gironina. De moment, a l'espera de com la «nova normalitat» acaba repercutint en el món de l'esport, a TC Equipacions seguiran atenent les moltes peticions que els arriben de material sanitari, que també podria ser usat aviat per d'altres gremis com el de la perruqueria, quan reobri en funció del pla de desescalada que va presentar dimarts Pedro Sánchez. El valor d'haver-se sabut refundar.


Aprendre a respirar | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nUna cosa tan senzilla, natural i inconscient com respirar pot ser molt més complex del que es pensa, i s’ha de tenir en compte que respirar bé redueix l’estrès i ajuda a controlar les emocions i millorar l’estat d’ànim.\nEls exercicis de respiració són, sens dubte, la manera més ancestral i habitual d’aconseguir aquesta sensació de calma i assossec tan necessària.\nDavant situacions d’estrès es respira de forma ràpida i entretallada, agafant el mínim volum d’oxigen. Per això, respirar de forma lenta i suau és el primer pas per aquietar la ment i oxigenar el cos, ja que permet regular els ritmes interns de l’organisme i alliberar el cervell de l’excés d’activitat i de pensaments repetitius.\nUna respiració profunda es fa lentament. També ha de ser silenciosa, i amb la inspiració sempre pel nas. Per millorar la ventilació s’ha d’aprendre a buidar totalment els pulmons, de manera que una bona inspiració ha d’anar precedida d’una expiració correcta.\nL’aire ha d’entrar a través de les fosses nasals. La funció del nas és preparar l’aire entrant per tal que el cos l’utilitzi de la millor forma possible. Quan respirem a través de la boca, els pulmons obtenen aire sense filtrar, fred, sec i ple de virus i bacteris. Com fer servir el nas per respirar: amb la boca tancada, col·loqueu la llengua enganxada al paladar, ja que d’aquesta manera assegurem una respiració fisiològica, és a dir, l’aire entra i surt pel nas. Seguidament, inhaleu, comptant fins a tres, i exhaleu comptant fins a quatre. Feu una pausa durant dos o tres segons i repetiu vuit vegades.


Malgrat de Mar celebra 12 dies de festa major per Sant Roc - Ràdio Palafolls\nInici » Malgrat de Mar celebra 12 dies de festa major per Sant Roc\nMarc Ferri , agost 8, 2016\t / 1080 0\nLa periodista malgratenca Meritxell Martorell, presentadora del conegut programa ‘21 días’ de Cuatro va donar el tret de sortida a la festa major de Sant Roc amb el pregó de festes. L’espectacle, que incloïa la projecció d’un vídeo estil 21 días, va ser coordinat per l’actriu malgratenca Assumpta Mercader. En aquest vídeo hi apareixien diferents personalitats del poble, com ara l’alcalde, el mossèn, els representats del pubillatge i d’entitats locals com els diables, els escoltes o el grup d’havaneres Bergantí. Entre ells també s’hi va poder veure l’alcalde de PLF, Valentí Agustí. El regidor de festes de l’ajuntament de Malgrat, Albert Cuní, destaca l’alta participació al pregó d’enguany.\nUn cop fet el pregó, la festa va continuar amb el correfoc infantil i la revetlla de les Peixateries Velles. Aquest tret de sortida de la festa major varia en relació als darrers anys, en els quals la primera jornada de Sant Roc tenia el pregó i la tabalada i el correfoc dels Ratpenatsinfernals per protagonistes. Enguany, el relleu el van agafar els Mininfernals amb la tabalada i el correfoc infantils.\nD’altra banda, s’han empescat una gimcana per fomentar la participació. Cuní ha explicat el funcionament d’aquest joc.\nLes novetats més destacables que presenta la FM d’enguany són les Barraquetes, amb una oferta musical per a famílies on s’hi podrà veire els The Pengüins, un conjunt especialitzat en concerts de reggae per a nens i nenes. Així, adapten el cançoner popular als ritmes sincopats de l’estil jamaicà.\nUna altra novetat és que es faran, a la Platja de Malgrat Centre, tallers d’activitats adreçats a infants per aprendre a fer estels, vaixells de vela o viseres en 3D. A més, la Gimcana La Malgratenca, organitzada per l’Agrupament Escolta i Guia Sant Nicolau i l’Ajuntament, tindrà una versió infantil, adreçada a nens i nenes d’entre 8 i 14 anys.


Etapa 11: Lluçà - Sant Andreu de Sagàs | Pirineus\nEtapa 11: Lluçà - Sant Andreu de Sagàs\nDescobrim la riera de Merlès i caminem pels camps de cereals de Sagàs fins a la bonica església de Sant Andreu de Sagàs.\nAquesta desena etapa del sender Transversal GR 1 comença a Lluçà i transcorre a cavall de les comarques d'Osona i del Berguedà. Són molts els punts d'interès pels quals passem durant el recorregut: gaudim d'àmplies vistes des de la carena del coll de la Plana, visitem antigues masies que ens parlen de la gran tradició i activitat pagesa del Lluçanès, creuem la popular riera de Merlès, caminem per entremig dels camps del pla de Sagàs i finalitzem l'etapa descobrint la bonica església de Sant Andreu de Sagàs.\nCreuar la riera de Merlès, un curs d'aigua que amaga indrets de gran bellesa i amb un gran atractiu paisatgístic i natural.\nDescobrir la tradició pagesa de Sagàs i de la resta de pobles del Lluçanès que, des de fa segles, s'han dedicat a les activitats agrícoles i ramaderes.\nFinalitzar l'etapa al costat de la bonica església de Sant Andreu de Sagàs.\nEs diu que la riera de Merlès era punt de reunió de bruixes i bruixots? Són moltes les llegendes que parlen de la celebració de misteriosos actes de bruixeria en aquest peculiar indret durant l'Edat Mitjana.\nLes vistes panoràmiques que tenim durant el tram de recorregut que abordem després del coll de la Plana. Podem observar bona part del Lluçanès i, si hi ha bona visibilitat, algunes serres properes com Montserrat, Sant Llorenç del Munt, el Montseny, el Catllaràs, el Moixeró,...\nComencem l'onzena etapa del GR 1 a (1) Lluçà (0:00h - 750m). Durant tota l'etapa els trencalls i els canvis de camí són constants. Cal parar atenció a l'orientació i anar seguint els senyals blancs i vermells del GR en tot moment.\nDes del monestir de Santa Maria de Lluçà agafem la pista que surt en direcció O per entremig de diversos camps de conreu. Aviat girem a la dreta (N) i creuem el barranc del rec de Miralles. Girem a l'esquerra (SO) i pugem fins al (2) coll de la Plana (0:40h - 797m). Agafem la pista de l'esquerra i anem resseguint la carena en direcció S. Durant aquest tram gaudim de molt bones vistes a banda i banda de la carena. Passem pel collet de Guiau i anem perdent altura a poc a poc.\nDeixem enrere diverses pistes i finalment arribem al (3) trencall de la vall del torrent de Sant Joan (1:15h - 751m). Agafem la pista que primer baixa fent llaçades per l'interior del bosc i que després recorre el barranc en direcció O fins al (4) torrent de Sant Joan (1:40h - 606m). En aquest punt deixem el mas de Can Manyaques a la dreta i agafem la pista de l'esquerra, que passa per l'Obaga de Sant Joan. Anem resseguint la muntanya i aviat entrem a la vall de la riera de Merlès. Continuem avançant (SO) i finalment arribem a la (5) carretera C-154 (2:15h - 544m). A la dreta ens queda la riera de Merlès i a l'esquerra l'hostal Sant Cristòfol.\nTravessem la riera pel pont de la carretera C-154 i tot seguit agafem la carretera secundària que surt cap a la dreta (NE). Després d'uns 300m, deixem aquesta via i ens desviem a l'esquerra. Passem per entre els edificis del Molí de Vilalta i pugem fins a (7) Can Vilalta (2:35h - 565m). Continuem avançant, creuem la riera Regatell i sortim a la carretera C-154. Caminem pel costat de la carretera uns 250m fins que ens desviem cap a la dreta (senyalitzat). Agafem una pista que ens condueix fins a la masia de Can Torrents. A continuació canviem diversos cops de camí i creuem diversos recs, sempre en direcció O. Després d'un tram de pujada arribem al (8) Pla de la Creu (3:25h - 670m).\nDeixem el mas de la Creu a la dreta i continuem per la pista en direcció NO. Aviat arribem a una cruïlla de camins, punt d'unió dels senders GR 1 i GR 4, que des d'aquest punt i fins a Sant Andreu de Sagàs comparteixen itinerari. Caminem per una zona molt agradable -coneguda amb el nom de Pla de Sagàs- i per entremig d'extensos camps de cereals. Passem per Cal Maties i Can Pou i continuem endavant fins a la petita capella de Sant Jordi. Sortim a la carretera BV-4346 i pugem per unes escales fins a la plaça de l'església de (9) Sant Andreu de Sagàs (4:00h - 738m), punt i final d'aquesta etapa pel cor del Lluçanès.\nDurant el tram final de l'etapa coincidim amb el GR 4, un sender de gran recorregut que uneix Puigcerdà i el monestir de Montserrat en 11 etapes (162 km).\nPodem aprovisionar-nos d’aigua a Santa Maria de Lluçà. Durant l'etapa és difícil trobar fonts que no estiguin seques.\nBivac o pernoctació amb tenda a l'entorn de Sant Andreu de Sagàs. Consultar informació: www.turisme.llucanes.cat/turisme/ (web turística del Lluçanès).\nDispersos pel municipi de Sagàs hi ha diversos establiments:\nA Sant Andreu de Sagàs no hi ha cap botiga ni establiment. Durant l'etapa passem per diversos establiments de turisme rural que ens poden ser útils en cas d'emergència.


Bolsos i maletes Motxilles Blau preus a Dressinn, comprar, ofertes\n$ 59.87 $41.99\nSafta Frozen 2 19.4L\nSafta Frozen 2 19.4L Evolution\nSuperdry Mesh Lineman Montana\n$ 46.18 $28.49\n$ 73.31 $43.49\n$ 54.84 $29.99\n$ 59.96 $38.99\n$ 51.29 $27.99\n$ 47.85 $33.49\n$ 51.05 $31.99\nGstar Vaan Sport Backpack\n$ 82.58 $57.49\nadidas originals Monogram 22.17L\nadidas originals Sport 21.8L\n$ 31.66 $21.49\nPepe Jeans Bordon\nPepe Jeans Herreros\nPepe Jeans Tildo\nPepe Jeans Roy Adaptable\n$ 41.81 $27.99\nLacoste Néocroc Canvas Backpack\n$ 177.83 $139.99\n$ 82.89 $62.99\nA dressinn, la teva botiga de moda online, disposem de la millor selecció de Motxilles d’oferta. Descobreix totes les promocions que tenim preparades per tu de marques exclusives com Eastpak, Safta, Kipling, Dakine, Superdry, Herschel, Napapijri, Pepe jeans, Dc shoes, Oakley, Rains, Element, Lacoste, Levi´s ®, Puma, Rip curl, Timberland, Trespass, Globe, Nike, Bikkembergs, Burton, Desigual, Diesel, Douchebags, Hunter, Le coq sportif, Quiksilver, Tommy hilfiger, adidas originals, Armani jeans, Boss, Cmp, Dolce & gabbana, Etnies, Gstar, Hackett, Helly hansen, National geographic, Osprey, Oxbow, Puma select, Roxy, VAUDE, Vans.... Així com també els models més venuts de Motxilles. A dressinn hi trobaràs la combinació perfecte entre qualitat i preu, i sens dubte és la millor opció per realitzar les teves compres de material de moda per internet. Ja pots trobar la major selecció de Motxilles al nostre catàleg online de Bolsos i maletes. En només uns quants clics podràs comprar-ho des de casa i t’ho portem en unes hores! Estalvia amb les millors ofertes de Motxilles i llueix les millors marques de moda sense remordiments amb dressinn. Pots estar segur que amb dressinn, la teva botiga online de moda , tindràs la oportunitat d’estalviar en totes les teves compres de material de moda . Recorda que t’oferim diversos mètodes de pagament com PayPal, targeta de crèdit o transferència bancària perquè escullis el que més et convingui i facis les teves compres en un entorn 100% segur. T’oferim una gran varietat de productes de moda per tu i els teus amics a només uns quants clics de distància. A dressinn, la teva botiga de moda online, tenim les últimes novetats de Motxilles a nivell mundial. Si ets un amant de moda a qui li agrada compartir l’esport amb amics o familiars o simplement disfrutar de la naturalesa, tenim milers de productes perquè puguis fer-ho ben equipat!


Appartamenti Nel Sole Bolonya Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Augusto Righi 10, Altres, Bolonya, Itàlia - Veure al mapa\n"Good central location . Clean and mode."\nAquest establiment es troba al centre històric de Bolonya, a 50 m del teatre Arena del Sole. L'Appartamenti Nel Sole ofereix un allotjament modern amb aire condicionat i balcó o terrassa, a més de WiFi gratuïta. Els apartaments tenen parquet i una zona d'estar amb cuina americana totalment equipada i TV de pantalla plana. El bany privat inclou articles de tocador gratuïts i assecador. Alguns també tenen una rentadora. Per esmorzar, l'establiment us proporcionarà un val que podreu bescanviar en una cafeteria propera. L'esmorzar d'estil italià inclou un cafè o un caputxino, un suc i un croissant. Davant dels apartaments para un autobús que us portarà fins a l'estació de tren de Bologna Centrale, situada a 900 m. La Piazza Maggiore i la catedral són a menys de 10 minuts a peu.\nCal que informeu el Appartamenti Nel Sole de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (306) Parelles (86) Viatgers en solitari (19) Famílies amb infants petits (83) Famílies amb infants grans (47) Grups (69)


El racó del llibre: • Tot el que cal saber per saber-ho tot\n• Tot el que cal saber per saber-ho tot\nTot el que cal saber per saber-ho tot – Jesús Purroy – Ed. Brumera\nVivim envoltats pels resultats dels avenços científics i tecnològics, però coneixem molt oc sobre el funcionament de la ciència. Precisament, Tot el que cal saber per saber-ho tot aborda amb rigor i amenitat, aquestes qüestions: què és la ciència?, quins mètodes s’empren per a obtenir nous coneixements?, quins són els procediments per a comunicar-los? Però també tracta sobre situacions quotidianes que qualsevol lector podrà reconèixer, en les quals ens encarem amb afirmacions importants referents al nostre dia a dia sobre medicina, alimentació, medi ambient i altres i hem de decidir si són fiables: és cert que, el menja ecològic en les escoles millora el comportament dels alumnes?, els aliments transgènics podrien tenir un impacte negatiu sobre els ecosistemes i els humans? Aquestes i altres preguntes trobaran resposta en aquest llibre, que també ens ensenya a distingir què és el que no sabem i ens revela on van les teories científiques quan moren. Interessant, oi?


La repetició en essència, Loops | Carol Bruguera\nBlog, Carol Bruguera, Hair Art, Tendències\nTags: col.lecció coloració, col.lecció de perruqueria, col.lecció perruqueria, coloració cabells, hair art, Loops\nLa repetició en essència, Loops\nAvui és un dia de celebració als nostres salons perquè avui estrenem una nova col·lecció! Crear una nova col·lecció implica molta feina per tot l’equip: buscar idees, pensar quines es tiren endavant, veure si es poden realitzar, fer proves i finalment tirar les fotos a la col·lecció.\nPer aquest conjunt de pentinats ens hem basat amb el concepte “Loops”, repetició amb català, ja que hem volgut repetir diferents formes geomètriques als diferents pentinats i també al maquillatge. Els tons que hem utilitzat són tons similars als de les formes geomètriques perquè hem buscat que tot i el moviment del cabell, es mantingués l’estructura del pentinat.\nA la part superior podeu veure totes les fotos de la col·lecció i amb els pròxims dies podreu veure molt més material de la mateixa a les xarxes socials!


Obertes les inscripcions al curs de monitor de lleure | Ajuntament del Pla de Santa Maria\nLa Plaça de Sant Jordi, el Raval de Sant Ramon i el carrer Vidal i Barraquer tindran fanals amb llums led\nLa implantació dels llums amb tecnologia led...\nLa borsa de treball per a la Brigada Municipal s’amplia al Servei de Neteja\nFins el pròxim dijous 5 de març hi ha temps per...\nEl Cicle de Teatre Amateur acaba amb "Fenya rai!"\nEl primer Cicle de Teatre Amateur del Pla es...\nObertes les inscripcions al curs de monitor de lleure\nL’Ajuntament del Pla organitza una nova edició del curs de monitor de lleure, que serà impartit per la Fundació Santa Maria de Siurana. El curs tindrà lloc de l’1 al 13 de juliol i les classes es faran a l’edifici històric de l’Escola Sant Ramon.\nLa inscripció ja està oberta i es pot realitzar a les oficines de l’Ajuntament mentre quedin places. Per fer la inscripció cal portar la fitxa, juntament amb el compromís del participant, que es poden descarregar de l’enllaç més avall, tres fotografies mida carnet i una fotocòpia del DNI.\nLa durada total del curs és de 100 hores presencials i 50 hores que s’imparteixen a distància. A més, cal realitzar un total de 160 hores de pràctiques. El preu són 185 euros. Les persones empadronades al Pla de Santa Maria podran gaudir d’un 20% de descompte amb la qual cosa l’import queda en 148 euros.\nL’horari de classe serà de 10.00 a 14.00 h. i de 15.00 a 19.00 h. El primer dia, el dilluns 1 de juliol, l’hora d’inici serà a les 9.00 del matí. Hi haurà classe cada dia (incloent dissabte 6 i diumenge 7 de juliol. El dilluns 8, hi haurà classe només en horari de matí.


DIARI GASTRONÒMIC: 26/01/14 - 02/02/14\nAquest més he anat a dinar al menjador de l’Escola dels meus fills per veure que era allò que menjaven, vaig dinar com ells safata amb mà i assentat entre nens i nenes. Com el que havia de fer, era avaluar-ho, a la tarda em vaig posar a buscar les llums i les ombres dels menjadors escolars i vaig trobar un més que interessant estudi.\nLa fundació Consumer des de 1998 i de forma periòdica, en 2004, 2008 i 2011, ha realitzat i avaluat cada any la qualitat dietètica d'una mitjana de 400 menús escolars a centres d'àmbit nacional (públics i concertats). Obtenint la dada referent a la qualitat dietètica, de dues setmanes de menús escolars completes en quant a oferta alimentària, freqüència de consum i diversitat de preparacions culinàries\nSegons la titularitat del col·legi i la zona geogràfica es registren diferències en la qualitat dietètica. Un resum en titulars per any vindria a dir això, en el 1998 : El 62% dels menús han de millorar nutritivament. Al 2004 : Solament quatre de cada deu centres ofereixen menús escolars nutritius i equilibrats. Pel que fa 2008 : Millora la qualitat dietètica dels menús escolars, però un de cada tres són mediocres o dolents.\nI el darrer 2011: Empitjora la qualitat dels menús i un de cada tres presenta manques dietètiques.\nL’estudi analitza deu variables dietètiques per menú: presència\nde verdures com a plat principal, d'amanida, de llegums, de peix fresc o congelat (no precuinats), de fruita fresca, varietat de les preparacions culinàries, presència de precuinats, varietat de guarnicions i/o salses, de productes làctics i de dolços.\nL’estudi fa unes recomanacions, per respondre al : Com ha de ser un menu escolar?\nDoncs be, respon al nostre sentit comú, malauradament tat oblidat. Només cal que siguin variats, gastronòmicament acceptables i que vingui de gust. Per cert, els nens i les nenes han d'habituar-se a mastegar i a degustar tot tipus d'aliments. Això vol dir que les verdures no han de presentar-se sempre triturades com a purés o cremes i han de ser variades, utilitzem presentacions divertides, salses i sabors i color atractius. El mateix pot dir-se del peix fresc (no sempre lluç arrebossat), carns (pollastre rostit o fregit o delícies de pollastre…), etc.\nConvé que incloguin aliments de temporada, sobretot fruites fresques, hortalisses i verdures. I deixar de banda precuinats i derivats de la carn grassos més de dues vegades per setmana.\nEstem al cas tots de l’alimentació dels nostres fills es molt important, és salut, cultura i identitat. Menja bé no costa tant.\nPublicat per Gabriel Bartra a 12:41


60 anys exercint de joiers a Reus | Diari de Tarragona\n60 anys exercint de joiers a Reus\nREPORTATGE: Carlos i Isaac Rovira Fusté, de la Joieria Rovira Fusté\nCarlos i Isaac, dues generacions de joiers. FOTO: ALFREDO GONZÁLEZ\n«Després de 60 anys, el més important és el nostre client, a molts els arribem a conèixer tant que esdevenen gairebé familiars. Sense ells no hi hauria venda, evidentment, però l’assumpte va més enllà, perquè hem conegut generacions senceres», explica Carlos Rovira, tot recordant la trajectòria del negoci. De fet, es troben dins un sector fluctuant. «Abans les modes canviaven molt lentament, però actualment aquest període s’escurça i ho fa constantment. Sempre mires d’adaptar-te, perquè tant el mercat com el client t’ho demanen», detalla l’expert. I és que vendre avui dia en el sector de la joieria no és tasca fàcil.\n«A més, s’han incrementat els canals de venda. Internet també s’ha obert al sector de les joieries. «Nosaltres també ens hem modernitzat, i tenim un botiga online (www.rovirafuste.com ). Tot i així, als clients els agrada veure què compren i s’estimen més emprovar-se la peça. El més important, a més, és l’assessorament de la compra. La majoria de vegades aquesta web serveix com a catàleg, o, fins i tot esdevé un aparador més, ja que el client acaba venint a la botiga, necessita veure-ho», enraona Isaac Rovira. En l’actualitat, el mercat canvia contínuament. Modes, gustos i productes. En aquesta línia, ens fem la pregunta del milió: quin és el secret per mantenir un comerç de joieria durant 60 anys? La fórmula màgica no és una altra que «no deixar de treballar. S’ha d’estar buscant dia rere dia productes nous, marques i material. És a dir, oferir el millor als nostres client. I, el més important, ens esforcem per donar un tracte personalitzat a cadascun d’ells».\nValor a través del temps\nUna de les característiques que diferencia aquest tipus de comerç d’un altre és que la seva compra «s’ha de fer amb temps i amb seny, perquè és un producte desconegut per la majoria de consumidors. El client necessita venir més d’un cop. Les joies s’han d’emprovar i mirar si t’agraden o no, ja que és un tipus de producte que moltes vegades passa de pares a fills. En aquest tret, és quan la qualitat es fa palesa, per això diem que ‘les Joies t’han d’enamorar’». I, tal com afirma Isaac, «continuen tenint un valor». «Compres una peça de joieria que val uns diners avui, i passats uns anys, encara continua tenint tant un valor monetari com sentimental», expliquen tots dos.\nPel que fa als desitjos de la gent, els joiers tenen clara una premissa: «No hi ha una cultura de compra sòlida de joies actualment entre la gent més jove. Molts prefereixen comprar productes de tecnologia i oci». Alhora, però, són conscients que tenen una vida efímera, una caducitat assegurada.\nAltrament, amb la joia això és impensable. «Una joia o un rellotge són per a tota la vida», explica Isaac Rovira. Malgrat tot, hi ha joieria i rellotgeria per a tot tipus de butxaques, «és un complement més, s’ha de saber escollir entre tota l’oferta del mercat». I, segons Isaac Rovira, «deixar-te assessorar per experts» .