Agencia Sírius: 13 de novembre 2012\nL'FBI investiga també al proper Comandant Suprem de l'OTAN\nWashington acaba de notificar als seus socis de l'OTAN que el general John R. Allen està sent objecte d'una investigació de l'FBI. El general Allen va ser el successor del general David Patraeus com a comandant de la coalició internacional que va envair i va ocupar Afganistan.\nJohn R. Allen havia estat designat pel president Barack Obama per ser el proper Comandant Suprem de l'OTAN o SACEUR, nominació que ha de ser aprovada successivament pel Senat dels Estats Units i pel Consell de l'Atlàntic Nord.\nEl general John R. Allen sembla haver mantingut una relació sentimental amb Jill Keley, la jove que va començar l'operació de xantatge que ja va desembocar en la sobtada renúncia del general Petraeus.\nEtiquetes de comentaris: Afganistan, CIA, EUA, FBI, Internacional, OTAN\nONU: Una altra aclaparadora majoria condemna el bloqueig imperialista contra Cuba\nL'Assemblea General de Nacions Unides ha reiterat avui la seva condemna al bloqueig imposat pels Estats Units contra Cuba, la resolució número 21 en la mateixa quantitat d'anys consecutius, i ha exigit el seu aixecament pel govern d'Obama. El rebuig al setge imperialista va ser sancionat avui per 188 vots a favor, tres en contra i dues abstencions.\nEls pronunciaments de l'ONU contra el bloqueig començar el 24 de novembre de 1992, quan la 47 sessió ordinària d'aquest òrgan va aprovar per 59-3-71 la primera resolució en aquest sentit.\nDes de llavors, l'Assemblea General ha aprovat cada any una resolució titulada Necessitat de posar fi al bloqueig econòmic, comercial i financer imposat pels Estats Units d'Amèrica contra Cuba.\nEtiquetes de comentaris: Barack Obama, Bloqueig, Cuba, Imperialisme, Internacional, ONU\nObama estudiarà les peticions d'independència de Texas i Louisiana\nObama haurà d'estudiar les peticions de secessió enviades a la seva pàgina web pels Estats de Texas i Louisiana, que van reunir el mínim necessari de signatures a favor. Amb el programa "Nosaltres el Poble" (We The People), l'Administració demòcrata es va comprometre a reaccionar a qualsevol iniciativa pública que reuneixi almenys 25.000 signatures en 30 dies. Texas i Louisiana ja ho van aconseguir, a diferència d'altres 18 estats que també van plantejar la secessió. Foto: Bandera de Texas independent.\nLa petició a favor de la independència de Louisiana va ser inserida al web de la Casa Blanca el 7 de novembre, i la de Texas, el 9 de novembre. La primera ja va reunir més de 26.000 signatures, i la segona, més de 60.000.\nEls autors d'aquests documents expressen descontentament amb la política de l'Administració federal i demanen atorgar independència als seus Estats per via negociada.\nLa petició de Texas, en particular, al·lega la Declaració d'Independència de 1776, assenyalant que el Govern federal ja no actua d'acord amb les idees bàsiques promogudes pels pares fundadors dels Estats Units.\nLa iniciativa secessionista de Texas va ser debatuda àmpliament el 2009. Però un sondeig sociològic realitzat aquest mateix any va mostrar que el 75% dels habitants de l'Estat estan en contra.\nEtiquetes de comentaris: Barack Obama, Democràcia, EUA, Independència, Internacional\n14-N: Regidors de la CUP es tanquen als ajuntaments\nLa CUP-Alternativa d'Esquerres fa concentracions en aquest moment davant dels ajuntaments per tal de denunciar 'el segrest de la democràcia i les institucions per part dels mercats i les polítiques neoliberals' de cara a la vaga de demà. Foto: Reus.\nD'aquesta manera la candidatura comença les mobilitzacions de cara a la vaga general convocada per demà. Els regidors de la formació de l'esquerra independentista participen ara mateix en les concentracions amb l'objectiu de realitzar tancades i passar la nit als ajuntaments.\nEs fan concentracions a municipis com Mataró, Girona, Vic, Sant Cugat del Vallès, Riudoms, Reus, Tarragona, Valls, Torredembarra, Vilanova i la Geltrú, Sant Pere de Ribes, Sitges, Cerdanyola del Vallès, Molins de Rei, Berga, Sallent i Manresa, entre més.\nLa CUP-AE també participarà demà a les mobilitzacions convocades arreu dels Països Catalans. A les xarxes socials, l'acció d'aquest vespre s'està seguint a través de l'etiqueta #reCUPerem.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, CUP, Vaga general\n14-N: Irrompen amb pancartes durant el telediari de TVE\nLa vaga general encara no ha començat, però les seves conseqüències ja comencen a advertir-se: demà s'aturarà tot. Així, en ple telenotícies de TVE1 passat per Rouco, a les 15 hores, tres persones amb una pancarta del 14-N han irromput durant una connexió en directe amb una locutora tractant -a l'estil viva Franco- sobre el cas Madrid Arena PP i els amics nazis.\nMentre la veu de l'amo comptava els últims esdeveniments del cas Botella, spam, Portugal i la imputació de Pedro Calvo (PP Madrid i els seus amics de S'Arenal) i la seva posterior dimissió, els teleespectadors han pogut veure com tres persones es «colaven» davant la càmera amb una crida a la vaga.\nLa col·locada, oculta després de les pancartes, ha interromput el rotllet de primavera castissa per informar del que és obvi amb subterfugis, com si el personal fora tot del PP: «Estem tenint problemes per informar d'aquest cas. Si us sembla us tornem la connexió», ha "informat".\nEtiquetes de comentaris: 14-N, Madrid, PP, TVE, Vaga general\nEl PP prepara un altre amnistia per especuladors i immobles il·legals\nEl Govern segueix buscant fórmules per captar nous ingressos. Aquesta vegada s'ha fixat en els pisos irregulars que no paguen l'Impost de Béns Immobles (IBI). El portaveu socialista d'Hisenda al Congrés sentencia: "És una mesura injusta però a més és indecente. Es permet regularitzar amb 60 € quan la sanció màxima era fins de 6.000 €. I a més no es tenen en compte les circumstàncies personals ni les rendes. Costa igual regularitzar un xalet a Marbella que l'ampliació d'una granja".\nPer això, el grup popular al Congrés va presentar dijous passat les seves esmenes a la Llei de mesures tributàries que acompanyen els pressupostos. Entre elles hi ha una que pretén regularitzar els immobles rústics o urbans que no estiguin registrats en el cadastre, així com les modificacions sobre aquests immobles. Els contribuents podran regularitzar pagant una taxa de només 60 euros. "El procés de regularització s'iniciarà d'ofici per acord de l'òrgan competent. La iniciació es comunicarà als interessats", assenyala la emnienda l'article 16 de la Llei de mesures tributàries presentada pel PP. Aquest article ja permetia als municipis augmentar els coeficients de l'IBI per augmentar els rebuts de la contribució urbana.\n"Es tracta de la tercera amnistia del PP de Montoro. És el rei de les amnisties fiscals. Primer va aprovar la de les rendes no declarades per als evasors amb béns a l'estranger, després la repatriació de dividends de paradisos fiscals i ara aquesta amnistia urbanística ", lamenta el diputat socialista, Pedro Saura, que recorda que" una política impositiva ha d'assentar sobre principis morals i amb les amnisties es trenca". El portaveu socialista d'assumptes d'Hisenda al Congrés sentència: "És una mesura injusta però a més és indecente.Se permet regularitzar amb 60 euros quan la sanció màxima era fins de 6.000 euros. I a més no es té en compte les circumstàncies personals ni les rendes. Costa igual regularitzar un xalet a Marbella que l'ampliació d'una granja".\nLa mesura impulsada pel Govern, que serà aprovada per la folgada majoria del PP al Congrés, permetrà regularitzar béns que no estiguin registrats en el Cadastre. Tanmateix, segons Hisenda, no es podran regularitzar immobles que no compleixin les normes urbanístiques locals de cada ajuntament. Per això, el seu impacte podria ser reduït ja que la majoria d'habitatges no registrades incompleixen normes urbanísticas. És per exemple, el cas de la miserable Cañada Real Galiana a Madrid, on hi ha prop de 40.000 immobles i infrahabitatges irregulars. Si no hi ha aquest requisit en la norma, es podrien legalitzar aquests habitatges pagant només 60 euros i pagant l'IBI corresponent.\n"S'obre una via perquè els que tinguin un immoble que no estigui registrat en el cadastre, o que per exemple hagin fet una ampliació d'un local i no l'hagin comunicat puguin fer-ho de manera fàcil", expliquen fonts d'Hisenda. El PP no té una valoració sobre l'impacte de la mesura podria tenir en les arques públiques i no quants immobles podrien veure afectats.\n"Hi ha una realitat immobiliària no declarada (com construccions, rehabilitacions, millores...) que en la mesura que no s'ha incorporat al Cadastre no és objecte de tributació, ni en l'IBI, ni en l'IRPF amb el consegüent perjudici per les arques públiques", justifica l'esmena presentada pel PP.\nEl procediment s'aplicarà en els municipis que determini la Direcció General del Cadastre abans del 31 de desembre de 2016. És a dir, es concedeixen quatre anys per regularitzar els immobles. A més, la regularització cadastral "exclourà l'aplicació de les sancions que haguessin pogut erigir per l'incompliment de l'obligació de declarar de forma completa i correcta les circumstàncies determinants de l'alta o modificació dels mateixos".\nEtiquetes de comentaris: Amnistia fiscal, Corrupció, Espanya, Frau fiscal, Mariano Rajoy, PP\nRentat de diners i narcotràfic en auge a l'Europa dels oligarques\nEl rentat dels diners del crim organitzat va a l'alça a Europa, que incauta només l'1% del volum total ja que destina al seu enorme cos de policia a reprimir a la classe obrera i no als seus governants i els socis. Segons estimacions del Fons Monetari Internacional, entre 600.000 i 1.800 bilions de dòlars (bilions, amb 12 zeros després dels 1.800) provinents del crim organitzat es blanquegen anualment en els països de la UE, només un ridícul 1% d'aquests moviments són 'detectats' i el diners confiscat.\nEncara que existeixen regulacions internacionals per evitar el blanqueig de diners -com l'obligació dels bancs d'avisar de transaccions sospitoses-, les directives no són prou vinculants i el nivell de sanció per als casos comprovats de blanqueig de diners és irrisori (entre 200 i 600 dòlars de multa) en comparació al volum del benefici que reporta. Una revisió i un enduriment de les directives europees per combatre el fenomen es troba en camí. Però la classe governant del PP europeu no té gens de pressa.\nNarcotràfic, milions a blanquejar\nLes dimensions reals dels diners il·lícit que es mou internacionalment no es coneixen. Amb tot, tenint en compte només el narcotràfic, es calcula es mouen uns 300 mil milions de dòlars a l'any, "això representa la vintena economia del món i molts diners per blanquejar", afirma Antonio Maria Costa, exdirector executiu de l'Oficina de les Nacions Unides contra la Droga i el Delicte (UNODC).\nEn els últims 25 anys, afirma l'especialista, el crim organitzat ha modificat els sistemes empresarials, el poder polític, l'econòmic i fins i tot el militar. "Un assumpte funest, un desafiament per a la pau que no està sota control perquè no és a l'agenda política", assegura Costa.\nA Llatinoamèrica es queda només un 5%\n"Llatinoamèrica és lamentablement l'origen de la més important droga del món, la cocaïna. Però els majors beneficis del negoci no ho veuen els productors, en països com Colòmbia es queda només un cinc per cent en l'agricultor. La major part dels diners es mou als Estats Units ia Europa", diu Costa a DW. I els diners de les activitats il·lícites no pararà sota dels matalassos, sinó als bancs.\n"La crisi financera ha restat liquiditat i la set per diners fresc s'ha tornat una oportunitat d'or perquè les màfies penetrin sistemes bancaris, adquirint accions i fins i tot llocs a les juntes", subratlla Costa. I què ha passat en els casos en què s'ha comprovat que cases bancàries han reciclat milers de milions provinents de cartells llatinoamericans? Res.\nEls bancs en la mira\nBasant-se en les recomanacions del Grup d'Acció Financera (GAFI)-que ancorat en el marc de l'OCDE acaba el seu mandat el 2012 -, la Comissió Europea està a punt d'acabar la revisió de la seva tercera directiva per controlar a nivell de la UE el blanqueig de diners. En els últims 25 anys, el crim organitzat ha modificat els sistemes empresarials.\nNo poques són les institucions financeres acusades de blanquejar diners il·lícit. I encara que la majoria es troba a Europa en països de parla anglesa, a països com Alemanya arriba bona part del flux de les màfies italianes.\nPer què? "Perquè és relativament fàcil, perquè les directives s'apliquen mínimament", explica DW Ingo Fiedler, investigador de la Universitat d'Hamburg. Especialista en blanqueig a través de jocs il·lícits, Fiedler estima que els fluxos del narcotràfic de Llatinoamèrica arriben a Europa a través dels Estats Units. Així, menys que en noves regulacions, Fiedler veu la sortida en una major voluntat política de coordinar les entitats de control.\nCanviar d'actitud, no legalitzar\n"Si bé les regulacions són necessàries, que tant governs com bancs canviïn d'actitud és imprescindible. Els bancs ja no compleixen la seva funció, s'han tornat casinos ", acusa l'exdirector de UNODC, vaticinant que mentre no es enfocament el rol de les finances, no canviarà res.\nEn aquest problema de dimensions macroeconòmiques, la legalització de les drogues, en la seva opinió, seria una solució simplista que no aportaria a la reducció del crim organitzat. "La sortida es trobarà només quan prenguem seriosament el problema del narcotràfic, atacant el problema del rentat de diners", conclou Costa, "perquè ja no és la màfia la que busca els bancs, són els banquers els que busquen els diners de la màfia".\nEtiquetes de comentaris: Blanqueig de capitals, Capitalisme, Corrupció, Internacional, Narcotràfic, Neoliberalisme\nEl PP-OPUS desplega 1.300 antiavalots a Madrid per 'repel·lir amb duresa' els piquets\nEl Ministeri de l'Interior del OPPus Dei desplegarà demà dimecres un total de 1.300 policies antiavalots a Madrid "per repel·lir amb duresa l'eventual acció de piquets", és de dir, per cohartar i coaccionar el transcórrer de la joranada de vaga. Segons fonts policials, l'operatiu és similar al desplegat el 25 de setembre amb motiu de la manifestació 'Envolta el Congrés', que es va saldar amb nombrosos incidents, ferits i detinguts.\nLa dictadura franquista sosté que podria haver més piquets informatius que en l'anterior. Per això han assenyalat que les instruccions donades per Interior a la Policia Nacional és "actuar amb fermesa-és a dir brutalment com ja s'ha demostrat en nuemerosas ocasions i amb provocacions de policies inflitrados si cal, encara que després siguin apallissats pels seus "companys": tot val per la pasta.\nAl voltant de 1.300 agents de la Unitat d'Intervenció Policial (UIP), antiavalots, es desplegaran a Madrid. El dispositiu policial dissenyat pel Ministeri de l'Interior del supernumerari opusitorio comptarà amb 22 grups de les UIP, integrades per una cinquantena efectius cadascun, dels quals 12 unitats pertanyen a Madrid i les altres deu restants es traslladaran de diferents províncies.\nEl desplegament d'efectius serà molt similar al del passat 25 de setembre quan la plataforma 25S convocar, sota el lema "Envolta el Congrés", la seva primera acció reivindicativa als voltants de la Cambra baixa. Coincidint amb la vaga, el mateix moviment ha convocat per a la nit de dimecres a dijous una acció prop del Congrés, que vota aquests dies els pressupostos generals per al 2013.\nPer a la vaga del passat març, Jorge Fernández Díaz va comptar amb un desplegament policial que a Madrid va comptar amb 20 grups de UIP (Unitat d'Intervenció Policial) el que significa 1.000 agents antiavalots repartits per diferents punts.\nUna instrucció elaborada pel Ministeri de l'Interior amb motiu de la vaga general convocada per aquest dimecres ordena a la Policia actuar per "evitar l'acció coercitiva dels piquets que utilitzin la violència", segons Europa Press, l'agència de l'Opus Dei precisament.\nDe només tres folis d'extensió i elaborada per la Secretaria d'Estat de Seguretat que dirigeix Ignasi Ulloa, la instrucció diu als agents que "han de fer un esforç per complir el seu mandat constitucional de protegir els drets i llibertats i garantir la seguretat ciutadana": a bon entenedor, poques pabras basten.\nL'Hospital 12 d'Octubre es suma a les protestes contra el PP\nUns 600 treballadors de l'Hospital Universitari 12 d'Octubre s'han concentrat aquest matí al vestíbul de l'edifici policlínic del centre en defensa de la Sanitat Pública. La concentració i el tancament que estan portant a terme des d'aquest diumenge, té per objectiu "paralitzar el fals Pla de Millora" amb el qual la Conselleria de Sanitat del PP a la Comunitat de Madrid ha iniciat una ofensiva privatitzadora contra el model de Sanitat Pública madrilenya".\nEls treballadors de l'Hospital 12 de Octubre han escenificat, vestits de negre, l'enterrament de la sanitat pública. Es movilizanen contra de la privatització dels sis hospitals semi-públics de la Comunitat i contra "la destrucció" d'Hospital de la Princesa. "Denunciem els prop de 8.000 acomiadaments que s'encobreixen darrere de totes aquestes mesures que afectaran a personal eventual i interí, així com l'externalització de serveis no sanitaris que seran lliurats com sucosa presa al benefici privat.\nSabem que la crisi és una excusa que el govern utilitza per fer la seva política de privatització i venda de la sanitat pública, cosa que busquen i planifiquen des de fa molts anys", afegeixen els treballadors en un comunicat.\nDemà a les 07:30 hores, els treballadors es concentraran a la porta de l'hospital.\nEl PP insta Botella i González a centrar-se en "governar" després de la polèmica per la Princesa\nEl portaveu del PP al Congrés, Alfonso Alonso, ha instat aquest dimarts a l'alcaldessa de Madrid, Ana Botella, i al president de la Comunitat de Madrid, Ignacio González, a centrar-se en governar, després de les crítiques creuades entre ambdós dels últims dies: "L'Ajuntament i la Comunitat el que han de fer ara és governar i estar centrats en això", ha assegurat Alonso, en ser preguntat per una suposada "batalla" interna al PP madrileny en relació amb el cas Madrid Arena o la reconversió de l'Hospital La Princesa.\nAmpolla va acudir el passat diumenge a la Princesa per motius privats i va signar, amb el seu gendre, Alejandro Agag, el document dels treballadors de l'hospital contra els plans de la comunitat de transformar-lo en un centre especialitzat en gent gran.\nGonzález, després de conèixer l'acció de l'alcaldessa de la ciutat, va assegurar que Botella no s'ha "assabentat" del que està passant a La Princesa que, segons ha dit, "no es tancarà", sinó es transformarà en un centre especialitzat.\nEtiquetes de comentaris: Dictadura, Espanya, Franquisme, Madrid, PP, Privatitzacions, Salut\nUna rata interromp Camacho mentre presumia de neteja\nUna rata ha interromput a Alícia Sánchez-Camacho i Javier García-Albiol, alcalde imputat per racisme de Badalona, mentre tots dos presumien de la salubritat i neteja de la ciutat barcelonina "gràcies" a la gestió del PP. La rata ha sembrat el caos entre la comitiva de periodistes que els seguien per la carrers del barri de la Salut de Badalona. Es tractava d'un animal de dimensions notables que s'ha ficat entre els reporters i la candidata, encara que aquesta ha seguit el seu discurs sense immutar-se, ja habituada a aquest ambient pel que sembla.\nAmb Javier García Albiol fent-li ombra, ha desgranat les seves "propostes" racistes i xenòfobes en matèria d'immigració a Badalona -i on poden-, i entre elles que els immigrants hagin de subscriure un "contracte d'integració" que especifiqui els seus drets i obligacions, com complir amb les normes i costums del país, sense especificar si havien d'aprendre xotis o sardanes ni a quin país es referia en concret.\nEl PP vol limitar l'accés a aquelles ajudes de caràcter "no bàsic" als immigrants que no portin com a mínim "un any i mig" residint a Catalunya, però sí que podrien accedir a qualsevol prestació bàsica, com la sanitat o l'educació, entre altres, amb un pagament previ, segons el model que el PP i CiU ja apliquen on imperen.\nUn altre fiasco de la seva visita a Badalona s'ha produït mentre la candidata i l'alcalde del PP, gràcies a CiU i el seu cap també imputat, han anat preguntant als veïns si la ciutat estava més neta ara que abans del govern municipal del PP, ja que les respostes no han agradat gens a la "comitiva".\nEtiquetes de comentaris: Badalona, Eleccions, Javier Garcia-Albiol, PP\nCCOO i UGT: "Les mobilitzacions poden canviar les coses"\nEls secretaris generals de CCOO i UGT, Ignacio Fernández Toxo i Cándido Méndez, han afirmat que "no conceben un escenari de fracàs" de la vaga general de demà dimecres, 14 de novembre, i estan convençuts que tindrà una àmplia participació. És més, els sindicalistes creuen que serà el Govern del PP el que fracassi si no atén el "clamor social" que s'expressarà demà a tot Espanya, on hi ha convocades més de 100 manifestacions per culminar la jornada de vaga.\n"L'exercici d'un dret constitucional com és el dret de vaga mai pot ser un fracàs. No concebem un escenari de fracàs. (...) El fracàs seria del Govern si no fos capaç d'atendre el clam social que es va a expressar en el dia de demà", ha dit Méndez en declaracions a la cadena SER. El dirigent d'UGT estima que el Govern hauria d'aprofitar de manera "intel·ligent" aquest clam per dir a les autoritats europees que Espanya, que té un pes sobre l'economia europea del 12%, no pot seguir escometent polítiques de retallades.\nPer Méndez, encara que totes les vagues generals convocades han tingut els seus motius, la de demà "és la que més motius té amb diferència". Això és, segons la seva opinió, el que s'ha d'analitzar i no el temps passat entre una aturada general i el següent. El dirigent d'UGT ha assenyalat que els sindicats són organitzacions clàssiques, però "no ancorades en el passat", i que el dret de vaga és un exercici antic, "però no antiquat".\nPer la seva banda, Ignacio Fernández Toxo, ha assenyalat que "cada vegada" té menys dubtes que la vaga de demà tindrà una participació majoritària. En aquest punt, ha comentat que hi ha hagut persones que se li han acostat per dir-li que aniran a la vaga, per exemple a Correus, on el marit d'una treballadora de la societat postal li ha assegurat que allà "va a parar tot el món". "Cada vegada hi ha més raons per a la vaga. El que era una indignació sostinguda i continguda de la gent s'ha convertit en la consciència que val la pena anar a la vaga contra la desraó d'unes polítiques que estan empobrint als treballadors", assenyala Toxo.\nEl líder de CCOO ha defensat que les mobilitzacions poden canviar les coses i ha posat com a exemple el cas dels desnonaments, on s'espera que hi hagi conseqüències legals "ràpides" per solucionar el drama que viuen moltes famílies. "Aquest cas és una invitació perquè la gent vegi amb claredat que la mobilització, encara que pugui trigar temps, té els seus efectes".\nEtiquetes de comentaris: 14-N, Cándido Méndez, CCOO, Espanya, Ignacio Fernández Toxo, Mariano Rajoy, Neoliberalisme, PP, UGT, Vaga general\nReclamen que el ‘banc dolent’ sigui un “banc social” i fer efectiu el dret a l’habitatge\nLa PAH, CCOO, UGT o la Taula d'Entitats del Tercer Sector denuncien que el patrimoni immobiliari del Sareb, format per gairebé 90.000 habitatges, serà gestionat per "grans fons d'inversió especulatius" i reclamen que se n'encarreguin cooperatives o entitats sense afany de lucre.\nConvertir l’anomenat banc dolent en un banc social gestionat per entitats i cooperatives sense ànim de lucre és una de les propostes que fan diverses organitzacions socials per aturar el drama dels desnonaments, que acumula centenars de milers d’afectats arreu de l’Estat espanyol des de l’esclat de la crisi i tres suïcidis, dos dels quals s’han produït les darreres setmanes, un a Granada i l’altre a Barakaldo. En un comunicat, la Confavc, CCOO, UGT, la PAH, la Taula d’entitats del Tercer Sector Social i l’Observatori DESC, entre d’altres, exigeixen que s’aturin els desnonaments i es promogui la dació en pagament.\nEl text recorda que fa mesos que s’impulsa una iniciativa legislativa popular (ILP) per la dació, el lloguer social i la moratòria dels desnonaments, però alerta que és necessària una “reforma integral de les polítiques d’habitatge que ens situï a l’alçada dels països del nostre entorn”. En aquest sentit, consideren que la creació de l’anomenat banc dolent és una “oportunitat històrica que no pot passar desapercebuda”.\nLa Societat de gestió d’Actius provinents de la Reestructuració Bancària (Sareb) –el banc dolent- disposarà de 89.000 habitatges acabats i les entitats esmentades denunciades que no preveu “cap mesura per apaivagar la situació d’emergència habitacional, ni per corregir, ni per corregir l’orientació de les polítiques d’habitatge que ens han portat a la situació actual”.\nEn aquest sentit, les organitzacions socials que van participar al Pacte Nacional per a l’Habitatge de Catalunya recalquen que el banc dolent només “promou la venda o el lloguer del patrimoni immobiliari a través de grans fons d’inversió caracteritzats per una gestió especulativa”. Es considera, per tant, que és una “nova operació de salvament de les tres entitats financeres més involucrades en la gestació de la bombolla immobiliària”, en concret Bankia, Catalunya Caixa i Nova Caixa Galícia. Per tot plegat s’exigeix que siguin entitats sense afany de lucre les que s’encarreguin de gestionar el patrimoni immobiliari del banc dolent i no pas fons d’inversió, per tal que es pugui “fer efectiu el dret a un habitatge digne i adequat de les persones en major situació de vulnerabilitat”.\nEtiquetes de comentaris: CCOO, Desnonaments, Drets Civils, Espanya, Mariano Rajoy, Neoliberalisme, PP, UGT\nUn miler de valencians escridassen Rajoy al Palau de Congressos\nUna gran concentració de ciutadans i treballadors, la gran majoria del sector públic, han rebut amb crits i xiulets al President del Govern per escenificar el seu rebuig a les politiques d’auesteritat i retallades imposades per l’executiu central. Un fort dispositiu de seguretat, en el que també hi ha participat la Guàrdia Civil, ha envoltat l’edifici de congresos.\nUn miler de valencians han rebut al President del Govern, Mariano Rajoy, amb una forta escridassada i xiulets a les portes del Palau de Congressos [a la imatge], on el líder popular inaugurava el II Congrés Nacional de Directius. Entre les persones concentrades hi havia treballadors públics de diferents sectors que estan amenaçats o ja directament perjudicats per les politiques d’austeritat i les tisorades decretades per l’executiu central.\nHi havia membres dels retallats sectors de la sanitat i l'educació, de la Ràdio Televisió Valenciana i dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, aquests dos col·lectius pendents d’un ERO, dels afectats per les estafes bancàries, dels farmacèutics, en vaga per l’impagament de 450 milions d’euros per part de la Generalitat valenciana, i diversos col·lectius més, com el 15-M.\nEls concentrats han esperat des de primera hora del matí envoltats d’un fort dispositiu policial, complementat per efectius de la Guàrdia Civil, i que incloïa presència d’agents també als terrats dels edificis. S’han cridat consignes contra les retallades, contra el president Rajoy i també contra la banca, i s’ha escridassat, a banda del President del Govern que ha entrat acompanyat pel seu homòleg valencià, Alberto Fabra, a diferents membres del Govern autonòmic que participaven a l’acte, i algun que ha entrat per una porta secundària, i sobretot a Jose Ignacio Goirigoizarri, president de la rescatada Bankia, entitat contra la qual hi havia nombroses panacartes. Una vegada tots els polítics han estat dins el Palau de Congressos, la concentració s’ha dissolt sense cap incident.\nEtiquetes de comentaris: Mariano Rajoy, País Valencià, PP, Retallades\nLa raó de la caiguda de Petraeus: enfurismar al lobby sionista\nHi va haver dolços elogis per al general David Petraeus quuan va renunciar el 10 de novembre passat com a cap de la CIA, després que l'FBI va descobrir que tenia un afer extramarital. Però no hi va haver cobertura mediàtica quan Petraeus va criticar públicament a Israel i va enfurismar al lobby sionista dels EUA.\nEl president Barack Obama va lloar les dècades de "extraordinari servei" de Petraeus, que inclou el seu període com a general a càrrec de les guerres dels EUA a l'Iraq i l'Afganistan, com a cap de la CIA, on Petraeus ha estat a càrrec del programa "secret" de drons d'Obama que mata nens i d'altres civils en diversos països sense supervisió ni control de ningú.\nAlguns han lamentat, a través de mitjans socials que les guerres, ocupacions i assassinats no constitueixin motius suficients per perdre un lloc en el govern dels EUA Per cert, semblant servei justifica elogis i promocions, mentre un afer extramarital pot destruir una carrera.\nIsrael: un llast per als Estats Units?\nAl març de 2010, quan Petraeus encara era cap del Comandament Central dels EUA va testificar davant el Comitè de Serveis Armats del Senat i va incloure la següent observació sobre un dels "desafiaments per a la seguretat i l'estabilitat" enfrontats per EUA:\n"Les hostilitats permanents entre Israel i alguns dels seus veïns presenten clars desafiaments a la nostra capacitat d'avançar els nostres interessos al AOR [Àrea d'Operacions]. Les tensions israelianes-palestines sovint esclaten en violència i en enfrontaments armats a gran escala. El conflicte fomenta el sentiment anti-nord, a causa d'una percepció de favoritisme dels EUA cap a Israel. La còlera àrab per la qüestió palestina limita la força i la profunditat de les relacions dels EUA amb governs i pobles al AOR i debilita la legitimitat dels règims moderats del món àrab. Mentrestant, al Qaida i altres grups militants exploten aquesta còlera per mobilitzar suport. El conflicte també atorga influència a Iran al món àrab a través dels seus clients, Hezbol·là al Líban i Hamàs!.\nAbe Foxman, director nacional de la Lliga Contra la Difamació, un dels principals grups del lobby sionista als EUA, es va sentir tan alarmat que va emetre una declaració condemnant el testimoni de Petraeus, afirmant: El general Petraeus simplement es va equivocar en vincular els desafiaments enfrontats per forces dels EUA i de la coalició a la regió amb una solució del conflicte israelià-àrab i en culpar de les activitats extremistes a l'absència de pau i al percebut favoritisme dels EUA cap a Israel. Aquesta vinculació és perillosa i contraproduent.\nEl que Foxman i altres sionistes d'Israel van comprendre correctament va ser que Petraeus estava articulant un punt de vista cada vegada més comuna en l'establishment dels EUA, però que és un tabú absolut quan es tracta de declarar en públic: que els "interessos "dels EUA i els "interessos" d'Israel no són idèntics i que Israel podria constituir un llast estratègic en lloc de ser un actiu per EUA.\nPerò mentre Foxman malparlava, el punt de vista de Petraeus almenys va tocar la fibra sensible d'alguns a Israel. Uns mesos després que Petraeus parlés al Senat, el cap del Mossad israelià, Meir Dagan, va dir a un comitè de la Knéset [parlament israelià] que: "Israel està passant gradualment de ser un actiu dels EUA a ser una càrrega".\nPer cert, Obama va nomenar Petraeus director de la CIA després que fes la seva declaració al Senat sobre Israel. I això també pot haver estat un punt contra Obama en la falsa narrativa republicana i ultrasionista que Obama va sacrificar a Israel.\nPetraeus no va parlar causa del seu amor pels palestins ni per una posició de principis o preocupació per la justícia, que ningú s'enganyi. Va parlar amb el mateix fred càlcul de com mantenir i augmentar la dominació imperial dels EUA que li va permetre supervisar -a càrrec del president- guerres, ocupacions i assassinats de nens i adolescents i d'altres civils a tot el món utilitzant drons. És precisament el que va espantar al lobby d'Israel.\nEtiquetes de comentaris: CIA, EUA, FBI, Israel, Sionisme\n18 diputats secundaran la vaga i no votaran els pressupostos al Congrés\nUn total de 18 diputats secundaran dimecres la vaga general convocada pels sindicats i, per tant, no aniran al Ple del Congrés ni tan sols per votar els pressupostos generals de l'Estat del 2013, segons han informat fonts parlamentàries. A més dels onze diputats que conformen el grup parlamentari de l'Esquerra Plural (IU-ICV-EUiA-CHA), s'uniran a la protesta els tres parlamentaris d'Esquerra Republicana (ERC), els dos del Bloc Nacionalista Gallec (BNG), el de Nova Canàries (NC) i el de Compromís-Equo.\nEl portaveu d'Esquerra Plural, José Luis Centella, ja ha avançat que els seus diputats es sumaran als piquets informatius i que consideren "un deure" la parada: "Farem vaga el 14 de novembre com uns treballadors més -ha dit en declaracions al Congrés-. És evident que no hi ha diferència entre un lampista, un metge, un mestre o un diputat a l'hora de ser treballadors".\nSón un 5% de la Cambra baixa\nEn total, aquest dia seran gairebé una vintena els diputats que s'absentaran de l'hemicicle, fet que suposa un seguiment del 5% del Ple del Congrés. En l'anterior jornada de vaga, el passat 29 de març, també la van secundar els parlamentaris d'Amaiur, que aquesta vegada no han anunciat absència ja que els sindicats abertzales no s'han sumat a la vaga.\nEn aquesta jornada de vaga, el Ple del Congrés rebrà a quatre ministres en el seu últim debat sobre els pressupostos generals de l'Estat de 2013, en una sessió que inclou les votacions definitives abans de la remissió del projecte a Senat.\nEn concret, el dimecres a partir de les nou del matí estan citats per defensar els comptes públics dels seus respectius departaments els ministres de Justícia, Alberto Ruiz Gallardón, Exteriors, José Manuel García Margallo, Agricultura, Miguel Arias Cañete, i Economia, Luis De Guindos.\nMalgrat absentar-se del lloc de treball, els diputats 'vaguistes' no veuran reduït aquest dia del seu sou ja que els parlamentaris no mantenen una relació laboral amb la Cambra. Tanmateix, tots ells tenen decidit donar la quantitat corresponent a diferents ONG.\nEtiquetes de comentaris: BNG, Congrés, ERC, Espanya, IU-ICV-EUiA-CHA, L'Esquerra Plural, Vaga general\nL'escàndol Petraeus esquitxa el cap de l'OTAN a l'Afganistan\nEl general nord-americà John Allen, cap de la missió de l'OTAN a l'Afganistan, està sent investigat per enviar uns correus electrònics "inapropiats" a la mateixa dona que va rebre els correus amenaçadors de Paula Broadwell, que va ser amant del ja exdirector de la CIA, David Petraeus, segons han informat fonts del Pentàgon a France Presse. Aquesta revelació es coneix el mateix dia en què agents de l'FBI han registrat l'habitatge de l'amant de Petraeus, que va haver de dimitir pel seu afer extramatrimonial. Foto: D'esquerra a dreta, Allen, Petraeus i Panetta a Kabul el juliol de 2011.\nD'aquesta manera, l'escàndol de Petraeus esquitxa el cap de la missió de l'OTAN a l'Afganistan, ja que durant la investigació ha transcendit que hi ha milers de papers amb correus electrònics entre Allen i Jill Kelley, l'amiga de la família de Petraeus, que va rebre els correus amenaçadors de l'amant de l'exdirector de la CIA.\nEl general John Allen, de 58 anys, havia estat designat per assumir el comandament suprem de les forces aliades a l'Afganistan a partir de la primavera que ve.\nLa investigació ha estat confirmada pel secretari de Defensa dels Estats Units, Leon Panetta, que va anunciar en la matinada d'aquest dimarts a bord de l'avió en què viatja a Perth (Austràlia) que va ordenar investigar el comandant de les tropes nord-americanes i de la OTAN i que l'inspector general del Pentàgon revisa entre 20.000 i 30.000 pàgines de documents, molts d'ells correus electrònics, segons informa The New York Times.\nEn un comunicat llegit per Panetta als corresponsals que viatgen amb el secretari de Defensa per cobrir la cimera Austràlia-EUA, va precisar que va ser informat per l'FBI el passat diumenge de les investigacions entorn del general i les seves relacions amb la dona suposadament víctima de ciberassetjament per part de l'amant i biògrafa del general Petraeus.\nPreguntat pels reporters si l'FBI havia determinat que era una investigació criminal, el secretari de Defensa nord-americà va afirmar que "això correspon al FBI determinar-ho", encara que no va menysprear la possible connexió amb l'escàndol del general Petraeus.\nPanetta va precisar que el general, casat igual que l'amiga de la família del general Petraeus resident a Tampa (Florida), va negar haver actuat incorrectament i el secretari de Defensa ha afegit que "mereix el degut procés" després de destacar seu reeixit lideratge en la guerra afganesa.\nMentrestant, al voltant de les 21.00 hores de dilluns (3.00 hores de dimarts a Espanya), un grup de l'FBI ha irromput a la casa que la Paula Broadwell té a la ciutat de Charlotte, situada a l'estat de Carolina del Nord. Els agents federals han inspeccionat l'habitatge durant unes dues hores, després d'això han abandonat l'immoble, sense que hagin transcendit dades del registre, segons informa la cadena nord-americana CNN.\nUn vídeo de la televisió WCNC, associada a CNN, mostra als uniformats sortint de diversos vehicles i introduint caixes i bosses, el contingut del qual desconeix, a l'habitatge de l'amant de l'exdirector de la CIA.\nL'escàndol es va destapar quan el FBI va començar a investigar uns correus electrònics amenaçadors suposadament enviats per Broadwell a Jill Kelley, una amiga de la família de Petraeus que pertany als cercles socials de Washington.\nKelley i el seu marit, Scott, han emès un comunicat aclarint que són amics de la família Petraeus des de fa cinc anys i exigint privacitat. Fonts consultades per CNN descriuen a Kelly com una "víctima innocent" d'aquesta història. Després d'això, Petraeus es va veure obligat a comparèixer divendres passat davant la premsa per reconèixer que manté una relació sentimental amb Broadwell, una periodista de 40 anys d'edat que estava treballant com biògrafa del general, i presentar la seva dimissió.\nEtiquetes de comentaris: Afganistan, CIA, Corrupció, EUA\nEl jutge del 'cas Gürtel' demana investigar 317 contractes del Govern Aguirre\nEl jutge de l'Audiència Nacional Pablo Ruz ha sol·licitat a l'Intervenció General de l'Estat que analitzi els 317 contractes que li han estat remesos per diverses conselleries de la Comunitat de Madrid en el marc del procediment contra la "trama Gürtel". L'ordre s'ha realitzat a instàncies de la Fiscalia Anticorrupció, han informat fonts jurídiques.\nEs tracta d'una de les primeres decisions que adopta el titular del Jutjat Central d'Instrucció número 5 després de rebre la documentació procedent de diferents conselleries de l'Administració regional madrilenya que van contractar l'organització d'esdeveniments amb les empreses de la trama.\nEl jutge va sol · licitar el passat 18 de maig aquests contractes per intentar determinar si es van realitzar per mediació de l'exconseller d'Esports i exdiputat a l'Assemblea madrilenya, Alberto López Viejo, i l'exdiputat i gerent de l'empresa municipal d'habitatge de Boadilla de la Muntanya, Alberto Bosch Tejedor, tots dos imputats en la causa.\nLa Fiscalia Anticorrupció sospita que els dos càrrecs públics van poder haver rebut pagaments relacionats amb la signatura d'aquests contractes per a l'organització dels esdeveniments, entre els quals figuraven el primer aniversari dels atemptats de l'11 de març de 2004, un homenatge en memòria de Miguel Ángel Blanco o l'encàrrec d'un quadre de l'exalcalde madrileny i actual ministre de Justícia, Alberto Ruiz-Gallardón.\nEtiquetes de comentaris: cas Gürtel, Corrupció, Esperanza Aguirre, Madrid, PP\n▼ 13 de nov. (17)\nL'FBI investiga també al proper Comandant Suprem d...\nONU: Una altra aclaparadora majoria condemna el bl...\nObama estudiarà les peticions d'independència de T...\n14-N: Regidors de la CUP es tanquen als ajuntament...\n14-N: Irrompen amb pancartes durant el telediari d...\nEl PP prepara un altre amnistia per especuladors i...\nRentat de diners i narcotràfic en auge a l'Europa ...\nEl PP-OPUS desplega 1.300 antiavalots a Madrid per...\nL'Hospital 12 d'Octubre es suma a les protestes co...\nUna rata interromp Camacho mentre presumia de nete...\nCCOO i UGT: "Les mobilitzacions poden canviar les ...\nReclamen que el ‘banc dolent’ sigui un “banc socia...\nUn miler de valencians escridassen Rajoy al Palau ...\nLa raó de la caiguda de Petraeus: enfurismar al lo...\n18 diputats secundaran la vaga i no votaran els pr...\nL'escàndol Petraeus esquitxa el cap de l'OTAN a l'...\nEl jutge del 'cas Gürtel' demana investigar 317 co...


Identifiquen els responsables operatius de la policia i la Guàrdia Civil que van carregar l'1-O a Girona - Diari de Girona\nIdentifiquen els responsables operatius de la policia i la Guàrdia Civil que van carregar l'1-O a Girona\nEls advocats dels més de 200 afectats han pogut determinar qui eren la trentena de responsables\nEls advocats que representen més de 200 afectats per les càrregues de l'1-O en col·legis gironins han aconseguit identificar una trentena de policies espanyols i guàrdies civils. Els lletrats es mostren satisfets amb la instrucció que està duent a terme el jutjat que ha agafat la causa, i consideren que el procediment és «pioner a Catalunya».\nEls agents identificats han estat la trentena de responsables operatius de cada comandament que van actuar a Girona. Els advocats, però, afirmen que el procés està essent molt lent, ja que expliquen que el govern espanyol només ha facilitat la identitat dels tres màxims responsables i la procedència de la unitat.\nPer exemple, en el cas dels policies que van carregar al Col·legi Verd, els advocats han pogut saber que són de Saragossa però només coneixen el nom de tres responsables. Un dels voluntaris, Albert Carreras, explica que «s'ha de demanar el nom de l'agent a partir del número d'identificació policial que veiem a través de les imatges». L'objectiu final, explica l'advocat, és saber qui va donar les ordres i quines van ser. Carreras també adverteix que demanaran que s'investiguin els caps del dispositiu, «siguin policials o polítics».\nEn els últims mesos, els diferents afectats per les càrregues han anat passant pel metge forense per tal de certificar les lesions denunciades, un tràmit necessari per poder continuar el procés. Està previst que el mes de febrer, els afectats comencin a passar per davant del jutge instructor per tal de donar la seva versió dels fets. Els advocats, però, afirmen que serà «llarg i complex».


La primera edició del Congrés d'Ornitologia de les Terres de Parla Catalana arriba a Barcelona - Món Sostenible\nEl COTPC (www.cotpc2018.org) tindrà lloc els propers dies 12, 13 i 14 d'octubre al Museu de Ciències Naturals de Barcelona, al parc del Fòrum\nLa iniciativa ha estat ben rebuda,, amb 120 sol·licituds de ponències per part dels participants que han ultrapassat les expectatives més optimistes dels organitzadors, fet que demostra la vitalitat de la investigació en el camp de l'ornitologia a casa nostra. Si l'ornitologia amateur està demostrant un creixement important en els últims anys, tal i com demostren festivals i activitats sobre ocells destinades al gran públic, l'èxit de convocatòria del COTCP demostra que això també està tenint lloc en l'àmbit científic i especialitzat.\nLes ponències que els assistents debatran al congrés, s'estenen a tots els àmbits imaginables en l'estudi de les aus, des de temàtiques de conservació fins a moviments migratoris, passant per ecologia, distribució geogràfica, aus invasores, biologia, nomenclatura d'ocells en català, anàlisis d'ADN o ús de noves tecnologies en l'estudi de les aus, entre molts altres.\nL'idioma oficial del congrés és el català i la majoria de les ponències es presenten en aquesta llengua però també s'utilitzaran castellà, francès i anglès, segons preferència del ponent. Hi haurà xerrades especials de persones de renom en el camp de la investigació ornitològica, com el veterà ornitòleg francès Roger Prodon. Així mateix, els participants podran assistir a tallers sobre temàtiques tan variades com el disseny d'estudis científics, la gestió de dades, el reconeixement de sons d'ocells o la identificació d'ocells particularment difícils.\nEls amfitrions del COTPC són l'Institut Català d'Ornitologia i el Museu de Ciències Naturals de Barcelona, en coorganització amb la Societat Valenciana d'Ornitologia (SVO), Grup Ornitològic Balear (GOB), Societat Ornitològica de Menorca (SOM), Groupe Ornithologique du Roussillon (GOR), Grup AU i el Centre d'Estudis de la Neu i la Muntanya d'Andorra (CENMA).\nConclusions del 1er Congrés del Tercer Sector Ambiental català\nRespondre al desafiament econòmic des de la sostenibilitat: objectiu del Congrés Nacional de Medi Ambient que es celebra a Madrid


Carme Portaceli ha iniciat la col·laboració amb el festival de Santiago de Xile, Teatro a Mil, amb aquest muntatge, de Manuela Infante. Sovint, és regenerador provar noves teatralitats i barrejar-les...\nL’equip de Parking Shakespeare amb Marc Artigau de detonant aconsegueix signar una delirant comèdia que fa un retrat càustic de la Catalunya dels anys 80. Jugant amb els tòpics d’un país que anava...\nEn la proposta que es pot veure al Lliure de Gràcia aquests dies topa la memòria amb la vista: L’art es efímer i la memòria, capriciosa. Per això, quasi 10 anys després de l’estrena, la peça...\nLa misèria és, per definició, bruta. Sense opcions de viure dignament, amb una professió de vendre el cos, en un espai ínfim i que va acumulant rampoines és complicat veure-hi vida. El mèrit d’Emma...\nPalpar el batec més intens a l’escena\nSegons diuen alguns responsables de teatres, la notícia de la reducció de l’aforament al 70% va aturar en sec la reserva d’entrades. Tampoc ajuda que algunes funcions s’hagin cancel·lat per culpa...\nNo s’adreça a nosaltres, segur?\nLa Marató ha fet evident, aquesta nit, que som veïns i hostatges (d’alguna manera o altra) de la salut mental. Ara, o en el passat, o en el futur. Dijous passat, sense els altaveus dels ‘mass media’,...\nEl primer milió sumant excepcionalitats\nEl Temporada Alta ha fet molt poc soroll amb l’espectador (molt probablement, espectadora) un milió. És una xifra rodona i que ajuda a vendre titulars. Però és que el festival de tardor de Catalunya...\nOriol Broggi torna al Hamlet essencial brookià, de llargues jaquetes (que recorden túniques), bastons i catifes però li ajunta un reguitzell de cançons i de fragments de pel·lícules tractades (sobretot,...\nHabitualment, coincidint amb el pont de la ‘Puríssima Constitució’, publicàvem,a la secció, les obres que arrencaven pensant en el Nadal. Espectacles per a tots els públics i amb una forta dosi...


Educació Infantil Garbí Pere Vergés Esplugues: L’HORT D’EI\nDurant aquesta setmana, els alumnes d’Educació Infantil inicien una de les pràctiques més completes que faran al llarg de tots els cursos: la cura de l’hort. Aquest és un hort urbà, d’una mida adequada i assequible per tal que els més petits se’l sentin seu. Malgrat les seves dimensions, permetrà conèixer el cicle de les plantes, aprendre a conrear-lo i respectar-lo i obtenir uns fruits que tots gaudiran a taula.\nLa font d’aprenentatge que representa l’hort arriba a tots els àmbits; coneixement, valors i emocions, estètica i cura de l’entorn. I per sobre de tot, en un món que cal fer sostenible, l’hort ensenya una manera de fer i de ser.\nEn les imatges es veuen els alumnes acompanyats per les seves mestres i pels seus companys més grans que actuen en el marc de les activitats de Vida Social iniciant aquesta dinàmica. A partir d’ara, l’hort urbà els demanarà respecte, continuïtat i responsabilitat. Més endavant, a Primària tindran ocasió de responsabilitzar-se d’un hort molt més gran!\nLes famílies poden veure més informació i imatges a través del GV de les aules.


El Llibreter: de febrer 2008\nanota el llibreter a les 10:12 . dissabte, de febrer 23, 2008\netiquetes: Jordi Raich\nEl subtítol de Guerres de plàstic, de Jordi Raich, és El conflicte quotidià entre palestins i israelians, un llibre que recull les cròniques emeses al programa de ràdio Els viatgers de la Gran Anaconda, a partir de la seva experiència com a mediador a Israel i Palestina. Al pròleg, ens recorda que hi ha un excés informatiu sobre el pròxim orient, si el comparem amb les notícies que generen altres conflictes tan o més cruels. També que la diversitat política i religiosa és única al món: palestins, israelians, drusos, jueus etíops o Falasha, armenis, ultraortodoxos de Mea Sharim, maronites, asquenasites, bahaistes, ortodoxos grecs, xiïtes, periodistes... I una geografia amb noms que ressonen poderosament en la memòria: Jerusalem, Acre, Gaza, Tel-Aviv, Galilea, Haifa, el alts del Golan, Hebron, el riu Jordà, la Mar Morta...\nJordi Raich no pren partit, que en aquest cas no significa fugir d’estudi sinó adoptar una forma de compromís realment valuosa. Escriu i diu, doncs, la seva experiència i elabora unes cròniques que defugen les grans paraules o les grans solucions: parteix del convenciment que, d’aquí a seixanta anys, israelians i palestins continuaran matant-se, i ho destaca a la contraportada del llibre. O alguns israelians i alguns palestins, perquè n’hi ha que a banda i banda s’entesten a batre’s per la convivència. Perquè el conflicte s’ha convertit, malauradament, en la forma natural de conviure, o de malviure en aquell recó de la Terra. Guerres de plàstic és la mirada de l’estranger vol entendre alguna cosa, amb unes cròniques on sovint una anècdota o una frase resumeixen amb exactitud el punt de vista de l’autor. Com un dia que s’espera en un dels centeners de punts de control que fracturen Cisjordània, que converteixen activitats quotidianes com anar a l’hospital, jugar una lliga de futbol o visitar la família en complicats i lents rituals on impera l’arbitrarietat dels soldats israelians, i llavors escolta i més tard transcriu un acudit. O dos:\nanota el llibreter a les 10:10 .\nanota el llibreter a les 08:17 . dilluns, de febrer 18, 2008\netiquetes: crítica literària, suplements culturals\nÉs curiós com de tant en tant sorgeix la necessitat d’enterrar les avantguardes literàries del segle XX. El darrer lliurament del suplement Cultura/s de La Vanguardia hi torna d’una manera que estic temptat de qualificar, si més no, de surrealista. S’hi barreja el certificat de defunció de les avantguardes històriques —innecessari, atès que el pas del temps és inexorable— amb una altra manera d’entendre l’avantguarda literària que és més una actitud, una consciència dels reptes de la literatura ara mateix, que una escola determinada. Enrique Murillo reconeix aquesta distinció, però deixa anar algun cadàver exquisit:\nNo importa demasiado que los libros sean formalmente archicomplejos o estilísticamente hipersutiles. [...] Lo que nos importa de los libros es que sean inteligentes. Importa que nos digan algo nuevo acerca del mundo en que vivimos.\nEl nonsense de l’afirmació rau en el fet que sí que importen, i molt, la complexitat i la subtilitat d’un llibre, tan arxi o hiper com es vulgui, a l’hora de dir coses intel·ligents sobre el món en què vivim.\nJ.A. Masoliver Ródenas apel·la a la confusió entre renovadors i avantguardistes per distingir, al seu torn, entre postmoderns —Javier Marías, Enrique Vila-Matas, Álvaro Pombo, etc.— i escriptors amb “voluntat clàssica” —Miguel Delibes, Luis Landero, Jose María Merino, etc.— la síntesi dels quals es confon en una frase pop: “Todos tienen una cosa en común: la voluntad de narrar”. Sorprèn que no tingui en compte la literatura americana en espanyol, tant se val que l’hagin escrit a Catalunya —Roberto Bolaño, Osvaldo Lamborghini, entre d’altres— com a Buenos Aires o Mèxic D.F.\nJulià Guillamon, per la seva banda, constata la bona salut de l’experimentalisme en la literatura catalana i es demana com és que, malgrat aquest fet incontestable, “la percepción habitual es muy distinta y desde diferentes frentes se alude regularmente a la falta de riesgo y de calado de la literatura catalana”. Hi estic d’acord, malgrat que entre els noms propis que esmenta manqui, precisament, un escriptor que ha sabut utilitzar els recursos literaris esmolats des del formalisme i l’estructuralisme per escriure una narrativa plenament contemporània: Jordi Coca.\nImitar ara el surrealisme o l’experimentalisme dels anys setanta és, sens dubte, un anacronisme. Una antigalla. Però utilitzar-ne el llegat que, en forma d’obres rotundes o de fracassos descomunals, ofereix un repertori vastíssim de troballes, intuïcions i encerts —sense desdenyar la tradició més, diguem-ne, conservadora des del punt de vista formal— és el gran triomf de les avantguardes. Un triomf que es resumeix en el fet que l’escriptor s’ha de guanyar la capacitat de triar a l’hora d’escriure. Una actitud més que una determinada escola o recepta.\nNo és casual, doncs, que Jordi Coca, en una resposta que sense aquest context resultaria críptica — “Sembla que hi ha un mini debat sobre les avantguardes”, afirma—, destaqui la contribució de l'agent literari David Miller al mateix lliurament de Cultura/s:\nEstrictamente hablando, la novela avant garde no morirá jamás. Lo que está muriendo es nuestra capacidad para clasificar a los escritores. La forma más reciente de etiquetar a los escritores es perseguirles con el calificativo de postmoderns, más útil para los teóricos que para los autores. En un texto de Barry Lewis sobre Kazuo Ishiguro, la ficción posmodernista es definida “por su desorden temporal, su desprecio por la narración lineal, su combinación de diversas formas de ficción y sus experimentos con el lenguaje”. Que es una forma endiabladamente adecuada de describir lo que hizo Laurence Sterne cuando escribió Tristram Shandy entre 1759 y 1769.\nPerò, quina seria la imatge de Laurence Stern sense la lectura que n’han fet, precisament, els postmoderns? Com se sap, almenys des de Borges, cada escriptor es tria els precursors. És David Miller també qui suggereix com s’hauria d’haver plantejat la qüestió sobre quina cosa sigui ara mateix l’avantguarda.\nEl mundo ha visto pasmosos cambios tecnológicos en los últimos diez o cinco años y los escritores se han hecho más conscientes de otras formas, otras ficciones, y también de cuál es su especialidad y cuál su papel. Ahora tienen que reflejar unos conocimientos más fracturados y de naturaleza más fragmentaria. ¿Cómo podemos medir qué efecto ha tenido todo esto en los autores y en sus obras?.\nUnes paraules que s’assemblen, malgrat les distàncies, a les de Reinaldo Laddaga que transcrivia fa poc a La literatura en un xip, apunt bessó de Ciberquimera.\nanota el llibreter a les 08:00 . dijous, de febrer 07, 2008\nHe obert a l’atzar Por orden alfabético de Jorge Herralde i, tal com intuïa, he trobat això al cap de poques pàgines:\nDesde luego Salvador [Pániker] era un rara avis. Nosotros, y me refiero al grupo de editores que nos asociamos por afinidades electivas para fundar Distribuciones de Enlace —Barral, Castellet, Alfonso Carlos Comín, Esther Tusquets, Beatriz de Moura y yo mismo—, éramos antifranquistas izquierdosos, con mayor o menor énfasis, y él retroprogresivo con énfasis.\nEra l’època que Gramsci, per exemple, encara era publicat i tenia lectors. Distribuciones de Enlace, l'empresa que Jorge Herralde ha evocat en tantes ocasions als llibres que ha escrit, ha desaparegut el passat dia 1 de febrer. Es va fundar l’any 1970 pels editors d’Anagrama, Edicions 62, Tusquets, Lumen, Barral Editores, Fontanella, Laia i Cuadernos para el diálogo. D’aquestes editorials, només Anagrama i Edicions 62 s’hi mantenien. Barral, Fontanella, Laia i Cuadernos para el diálogo van desaparèixer. Les Punxes, una de les meves distribuïdores favorites, s’ocupa ara de Tusquets. Lumen va ser comprada per Random House Mondadori.\nEnlace integrava tant la part logística de la distribució —emmagatzematge i gestió d’estocs— com la comercial. La nova distribuïdora que Anagrama impulsa junt amb els segells d’assaig del grup Planeta dirigits per Gonzalo Pontón —Ariel, Crítica i Paidós—, les editorials en espanyol del Grup 62 —bàsicament, Península i El Aleph— i altres editorials com Alba, es diu Enlaces Editoriales i s’ocupa tan sols de la part comercial. De la part logística —de preparar i d’enviar les comandes a les llibreries— s’ocupa Logista, la mateixa que s’encarrega de servir els llibres del grup Planeta —excepte la venda a crèdit i algun segell més. Es tracta, per tant, d’una important deslocalització logística, perquè els magatzems es troben a Guadalajara.\nLa poca informació que tenia a l’octubre sobre aquests moviments, junt amb la notícia que el Grup Planeta es venia les accions de Logista, em van animar a fer una predicció que no s’ha complert. A l’article «Distribució i bibliodiversitat», publicat a la revista cultura21.cat, edició de paper, escrivia això:\nAra mateix, el Grup Planeta confia la part logística de la distribució a Logista però manté la seva pròpia xarxa comercial per garantir una bona informació sobre novetats i reedicions. Amb la creació d’una nova distribuïdora que començarà a treballar a partir de febrer —on s’agruparan els segells d’assaig de Planeta junt amb Anagrama i les editorials que publiquen en espanyol del Grup 62— el Grup Planeta controlarà més directament tant la part logística com la comercial d’una part de les seves editorials.\nFinalment no ha estat així.\nEls magatzems de la desapareguda Distribuciones de Enlace són els mateixos que utilitzarà Àgora, la nova empresa de distribució de llibres que, de moment, es troba en el procés d’incorporar l’emmagatzematge i control d’estocs dels segells en català del nou Grup 62, procés que culminarà al setembre. La intenció, però, és oferir els serveis a altres editorials i xarxes comercials, de manera que ens trobem en un procés de concentració en el sector de la distribució del llibre en català.\nanota el llibreter a les 10:55 . dissabte, de febrer 02, 2008\netiquetes: blogocoses, col·laboracions, com passa el temps\nCompro cada mes la revista Quimera des de fa una pila d’anys. Per a mi, sempre ha estat una publicació de referència, una de les millors revistes sobre literatura en espanyol. Per això he sentit una alegria immensa per l’article que Jesús Casals dedica a aquest blog, dins del número de febrer. La secció «Bitácoras: Apuntes sobre la blogosfera» va ser una de les sorpreses que va anar introduint la revista arran del canvi de direcció, quan Fernando Valls va donar pas a Jordi Carrión, Jaime Rodríguez Z. i Juan Trejo. Com diu Jordi Carrión al «Balance del primer año» publicat al número 286 de setembre de 2007, la nova etapa ha estat més atenta a la literatura nord-americana —“la más potente y arriesgada de las literaturas contemporáneas”— i a la literatura d’América Llatina, especialment l’argentina. La revista Quimera, en resum:\nquiere tender links sólidos con las escrituras emergentes y con los lenguajes propios de nuestra pos-posmodernidad. Sin olvidar que la red actual se cimenta en un hipertexto secular, en cuyos nudos se ubican lo que llamamos clásicos.\nEls atzars han volgut que sigui ara quan es comenci a distribuir el nou número de la revista cultura21.cat, la versió en paper del portal digital. Una cosa que ha canviat molt els darrers anys és l’interès pels llibreters als mitjans de comunicació i prova d’això és que en aquest número, que conté un dossier sobre la Fira del Llibre de Frankfurt, hi ha un article d’Imma Bellafont, presidenta del Gremi de Llibreters, una entrevista a Miquel Àngel Oliva on es parla del conflicte entre Abacus i el Gremi, un reportatge sobre la llibreria Ona i un article meu titulat «Distribució i bibliodiversitat», del qual ja vaig avançar un fragment al novembre. Com que el vaig lliurar fa gairebé tres mesos, quan les dades sobre les noves distribuïdores que havien de sorgir arran de la divisió d’Enlace no eren gaire precises, l’article conté un error que miraré d’apedaçar pròximament al blog.\nL’epíleg a Soldados de cerca de un tal Salamina, la pàgina de Jesús Casals a la revista Quimera i l’article a la revista cultura21.cat són tres guspires gairebé imperceptibles, però el fet que coincideixin amb el tercer aniversari d’aquest blog em sembla un magnífic regal. Perquè si cal subratllar alguna cosa d’aquests darrers tres anys és, sens dubte, l’enorme creixement de la blogosfera. I la major contribució dels blogs que parlen de llibres, tant se val si és el tema principal o solament ocasional, és que ofereixen reflexions que no es trobaven als mitjans de comunicació tradicionals. Em refereixo a les experiències de lectura, a la relació personal dels lectors amb llibres i autors, una aproximació al món del llibre ben diferent de les ressenyes i crítiques convencionals.


La llum ha assaltat Barcelona | Oriol Company\nLes llàgrimes de Saigon\n8 Una foscor que il·lumina\n10 Per què el cinema ens enganya quan parla dels pobles\nCau la nit i centenars de figures humanes fetes de llum de colors grimpen per la façana lateral del Disseny Hub Barcelona, talment com si fossin els zombis famolencs de Guerra Mundial Z. Amb la participació del públic, la projecció de l’artista madrileny Daniel Canogar simbolitza, sense cap dubte, una gran escomesa virtual a l’edifici. Una magnífica metàfora del que vol ser i és el festival Llum BCN. La Torre Agbar, contemplativa, n’és paradigma, ja que, amb moviments lumínics a tot color i sons psicodèlics, il·lumina la ciutat. A la plaça de les Glòries, inicia el recorregut de la llum per un Poblenou ple de gent, sorpreses i massa pantalles.\nLlum BCN 2019 © Oriol Company\nSembla increïble que un festival pugui alterar el teixit urbà com ho fa el Llum Barcelona. Durant tres vespres consecutius, la vida del Poblenou s’atura. Els carrers muden de fesomia i s’omplen de quaranta espais vius on l’art urbà és protagonista. Tant, que fins i tot s’hi poden veure passejar gossos amb collars lluminosos. Aquí, la llum deixa de ser una tècnica únicament tecnològica per convertir-se en un llenguatge experimental, capaç d’estimular la reflexió sobre els intersticis entre el passat industrial i el futur del barri. No obstant això, corrues de gent vaguen per les instal·lacions amb el mòbil a la mà i s’hi fotografien. No s’aturen a rumiar les obres que artistes vinguts d’arreu i escoles d’arquitectura, disseny i enginyeria han creat. Esclaus d’una societat volàtil i efímera com la llum, només interessa compartir experiències a les xarxes.\nI probablement un dels elements més retratats de l’edició d’enguany seran les escales d’emergència. Així com en l’edició passada el leitmotiv del festival van ser les mitgeres plenes de grafitis, aquest any ho han estat les representatives i imponents escales d’emergència, emfatitzades per Manolo Laguillo per tal d’evocar les reivindicacions socials del barri. En un indret on els edificis lluents, enormes i plens d’oficines contrasten amb solars desèrtics, naus industrials i xemeneies, és inevitable parlar de transformació i, per això, aquest diàleg s’ha convertit en la temàtica més recorrent entre les instal·lacions d’enguany, sobretot de les escoles. Entre les creacions d’artistes locals i internacionals, destaca l’hipnotisme i la varietat cromàtica que aconsegueix reproduir Jordi Canudas, a Hue Twist, amb només quatre focus de llum; el cosmos de reflexos que creen les boles de discoteca que inventa Kyle McDonald a Light Leaks, o el potentíssim i esmolat làser verd que ha creat l’estudi Antoni Arola per delimitar l’espai on es desenvolupa el festival.\nOn més s’aguditzen els sentits, però, és en l’ambient lúgubre i sòrdid en el qual Rèquiem per una fàbrica, de Cube.bz, aconsegueix submergir els visitants. Dues mitgeres tenyides de roig, un solar ple de boira victoriana i polseguera i sons de cops metàl·lics, d’indústria incansable, transporten l’espectador a l’enderroc d’una fàbrica. La música, embriagadora i incòmoda, i la llum vermella predominen en una instal·lació inhòspita que rememora la història del barri. Foc, pedra, sutge, filferros i bigues esfondrades. Acostumats a crear l’escenografia de grans espectacles teatrals, de pel·lícules o a treballar amb grans músics com Sílvia Pérez Cruz, C. Tangana, Albert Pla o Rosalia, Maria de la Cámara i Gabriel Paré s’han convertit en escenògrafs i il·luminadors de referència a casa nostra. Des del 2014 són una aposta fixa del Llum BCN i, un any més, han mantingut l’essència; aquesta vegada amb una recreació hipersensorial dels darrers compassos d’una època fosca.\nRequiem per una fàbrica © Oriol Company\n“En comparació amb el Barri Gòtic –on abans es feia el festival–, al Poblenou els espais són bastant ingrats perquè costa fer foscor o potser perquè l’entorn és massa fred”, explica Maria de la Cámara. “Per a nosaltres evadir-nos de l’espai és un handicap que ens ajuda a donar una volta més de rosca a la idea”. Com diu ella, ‘no hi ha mal que per bé no vingui’, perquè el resultat és immillorable. En sintonia amb la resta d’instal·lacions, vaja.\nAl llac de darrere del DHUB, per exemple, un videomapping fascinant de l’artista europeu Joanie Lemercier desafia les lleis de la física i projecta, sobre una cortina d’aigua amb llum blanca, totes les constel·lacions de l’univers. A la plaça de les Glòries, on s’inicia però també acaba el recorregut, hi ha un núvol de color rosa gegant. És el Plou Núvol, d’Aquí Houston, que, a l’interior, reprodueix una tempesta elèctrica, amb llamps eixordadors i pluja de colors, a partir dels sorolls que fa el públic. I mentrestant, a pocs metres, al centre comercial, el músic Xavi Lloses toca el Nautilus (en honor a Jules Verne), un orgue de bombolles que recull el so de l’aigua amb hidròfons, el processa i l’amplifica per generar una escultura sonora i, a la vegada, visual. “Totes les harmonies que genera es veuen representades lumínicament amb colors”, explica Lloses. S’ha d’estar ben atent, però, perquè per veure-ho ha de ser-hi l’artista. Si no hi és, l’orgue reprodueix sons en mode autònom i la instal·lació, per tant, perd encant.\nPerò és evident que no es pot ser a tot arreu. Hi ha tantes instal·lacions, entre artistes i escoles, que gairebé és impossible veure-ho tot. Tanmateix, la Torre Agbar, contemplativa i incansable, no es perd cap detall. Fins diumenge a la nit seguirà il·luminant Barcelona. La llum ha assaltat la ciutat.


La col·lecció «Josep Pla» publica el llibre Avui us parlaré, un nou volum on es recullen les conferències pronunciades per Aurora Bertrana - SIESTV\n04 gen. 2020 La col·lecció «Josep Pla» publica el llibre Avui us parlaré, un nou volum on es recullen les conferències pronunciades per Aurora Bertrana\nL’edició, que ha estat a cura de la filòloga gironina Adriana Bàrcia\nPosted at 05:39h in Cultura, Lletres by siestv\nRedacció.- La col·lecció «Josep Pla», que edita la Diputació de Girona, acaba de publicar un nou volum, titulat Avui us parlaré, en què es recull un conjunt de conferències pronunciades per Aurora Bertrana entre els anys 1930 i 1967. L’edició, que ha estat a cura de la filòloga gironina Adriana Bàrcia, té com a objectiu principal ampliar el focus envers la figura i l’obra d’Aurora Bertrana, coneguda com a escriptora amb un gruix d’obra heterogènia (articles, contes, narracions, novel·les, assajos, traduccions…).\nLa mateixa Bàrcia explica en la introducció del llibre que amb aquesta publicació, l’«escriptora cosmopolita, la intel·lectual moderna, la reportera intrèpida (…) es presenta com a conferenciant». I aquesta faceta «rebel·la el caràcter versàtil i polièdric d’una veu inconfusible».\nL’Aurora Bertrana conferenciant reforça la imatge polièdrica d’una escriptora mirall de la convulsa història del segle XX. Gràcies a dades bibliogràfiques, però sobretot als originals del Fons Bertrana de la Universitat de Girona (d’on provenen els textos del llibre) es pot corroborar que les conferències són una part destacada del conjunt de l’obra de Bertrana.\nAquest recull dibuixa la Bertrana que pujava a la palestra. A través dels discursos, es descobreix com desplegava tot un bagatge amb què era capaç d’atreure l’audiència.\nSegons Bàrcia, la irrupció de Paradisos oceànics (1930) hi va tenir molt a veure, ja que durant el període de preguerra Aurora Bertrana recorria entitats, ateneus i centres culturals narrant el seu periple per la Polinèsia. En els discursos d’aquella època glossava els efectes del viatge quant a enriquiment personal, el rol de la dona i, ja en qualitat d’intel·lectual progressista i compromesa, reflexionava sobre diversos aspectes de la societat occidental i sobre la situació de la literatura en català.\nEn un segon moment, el del retorn a Catalunya desprès de l’exili, Bertrana torna a escena, però aleshores les seves compareixences van per altres camins. En un país sotmès a la dictadura, i ja en plena maduresa, enceta una etapa en què, havent assolit una veu pròpia, difon la literatura i la cultura catalanes i, sense despentinar-se, arremet contra la censura.\nPassada la meitat del segle, els temps i les circumstàncies tornen a marcar nous contextos: presenta obres pròpies i d’escriptors afins, forma part d’homenatges, de jurats de premis literaris, etc.\nAdriana Bàrcia és llicenciada en filosofia catalana (UdG, 1997). Va centrar la recerca del programa de doctorat de literatura catalana contemporània (UAB, 2002) en el feminisme i els viatges d’Aurora Bertrana. Com a especialista en l’autora gironina i en feminisme, ha escrit articles i ha pronunciat conferències. També ha elaborat activitats didàctiques i ha col·laborat en diversos mitjans.\nLa col·lecció «Josep Pla». Es va crear l’any 1986 amb l’objectiu de constituir una biblioteca de treballs literaris i periodístics d’autors gironins en format d’antologies i assaigs. Camí de ronda, de Nif, és el volum número quaranta-quatre de la col·lecció, el penúltim publicat. Al llarg dels quaranta-cinc números publicats, hi ha tres etapes diferenciades: un primer període, comprès entre els anys 1986-2008, en què es publiquen vint-i-un títols; una segona etapa, iniciada l’any 2008 amb el nomenament de Lluís Muntada com a director i la creació d’un consell extern d’assessorament, en la qual s’editen vint títols més, i una tercera etapa, que comença amb el nomenament de Joan-Lluís Lluís com a director i amb un nou disseny de la portada i un nou logotip.\nAurora Bertrana, diputació de girona, filologia catalana, josep pla


CRÍTICA | «Pokémon Detectiu Pikachu»: amb acceptables auguris - Regió7\nLa pel·lícula destaca per la seva connexió amb el cinema negre, fruit dels seus diàlegs enginyosos i no exempts d'atractiu\n13·05·19 | 10:43\nImatge del popular personatge. YOUTUBE\nEl film ens presenta a un personatge summament popular al camp de l'entreteniment infantil, un Pokémon que assalta diàriament els mitjans de comunicació a través d'una autèntica bateria de recursos, des de les sèrie de televisió, els cromos i videojocs fins a les pel·lícules d'animació així com llibres, còmics manga, música i joguines, conformant un autèntic imperi econòmic que ara s'esprem pels camins de la inevitable sèrie per a la gran pantalla.\nUna solució que ha començat amb acceptables auguris i davant la qual s'obren lloables expectatives de futur i la novetat més cridanera és que permet als dibuixos animats convertir-se en personatges reals. Per això s'ha triat a un actor summament popular, especialment als Estats Units, Ryan Reynolds, que s'encarrega de donar la veu al detectiu Pikachu, que és l'únic que pot sentir-lo i, per tant, parlar amb ell.\nLa cinta inicia el seu camí quan el detectiu de ACE Harry Goodman desapareix misteriosament, el que provoca que el seu fill de 21 anys Tim prengui cartes en l'assumpte per esbrinar el que va passar. La faceta més interessant, sens dubte, és la que connecta la pel·lícula amb el cinema negre, fruit d'uns diàlegs enginyosos i no exempts d'atractiu que aporten consistència i notes d'humor a les delicioses converses entre Pokémon i el detectiu Pikachu. És la part final i la que millor connecta amb l'auditori. En ella rellueix en alguna mesura el director Rob Letterman, que és responsable de tres llargmetratges, dos d'animació, Espantatiburones i Monstres contra alienígenes i un amb personatges reals, Malsons. És obvi que la seva cotització ha pujat a l'alça després de dirigir aquest primer llargmetratge de la saga Pokémon.\nD'altra banda, els personatges transiten pels carrers de la seu urbana, la futurista Ryme City, una enorme metròpoli futurista amb segell d'icona en la qual els humans i els Pokémon comparteixen un món hiperrealista d'acció real. Un dels encerts de la pel·lícula resideix en el disseny de Pikachu, que sembla més una bola de cotó blanca i groga que una altra cosa, però que desperta una inequívoca tendresa.


FCF | No es pot entrenar amb la grip\nNo es pot entrenar amb la grip\nMutualitat FCF | 17/01/2020\nLa pauta mèdica estableix un límit clar a partir del qual l'esport és contraproduent i està contraindicat: si hi ha símptomes propis d'un procés gripal com dolor muscular i de pit, el dolor propi d'angines i, naturalment, en cas de tenir febre.\nL'exercici moderat durant una grip o refredat no està contraindicat si els efectes de la malaltia són lleus, per exemple, una congestió, esternuts o els ulls vermellosos. Però, insistim, si hi ha símptomes com la febre, cansament extrem o dolors musculars, l'esportista haurà d'estar de dues a quatre setmanes per recuperar-se progressivament abans de retornar a l'entrenament intensiu.\nPatir un refredament o un procés gripal implica que el cos té una infecció respiratòria causada per un cert nombre de virus. Aquest procés obliga a l'organisme a realitzar un esforç addicional per intentar combatre aquests elements externs. Un dels efectes més coneguts d'aquesta lluita és la febre: l'augment de la temperatura corporal per sobre del normal.\nEstà demostrat que durant una malaltia respiratòria hi ha una reducció de la capacitat funcional del cor i del mateix cos humà. Entre altres conseqüències per l'organisme, la freqüència cardíaca augmenta en termes genèrics en 2,44 batecs per minut amb la pujada d'1,5°C de la temperatura del cos. La freqüència cardíaca en repòs al matí es veu incrementada entre deu i vint batecs quan estem malalts. La febre també requereix més oxigen. Per cada augment d'1°C per sobre dels 37°C, el consum d'oxigen s'incrementa un 13%. Són alguns paràmetres que ens demostren el treball extra que fa el nostre organisme quan patim una grip o un fort refredat. Practicar esport, significa realitzar un sobreesforç. Si a més es fa malalt, limitarà el cos a l'hora de lluitar contra la malaltia i pot posar en perill el cor.\nPer tant, no és recomanable fer cap mena d'activitat física en cas d'estar malalt. Però, depenent del tipus i la fase de la malaltia, els experts assenyalen que es poden realitzar exercicis, com ara sortir a caminar. Amb mal de cap, dolor de gola i, fins i tot, congestió nasal, es poden fer algunes activitats moderades. Quan la reducció del rendiment en l'activitat és a causa d'un refredat, és recomanable moderar l'activitat planificant càrregues de treball inferiors. A més, la dieta, el repòs i especialment la hidratació durant aquests dies.\nPerò, si una persona presenta símptomes com febre, congestió al pit, nàusees o dolors musculars, no és recomanable fer exercici físic. És el moment d'esperar a reiniciar els entrenaments, una vegada que la febre, la debilitat i el cansament que la grip produeix hagin desaparegut pel complet.\nVisita institucional del president de l'FCF a la Mutualitat


Maneres de viure | 2011 desembre 24\nFrom the daily archives: "dissabte, desembre 24, 2011"\nLa cuina presideix el Nadal\nLa taula és la gran protagonista de les festes nadalenques. En la mesura que sigui, tots acabem asseguts al voltant d’una taula especialment ben parada, i més val que ho fem amb bon esperit. I si és amb bon producte i una cuina excel·lentment elaborada, encara millor. D’això en sap un munt el restaurador que ens acompanya avui; un cuiner que a la seva celebrada carta, hi afegeix aquests dies un menú tradicional de Nadal i un càtering molt interessant per aquells que prefereixin endur-se el menjar a casa.\nQuim Marquès pertany a la quarta generació de cuiners i a la primera promoció de l’Escola d’Hostaleria de Barcelona.\nRegenta des de fa anys el restaurant familiar a la Barcelona: el Suquet de l’Almirall, amb una cuina de sabor mariner. Ara acaba d’inaugurar la Lola, al Centre Comercial Arenas de Barcelona, amb un registre ben diferent on s’hi pot menjar tapes, “platillos”, racions, entrepans… tot de primera qualitat.\nAvui ens interessa parlar de cuina tradicional. Amb Quim Marquès la qualitat està garantida, com vèiem fa pocs dies, quan el vam trobar comprant en una excel·lent parada del mercat de la Concepció: la de la Mercè, precisament especialitzada en aviram -pollastres, capons, galls dindis-, els principals protagonistes de l’àpat nadalenc català.\nTió o Pare Noël?\nEl filòsof Josep Muñoz Redón recupera dues figures que simbolitzen l’esperit de Nadal, lligades al consum, i que darrerament tenen un conflicte intern: el tió i el Pare Noël.\nLa manera de viure de la caganera 2011, l’Anna\nLa vida et pot canviar radicalment en condició de caganer o caganera de l’any. Un títol honorífic, d’alt valor en la preservació de les tradicions i els costums. L’Anna va rebre amb sorpresa el guardó que la distingeix com a caganera del 2011, reconeixement a la tasca de divulgació d’una de les figures més populars dels pessebres al nostre país.\nAmagat en un racó, el caganer fa les seves necessitats a l’aire lliure i amb tota la calma del món. Dona valor al pensament de Montaigne que ens recorda que, al cap i a la fi, per dir-ho de forma poc grollera, tots seiem amb el cul, més enllà de les condicions o les procedències.\nAmb el nomenament com a caganera de l’any, l’Anna ha descobert el valor que un grup de persones atorguen al manteniment d’aquesta vella tradició que ens significa com a poble. Tots som caganers, que busquem un racó dissimulat on fer les nostres necessitats. Símbols que ens humanitzen i que ens recorden, que en el fons i les formes, tots estem fets de la mateixa pasta.


Premi Idees Innovadores Isabel P.Trabal - Caixa d'Enginyers\nBusiness Model Canvas Autor Fundacio Caixa Enginyers 17/04/2019\nL’objectiu principal d’aquest concurs és incentivar el desenvolupament de propostes originals i innovadores al voltant de la ciència, la tecnologia, la innovació i la sostenibilitat i, a més, que promogui el creixement d’idees de negoci en empreses reals. En la primera edició es van presentar 124 idees i, en aquesta segona es suma una categoria a part de les quatre ja existents: el medi ambient.\nDes del Grup Caixa d’Enginyers estem plenament compromesos amb la conservació del medi ambient i la sostenibilitat. És per això que des de la Fundació Caixa d’Enginyers es duen a terme diverses iniciatives que ajuden a defendre el compromís de la nostra Entitat.\nEl Comitè de Selecció serà l’encarregat d’escollir els 10 millors projectes. Posteriorment, aquestes idees seran assessorades durant 3 mesos pels assessors del Comitè amb l’objectiu de tirar endavant el seu “Business Model Canvas”. El millor projecte d’aquests 10, a més a més, rebrà un premi de 10.000 € que l’ajudarà a desenvolupar la seva iniciativa.\nTant el Comitè de Selecció com el jurat estan formata per l’equip fundador de Sharing Academy, empresa que el 2016 va guanyar el concurs Ideas Meeting Point on s’integren perfils de tot el món de l’estratègia, negocis, màrqueting i tecnologia.\nQuè és el que tindrà en copte el jurat?\nL’originalitat del projecte\nL’aposta de valor\nEl realisme de la idea\nLa validació del mercat proposat\nSi és viable econòmicament parlant\nQuin és el seu potencial de creixement\nNo esperis més! Entra al web, omple el formulari amb el teu “Business Model Canvas”, descriu breument en què consisteix el teu projecte i envia’ns-el.\nTags: Business Model Canvas Caixa d'Enginyers Premi Idees Innovadores projectes sostenibles\nTags: Caixa d'Enginyers carrera solidaria Empleats Oxfam Trailwalker\nTags: Dia de la Dona Fundació Caixa d'Enginyers Isabel P. Trabal Premi Idees Innovadores


Dos cursos i mig dels dos centres de primària i secundària de Camprodon estan confinats a casa - Ajuntament de Camprodon\nDos cursos i mig dels dos centres de primària i secundària de Camprodon estan confinats a casa\nUn total 68 alumnes dels dos centres de primària i secundària de Camprodon estan confinats a casa, a l’espera de resultats per tal de tornar a les seves aules, un cop detectats positius en Covid d’algun alumne dels centres escolars. Es tracta dels alumnes de tercer i sisè curs de l’escola Dr. Robert de Camprodon i d’un dels dos grups de segon d’ESO de l’institut Vila Riera.\nTenint en compte l’augment dels casos a Catalunya i per frenar el contagi es demana a la població que extremi les mesures de seguretat i estigui atent a totes les recomanacions sanitàries per reduir en nombre d’infeccions i afectats.Aquestes són les recomanacions del Canal Salut de la Generalitat de Catalunya:\nL’alumnat pot continuar al centre fins que s’acabi la jornada lectiva.\nDes del centre educatiu s’informarà a les famílies del lloc i l’hora en què es faran les proves PCR de control. Sempre que sigui possible, es desplaçarà una unitat mòbil al centre.\nSi la prova és positiva: tots els germans i convivents hauran de fer la quarantena establerta.


"Ho sentim: amb motiu del coronavirus hem reduït l'aforament"\nEl Picasso decep els turistes, encara força nombrosos, que s'acosten al museu\n3 min. Barcelona 12/03/2020 20:48\n651x366 El teatre Lope de Vega de Madrid / EFE/ Kiko Huesca El teatre Lope de Vega de Madrid / EFE/ Kiko Huesca\n"Ho sentim: amb motiu del coronavirus hem reduït l'aforament". Un vigilant a l'entrada del Museu Picasso dona aquesta mala notícia als turistes que no paren d'afluir a la porta del carrer Montcada número 15. "Estic farta del virus!", reacciona amb una riallada una jove francesa envoltada del seu grupet. D'altres s'ho prenen amb resignació i enfilen cap a la sortida. "Hem vingut a Barcelona per un concert que s'ha cancel·lat i ara no podem entrar al museu", es lamenta una berlinesa que assegura no tenir por del coronavirus, "però no m'agradaria atrapar-lo i després anar-lo escampant per tot arreu". Entre la confusió, sobresurt el blanc impol·lut de la mascareta d'una turista asiàtica que posa els ulls com unes taronges quan l'interroguen sobre com viu l'alerta sanitària. Els vigilants asseguren que l'afluència és "força més baixa" que de costum. Estan reemborsant entrades comprades en línia i han cancel·lat els tallers familiars. Tancar portes? "Home!, estaria bé, sobretot per al personal que treballem aquí!", s'exclama un d'ells, però, ara per ara, aquesta possibilitat no està a l'aire... com el Covid-19.\nAl CCCB, que tancarà a partir de dissabte, el Pati de les Dones llueix una buidor inusual. Amb tot, un grup d'estudiants avança per la rampa d'entrada amb pas ferm. Han de fer un treball "per la uni" i han de veure l'exposició Gameplay tant sí com no. "L'haurem d'entregar online", diu una de les noies. A dins, amb prou feines una quinzena de persones passegen per les sales i contemplen les consoles prehistòriques. "Qui té por dels ordinadors?", interpel·la un dels cartells, una pregunta que sembla fora de lloc aquests dies de pandèmia. "Ho he passat fatal perquè l'expo és interactiva i tens joysticks per tocar. M'he posat gel desinfectant tota l'estona", confessa la Raquel, que també ha fet una incursió al CCCB per un treball, però a contracor: "Jo m'hauria quedat a casa".\nAl Macba, les sales ressonen més de l'habitual. Les figures magnètiques i sonores de l'artista grec Takis es tanquen més en el seu solipsisme. Dues noies trenquen el silenci. Han anat al Macba perquè s'imaginaven que tindrien el museu per a elles soles. "Això és com la mononucleosis, millor passar-la i aleshores t'immunitzes", etziba la Teresa. "Estan sembrant un pànic innecessari i ple de contradiccions, ja que tanquen les universitats, però pots agafar el tren", apunta la Júlia. Al pis de dalt, una única visitant: la Sharon, una turista neozelandesa que no entén res de res. "Aaaah! ¿És per això que hi ha tan poca gent? Pel virus? No em fa por, però duc gel i mascaretes per si de cas", diu escèptica. Té el viatge per Europa empantanegat: "Havia d'anar a Berlín i a Madrid, però ja veurem què passarà".\nEntre setmana, els visitants del Macba no baixen dels cinc-cents: aquest dijous, fins a les 18 h, n'havien comptat poc més de 200. Davant l'edifici, a la plaça dels Àngels, els skaters són nombrosos. Fan piruetes, avancen, frenen de cop... En el seu procedir acrobàtic són immunes al virus. Vaja, al virus de la por.


Dc, 10/07/2019 - 12:52\n05/07/2019 fins 16/09/2019\nEn la modalitat de projectes de recerca, desenvolupament i innovació de caràcter ambiental, el Premi s'atorgarà a projectes relacionats amb la conservació de la biodiversitat vegetal, és a dir, en l'àmbit de la conservació i la protecció de la flora a Catalunya (considerant que la flora inclou la flora vascular i els briòfits així com líquens, algues i fongs). Els projectes s'han de trobar en fase preliminar de recerca i desenvolupament i, per tant, encara no s'han posat a l'abast de la societat. Premi: 10.000€\nEn la modalitat d'iniciatives de protecció i millora del medi ambient, el Premi s'atorgarà a projectes de conservació de la biodiversitat vegetal, és a dir, en l'àmbit de la conservació i la protecció de la flora a Catalunya (considerant que la flora inclou la flora vascular i els briòfits així com líquens, algues i fongs). Els projectes ja estan en funcionament i poden demostrar el seu impacte social, ambiental i econòmic. Premi: 10.000€\nLa modalitat de trajectòries de protecció i millora del medi ambient es preveu atorgable en qualsevol àmbit d'actuació que fomenti la conservació i millora del medi ambient en general o d'algun dels seus elements en particular. Premi: 8.000€


Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat s'ha compromès amb assegurar l'accessibilitat digital de les persones amb discapacitats aplicant els estàndards d'accessibilitat pertinents de conformitat amb el Reial Decret 1112/2018, de 7 de setembre, sobre accessibilitat de llocs web i aplicacions per a dispositius mòbils del sector públic i amb iniciatives per donar suport i garantir l'accessibilitat:\nL'accessibilitat forma part de les polítiques internes.\nL'accessibilitat està integrada en les pràctiques de contractació.\nS'ha designat una Unitat d'Accessibilitat.\nFormació contínua sobre accessibilitat per a treballadors i treballadores municipals.\nObjectius i responsabilitats d'accessibilitat clars dins de l'organització.\nL'organització treballa amb mètodes oficials que garanteixen la qualitat de l'accessibilitat.\nLa present declaració d’accessibilitat s’aplica al lloc web www.santfeliu.cat.\nAquest lloc web és parcialment d'acord amb el RD 1112/2018 causa de les excepcions i de la falta de conformitat dels aspectes que s'indiquen a continuació.\nFalta de conformitat amb el RD 1112/2018:\nEn el portal existeixen continguts en 10 idiomes diferents al català i castellà que no estan etiquetats correctament [requisit número 9.3.1.2 Idioma de les parts de UNE-EN 301549:2019].\nPodríen existir errades puntuals de edició en alguna pàgina del web.\nHi ha publicats documents PDF i altres formats, propis o d'altres organismes públics, que no compleixen amb la totalitat dels requisits d'accessibilitat, la majoria publicats amb anterioritat al 20 de setembre de 2018. L'Ajuntament té el compromís de facilitar els continguts en format accessible a totes les persones que ho sol·licitin, envieu-nos un missatge de correu electrònic a accessibilitat@santfeliu.cat i us els proporcionarem de forma accessible en el format que us vagi millor.\nAlgunes pàgines mostren contingut audiovisual propi o de tercers no accessible.\nPreparació, aprovació i revisió de la present Declaració d'accessibilitat\nL'accessibilitat d'aquest web ha estat avaluada mitjançant eines i mètodes d'autoavaluació interna i també ha estat avaluat externament per una entitat que no està involucrada en el procés de disseny i desenvolupament del web.\nAquesta declaració va ser preparada el 12/12/2019 i aprovada pel Decret de l’Alcaldia número 246 de 29 de gener de 2020.\nEl mètode empleat per a preparar la declaració ha estat a través d'autoavaluació.\nLa última revisió de la declaració és de 27 d'abril de 2020.\nEs poden realitzar comunicacions sobre requisits de accessibilitat (article 10.2.a) del RD 1112/2018) per a:\nComunicar dificultats d'accés al contingut\nFormular consultes o suggeriments de millora relativa a l'accessibilitat del lloc web. Es poden fer a través dels mètodes següents:\nFormulari de contacte per fer comentaris i propostes de millora de continguts, usabilitat i accessibilitat del web municipal.\nEnviant un missatge de correu electrònic a l'adreça accessibilitat@santfeliu.cat\nTrucant al telèfon 93 685 80 00.\nDirecció postal: Plaça de la Vila, 1 - 08980 Sant Feliu de Llobregat\nLes comunicacions seran rebudes i tractades per la Unitat d'Accessibilitat de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat. El nostre objectiu és respondre als comentaris com a màxim en 5 dies hàbils.\nEl procediment de reclamació recollit en l'article 13 del RD 1112/2018 entrarà en vigor a partir del 20 de septembre de 2020.\nEl lloc web aplica els requisits de la Norma UNE-EN 301549:2019 considerant les excepcions del RD 1112/2018.\nEs poden trobar informes d'avaluació recent del web a www.santfeliu.cat/accessibilitat/informes.\nL'accessibilitat d'aquest lloc web es basa en les tecnologies HTML i CSS. Per a la navegació amb ordinadors d'escriptori està dissenyat amb una resolució mínima recomanada de 1280x1024 i per ser compatible amb els navegadors Internet Explorer (Windows), Mozilla Firefox (Windows i Mac OS X), Google Chrome (Windows i Mac OS X), Apple Safari (Windows i Mac OS X) i Opera (Windows i Mac OS X).\nEs Responsive, amb la qual cosa es visualitza de forma òptima en els dispositius tablet i mòbils en les últimes versions vigents dels navegadors Chrome, Firefox, Safari, Opera i el navegador natiu d'Android.\nEstà dissenyat per ser compatible amb les tecnologies d'assistència de lectors de pantalla JAWS i VoiceOver.


DONE. Programa de reflexió i creació visual sobre imatge i Intel·ligència Artificial - FotoColectania\nEl programa parteix del nou estadi de la fotografia computacional per abastar l’amplíssim espectre de preguntes que suscita la no-supervisió per part d’humans en les tecnologies implicades en el circuit de la visió, i que invoca preguntes de caràcter estètic, polític i ètic.\nFormen part de l’equip curatorial d’aquesta nova edició: Roc Herms, Martí Sánchez-Fibla i Jara Rocha.\n«Unsupervised Imaginations» proposa, d’una banda, una sèrie de taules rodones per posar en circulació matèries, llenguatges, tàctiques i procediments estudiats o executats per agents artístics, tecnocientífics o activistes:\n15 de gener, 19:00\nD’altra banda, el col·lectiu Estampa executarà una investigació experimental en el marc d’aquesta edició titulat «Omplir segons contingut (Termes i condicions 1)».\nEl programa d’aquesta nova edició es completa amb «Un dia a la teva vida: algorismes narratius», que està vinculat al nostre projecte de perfil pedagògic imagenred.org liderat pel fotògraf Julián Barón i que es donarà a conèixer el segon semestre de 2020.\nMés informació a:done.fotocolectania.org\n2020-01-09 11:00:002020-03-01 20:00:00Europe/MadridDONE. Programa de reflexió i creació visual sobre imatge i Intel·ligència Artificial Fundació Foto ColectaniaFundació Foto Colectaniacolectania@colectania.es


Lleida ha estat el conillet d'Índies\nActualizada 09/09/2020 a las 11:00\n© Lleida ha estat el conillet d'Índies\nel mes de març va esclatar la crisi sanitària que ens està marcant la vida a tots i totes. Una pandèmia inimaginable de la qual en aquests moments ningú s’atreveix a calcular l’abast amb el qual ens pot arribar a marcar tota una generació. Des de l’Estat espanyol va haver-hi improvisació i mancances. El govern de l’estat en cap moment es va atrevir a confinar Madrid i, en canvi, des d’aquí sí que es va decidir actuar a la Conca d’Òdena.\nFins al mes de juny, els lleidatans i lleidatanes, dins de la incertesa, la por i haver patit casos de coronavirus entre la nostra ciutadania, anàvem bastant bé. La incidència de la malaltia no s’havia acarnissat amb Lleida.\nPerò crec sincerament que a partir de la finalització de l’estat d’alarma, el passat 21 de juny, Lleida ha estat el conillet d’índies pel que fa a la gestió de la pandèmia. Han passat dos mesos i a Lleida i el Baix Segrià ens han utilitzat.\nA partir dels primers casos dels brots del mes de juliol, no podem estar orgullosos d’algunes decisions preses amb Lleida, com per exemple el confinament perimetral del Segrià decretat per la Generalitat de Catalunya. D’aquest intent de confinament a tot el Segrià es va derivar a un altre confinament molt més estricte a Lleida, Alcarràs, Soses, Torres de Segre, Aitona, Seròs i la Granja d’Escarp. Tanmateix, es va estigmatitzar i assenyalar tot un sector econòmic de manera injusta. Com mai ningú s’hauria atrevit a fer-ho amb cap altre.\nDesprés, van anunciar que els controls policials serien itinerants. Es feia evident que aquest canvi venia condicionat per la falta d’efectius que ja de per si es fa palès cada estiu a la nostra comarca. Particularment, crec que eren controls dirigits i dissenyats per tal que els mitjans de comunicació els visualitzessin. La realitat és que eren poc efectius i qui volia marxava a la platja o a la muntanya. No s’havia calculat que el Segrià consta, a part de carreteres, de 2.300 camins rurals que feien impossible tancar una comarca sense la corresponsabilitat de tothom.\nParal·lelament, CatSalut va decidir fer cribratges massius a les centrals fruiteres. Una decisió que també arribava tard i sense la determinació i els instruments preparats per tal d’assegurar els aïllaments en cas d’aparèixer casos positius de la malaltia.\nEls ajuntaments teníem preparats uns espais que mai van estar plens mentre veiem que els casos augmentaven dia rere dia.\nDes dels ajuntaments, de seguida vam detectar que el rastreig de les persones positives i dels seus contactes no s’estava fent correctament per la manca de mitjans. Per altra banda, la mateixa ciutadania ens alertava de veïns amb la Covid-19 que no feien el confinament correctament. Mentrestant, una llei de protecció de dades retrògrada pel que fa a la gestió d’una pandèmia tenia l’administració tenallada. L’administració, com gairebé sempre, va estar lenta, molt lenta, lentíssima diria per ser més exactes.\nAra, passats els rebrots del mes de juliol a Lleida, caldria analitzar amb urgència les coses que vam fer malament. No ens podem permetre cap més cadena d’errors. Sabem que la malaltia està aquí, entre nosaltres, i alguna cosa no hem fet prou bé els lleidatans i altres no s’han fet prou bé des dels diferents governs.\nAprenguem-ne. De les situacions difícils cal extreure’n la part positiva: l’aprenentatge adquirit.\nÉs per aquest motiu que m’agradaria fer una crida a tots els càrrecs polítics i tècnics de la gestió de la pandèmia del coronavirus. No podem tornar a assenyalar Lleida com una zona infectada quan no és aquesta la veritat. Aquí el que ha passat és, sobretot, que s’ha fet més percentatge de tests respecte a la densitat poblacional que en cap lloc de Catalunya.\nL’estiu ens ha destapat una altra realitat. Ni la calor ni el pas dels mesos han matat aquest virus i estem a les portes de l’inici de l’escola i de la tardor i encara no tenim un Pla.\nLa circumstància del fet que la densitat poblacional a Lleida està molt per davall de la resta de Catalunya facilitava que el nostre territori servís de model per poder testar i controlar la població. I si per un costat està bé fer testos massius, per l’altre no vam estar encertats en el seguiment i aïllament dels casos positius i els seus contactes estrets. Rectifiquem pel bé de Lleida i aprenguem de les experiències per tal de no tornar a caure en els mateixos errors. Fem de la cooperació interadministrativa un exemple de gestió en els rastreigs dels casos per guanyar eficàcia a tallar les cadenes de transmissió de la malaltia. Deixem de fer política de partits i treballem des de la unitat d’acció de tots els estaments implicats. Seran les autèntiques claus per sortir-ne airosos plenament.