Unitat nacional escapçada | Marc Bataller | BARCELONA | Política | El Punt Avui\nUnitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada + Unitat nacional escapçada E-mail\nUnitat nacional escapçada\nLa CUP declina l'oferta d'Esquerra per participar en la cimera independentista d'avui i Rcat és dubte\nSolidaritat i Democràcia Catalana sí que hi seran, però la possible coalició encara continua lluny\nCarretero, Junqueras i Bosch en la presentació de la coalició electoral que van formar ERC i Reagrupament en les eleccions espanyoles ARXIU\nUnitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada Unitat nacional escapçada E-mail\nLa trobada,que s'havia de fer a la seu d'ERC, se celebrarà al Parlament després que SI reclamés un canvi de lloc\nAvui al Parlament es viurà l'enèsim intent per unir l'independentisme amb vista a unes eleccions catalanes. Un intent que ja comença escapçat perquè la CUP ha declinat assistir a la cimera de les forces sobiranistes, convocada per Esquerra, i Reagrupament serà dubte fins a última hora. Els reagrupats es reuniran a primera hora del matí per prendre una decisió. Solidaritat i Democràcia Catalana sí que hi participaran. Aquesta trobada es pot interpretar com un primer pas, però la possible coalició està encara a les beceroles.\nAquest estira-i-arronsa, en alguns moments s'apropa més a un sainet que no pas a negociacions amb cara i ulls. Des de fa dies, els diferents partits s'estan reunint per separat, però ERC va decidir fer seure tots els implicats en una mateixa taula. Dimarts a la tarda, la secretària general, Marta Rovira, va enviar una carta a Solidaritat, la CUP, Reagrupament i Democràcia Catalana per explorar “vies d'entesa i de col·laboració de present i de futur”.\nEl primer repte és provar de teixir la coalició, però els republicans, sabedors de la dificultat d'aquesta opció, també treballen amb la idea de bastir ponts amb vista a la pròxima legislatura o altres conteses electorals. Com recorden fonts d'aquest partit, Bildu va trigar més d'un any a articular-se.\nPerò la resposta de la resta de partits ha estat desigual. En un primer moment, els solidaris es van mostrar molestos amb la convocatòria, perquè afirmaven que se n'havien assabentat pels mitjans de comunicació. Però, de mica en mica, els ànims es van anar calmant i els d'Alfons López Tena aniran a la trobada. Això sí, van reclamar que la cimera, que s'havia de fer a la seu nacional d'ERC, se celebrés al Parlament, “la seu de la sobirania del poble”, cosa que els republicans van acceptar. Però SI va més enllà i demana que la cimera d'avui sigui “definitiva” per saber si hi haurà entesa o no. Des d'ERC no es posen tanta pressió tenint en compte que el termini s'acaba l'11 d'octubre.\nL'altre actor que ha confirmat la seva presència és Democràcia Catalana, el partit de Joan Laporta, tot i que l'expresident del Barça no hi podrà ser per motius professionals.\nReagrupament, per la seva part, es mou entre dues aigües. Els de Joan Carretero advoquen per integrar-se en una gran coalició liderada per CiU amb la intenció que Artur Mas i el seu projecte sobiranista surtin “reforçats” el pròxim 25-N. Amb aquesta nova filosofia s'albira difícil que es pugui repetir el pacte que van signar amb ERC per anar junts a les eleccions espanyoles. Avui no està clar si es presentaran al Parlament, perquè a primera hora del matí es reuneix la seva permanent per adoptar una posició formal.\nEl procés intern de la CUP\nA través d'un comunicat, la Candidatura d'Unitat Popular (CUP) va anunciar ahir que no assistirà a la reunió independentista per respecte al “debat intern” que tenen sobre si es presentaran o no a la cita electoral. El dia 13 d'octubre celebraran una assemblea general en què tots els adherits votaran per una o altra opció. El resultat és incert, però a hores d'ara tot fa pensar que estan més a prop del sí que del no. Per exemple, un dels que ja s'han mullat públicament és el regidor de Berga Francesc Ribera, Titot, que a través del seu compte al Twitter manté que la CUP hauria de participar en el 25-N. Un altre grup favorable a aquesta via és la territorial de les comarques gironines.\nReagrupament assistirà a la cimera independentista\nComença la cimera independentista amb un cert clima de tensió\nEls partits independentistes es prenen un recés de tres hores per estudiar les propostes\nLa cimera independentista acaba sense acord de coalició\nEl Punt Avui. Nacional 04-10-2012, Pàgina 12


Barcelona, 23 d’agost de 2017. Les escoles cooperatives de Catalunya, representades per la Federació de Cooperatives de l’Ensenyament de Catalunya (FeCEC), volem fer explícit el nostre rebuig més enèrgic davant els últims atemptats de Barcelona i Cambrils, així com davant qualsevol altra acció terrorista. Fem arribar també el condol per les víctimes i compartim sincerament el dolor dels familiars i amics.\nCom a mostra d’aquest compromís. volem donar suport a la manifestació del pròxim dissabte 26 d’agost a Barcelona. Convidem a totes les persones membres de les cooperatives d’ensenyament (docents, personal no docent, pares i mares) a sumar-se a aquesta marxa solidària que porta per lema No tinc por.\n← La festa dels qui estimen les paraules als XXV jocs florals de les EscolesCoopS’inicia la campanya de matchfunding de la cooperativa d’alumnes HandWork de l’Institut Antoni Cumella de Granollers →


Descoberta a La Bastida una imponent fortificació de fa 4.200 anys - UAB Barcelona\nDescoberta a La Bastida una imponent fortificació de fa 4.200 anys\n28.09.2012 Divulgació - Les excavacions arqueològiques realitzades enguany al jaciment arqueològic de la Bastida (Totana, Múrcia) han tret a la llum un imponent sistema de fortificació únic en la seva època. La troballa reafirma, juntament amb la resta de descobriments realitzats en els últims anys, que la ciutat va ser l'assentament més desenvolupat d'Europa en termes polítics i militars durant l'Edat del Bronze (fa 4.200 anys -2.200 a. C.-), només comparable amb la civilització minoica de Creta.\nLa troballa va ser presentada ahir per Pedro Alberto Cruz Sánchez, conseller de Cultura de la Regió de Múrcia i Vicente Lull, catedràtic de Prehistòria de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), director de l'excavació.\nLa fortificació constava d'una muralla de 2 a 3 metres de grossària, construïda amb grans pedres travades amb argamassa i reforçada per torres massisses troncopiramidals distribuïdes a escassa distància entre elles i d'uns 4 metres de costat. L'altura original del complex defensiu seria d’entre 6 i 7 metres. Fins ara s'han descobert sis torres al llarg d'un tram de 70 metres, encara que el perímetre de la fortificació hauria fet els 300 metres. L'entrada al recinte es realitzava a través d'un passadís flanquejat per potents murs, que restaria tancat amb portes grans encaixades entre gruixuts pals de fusta.\nUna obra pensada per al combat\nLa fortificació de la Bastida impressiona per la seva monumentalitat, pels coneixements d'arquitectura i d’enginyeria que exhibeix, per la seva antiguitat i perquè ajuda a conèixer un passat tan llunyà en el temps com reconeixedor en el present.\nSuposa, a més, una innovació en l'art d'atacar i defensar fortificacions, específicament militar. Va ser una obra pensada exclusivament per al combat, a càrrec de persones bregades en lluites desconegudes fins aquell moment a Occident.\nLes torres i els llenços de muralla palesen coneixements molt avançats en arquitectura i enginyeria, salvant desnivells de fins al 40%. Les argamasses utilitzades van proporcionar una solidesa enorme a l'obra, travant amb força les pedres, fent impermeables les seves parets i eliminant qualsevol element on els assaltants poguessin agafar-se.\nLa poterna com a accés recòndit i cobert exigiria per al seu encaix en la muralla una planificació prèvia de tot el conjunt defensiu i els coneixements adequats d'enginyeria per aconseguir-ho.\nLa primera ciutat d'Europa continental en l'Edat del Bronze\nLa fortificació no ha estat l'única troballa. Entre el 2008 i el 2011, les excavacions ja havien deixat al descobert grans residències de més de 70 metres quadrats que es distribuïen per les 4 hectàrees de la ciutat. Aquestes cases grans, habitatges i edificis públics s'alternaven amb altres construccions de grandària més petita separades mitjançant accessos, corredors i places. Una gran bassa dotada d'un dic de 20 metres de longitud capaç d'emmagatzemar gairebé 400.000 litres d'aigua palesa igualment una complexitat i unes necessitats de la població incomparables en aquell temps.\nUn parc arqueològic únic a Espanya\nLes excavacions en La Bastida estan dirigides per l’equip d'investigació del Grup d’Arqueoecologia Social i Mediterrània (ASOME) de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), format pels professors Vicente Lull, Rafael Micó, Cristina Rihuete i Roberto Risch. Compten amb el suport i patrocini de la Conselleria de Cultura de la Regió de Múrcia, la UAB, l'Ajuntament de Totana. Els ministeris d'Indústria, Comerç i Turisme, i d'Economia i Competitivitat també han donat suport al projecte.


L’ORIGEN DE PLAÇA NOVA\nel dia d’octubre 15, 2017\nSi fem atenció als documents de l’època que ho expliquen, l’origen de Plaça Nova deu la seva existència a la voluntat de crear un espai lúdic alternatiu en el qual poder celebrar els balls públics i practicar els jocs de pilota que s’hi exercitaven a la plaça, un espai que es trobava dins la vila vella, immediat i davant l’església de Sant Martí, per resultar aquestes practiques motiu de distracció i irreverència per a la casa de Déu.\nEn la disciplina del joc de pilota s’enfrontaven dues o més persones, i es participava individualment o formant equips si els nombre de jugadors era nombrós. La tècnica de l’esport consistia en llençar-se la pilota entre els jugadors, que rebia el nom de “joc llarg”. Existia la variant de llençant la bola contra una paret colpejant-la amb la ma nua, amb guant per protegir-se, o fent servir una pala. En aquest cas la disciplina s’anomenava “joc ple”.\nLes regles que tenia el joc eren pràcticament idèntiques a les regles que s’hi fan servir al tenis actual, de fet, aquest esport és una evolució d’aquell antic joc de pilota, pràctica que es remunta a la civilització clàssica grecoromana, assolí una forta implantació durant l’edat mitjana i es convertí en una pràctica molt popular al Principat entre els segles XVI i XVIII. El joc era de tal manera competitiu que convidava jugadors i espectadors a realitzar juguesques, apostes que movien importants quantitat de diners per a l’època, un costum prohibit i perseguit per les autoritats.\nSi ens adonem, el sistema de puntuació del joc te relació amb la mesura del temps, guanyava el partit el jugador o equip que havia sortit victoriós el primer quart d’hora (15), del segon temps (30), del tercer (45) i de l’hora sencera, que era la durada del matx. El joc de pilota es practicava a la plaça vella per l’espaiositat de l’indret i la possibilitat de fer frontó amb les parets de les cases circumdants o contra el gran i sòlid mur de l’església.\nEl dia 23 de juliol de 1758, el procurador de la senyora Maria Lluïsa Carreras, resident a Barcelona i descendent d’una antiga nissaga palafrugellenca, vídua de Josep de Verthamon, membre del Consejo de su Majestat i oïdor de la Real Audiencia del Principat de Catalunya, vengué el representants del Comú de Palafrugell un tros de terra de conreu situada prop i fora muralles, dita peça feia dos quarts i quaranta nou canes (1.577,39 m2), segregada i d’una possessió principal denominada “lo Clos d’en Carreras”.\nLa venedora es comprometia a deixar carrer que anés de nord a sud, des dels fossats del Castell, en la llengua vulgar de la gent denominats “els valls”, futur carrer de Pi i Margall, fins a sortir al carrer denominat de les Botines. El nou vial fou intitulat amb el nom de Santa Margarida, copatrona de la Vila.\nLa venda s’acordà en dues-centes vint-i-una lliures, quinze sous i sis diners, moneda de Barcelona, de les quals el reverend Ramon de Cortada i Bru, prior de la Col·legiata Església de Santa Anna de Barcelona, com a Senyor i Baró del Castell donà cent lliures per a formar i construir nova Plaça, a fi i efecte de treure tot concurs de la Plaça de l’Església.\nMaria Lluïsa de Carreras oferí donar vint-i-cinc lliures més per als fins expressats i les restants 96 lliures quinze sous i sis diners per al total compliment del preu, els correspongué pagar als magnífics regidors del municipi.\nHistòria Palafrugell Urbanisme\nA tot el llarg de la historia de l'Empordà s'han realitzat explotacions dels recursos mineral a la franja marítima de les Gavarres on existeixen diverses àrees de mineralitzacions filonianes i on entre d'altres minerals hi es present la galena, objecte d'una explotació significativa als termes de Mont-ras i Llofriu.\nEls minerals s'ubiquen entre els afloraments dels materials paleozoics i apareixen fonamentalment en forma de filons. Són afloraments supergènics de formació per descens lligades a superfícies d'erosió triàsiques.\nEntre els minerals presents s'ha de mencionar la galena argentífera (PbS), la baritina (BaSO4) i la calcita (CaCO3), i entre els minerals d'alteració la cerussita (PbCO3), formada per l'oxidació superficial de la galena, i l'anglesita (PbSO4), sulfat de plom, totes dues formades a partir de la galena.\nLa galena és un mineral del grup dels sulfurs, químicament es tracta del sulfur de plom amb formula (PbS), tot i qu…\nSITUACIÓ El dolmen de Can Mina està situat en un bosc proper a la Font d'en Xecu. Es pot accedir al jaciment seguint varies rutes diferents.\nDes de Palafrugell, per la carretera de Tamariu fins al trencant de Llafranc, que s'ha d'agafar. Un cop arribats a l'antic Hotel Paradís i la Font d'en Xecu, deixar el cotxe i agafar el corriol que surt del costat esquerre de la carretera i s'enfila pel bosc. Recorreguts uns quaranta metres, el viarany gira cap a l'esquerra i travessa un rierol, a l'altra banda, en un replà, trobarem el dolmen.\nSi seguim més endavant per la mateixa carretera, pocs metres abans del trencant cap al Far de Sant Sebastià, a l'alçada del Pont d'en Casaca, s'ha d'agafar un camí que surt del costat dret de la carretera, sense deixar les marques grogues i blanques del vial principal fins arribar al dolmen.\nDes de Llafranc seguirem el carrer Rafel Duran, que puja situat a l'esquerra de l'església. Hem de seguir les marqu…\nA la part del darrere de la parroquial de Sant Martí, quan es va acabar de construir la sagristia l’any 1844, se’n van adonar que en aquella part l’entorn de l’església estava tot desendreçat. S’havia trencant l’harmonia urbanística que existia de feia molts anys dins la vila vella. Amb les dimensions que havia adquirir aquella cambra exclusiva de l’església, es va haver de bolcar una part del cos de l’edificació a sobre del carrer Allada, s’havia desfigurant completament l’alineació del vial, i s’havia formant un racó en forma de zig-zag, que amb el pas del temps els va resultar empàtic i inevitable als genets de l’agulla. Actualment el rodal s’intenta recuperar per al gaudi de la població i s’està aconseguint. A la cantonada d’aquest trencat hi ha una gàrgola. És, potser, la més baixa de totes les que hi son, la que està més a prop de l’observador. És un exemplar que resulta únic i singular entre les altres figures que formen el conjunt de l’església. La singularitat de l’escultura r…


ENGINY-era reivindica el Dia de la Inventora - MetaData\nENGINY-era reivindica el Dia de la Inventora\nLa iniciativa impulsa un portal web perquè les alumnes cerquin i comparteixin informació sobre dones rellevants en les disciplines STEAM\nRedacció Dimarts, 30 de novembre de 2021 | 09:56h\nTotes les estudiants que participin rebran un diploma acreditatiu, i les millors aportacions es premiaran amb una calculadora científica | Freepik\nENGINY-era, la plataforma catalana de foment de les disciplines STEAM entre les nenes, ha llançat Dia de la inventora, un projecte de divulgació activa sobre dones inventores en camps científics i tecnològics. La iniciativa es fonamenta en una pàgina web que inclourà una base de dades de recursos educatius sobre la temàtica, destinat a estudiants des de cinquè de primària fins a batxillerat i cicles formatius.\nLa fundadora i directora d’ENGINY-era, Sílvia Planella, considera que “cal incloure la perspectiva de gènere en tots els centres educatius per resoldre el problema de la influència d’estereotips de gènere”, que provoca que la presència femenina en estudis de formació professional de l’àmbit STEAM sigui només del 17%. “És molt difícil que una noia vulgui ser allò que no ha vist mai”, afegeix la impulsora del projecte, qui denuncia que només hi ha un 7,5% de dones referents als llibres de text. “Volem que, a partir d’ara, el Dia Internacional de l’inventor es conegui també com el Dia de la Inventora, ja que se celebra en commemoració de Hedy Lamarr, dona que va inventar el wifi”, conclou.\nPer tal de subministrar materials el portal, ENGINY-era ha engegat un concurs entre els i les els alumnes de primària, secundària i estudis postobligatoris. Els recursos que enviïn els estudiants seran validats primerament per un jurat, i totes les persones que participin en el projecte rebran un diploma acreditatiu. A més, les millors aportacions de cada etapa educativa rebran una calculadora científica com a premi. “El projecte pretén que es dediqui un esforç personal a donar visibilitat a les inventores STEAM i, a canvi, s’obté molta informació d’altres dones inventores”, apunta Planella. La iniciativa s’ha dut a terme en col·laboració amb la divisió educativa de Casio, companyia que subministrarà les calculadores i que recentment ha impulsat el projecte divulgatiu Mujeres en la ciencia.


6, 7 i 8 d'Abril de 2020\nPlatja d’Aro acollirà del 6 al 8 d’Abril, la tercera edició del TOP EUROPEAN U16, torneig de bàsquet de categoria cadet (U16), obert als clubs referents dels seus països, en la formació de les seves respectives pedreres.\nL’edició 2020 la composaran un total de sis equips, quatre d’ells representants de clubs europeus, una selecció nacional i una High School americana.\nTOP U-16 EUROPEAN | 4 CLUBS EUROPEUS\nAmb aquest format, el TOP EUROPEAN PLATJA D’ARO 2020 assegura poder veure alguns dels jugadors amb més projecció del continent.\nEQUIPS EDICIÓ 2019\nEls equips quedaran concentrats a Platja d’Aro a partir del diumenge 5 d’abril, i portaran a terme la competició del dilluns 6 al dimecres 8. Ho faran repartits amb dos grups de 4 equips cadascun, que disputaran una primera fase en sistema de lligueta. Posteriorment, el primer de cada grup s’enfrontarà contra el segon de cada grup i el tercer ho farà contra el quart de cada grup també. de Cada enfrontament, sorgiran les finals per al 1r i 2n lloc, 3r i 4rt, 5è i 6è, 7è i 8è.\nLa competició compta amb el suport de l’Ajuntament de Platja d’Aro, Spar, Font Vella, Montjuïc Girona i Goufone. Els partits es disputaran íntegrament al pavelló municipal d’esports de Platja d’Aro.\nEl personal del TOP EUROPEAN estarà sempre present a l'hotel per atendre les necessitats dels hostes dels equips\nPAVELLÓ MUNICIPAL DE PLATJA D'ARO\na 350m de l'Hotel\nGrups i Calendari de partits


Eduard Esteve sotscampió del Memorial Perin a Umag – Federació Catalana de Tennis\nEduard EsteveITF Junior Circuit\nEl Memorial Perin és una prova de grau 1 pertanyent al ITF Junior Circuit i enguany s’ha disputat la 29ena edició.\nA la final Eduard Esteve va caure derrotat enfront de l’alemany Daniel Masur, segon cap de sèrie de la competició, per un resultat de 46, 63 i 61.\nAbans d’arribar a la final Esteve s’havia desfet de Gergely Madarasz (HUN), Antonio Mastrelia (ITA), Domagoj Biljesko (CRO), Markos Kalovelonis (GRE-1) i Filip Veger (CRO-8).\nTambé van participar al torneig els catalans Pol Toledo (eliminat a quarts de final pel campió), Jaume Pla (que va perdre a segona ronda) i David Biosca (eliminat a primera ronda).\nDesprés d’aquest resultat Eduard Esteve se situa en la posició 54 de la classificació mundial.\nEduard Esteve i la resta de finalistes a Umag


Malcom, fora de combat entre deu i quinze dies\nMalcom Oliveira no està de sort. El jugador brasiler, que fins ara no ha comptat amb gaires oportunitats de la mà d'Ernesto Valverde, torna a patir un nou revés per consolidar-se al Barça. Aquest dijous l'extrem va aconseguir anotar el 3 a 0 contra la Cultural Lleonesa en la tornada dels setzens de Copa del Rei, però abans d'acabar el partit va haver de retirar-se del terreny de joc per culpa d'una lesió.\nAquest dijous, i després de les proves realitzades pels serveis mèdics del club, s'ha confirmat que Malcom té un esquinç al turmell dret que el mantindrà fora de combat entre deu i quinze dies.\nPer tant, el brasiler es perdrà amb tota seguretat el derbi de Lliga contra l'Espanyol del proper dissabte i l'intrascendent xoc de Champions League contra el Tottenham al Camp Nou on, de fet, podria haver tingut l'oportunitat de jugar. Malcom podria reaparèixer el 16 de desembre en l'enfrontament al Ciutat de València contra el Llevant, o el dia 22, contra el Celta de Vigo a l'Estadi.


Responsabilitat Global: Josep Maria Canyelles entrevistat a la BBC Turquia sobre el Barça i el debat de la independència\nJosep Maria Canyelles entrevistat a la BBC Turquia sobre el Barça i el debat de la independència\nAquest 1 d'octubre passat, amb motiu del referèndum d'independència que va tenir lloc a Catalunya, la BBC Turquia va publicar un reportatge sobre com podia afectar el FC Barcelona.\nPer a elaborar-lo van entrevistar Josep Maria Canyelles, expert en responsabilitat social i autor d'alguns articles sobre el Barça i la seva relació amb la societat.\nDonat que el reportatge original és en turc, ofereixo a sota una traducció automàtica a l'anglès, que té moltes mancances, i també aporto tot seguit les reflexions que vaig fer-los:\n- Creieu que Barcelona com a club de futbol ha tingut cap paper en el moviment independentista de Catalunya?\nEl FC Barcelona no ha tingut un paper protagonista en el moviment independentista però sí que ha exercit influència significativa des del punt de vista que ha contribuït a mostrar que la societat civil catalana d'una manera molt àmplia i transversal -al marge de les sigles polítiques- defensa activament els drets nacionals de Catalunya: tradicionalment la seva llengua, la seva cultura, la seva identitat nacional, i en el context actual seu dret a decidir democràticament el seu futur. La importància del club pot haver ajudat al fet que una part de la població menys polititzada assumeixi que es tracta de drets civils i de dignitat i que no és una demanda partidista.\nA banda, personalment tinc la intuïció que l'evolució que es va donar en l'època Laporta / Guardiola d'un club amb mentalitat fatalista a un club amb mentalitat guanyadora i la consciència que amb conviccions fortes, amb bones formes, i amb un gran esforç es pot conquistar l'èxit esportiu i no només esportiu, ha contribuït a expandir aquesta mentalitat al conjunt del país i a la política, i a pensar que la Catalunya derrotada el 1714 i bombardejada cada 50 anys podia escapar d'una autopercepció fatalista i construir la història a partir de la voluntat i esforç actuals.\n- Tant com una marca important com una institució econòmicament valuosa, el FC Barcelona influeix en la política catalana o espanyola en general? Històricament ha tingut alguna posició política?\nNo crec que el Barça tingui una influència en la política tradicional més enllà del descrit. Les pancartes i consignes en el camp són dels socis i són el reflex de la societat. Per això, el Camp Nou mostra allò que està en la societat i que massa sovint no és mostrat pels mitjans de comunicació de Madrid. La institució s'ha posicionat en aspectes que formen part de la centralitat de la societat catalana, i que des de Catalunya no són vistos com «fer política». Però des de l'òptica espanyolista, el mer suport del FC Barcelona a la cultura catalana o referir-se a Catalunya com a nació ha estat vist històricament com una "presa de posició política». Defensar el mainstreaming dels interessos i la sensibilitat de la societat on el club va sorgir i que li dóna l'ànima no pot ser percebut objectivament com «fer política».\n- El FC Barcelona quedaria fora de la Lliga si Catalunya esdevé un estat independent? Com afectaria aquesta situació al Barça i a la Lliga?\nLes lligues professionals són institucions privades i no tenen perquè veure's influenciades per la política i pels governs. El Barça podrà seguir jugant a la mateixa lliga si les dues parts així ho consideren. Per al Barça l'objectiu hauria de ser la creació d'una veritable lliga europea, de manera que els 20 equips més potents a europa no hagin de jugar amb equips de nivell molt inferior i puguin generar un espectacle més gran. En l'immediat, es pot arribar a un acord per continuar igual. Una altra opció seria perjudicial per a totes les parts, en termes esportius però també econòmics i socials. Però en el cas que les oligarquies espanyoles tinguin com a estratègia de penalització aixecar el màxim de fronteres després de la secessió, el Barça podria optar a jugar en altres lligues com la francesa.\n- Creieu que els fans del Barcelona esperen un paper més actiu del FC Barcelona en la política catalana?\nEl FC Barcelona ha de mantenir el seu compromís amb el país i en cada moment històric trobar la manera d'expressar-ho. Seguir sent «més que un club» implica saber trobar l'expressió adequada al moment. No hauria de passar a actuar com un partit polític però tampoc limitar-se a ser un club esportiu sense més. La veritat és que des de l'època Laporta / Guardiola la societat ha evolucionat de manera trepidant davant del que s'ha considerat un atropellament i una actitud impròpia d'un estat democràtic mentre que el posicionament del club ha tendit a complir amb els mínims perdent força expressiva. De fet, l'actual junta directiva ha assumit un perfil comunicatiu baix per circumstàncies conegudes (l'actual president no va ser votat per al càrrec) fet que està comportant que, en moments tan crucials per al país, el Barça també mantingui un perfil més baix en la defensa dels drets nacionals i dels drets civils i democràtics del que es podria esperar.\nEnllaç a articles principals sobre el Barça:\n5.12.15 [VÍDEO] El Johan i el Guardiola ens han canviat la mentalitat com a país\nTraducció automàtica a l'anglès:\nVegeu notícies posteriors relacionades:\nEtiquetes de comentaris: comunitat, entrevistes, governança, sector esportiu


Llibrets de falles València\nLlibrets de Falles València és un projecte de l’estudi valencià Yogur de Fresa. Portem més de 16 anys fent llibrets.\nOferim disseny, maquetació i impressió de llibrets de falles.\nÉs important que els llibrets de falles tinguen un disseny atractiu, que aporte valor afegit. Per açò cuidem la maquetació perquè el resultat siga fàcil de llegir alhora que atractiu.\nSabem l’important que és oferir una bona impressió. També coneixem la realitat de les falles. Tractem sempre d’oferir un preu competitiu dins de la realitat del mercat.\nPer als més atrevits posem a la seua disposició una xicoteta dosi de bogeria. Si us atreviu, provem junts nous formats, materials, continguts i maquetacions. La història no l’escriuen els covards.\nPensem junts el concepte del llibret. Atrevim-nos a fer coses diferents.\nEl client ha de lliurar el material de la millor forma possible i amb temps suficient.\nEl disseny d’un llibret és important. Fem treballs que perduren en el temps.\nEs lliurarà el llibret en PDF per a la seua revisió i vistiplau.\nL’últim pas serà imprimir i lliurar el llibret al client.\nL’objectiu és aconseguir un producte que perdure i del qual estar orgullosos.\nComissió Any Premis Enllaç\nAC Falla Penya el Mocador 2020\n2n premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\n1r premi Ajuntament de Sagunt\nObrir en Issuu\nAC Falla Tio Pep 2020\n3r premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Arrancapins 2020\n10é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Portal de la Valldigna 2020\n16é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Marina 2020\n25é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Bernat Ariño 2020\n38é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Plaça Rodrigo 2020\n39é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\n3r premi Ajuntament de Sagunt\nAC Falla Doctor Palos i Adjts 2020\n40é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Vila 2020\n55é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Els Vents 2020\n72é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Eduardo Merello 2020\n75é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla la Palmereta 2020\nAC Falla Penya el Mocador 2019\n3n premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Tio Pep 2019\n5é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Portal de la Valldigna 2019\n14é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Bernat Ariño 2019\n22é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Plaça Rodrigo 2019\n24é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Marina 2019\n34é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\n2n premi Ajuntament de Sagunt\nAC Falla Doctor Palos i Adjts 2019\n64é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Vila 2019\n67é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Antiga Muralla 2019\n1r premi Ajuntament de Puçol\nAC Falla Penya el Mocador 2018\n1r premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Portal de la Valldigna 2018\n9é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Marina 2018\n11é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Eduardo Merello 2018\nAC Falla Doctor Palos i Adjts 2018\nAC Falla Antiga Muralla 2018\nAjuntament de València 2018\nAC Falla Penya el Mocador 2017\nAC Falla La Marina 2017\n6é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Portal de la Valldigna 2017\n19é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Eduardo Merello 2017\n21é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Espanyoleto 2017\n43é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Beniopa 2017\n48é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Antiga Muralla 2017\nAjuntament de València 2017\nAC Falla Penya el Mocador 2016\nAC Falla La Marina 2016\nAC Falla Eduardo Merello 2016\nGuanyador del premi Climent Mata a la millor maquetació d’un llibret de falla\nAC Falla Castielfabib – Marqués de Sant Joan 2016\n52é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla La Vila 2016\n50é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla la Palmereta 2016\nAC Falla Maestro Gozalbo - Conde Altea 2016\nAC Falla Penya el Mocador 2015\nAC Falla La Vila 2015\n36é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Penya el Mocador 2014\nAC Falla La Victòria 2014\n28é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Maestro Gozalbo - Conde Altea 2014\nAC Falla Penya el Mocador 2013\nAC Falla La Victòria 2013\nAC Falla Penya el Mocador 2012\n1r premi Fundació Bancaixa\nAC Falla La Victòria 2012\n27é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\nAC Falla Penya el Mocador 2011\nAC Falla La Victòria 2011\nAC Falla Penya el Mocador 2010\n1r premi Fundació Bancaixa -\nAC Falla La Victòria 2010\n32é premi del concurs de llibrets de la Generalitat Valenciana\n3r premi Fundació Bancaixa -\nAC Falla Penya el Mocador 2009\nAC Falla Penya el Mocador 2008\nAC Falla Penya el Mocador 2007\nAC Falla Penya el Mocador 2006\nA Yogur de Fresa hem preparat el documental Llibrets. Cultura de foc i paper. L’objectiu és ressaltar la importància d’aquestes publicacions tant en la qualitat del contingut com per la difusió de la cultura valenciana.\nHan participat i han donat la seua visió personal Gemma Altur, Rosa Benet, Iván Esbrí, Alicia Gil, Roberto Heredia, Gil-Manuel Hernández, Albert Llueca, Josep Lluís Marín, Sebas Marín, Ferran Martínez, Juanjo Medina, Hugo Morte, Javier Mozas, Enric Nogués, Jesús Peris, Miquel Platero, Miguel Ángel Sánchez, Jorge Sánchez i Rubén Trenzano. Des d’ací agrair-los la seua col·laboració.\nLa publicitat als llibrets de falla\nSi una comissió ens convida a eixir en la «publicitat» del seu llibret no hem de plantejar-ho tant com una oportunitat comercial si no com una col·laboració.\nReflexionem sobre el curs de llibrets de falla 2020. Aquest any estem la mar de contents. Tots els llibrets que les comissions han presentat als premis de la Conselleria de Cultura han estat premiats.\nTriplet als premis de llibrets a Sagunt\nNo cabem de goig i alegria després del nostre últim treball. Fer el llibret de la falla de l’ajuntament de València. Per a Yogur de Fresa ha estat un gran honor.\nYogur de Fresa guanyadora del premi Climent Mata a la millor maquetació d’un llibret amb el llibret de la falla Eduardo Merello!\n685 534 209\n685 733 610


Green Gables Brixham Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 56 allotjaments a Brixham.\nBerry Head, Brixham, Regne Unit - Veure al mapa\nMés informació sobre Green Gables\nConvenientment situat a Brixham, Green Gables és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Brixham. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge.\nL'ambient de Green Gables es reflexa en cada habitació. calefacció, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Green Gables.\nAllotjaments a Brixham


Els Mossos detenen un conductor per anar begut, provocar dos accidents i fugar-se a la C-32\nSis conductors més han sigut denunciats per circular sota els efectes de l'alcohol i causar diversos accidents\n3 min. Barcelona 24/12/2013 18:46\nEls Mossos d'Esquadra van detenir el passat dia 20 de desembre un conductor per anar begut, provocar dos accidents i fugar-se a la C-32 a l'altura de Sitges. El detingut és un home de 38 anys, veí de Sitges. D'altra banda, durant el cap de setmana passat, els Mossos van denunciar sis conductors, una dona i cinc homes, per conduir sota els efectes de l'alcohol amb una taxa penal. "Quatre dels sis denunciats van provocar accidents de trànsit i van posar en perill la resta d'usuaris".\nEls agents de Vilanova i la Geltrú van localitzar el vehicle i el conductor al seu domicili de Sitges. El detingut va passar a disposició judicial aquest dilluns i va quedar en llibertat amb càrrecs.\nSis denunciats per conduir sota els efectes de l'alcohol\nD'altra banda, aquest cap de setmana, els Mossos d'Esquadra també van denunciar sis conductors –una dona i cinc homes– per conduir sota els efectes d'alcohol amb una taxa penal. Segons la nota dels agents, quatre dels sis denunciats van provocar accidents de trànsit que, tot i no causar víctimes mortals, van "posar en perill" la resta d'usuaris.\nUn d'aquests va provocar un accident amb una ferida greu, aquest dilluns a la matinada, a la B-212 a Vilafranca del Penedès. Els fets es van produir perquè conduïa sota els efectes de l'alcohol, amb una taxa gairebé quatre vegades superior a la permesa (0,94 mg/l). En l'accident no es va veure implicat cap altre vehicle.\nDivendres a Sant Vicenç dels Horts els Mossos van denunciar un home que va donar una taxa d'1,28 mg/l –més de cinc vegades la permesa– i que s'havia vist implicat en un accident entre dos vehicles. De 42 anys i veí de Barcelona, va encalçar el cotxe que el precedia en un carril de sortida de l'autopista. El van denunciar per un delicte de conducció sota els efectes de begudes alcohòliques amb resultat d'accident.\nPel mateix càrrec van denunciar un home a Castellet i Gornal aquest diumenge, després de rebre un avís d'accident a la BV-2115. El cotxe implicat havia bolcat en un revolt amb poca visibilitat. Poc després el conductor, que havia abandonat el lloc dels fets, va tornar-hi. En la prova d'alcoholèmia va donar 0,47 mg/l. També el van denunciar per originar un greu risc a la circulació.\nUn tercer conductor, a l'altura de Sant Boi de Llobregat, va circular més de dos quilòmetres "sense un dels pneumàtics fins al seu domicili", després de provocar un accident també diumenge en què, a més, va perdre els llums davanters. Va donar 0,54 mg/l en la taxa d'alcoholèmia.


Ajuntament, EMD i Educació acorden ampliar a dues línies l’Escola Portitxol, de l’Estartit\nTorroella de Montgrí / L’Estartit.- L’Ajuntament de Torroella de Montgrí, l’EMD de l’Estartit i el Departament d’Educació de la Generalitat han acordat que l’Escola Portitxol pugui ampliar-se a dues línies.\nInicialment, estava programat ampliar-la en mitja línia, però ateses les necessitats de l’equipament i l’interès municipal, Educació ha valorat la conveniència d’abordar una ampliació a dues línies.\nAquesta decisió és fruit de les darreres reunions de treball fetes a finals de l’any passat entre l’Ajuntament, l’EMD i Educació, en què es va concloure que el millor era ampliar en una línia més. Amb aquest propòsit, Educació ja té avançada un avantprojecte de distribució d’espais i ha confirmat la seva voluntat d’afrontar l’actuació com a prioritària i d’incloure-la en el pla d’inversions de la Generalitat per al anys 2022 i 2023. El canvi d’estratègia ha estat notificat recentment a la comunitat educativa i als grups municipals, i Educació presentarà la proposta d’ampliació tan aviat com la tingui desenvolupada.\nAmb aquest acord es garantiran totalment les necessitats de creixement d’alumnat d’un centre que, a més, està qualificat d’alta complexitat, raó per la qual Educació el considera prioritari. Per poder realitzar l’ampliació, l’EMD cedirà a Educació una parcel·la de 216 metres quadrats emplaçada entre l’equipament i l’Hotel Bell Aire, que una sentència va declarar de titularitat municipal l’any 1991. Aquests terrenys quedaran totalment desafectats i disponibles perquè es puguin incorporar en la seva totalitat a l’ampliació de l’equipament educatiu, com sempre s’havia plantejat i previst en el planejament general.\nArxivat com a: Baix Empordà, Serveis, Societat Etiquetat com a: Ajuntament de Torroella de Montgrí, ampliació, educacio, ensenyament, escola, infants, L'Estartit, serveis, societat


FETE-UGT crida a la participación en la renovació dels consells escolars dels centres educatius catalans | UGT Catalunya\nFETE-UGT crida a la participación en la renovació dels consells escolars dels centres educatius catalans\nAquesta setmana se celebren eleccions per renovar la meitat dels membres dels 4.617 Consells Escolars de les escoles catalanes (3.796 escoles públiques i 821 concertades).\nEls sectors que presenten els seus candidats i candidates per a formar part de l’òrgan col·legiat són els del professorat, pares, mares i tutors de l’alumnat, alumnes (a partir del primer curs d’ESO), personal d’administració i personal d’atenció educativa.\nFETE – UGT de Catalunya fa una crida a tots els sectors de la comunitat educativa a participar en les votacions a membres dels Consells Escolars.\nEl nostre sindicat creu que la comunitat educativa de cada centre s’ha d’implicar en el projecte educatiu d’una forma activa, ja que només amb la suma de l’esforç de tots els sectors es pot avançar en l’educació integral de l’alumnat.\nLa participació en els Consells Escolars i la participació en les eleccions és una mostra del valor que donem els ciutadans i ciutadanes a la participació democràtica en la presa de decisions i en la possibilitat de compartir i generar complicitats per tirar endavant els projectes educatius.\nEn un moment en què un projecte de llei estatal proposa un canvi substancial en el paper dels Consells Escolars dels centres educatius, restant-los funcions i convertint-los en mers receptors d’informació, és més important que mai participar per defensar el model actual, o en tot cas per millorar-lo en la línia de la participació democràtica efectiva.


Escrita per Alba Le Riera - d’octubre 01, 2019\nAlessandro di Mariano di Vanni Filipepi, altrament conegut com Sandro Botticelli, va ser un dels pintors més reconeguts del primer Renaixement, el de 1400.\nRetrat de Sandro Botticelli\nEl Naixement de Venus, pintat cap al 1483, és una de les obres més famoses d'aquest pintor.\nSegons la mitologia, Venus representava la deessa de l'amor. La relació amb l'amor li ve perquè va néixer a partir dels genitals del déu Urà, que havien sigut tallats pel seu fill Cronos i després, llençats al mar.\nEl títol de l'obra no és del tot adequat, ja que Botticelli representa l'arribada de la deessa navegant sobre una petxina a l'illa de Citera, enlloc de representar el seu naixement.\nEl centre de la pintura està ocupat per la protagonista, Venus, que se li veu una actitud púdica, ja que amb una mà es tapa els pits i amb l'altra el sexe amb l'ajuda de la seva llarga cabellera, que gràcies a això arriba a l'entrecuix representant l'element que acaba recordant el pèl púbic. Això també era una manera de representar que Venus tenia la seva reproducció totalment prohibida. Al mateix temps, el conjunt de cabell és un afegit eròtic que acaricia delicadament el cos de la deessa.\nA la dreta de Venus, veiem una de les Hores, en aquest cas la Primavera, referint-se a l'estació relacionada amb el naixement de la natura i perquè porta un mantell decorat amb flors. La deessa de la Primavera s'espera al costat dret per rebre-la i tapar-la amb el mantell. Ella mateixa porta una garlanda de murta, una planta sagrada que simbolitza l'amor etern.\nBotticelli pren com a referència l'art de l'Antiguitat: els contorns de la figura amb una línia fosca, com si volgués fer una estàtua clàssica.\nVenus nua no intenta representar l'amor carnal, sinó que amb la seva actitud sembla apropar-se més al saber suprem.\nUna gran obra d'art la venus de Botticelli, de les més famoses del món. També és molt interessant poder veure l'estereotip de dona de l'època, pell pàlida, pits petits i malucs i cuixes amples.\n2 d’octubre de 2019 a les 19:43\nEl neixement de Venus, una de les obres més famoses de totes. Gran explicació, ja que no sabía tanta cosa sobre aquesta obra i gràcies a aquesta entrada m'ha ajudat a saber més sobre aquesta obra tant coneguda. Bona entrada!\n3 d’octubre de 2019 a les 20:52\nM'ha semblat una obra d'art molt bonica i representativa. També, segons el que sé, Botticelli volia representa més coses de què aparenta en l'obra. En ella, es representen diversos personatges mitològics. A l'esquerra estan Zèfir i Cloris. El primer és el déu del vent de l'oest i la segona la nimfa de la brisa i esposa de Zèfir (coneguda com a Flora en la mitologia romana). Que estiguin abraçats simbolitza la unió de la matèria i l'esperit. A la dreta hi ha la Primavera, una nimfa que espera amb un mantell per tapar a Venus...\n4 d’octubre de 2019 a les 22:48\nUna de les obres més famoses de Botticelli sens dubte! Una obra que representa molt bé la cultura romana i els seus estereotips. És molt interessant com aquest quadre ha fet aparició en moltes pel·lícules, com ara "Coraline" o en la industria de la música com en la portada del CD "Artpop" de la Lady\nGaga. Molt interessant!\n10 d’octubre de 2019 a les 13:16


Els ciutadans ja poden alertar de corrupció amb la bústia ètica de Barcelona | NacióDigital\nper Redacció , 19 de gener de 2017 a les 13:44 |\nRoda de premsa de presentació de la Bústia Ètica i de Bon Govern. Foto: Ajuntament de Barcelona\nL'octubre del 2015, el tinent d'alcalde de Drets de Ciutadania, Transparència i Participació, Jaume Asens, va anunciar en roda de premsa que a principis del 2016 s'obriria la bústia ètica, que permetria als ciutadans controlar les males pràctiques de l'Ajuntament de Barcelona. Llavors ja van explicar que seria una iniciativa pionera i que seria la primera vegada que el govern d'una ciutat disposaria d'aquest servei per a la ciutadania.\nNo obstant això, és ara, el gener del 2017 quan finalment es posa en marxa la Bústia Ètica i de Bon Govern. A partir de demà divendres 20 de gener, a les 10 del matí, qualsevol ciutadà podrà adreçar-se a l'Oficina de Transparència i Bones Pràctiques a través d'aquest mecanisme municipal. "És un orgull per a nosaltres estrenar un servei pioner a l'estat i a Europa", ha tornat a explicar el tinent d'alcalde Jaume Asens. "La transparència és massa seriosa per deixar-la únicament en mans de l'administració i els polítics".\nDesprés d'any i mig de treball, el consistori de Barcelona assegura l'anonimat i privacitat del ciutadà, i té a punt els processos legals perquè s'activi una investigació a partir d'una denúncia a la bústia ètica. "Avui, sense tecnologia no hi pot haver transparència. Feia falta la decisió política per fer aquest pas", ha afegit en roda de premsa el gerent de recursos, Joan Llinares. En resposta al retard d'un any per estrenar la bústia ètica, Llinares ha volgut puntualitzar que van ser "massa optimistes" quan van anunciar-la per primera vegada. "Abans hem hagut de resoldre un sistema complex tecnològic però de gran qualitat, aspectes legals de confidencialitat del ciutadà i de protecció de dades".\nA partir de demà ja es pot utilitzar la #BústiaBonGovernBCN per denunciar males pràctiques i corrupteles de manera totalment anònima. pic.twitter.com/JjB7R47Dh3\n— Ajuntament de BCN (@bcn_ajuntament) 19 de gener de 2017\nAmb la col·laboració ciutadana\nEl servei entra en funcionament gràcies a la col·laboració entre l'Oficina per a la Transparència i les Bones Pràctiques, l'Institut Municipal d'Informàtica (IMI) i el col·lectiu ciutadà Xnet, que ja té experiència en facilitar a la ciutadania un canal anònim i segur de denúncia de la corrupció, a través de la bústia XnetLeaks.\nEls membres d'Xnet han destacat que l'Ajuntament s'atrevís a facilitar l'anonimat de les denúncies i a utilitzar la xarxa encriptada TOR, com a solució per assegurar la confidencialitat. "L'anonimat és un canvi de paradigma entre la ciutadania i l'administració", ha explicat Simona Levi, membre fundadora de Xnet. Cal puntualitzar que la col·laboració amb la plataforma ciutadana finalitza en aquest moment i que el treball realitzat durant mesos ha estat totalment desinteressat.\nLa bústia ètica ha tingut un cost de 50.464 euros i seran dos els funcionaris que s'encarregaran de respondre, investigar o canalitzar a altres departaments les peticions rebudes.\nFuncionament senzill i anònim\nBarcelona és la primera ciutat de l'estat espanyol en crear una bústia que fa servir un programari lliure i permet l'ús de la xarxa encriptada TOR per garantir l'anonimat del denunciant. "La bústia ètica és un element de vigilància, el que vol dir que és aplicable a totes les instàncies de l'ajuntament de Barcelona, els organismes autònoms, les entitats públiques empresarials locals, les fundacions, els consorcis i altres administracions on participa el consistori de la capital catalana", ha explicat el gerent del consistori.\nEl procés de la bústia ètica és molt senzill. Primer de tot cal anar a la pàgina web que l'ajuntament de Barcelona ha habilitat per a les comunicacions i seguir les indicacions. Si s'opta per navegar de manera completament anònima, s'aconsella descarregar-se el navegador TOR a l'ordinador de l'usuari. Una vegada instal·lat, només caldrà introduir la direcció web i procedir a fer la denúncia.\nEl col·lectiu Xnet explica el funcionament de la xarxa encriptada TOR. Foto: Redacció\nSocietat, Ajuntament de Barcelona, privacitat, transparència, Bústia ètica, Jaume Asens\nAnònims i espanyols\nPer Garriguenc el 20 de gener de 2017 a les 09:54\nM'agrada molt la presentació en anglès i castellà. La web d'aquests estalinistes de xnet també està en espanyol.\nPer Anònim el 20 de gener de 2017 a les 09:40\nNo es tracta de denunciar. Això ja es feia abans (al Millet l'havien denunciat durant anys) i no servia per a res. Es tracta de que et facin cas i investiguin. Si per exemple la denuncia afecta als superiors d'aquests funcionaris tinc la impressió de que el cas quedarà en una carpeta oblidada. El que necessitem és un sistema de contrapoders i una justícia independent, i no pas una bústia de desitjos.\nPer el talp venjador el 20 de gener de 2017 a les 08:28\naixò em recorda aquella bústia que n'hi havia a Venècia per denunciar als enemics de la República, o les que es feien a la URSS, al III Reich, o a l'Espanya del Movimiento... es podran denunciar també en quins capritxets es gasten els diners municipals aquests de la nova politica\n@ el mateix que CDC\nPer Anònim el 20 de gener de 2017 a les 06:59\nLes denuncies anònimes ja les utilitzava un senyor baixet amb bigoti, recenment tret a pendre l'aire per aquest Ajuntament. Pots felicitar a l'Ajuntament si vols, jo no felicito a ningú que utilitza aquest mètodes.\nLa inquietud inicial generada per Colau va quedant justificada\nPer Anònim el 19 de gener de 2017 a les 20:02\nL'anonimat del denunciant farà que aquesta iniciativa sigui fatalment un esguerro. Quan algú -no sé si "N. D." o Assens- diu que serà un servei «pioner a l'estat i a Europa», potser vol dir que no hi ha cap comunitat europea que accepti l'anonimat de la denúncia. Es veu que són pobra gent que no sap que poden aprendre moltes coses de Colau. Impulsar els ciutadans a denunciar-ne anònimament és un recurs propi d'una certa dreta i d'una certa esquerra. Malament rai si la transparènciacia ha d'anar pas lligada a eines d'aquesta mena. Qui denuncia ha de donar sempre la cara. Altrament, de la denúncia en surt més mal que bé.\nPer Anònim el 19 de gener de 2017 a les 15:29\nSuposo que ara podrem denunciar tota la gentola de la DESC (amb la senyora Colau al capdavant, família inclosa) que es va "col·locar" a l'Ajuntament a costa del diner públic, oi? Bona notícia si és així.\nEl mateix que CDC!\nPer Anònim el 19 de gener de 2017 a les 14:55\nFelicitats a l'ajuntament, ara a veure si als convergents li dona per la transparencia, apart de la independencia


La utopia Walden | pladebarcelona\nLa utopia Walden\nPosted by cancowley in 1940-1975, edificis amb història, indrets sorprenents, literatura, Poblenou, Sant Just Desvern\nBarcelona ha viscut almenys dos intents de crear una societat i ciutat utòpica. Des dels socialistes utòpics de 1848 que funden la colònia de la Nova Icària al Poblenou, fins els intelectuals de la gauche divine que construeixen el Walden 7 a Sant Just Desvern.\nDetall del carrer Sant Pol, al barri d’Icària, l’any 1970, desaparegut amb la construcció de la Vila Olímpica. Font: Arxiu Històric del Poblenou.\nAmbdós exemples tenen alguns punts en comú. En primer lloc, la indústria. El Walden es construeix en els terrenys que ocupava la fàbrica cimentera Sanson. La fàbrica és molt a prop del nucli urbà, i sovint hi cauen núvols de pols, que causen estralls entre la població. Les protestes dels veïns i l’oposició de l’ajuntament de Sant Just Desvern aconsegueixen fer tancar la cimentera l’any 1967.\nLa fàbrica Sanson, a la dècada de 1960, poc abans del seu tancament.\nEls cabetians eren seguidors d’Étienne Cabet, filòsof i socialista utòpic, autor del llibre Icaria. Aquesta obra imagina una societat utòpica que viu en una illa. Es basa en l’obra de Thomas More, Utopia (el seu títol original és De optimo republicae statu deque nova insula Vtopiae), publicada a Anglaterra l’any 1516, i que també situa la seva república ideal en una illa.\nL’any 1848 Barcelona encara era una ciutat emmurallada i densament poblada. Els cabetians triaran el Poblenou, fora de les muralles, on la indústria estava en expansió. A través d’Ildefons Cerdà, la seva presència al Poblenou acabarà donant nom a l’avinguda Icària, a l’antic camí que comunicava Barcelona amb el Cementiri de l’Est, construït al Poblenou a mitjans del segle XVIII. Per extensió, tot el barri al voltant de l’avinguda s’anomenarà Icària.\nEl nom d’Icària apareix al mapa que Ildefons Cerdà fa del Pla de Barcelona, l’any 1855, al voltant de l’actual Rambla del Poblenou. L’avinguda Icària no està situada exactement a on es va instalar la colònia d’Icària. Font: Institut Cartogràfic de Catalunya.\nWalden 7 i Icària es situen en una zona perifèrica. La colònia cabetiana es situada entre els dos nuclis del Poblenou, el Taulat, prop de la platja i el Cementiri, i la Llacuna, al voltant de la carretera de Mataró, l’actual carrer Pere IV. En aquell moment, però, el Taulat i la Llacuna eren encara dos petits nuclis en formació.\nWalden 7 en construcció, l’any 1971.\nWalden es situa al costat de l’antiga Carretera Reial, que llavors encara era la carretera de Barcelona a Madrid. Es troba als afores de Sant Just Desvern, en una zona que encara no està del tot urbanitzada.\nDes d’Ildefons Cerdà a Henry David Thoreau, Juan Agustín Goytisolo, els germans Anna i Ricard Bofill, Narcís Monturiol i Étienne Cabet. Nombrosos intel·lectuals han col·laborat amb les dues utopies barcelonines d’Icària i Walden 7.\nThoreau: 4t moviment de la Concord Sonata de Charles Ives. Els quatre moviments de la Concord Sonta porten per títol el nom d’una persona o un intel·lctual que va viure a Concord, Masschussets, entre els anys 1840 i 1860.\nL’any 1854 Henry David Thoreau publica Walden, o la vida als boscos. Relata la seva vida en una cabanya que el mateix ha construït, al costat de l’estany Walden, a prop de Concord. Thoreau decideix anar a viure-hi durant dos anys, dos mesos i dos dies, en plena natura, i vivint del bosc i de la pesca i allunyant-se de la vida moderna. Pràcticament cent anys després apareix Walden Two, una novel·la de ciència-ficció de B.F. Skinner, que relata la vida d’una comunitat utòpica.\nSegons explica l’arquitecta Anna Bofill al web de l’edifici, Walden 7 és la continuació de la idea de Skinner, que al vegada desenvolupa l’obra de Thoreau. La comunitat de Skinner intenta ser autosuficient, rural, inclusiva, creativa, solidària i no competitiva. La seva proposta anava més enllà, i proposava crear una societat que no es basés en la família nuclear sinó en comunitats més extenses.\nDetall de l’interior del Walden 7.\nQue Ildefons Cerdà faci aparèixer el nom d’Icària al seu mapa de 1855 no és gens casual. En part gràcies a ell, Icària va arrelar com a topònim al Poblenou. El seu disseny de l’Eixample era el disseny d’un enginyer militar, però també perseguia crear una societat més igualitària en que tota la societat visqués en una mateixa trama urbana, sense distincions entre rics i pobres.\nLa mort de la utopia\nAls últims cent cinquanta anys hi ha hagut nombrosos intents de construir comunitats utòpics, tant per part dels seguidors de Cabet, com per part dels lectors de Skinner i Thoreau. Cap dels intents, però, ha acabat reeixint.\nElla está en el horizonte. Me acerco dos pasos y ella se aleja dos pasos. Camino diez pasos, y el horizonte se desplaza diez pasos más allá. A pesar de que camine, no la alcanzaré nunca. ¿Para qué sirve la utopía? Sirve para esto: para caminar. Eduardo Galeano\nLa construcció de la Vila Olímpica, l’any 1989, va suposar la desaparició de tot el barri d’Icària.\nPrentendre fer real la utopia és, a la vegada utòpic. La utopia, com descriu aquesta cita d’Eduardo Galeano, no es pot abastar. Construir la utopia és renunciar a ella.\nSegurament, Anna i Ricard Bofill, Juan Agustín Goytisolo, el Taller de Arquitectura i tots els intel·lctuals que van col·laborar amb el projecte de Walden 7, en van ser conscients des del primer moment.\nDins del Walden 7, es volia crear una societat nova, que fos un revulsiu en els últims anys del franquisme. Goytisolo va batejar els carrerons de l’edifici amb noms com Felicitat, Intuïció, Somni, o Fàstic, Supèrbia, Traició; Franz Kafka, Germans Marx, Luís de Góngora o Jesse Owens.\nLes estructures no es distribueixen de forma lineal sinó que es multipliquen a partir de cèl·lules mínimes. Això permet organitzar l’espai d’una forma alternativa, a partir d’un moviment helicoïdal. Els veïns, per tant, també es relacionaran de forma no-lineal i, potser, més comunitària i solidària.\nDetall de l’exterior del Walden 7.\nDesprés d’escriure el seu llibre, Étienne Cabet va agafar un vaixell per travessar l’Atlàntic i fundar una colònia icariana a Texas, però no va reeixir. Thoreau va anar a viure en una cabanya i en acabat va escriure el seu llibre. El Taller de Arquitectura només va aconseguir construir un terç del projecte original del Walden 7; però encara avui els seus arquitectes segueixen vivint a l’edifici que van construir.\nD’una manera o d’una altra i amb més o menys sort, Cabet, Thoreau i Bofill van intentar l’impossible. Es van quedar a mig camí de la utopia que volien assolir. Però, com deia Eduardo Galeano, almenys es van atrevir a caminar.\n2 thoughts on “La utopia Walden”\nNovembre 10, 2014 a les 16:43\nEl meu oncle, que era interiorista, tenia un pis en el Walden7. Ja et pots imaginar com gaudia cada cop que hi anava perdent-me en aquell entramat de carrers i passadissos aeris.\nNovembre 11, 2014 a les 07:34\nEn els primers temps per comprar un pis al Walden crec que feien una mena de test i tot, per cert, al cap de poc temps ja queien les rajoletes de fora i hi havia tot de xarxes al volt, m’agradaria saber quants dels primes habitants queden allà.


Intent d'agressió del tècnic del Sant Julià a un assistent\nOchoaizpur va anar per l’àrbitre després del duel contra l’Inter\nFernando Ochoaizpur, a l'esquerra, en un entrenament.\nActualitzada 15/05/2021 a les 12:06\nEl tècnic de la UE Sant Julià, Fernando Ochoaizpur, va amenaçar i va intentar agredir un àrbitre assistent després del duel que el conjunt lauredià va disputar dimecres contra l’Inter Escaldes. Segons va reflectir l’àrbitre a l’acta, un cop finalitzat el partit, Ochoaizpur va dirigir-se cap a l’assistent una vegada acabat el partit amb actitud amenaçadora i voluntat de pegar-li. De fet, un dels jugadors del conjunt lauredià, Baccari, i els vigilants de seguretat privada van haver d’agafar el tècnic perquè no cometés l’agressió contra un dels assistents del partit.\nTant Ochoaizpur com el seu ajudant no tenen la llicència d’entrenador i van seguir el partit des de la zona destinada als directius i jugadors no convocats de la UE Sant Julià, tal com va reflectir l’acta, i des d’allà van entrar al terreny de joc per increpar i intentar agredir l’àrbitre.\nAra el tècnic del conjunt lauredià s’exposa a una sanció del comitè de competició de la FAF encara que no tingui llicència de tècnic. La UE Sant Julià tenia fins ahir a la tarda per presentar al·legacions a l’acta i està previst que properament competició decideixi.


Però qui s’han cregut que són?, per Josep Miquel Bausset - Castelló Notícies\nInici Autors/res Però qui s’han cregut que són?, per Josep Miquel Bausset\nSí, qui s’han cregut que són? ¿Perquè com és possible que en ple segle XXI i en un estat anomenat democràtic, el Tribunal Suprem espanyol continue perseguint la nostra llengua? ¿Com és possible que aquests membres de la judicatura continuen atemptant contra la unitat de la nostra llengua i prohibint que els governs del País Valencià, de Catalunya i de les Illes Balears puguen comunicar-se entre ells en la llengua comuna que compartim, obligant aquests governs a comunicar-se en castellà? ¿Com és possible que en la situació “d’emergència” que viu la nostra llengua, com ha fet conèixer la Plataforma per la Llengua, aquest tribunal odie el nostre idioma?\nSi el president Pedro Sánchez denuncià fa uns dies l’existència d’una policia “patriòtica” a l’estat espanyol, se li va oblidar dir que també hi ha un govern “patriòtic”, que es nega a formar una comissió d’investigació sobre el rei emèrit o sobre el GAL (Pablo Echenique dixit). I encara, també existeix una justícia “patriòtica”, que ara està condemnant la nostra llengua, de la mateixa manera que va condemnar (injustament) els presos polítics independentistes. Per cert: parlant de condemnes: ¿en què ha quedat la persecució dels CDRs, acusats de terrorisme? ¿Com es poden detindre i empresonar diverses persones i després quedar en un no-res aquelles acusacions tan greus? ¿Com s’entén (si no és per mala fe) que els diaris de Madrid posaren a primera pàgina la detenció d’unes persones que van ser acusades de terrorisme i ara no hi ha res de res?\nEn relació a la decisió que ha pres el Suprem, segons l’InformeCAT, donat a conèixer per la Plataforma per la Llengua, el català es troba davant “d’una emergència lingüística”. Per això, en compte de perseguir la nostra llengua, com fa el Tribunal Suprem, nosaltres l’hem de protegir, com fa Acció Cultural del País Valencià, Escola Valenciana i tants i tants organismes i persones que lluitem per la plena normalització de la nostra llengua.\nAquest informe ens diu que a la regió d’Alcoi-Gandia, el valencià és la llengua d’ús habitual per al 71,6% de la població, mentre que a la ciutat de València són menys del 15% dels seus habitants els qui parlen habitualment en valencià. I en la regió d’Alacant, només un 23’4% dels seus habitants parlen valencià. Pel contrari hi ha una dada positiva, ja que el 77% de les famílies d’alumnes d’ESO del Baix Segura, volen que els seus fills estudien en valencià.\nEl PP valencià mostra un odi extrem per la nostra llengua intentant dividir-la i anorrear-la. L’últim míssil del PP valencià contra la nostra llengua és ben recent: el dijous passat la diputada a les Corts Valencianes, Eva Ortiz, va denunciar les ajudes del Consell al valencià (Levante, 19 de juny de 2020). Però a més del PP, ara tenim el Suprem que també vol exterminar el valencià, o deixar-lo (com ho va intentar el franquisme) reduït a l’àmbit casolà, ja que per adreçar-se entre ells, els governs valencià, català i balear ho han de fer en “cristiano”. ¿Per això, algú s’estranya que siguem molts els qui no acceptem un estat que reprimeix la nostra llengua?\nSi tinguérem una Església que estimara la nostra llengua (cosa que no fa) podríem demanar als nostres bisbes una paraula de denúncia davant l’actitud genocida i prepotent del Suprem. Però com que l’Església valenciana continua menyspreant la nostra llengua (ja que prohibeix el seu ús als temples) és inútil demanar als nostres bisbes que defensen el valencià.\nArticle anteriorL’Ajuntament de Castelló informa d’un ambiciós Pla de Rehabilitació i reforma d’habitatges\nArticle següentEls neoparlants de valencià ‘Obrim film’


Ensenyaments i retirs\nCost de participació en els ensenyaments, retirs i sessions\nHoraris i Recomanacions dels cursos\nHoraris, Programa i Recomanacions dels retirs\nEl curs complet, des de divendres abans del sopar fins al diumenge després dels ensenyaments costa 104 €.\nL'estada al Center (sens ensenyaments) per recessos individual costa 40 € per dia, tot inclòs.\nSi només assisteix a una sola sessió d'ensenyaments (matí o tarda) el preu és de 10 €.\nRetir de Chenresig online.El preu de la retir des del 12 de febrer a les 21:00 fins el 14 de febrer 2021 a les 13:00 és de 40 €.\nDissabtes i diumenges de 9:30H a 12:00H i de 15:00H a 17:00H\nEl centre es troba al Prepirineu i la temperatura és fresca, es recomana als usuaris que portin roba d'abric, mitjons i calçat adequat, inclòs a l'estiu.\nPel que fa als ensenyaments de cap de setmana, si no es vol seguir un curs complet, les inscripcions també poden ser per sessions, menjars o hostalatge.\nEs prega dormir sempre amb llençols (mesures del llit: 2 m x 0,90 m), tant durant els ensenyaments com en els retirs: si no es porten, és possible llogar-ne al centre per 5 €. Si les porten vostès les mesures de la funda nòrdica són: 1,50m x 2m, el llençol de sota de 0,90m x 2m i la funda de coixí rectangular.\nAl centre, les tasques quotidianes (netejar, ajudar a la cuina, jardineria, etc.) es comparteixen entre tots, aquesta activitat es diu Karma Ioga. Durant la seva estada se li sol·licitarà una hora de participació diària de Karma Ioga.\nEls recessos comencen a les 17:00 del primer dia i acaben a les 15:00 de l'últim dia.\nDurant els recessos, es respectarà el noble silenci.\nNo es podrà utilitzar el telèfon, internet, o qualsevol altre mitjà de comunicació. Tampoc està permès parlar entre els assistents (si és del tot imprescindible, es podran utilitzar notes escrites).\nÉs molt important que tots es respectin, tinguin paciència i es cuidin els uns als altres perquè la retirada es desenvolupi de manera pacífica i sigui un èxit.\nDurant els recessos, no es pot sortir fora del centre ni rebre visites.\nEl menjar és vegetarià i no hi ha sopar, però es podran prendre begudes a la tarda (sucs de fruita, tes, aigua ...).\nLa base de la meditació, la base de la pau al món i la base de la pau en un mateix, és l'ètica humanista. Per això, durant els recessos, s'ha de mantenir el compromís de no fer mal, no robar, no mentir, no enganyar, no tenir cap pràctica sexual, no fumar i no prendre alcohol ni qualsevol intoxicant.\nEn el cas que la seva condició física ho requereixi es podran prendre medicaments.\nÉs molt important, mentre estigui de retir, que tots els membres del grup intentin mantenir harmonia, que comparteixin i rebin amb gratitud i energia positiva, somriures, pau i felicitat.\nEl centre no disposa de tovalloles per els usuaris, de manera que cal que cadascú porti les seves pròpies.\nEls llençols es poden llogar al centre, en cas contrari les hauran de portar vostès. Hi ha disponibilitat de mantes.\nEn cas de fer-se la meditació caminant és bo portar un calçat còmode.\nEn els recessos tot el grup col·labora, fent Karma Ioga, per mantenir netes les estances d'ús.\nÉs important revisar periòdicament la informació addicional que pugui anunciar-se per correu electrònic o per la web


Santi Vila: 'He arribat a l'independentisme arrossegant els peus' - VilaWeb\nSanti Vila: 'He arribat a l'independentisme arrossegant els peus'\nEntrevista al conseller de Territori i Sostenibilitat\nSanti Vila (1973) és el jove conseller de Territori i Sostenibilitat. Historiador de formació, acaba de publicar un llibre titulat 'Santi Vila: un perfil propi'. Mitjançant converses amb el periodista Francesc Soler, explica detalls de la seva vida privada (de la relació amb el seu pare als efectes positius de conviure amb una parella estrangera) però sobretot la visió política que té del moment. En aquesta entrevista Santi Vila afirma que votarà sí-sí en el referèndum i es declara, cosa estranya en un convergent, no nacionalista. A més a més, diu que és un gran admirador d'Adolfo Suárez.\n—En el llibre, dieu que sentiu admiració per Adolfo Suárez.\n—Efectivament. Quan era un nen els meus pares em van portar a un míting electoral d'Adolfo Suárez a Figueres. Hi vaig presenciar una anècdota que sempre més m'ha agradat de tenir present. Quan ell entrava al teatre un senyor, que devia ser un franquista, li va dir: 'I tu què has fet, desgraciat?' I ell es va girar, exhibint raça des del punt de vista polític, i li va dir: 'Doncs miri, jo he fet possible que vostè em pugui dir això, i que no li passi res.' No és poc. Aquell primer míting sempre més l'he tingut present.\n—Mmm. ERC no va poder presentar-se a les primeres eleccions, per exemple. Per republicans. Segons què dius, el poder et fa callar.\n—Bé, el procés de transició va anar evolucionant. Penseu que el míting devia ser l'any 1980 o 1981 i, per tant, ERC ja s'hi podia presentar. Però és veritat. El procés de transició va anar enfilant problemes. Evidentment, com demostra el moment que vivim avui, l'equilibri sempre va ser fràgil. I aquestes dècades de democràcia han estat compatibles amb uns tics autoritaris dels qui es van empassar la constitució per força, mai de grat. La prova que Suárez va anar molt lluny és que li van organitzar un cop d'estat. Afortunadament fracassat. Alguns van decidir que per les armes havien d'aturar el procés que ell liderava. No acontentava ni els sectors més democràtics ni els ultres. Per mi, aquest és un bon indicador.\n—Dieu al llibre: 'Mai m'ha encuriosit, com a historiador, ni Companys ni Macià.'\n—Des d'un punt de vista intel·lectual i polític, Companys és un personatge que m'ha interessat poc. Perquè va fer poques aportacions rellevants, mes enllà de la mort, tan digna, que va tenir. Quant a Macià, va ser molt i molt estimat a Catalunya. Però des del punt de vista ideològic era vuitcentista, d'un nacionalisme de base romàntica. Tampoc no m'ha interessat gaire aquest perfil. A mi m'han interessat uns altres tipus de polítics, determinants en la construcció d'estructures d'estat modernes. Reivindico que siguem fills de Part de la Riba, Cambó, Puig i Cadafalch.\n—En el llibre expliqueu que no sou nacionalista.\n—Si ho analitzem amb perspectiva nacional, el nacionalisme a Catalunya ha tingut una cosa molt bona. Persones com el president Pujol l'han vinculat al personalisme, en el seu cas de base cristiana. Fixeu-vos que això no passa al conjunt del planeta. L'accepció 'nacionalista' és sempre pejorativa, despectiva. Als ulls d'un progressista, té a veure amb sentiments xenòfobs, veure l'altre com un enemic. Per tant, jo adverteixo que el concepte nacionalista m'incomoda perquè a escala planetària té connotacions negatives. Ara, jo dic: es pot ser independentista i no nacionalista.\n—Vós, doncs, sou independentista?\n—Jo he arribat a la reivindicació de l'estat propi, que ara es tradueix en l'independentisme, arrossegant els peus. Perquè hauria preferit que això d'Espanya fos possible. I que l'estat espanyol es diluís en el marc d'una Unió Europea de les nacions. Com a país ens hem d'asserenar, i sobretot hem de fer possible que aquest procés avanci sense ser mai agressius, i encara menys despectius, cap als espanyols. Perquè sempre hauran de ser aliats nostres. En el nostre full de serveis hem de garantir que no ens puguin retreure ni un sol insult ni actituds agressives. L'Ebre, independents o no, l'haurem de gestionar junts. El corredor d'energia (gas, etc), també. Sempre.\n—Què votaríeu en el referèndum si es fes avui?\n—Jo votaria sí-sí.\n—M'ha impressionat molt l'honestedat amb què parleu del vostre pare. Del mal que us va fer volent començar negocis ruïnosos. I que ho digueu amb amor.\n—Això té un punt d'incòmode, per mi mateix. Costa tant que els ciutadans tinguin confiança en els seus representants que l'única solució és que siguem honestos. Aquesta referència personal el periodista me la va demanar, i la hi vaig explicar. El meu avi era un home d'ordre, i en canvi el pare era un home molt poc amic de la confiança amb l'estat i l'administració.\n—Al parlament heu dit que voleu autopistes sense peatges des de Barcelona fins a la Jonquera.\n—Teniu un paper? Mireu, us ho dibuixo aquí: aquest sistema de les autopistes és a les mans d'una gran companyia, que és Abertis. Més o menys de Tarragona en amunt, es diu Acesa. En avall, Aumar (que agafa Alacant, València, Castelló). El secretari d'estat ha dit que el 2019 liberalitzaran el tram d'Aumar, el d'Alacant a Tarragona. Utilitzen 'liberalitzar' en el sentit que alliberaran la concessió. S'ho quedarà l'estat. Ho nacionalitzaran. I podran fer les autopistes gratuïtes. Jo els ho he dit: si feu això sapigueu que heu fer tot el tram. Perquè si no és una discriminació. I us adverteixo d'una cosa, mireu si sóc honest: crec que el model no és el de gratuïtat de les autopistes. El model d'un país avançat, modern, és que qui utilitza, paga. I qui contamina, paga. I que aquests diners serveixin per a finançar polítiques de transport públic. Alemanya ho fa.\n—Avui dia paguem tots, tant si conduïm com si no, per culpa del peatge a l'ombra. És un problema que potser no teniu amb l'estat, sinó amb la Caixa, o Abertis. Mentre els partits tinguin crèdits amb la Caixa...\n—Els partits i els governs. Els governs tenien tanta ànsia de fer obres que quan els faltaven recursos pressupostaris anaven a trucar la porta d'empreses i de bancs. I entres en una espiral que fa que ara, si volguessis aixecar la concessió de l'AP-7 en el tram nord, tindríem una llosa de 2.500 milions d'euros. Qui gosa fer-ho?\n—En una Catalunya independent implantaríeu un model de pagament de les autopistes?\n—Sí, sens dubte. Un model concessional que ens garanteixi que els recursos que tinguem, que no seran il·limitats, siguin més i els puguem destinar a l'ensenyament, els aturats, etc. Jo dic que han de ser de pagament.\n—No necessàriament privades.\n—Dieu en el llibre: som un país de fenicis. Què voleu dir?\n—A Espanya hi ha una tradició més idealista i romàntica, que és la majoritària. Els bons i els dolents. Els rojos i els negres. Clericals i anticlericals. Lamentablement, aquesta tradició ha estat molt forta i hegemònica. Hi ha tota una altra tradició, afortunadament hegemònica a Catalunya, que és la tradició fenícia. Creure en la negociació, el pacte, i que potser l'altre té part de raó. Una altra cosa és que ara, el nostre país, viu un moment, majoritàriament de base idealista. I la gent s'ha cansat de ser pactista. El país, no la política.\n—El vostre pare era cap d'estació. I el vostre avi, també. Van arribar a veure com menàveu els trens?\n—No. És una pena. A vegades en parlem, a casa. N'estarien molt orgullosos, que el nano d'una família senzilla com érem, ara fos el responsable que els trens de rodalia funcionessin bé.\n—Què en penseu del col·lapse del capitalisme?\n—Cada quinze anys algú pronostica que la fallida és imminent. I continua des del segle XVI. L'experiència històrica ens diu que sempre es pronostica i no acaba mai de passar. Si alguna característica té el capitalisme és la seva continuada i persistent capacitat de reforma i d'adaptació.\n—I d'autodestrucció. Jo no sé si en diria regeneració, per exemple, de la destrucció d'ocupació o de les desenes de desnonaments que vivim diàriament.\n—El capitalisme ara el tenim indòmit, hi estic d'acord. Els vells estats nació i la política no són capaços de posar el capitalisme al servei de la ciutadania, però alhora també és cert que en molts punts del planeta coincideix amb l'estat de dret democràtic.\n—Exacte, com a la Xina.\n—Per mi no és un exemple, no. I continua havent-hi molts països amb sistemes totalitaris de base capitalista, no únicament repúbliques socialistes. Però dic que hem de garantir que el progrés econòmic es posi al servei dels drets fonamentals i socials. I en aquest sentit les exigències de la ciutadania les veig molt i molt necessàries. Hem de domesticar el capitalisme desbocat? Totalment d'acord. La principal víctima del creixement de les desigualtats és la democràcia. Això va passar als anys trenta del segle XX. Els partits tradicionals es van sentir impotents, incapaços de respondre a l'empobriment de les classes mitjanes. I quan la renda va baixar ja es va veure qui arribava al poder...\n—I a l'inrevés. Hi ha qui diu que quan la renda puja, arriba la democràcia. Lligant-ho amb Suárez, Carles Boix diu en aquest article que Suárez no va portar la democràcia. Arribava a causa de l'augment de renda. Suárez, això sí, va adaptar les estructures franquistes al nou estat. I així anem.\n—Aquesta tesi era nord-americana i de base conservadora. El món acadèmic dels Estats Units als anys seixanta diu: hem de tolerar els dictadors perquè si creem les condicions de millora de vida, les dictadures cauran pel seu propi pes. Per tant, en origen deien: permeteu que transaccionem amb les dictadures del món, perquè un cop el burgès tingui prou confort voldrà drets polítics. Targeta! Perquè la democràcia es guanya. Si no arriba a ser perquè uns s'hi van jugar el físic, uns altres haurien actualitzat el sistema autoritari. Ara, jo també crec que els hauria estat inviable.\n—Inviable, no per Suárez, sinó per l'augment de renda, és la tesi de Carles Boix. Veig que ho veuen diferent. Per acabar, conseller, una pregunta: dieu en el llibre que cada dia us n'aneu a dormir resant una oració. Es pot saber quina és?\n—Aquesta no us la diré. Però és cert. Des de ben petit dic una oració de donar gràcies. Gràcies pel dia que s'acaba. I bons desigs per a l'endemà.\nSanti Vila, en una imatge d'arxiu.


AGIC: Servei de comunicacions\nDes d’AGIC apostem fort per estrènyer els canals de comunicació i arribar de manera clara i precisa als nostres associats. La comunicació és un element bàsic per a realitzar un projecte conjunt, que ens permeti millorar i augmentar de la competitivitat de les nostres empreses.\nCreiem que la informació és poder, però l’excés d’informació debilita. Des d’AGIC volem informar de manera precisa, entenedora i clara, de totes les nostres accions i dels seus resultats, així com dels moviments del mercat actual. Com a canal de comunicació, enfortirem tot tipus d’accions que provoquin un estalvi temporal i econòmic al nostre associat.\nagic - àrees i serveis - comunicacions\nRecepció de circulars informant de totes les novetats del sector, noves promocions, subvencions, etc.\nAccés al portal de notícies d’agic on s’informarà dels nous convenis pactats i acords amb altres entitats.\nCoordinació amb companyies i altres entitats per traslladar denúncies, queixes i disconformitats.\nEnviament de newsletter mensual amb un abast de 4.000 empreses.\nPresnència activa a xarxes socials i mitjans de comunicació (premsa, ràdio, TV).\nImatge corporativa i identificativa amb la placa professional d’agic amb la inserció del logo de l’associació i l’adhesiu per mitjans de transport.


Estudia > Tràmits, normatives i preus > Normatives > Requisits formatius homologació títols estrangers\nUdG EstudiaTràmits, normatives i preusNormativesRequisits formatius homologació títols estrangers\nRequisits previs a l'homologació de títols\nNormativa referent a la realització i superació dels requisits formatius complementaris previs a l'homologació de títols estrangers d'educació superior\nAprovada pel Consell de Govern en la sessió núm. 2/08, de 28 de febrer de 2008 (ACORD)\nQuan un estudiant amb estudis estrangers sol·licita al Ministeri d’Educació i Ciència l’homologació del seu títol i aquest no és totalment equivalent a cap títol de l’Estat espanyol, la resolució del Ministeri pot condicionar l’homologació a la superació d’una prova d’aptitud, la realització d’un període de pràctiques, la realització d’un projecte o treball o l’assistència a cursos tutelats. Aquests requisits formatius complementaris es poden realitzar en qualsevol universitat de l’Estat espanyol que tingui totalment implantats els estudis oficials del títol objecte de l’homologació.\nEls informes que emetran els comitès tècnics determinaran la forma o formes mitjançant les quals es podran superar els requisits formatius complementaris. No correspon triar entre les 4 fórmules previstes a l’interessat. Serà la corresponent resolució dictada a la vista dels informes del comitè tècnic la que especificarà la manera de superar els requisits formatius complementaris.\nAra bé, si la resolució permet més d’un mecanisme per superar els requisits formatius complementaris, correspondrà a l’interessat elegir-lo. Aquesta opció es podrà modificar lliurament en el curs acadèmic següent, però no afectarà el termini màxim de 4 anys que té l’estudiant per superar els requisits formatius complementaris.(*)\nL’estudiant que decideixi superar els requisits formatius complementaris a la UdG s’haurà d’ajustar a la forma de superar-los que aquesta tingui establerta d’acord amb la legislació vigent.\nEls requisits formatius complementaris s’han de superar en un termini de 4 anys a comptar des de la notificació de la resolució. En cas contrari, l’homologació condicionada perd la seva eficàcia sense perjudici que a partir d’aquest moment l’interessat pugui sol·licitar la convalidació del seu títol per estudis parcials.\nEls requisits formatius complementaris podran consistir en:\nEn general, les proves d’aptitud s’organitzaran amb els exàmens finals de les assignatures que corresponen a les matèries troncals que consten a la resolució.\nNo obstant això, les persones que hagin de superar una prova d’aptitud podran matricular-se en les assignatures corresponents amb les mateixes condicions que els estudiant de les titulacions que les contenen, compartint els sistemes d’avaluació i les mateixes convocatòries per superar-les.\nExcepcionalment, els centres docents podran organitzar proves d’aptitud que abastin la totalitat de les matèries objecte de superació.\nEn tots els casos, per celebrar les proves d’aptitud s’hauran de convocar, almenys, dues convocatòries anuals. El calendari acadèmic de cada curs contemplarà els períodes en què els centres docents els hauran d’organitzar. Els centres docents, si no ho han fet abans, publicaran amb l’antelació mínima de 30 dies naturals que estableix l’ordre ECI/1519/2006 les dates de realització de cada una de les proves amb interessats inscrits.\nPrèvia convocatòria de les proves d’aptitud, s’haurà de publicar, a l’inici de cada curs acadèmic, un programa únic per a cada una de les matèries troncals o continguts formatius comuns susceptibles d’integrar el contingut de les esmentades proves. Els centres docents podran configurar-los a partir dels programes publicats de les assignatures corresponents.\nEl degà o director del centre docent constituirà el corresponent tribunal qualificador per a cada una de les titulacions que hi hagi peticions per fer la prova.\nEn cas que el sistema utilitzat hagi estat el de suma d’assignatures el tribunal tindrà la responsabilitat de determinar una qualificació única a partir de les qualificacions atorgades pels professors responsables de cada assignatura.\nEn cas que es tracti d’una única prova que abasti totes les matèries el tribunal l’avaluarà i la qualificarà.\nEn tots dos casos les qualificacions finals només podran ser apte o no apte.\nEl tribunal estarà constituït per cinc professors doctors que imparteixin docència en les matèries incloses en les proves d’aptitud.\nA la finalització de cada convocatòria, s’haurà de fer pública una relació nominal amb les qualificacions obtingudes pels interessats en els taulers d’anuncis dels centres on s’hagin celebrat les proves, a partir de les quals els interessats podran formular les reclamacions segons el procediment previst en la Instrucció del secretari general de la UdG 5/2005, de 29 de novembre de 2005, sobre els procediments d’accés, formalització, tramesa, custòdia i modificació de les actes de qualificacions acadèmiques .\nLa realització d’un període de pràctiques té com a objectiu aconseguir que el titulat estranger obtingui una formació integral que harmonitzi els coneixements acadèmics amb els aspectes pràctics de l’entorn professional relacionat amb el títol espanyol pel qual ha demanat l’homologació. Aquest es desenvoluparà d’acord amb un programa, la durada, l’ avaluació i demés condicions del qual determinarà el centre docent que imparteixi la titulació objecte d’homologació. En tot cas el període de pràctiques no pot tenir una durada superior a 500 hores. Excepcionalment, a requeriment de la resolució del ministeri, es podrà superar aquest límit.\nEl període de pràctiques es pot realitzar en un centre que no sigui propi de la universitat, però en aquest cas caldrà que el centre estigui acreditat per a la docència. En els centres assistencials l’acreditació la farà l’autoritat sanitària competent. Per als altres casos, l’acreditació dels centres correspondrà a la universitat d’acord amb les normes i criteris objectius que prèviament establirà i publicarà.\nL’assignació prèvia del responsable del període de pràctiques, el seguiment i la valoració d’aquest període correspondrà el degà o director del centre docent que pertoqui; aquest nomenarà un tutor entre els professors de la universitat amb la mateixa formació de grau que la del titulat estranger.\nLa realització del període de pràctiques no implicarà cap relació contractual entre l’entitat o institució en les quals es portin a terme i el titulat estranger, ni es podrà crear durant aquest període cap relació laboral entre ells.\nEl període de pràctiques finalitzarà amb la confecció d’una memòria o treball que haurà de realitzar el titulat estranger i que valorarà el tutor amb la qualificació d’apte o no apte. Els interessats podran formular les reclamacions segons el procediment previst en la Instrucció del secretari general de la UdG 5/2005, de 29 de novembre de 2005, sobre els procediments d’accés, formalització, tramesa, custòdia i modificació de les actes de qualificacions acadèmiques .\nRealització d'un projecte o treball\nLa superació dels requisits formatius complementaris també es podrà portar a terme mitjançant la realització d’un projecte o treball que integri els continguts formatius comuns del títol espanyol pels quals s’han detectat deficiències. Aquest projecte o treball es desenvoluparà sota la tutela de la universitat a la qual lliurament s’hagi dirigit l’interessat i que tingui totalment implantats els estudis espanyols que porten a l’obtenció del títol que es refereixi l’homologació.\nMentre la universitat no estableixi una regulació específica per a aquesta mena de projectes s’aplicaran les normes vigents per a la realització del treball o projecte final de carrera.\nEl projecte o treball s’haurà d’iniciar i acabar en un mateix curs acadèmic. La valoració serà d’apte o no apte.\nA la finalització de cada curs acadèmic s’haurà de fer pública una relació nominal amb les qualificacions obtingudes pels interessats. A partir de les publicacions d’aquestes relacions, els interessats podran formular les reclamacions segons el procediment previst en la Instrucció del secretari general de la UdG 5/2005, de 29 de novembre de 2005, sobre els procediments d’accés, formalització, tramesa, custòdia i modificació de les actes de qualificacions acadèmiques .\nAssistència a cursos tutelats\nLa universitat podrà organitzar cursos tutelats de caràcter individual o col·lectiu, que integrin els continguts formatius comuns en funció dels quals s’hagi condicionat l’obtenció de l’homologació d’un títol estranger.\nPer regla general els cursos tutelats seran les assignatures dels plans d’estudis que corresponguin a les matèries objectes de superació.\nLa matrícula i la realització d’aquests cursos es farà d’acord amb les normes de la universitat. Quan es tracti d’assignatures s’estarà a la norma general tant pel que fa el procediment com als preus de matrícula.\nEn cap cas la durada dels cursos tutelats serà superior a la d’un curs acadèmic.\nA la finalització del curs acadèmic s’haurà de fer pública una relació nominal amb les qualificacions obtingudes pels interessats. Aquestes podran ser apte o no apte. A partir de les publicacions d’aquestes relacions, els interessats podran formular les reclamacions segons el procediment previst en la Instrucció del secretari general de la UdG 5/2005, de 29 de novembre de 2005, sobre els procediments d’accés, formalització, tramesa, custòdia i modificació de les actes de qualificacions acadèmiques .\nLes matèries superades pel titulat estranger en finalitzar el curs no podran tornar a formar part del contingut d’un nou curs tutelat en la mateixa o una altra universitat.\nQuan l’estudiant opti per superar els requisits formatius en aquesta universitat s’haurà d’inscriure a la secretaria del centre docent que li pertoqui, en el termini establert en el calendari acadèmic administratiu.\nEn cas que l’estudiant procedeixi d’una altra universitat, la UdG considerarà les matèries que constin com a superades en el certificat expedit per la universitat de procedència. A aquests efectes la UdG actuarà com si es tractés d’un trasllat d’expedient.\nUna vegada realitzats els requisits formatius complementaris, caldrà elaborar l’acta amb la qualificació corresponent.\nL’acta de constitució del tribunal i l’acta de qualificació, juntament amb l’expedient acadèmic de l’estudiant, s’hauran de trametre al Negociat de Títols, de la Secció de Gestió Acadèmica, del Servei de Gestió Acadèmica i Estudiants, el qual farà els tràmits pertinents amb la Subdirecció General de Títols, Convalidacions i Homologacions del MEC per a l’expedició de la credencial d’homologació.\nCircuit del procés d'avaluació\n(*) La disposició addicional vuitena del RD 1393/2007, de 29 d’octubre , el qual regula l’ordenació dels ensenyaments universitaris oficials, estableix el següent:\n"1. El termini de 4 anys per la superació dels requisits formatius complementaris s’aplicarà a tots els expedients tramitats d’acord amb el RD 285/2004, sobre els quals no s’hagi dictat resolució en la data d’entrada en vigor del RD 1393/2007 (29/10/2007), amb independència de la data d’iniciació de l’expedient.\n"2. En les resolucions d’homologació, condicionades a la superació dels requisits formatius complementaris, resoltes abans de l’entrada en vigor del RD 1393/2007, si el termini de 2 anys per a la superació dels requisits formatius complementaris no ha vençut el dia de l’entrada en vigor del RD esmentat, es considerarà prorrogat fins a 4 anys, a comptar des de la notificació de la resolució. En cas que el termini de 2 anys ja hagi vençut abans de l’entrada en vigor del RD 1393/2007, caldrà concedir un nou termini complementari de 2 anys per a la superació dels requisits formatius complementaris, a comptar des de l’entrada en vigor del RD esmentat".


TORS DE BELVEDERE – MITES DE PEDRA\nTORS DE BELVEDERE\nTítol: Tors de Belvedere\nAutor: Apol·loni d’Atenes\nCronologia: l aC\nEl Tors de Belvedere és un fragment de l’estàtua d’un nu masculí signada per un escultor del qual no es coneix res sobre la seva vida, Apol·loni d’Atenes. L’escultura va ser descoberta a la plaça del Campo de’Fiori de la ciutat de Roma durant el papat de Juli ll. Va passar a formar part de les col·leccions Vaticanes al voltant dels anys 1530 i 1536 i es va convertir en una de les escultures antigues més admirades pels artistes fins als nostres dies.\nLa figura masculina, anatòmicament perfecta i musculada, sembla seure’s sobre la pell d’un lleó. Durant segles arqueòlegs, historiadors i naturalistes han intentat esbrinar qui és realment el personatge que l’autor va intentar representar en la seva obra però, l’estat en el qual es troba la l’escultura, sense cames, braços ni cap ha fet d’aquesta una tasca realment difícil.\nUna de les primeres interpretacions relacionaven la pell del lleó amb Hèrcules, atribut del semidéu. No obstant això, aquesta teoria va quedar anul·lada a finals de s. XlX quan el naturalista Carl Hasse va apuntar que ni les característiques de la cua, ni la de les potes representades a l’obra coincidien amb les d’un lleó.\nVa ser en aquest moment quan van entrar en joc les figures del ciclop Polifem o la del sàtir Màrsies.\nAvui dia però, la hipòtesis més acceptada identifica l’escultura amb l’heroi grec Àiax el Gran en l’acte de meditar el seu suïcidi. S’explica que durant la guerra de Troia, el guerrer es va tornar boig quan Ulisses li va treure les armes a Aquil·les. Aquesta interpretació ve gràcies a diversos testimonis figuratius que expliquen que el cap estava recolzat sobre la seva mà dreta, que sostenia l’espada amb la qual s’anava a treure la seva pròpia vida.\nL’escultura, datada del segle l aC ( còpia d’una de bronze de la primera meitat del segle ll dC) va servir d’inspiració per molts artistes com Miguel Àngel, Rubens, Turner, Rodin o Picasso. Des del Renaixement fins a l’actualitat ha sigut, més acadèmicament parlant, una de les majors obres d’art del món juntament amb l’Apol·lo de Belvedere i el Laocoont.\nFotografia emprada a la capçalera extreta de: dzialkrytyczny.blog.onet.pl


Andorra i Catalunya acorden el reconeixement dels títols oficials de llengua catalana - FÒRUM.ad\nAndorra i Catalunya acorden el reconeixement dels títols oficials de llengua catalana\nOn: 23/11/18 14:30\nAquest matí, el Govern d’Andorra i la Generalitat de Catalunya han signat un conveni de col·laboració pel reconeixement d’acreditacions oficials de coneixements de llengua catalana.\nEl conveni determina que el Ministeri d’Educació i Ensenyament Superior, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i el Consorci per a la Normalització Lingüística comparteixen la voluntat de reconèixer els diplomes i certificats oficials emesos per les diferents parts, que acrediten coneixements lingüístics de català. L’acord garanteix la coherència del sistema d’acreditacions per facilitar la mobilitat de persones en diversos àmbits, com ara en la continuïtat en els estudis o en l’accés a l’Administració Pública i al món laboral, tant al Principat d’Andorra com a Catalunya.\nEn la seva intervenció, en l’acte de signatura, el ministre Eric Jover ha destacat que el reconeixement dels títols dota de mobilitat als estudiants i millora la capacitat d’inserció laboral als titulats als dos països. Jover ha coincidit amb la consellera de la Generalitat, Laura Borràs, que aquest acord institucional acosta encara més ambdós territoris veïns i significa un pas endavant per a l’ús de la llengua catalana. La presidenta del Consorci per a la Normalització Lingüística, Ester Franquesa, ha destacat que l’equivalència de les titulacions de tots els nivells de català és una aposta per la qualitat de l’ensenyament de la llengua.\nAquest Conveni de col·laboració s’aplica als diplomes oficials de Llengua Catalana emesos pel Govern d’Andorra, i als certificats de coneixements de llengua catalana emesos per la Generalitat de Catalunya, per mitjà de la Direcció General de Política Lingüística i del Consorci per a la Normalització Lingüística.\nLa consellera de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Laura Borràs, i la directora general de Política Lingüística i presidenta del Consorci per a la Normalització Lingüística de Catalunya, Ester Franquesa, s’han desplaçat a Andorra per tal de participar en l’acte de lliurament dels Premis Internacionals Ramon Llull.\nPrevious Post: Un total 89 originals opten al IX Premi de narrativa fantàstica i terror\nNext Post: Maria Delgado, Artur Guerra i Christer Laurén, guanyadors dels Premis internacionals Ramon Llull 2018


#tuhipintesmolt | atcomunicacio\n26 Setembre, 2015 6 Octubre, 2015 / AT Comunicació\nTal i com explicàvem en un altre post, a AT Comunicació ens agrada participar en iniciatives artístiques diverses. Per exemple, a través del Col·lectiu Atabalats vam confegir uns quants cartells per a la campanya #QuedesConvidArt, organitzada per fer córrer, a través de twitter, crides a la participació a la Via Lliure de la Diada.\nAra, s’ha posat en marxa una proposta semblant, en aquest cas, de cara als comicis del 27 de setembre. Una vegada més, Òmnium Cultural ens hi ha convidat i, no només estem encantats de participar-hi, si no que “ens vessa el material”! És tanta la inspiració que ens aporten les últimes declaracions de Rajoy, amb el ja famós “y la europea…?”, les prediccions catastrofistes fetes des de Madrid, o tots els atacs i contraatacts en el debat sobre el futur de Catalunya, que no donem l’abast.\nAquesta vegada, l’etiqueta escollida per compartir el material a twitter és #tuhipintesmolt. En aquest post en teniu algun exemple. Anirem penjant les propostes gràfiques al nostre compte dels Atabalats @estematabalats.\nI a vosaltres, què us inspira per deixar anar l’artista que porteu dins?\nDeixeu el vostre comentari i, si voleu, compartiu aquest article a les vostres xarxes socials.\n#tuhipintesmolt, 27S, articles, ATComunicació, Òmnium Cultural, comunicació, disseny català, disseny gràfic, Rajoy\n← Art i país a la Meridiana\nDe cara a barraca! →


L'advocat del MH President Puigdemont, Jaume Alonso Cuevillas, a Perpinyà convidat per Unitat Catalana - VilaWeb\nL’advocat del MH President Puigdemont, Jaume Alonso Cuevillas, a Perpinyà convidat per Unitat Catalana\nL'acte es farà al cinema Castellet del centre-vila de Perpinyà a les 18h30, amb entrada gratuïta.\nA fi de tornar al judici històric les quals repercussions europees i mundials podrien durar anys, Unitat Catalana ha convidat el tot nou diputat al congrés de Madrid Jaume Alonso Cuevillas a presentar als nordcatalans els punts més importants del que el conjunt de la premsa internacional i les associacions humanitàries qualifiquen de farsa judiciària.\nAquest judici ha permès de verificar una vegada més, que Espanya no s’ha apartat dels seus antecedents franquistes. Una de les múltiples raons que atreu com més va més catalans a voler separar-s’en. Els resultats de les últimes municipals en són el testimoniatge, 748 alcaldies independentistes contra 90 unionistes (16 pels comuns). A cada elecció des de 2014 els independentistes guanyen uns 100 000 vots més.\nJ. Alonso Cuevillas, advocat del MH President a l’exili, Carles Puigdemont, és l’antic degà del col·legi d’advocats i professor de dret processal de la universitat de Barcelona i President de la Federació europea (1999-2000), va ser honorat per tot el que la professió coneix quant a prestigioses distincions. Avui és reconegut com un dels més grans avocats de Catalunya i fins i tot d’Espanya. Ha seguit pas a pas i minut per minut el judici i ens farà conèixer el seu pensament.


El diari L’Indépendant és propietat al 100% del magnat J.M. Baylet - La Clau\nECONOMIA, POLÍTICA, MÈDIES\nJean-Michel Baylet, magnat de la premsa occitana, adquireix el 100% de les accions de Midi Libre\nDissabte, 28 de novembre de 2020. 12:36h\nJean-Michek Baylet, propietari de la Dépêche du Midi i de l'Indépendant de Perpinyà / MPP\nJean-Michel Baylet, magnat de la premsa a Occitània, ha comprat totes les accions de Midi Libre, el diari propietari del 100% de l’Indépendant de Perpinyà.\nAmb un conjunt extraordinari de nines russes, Jean-Michel Baylet és ara propietari al 100% del diari L’Indépendant. El diari d'origen català, fundat el 1846 a Perpinyà, va ser comprat el 2015 pel grup La Dépêche du Midi, propietat del polític de centreesquerra, en adquirir la majoria de les accions del grup Sud-Ouest, que també inclou Midi Libre i Centre Presse (Aveyron). Aquesta vegada, l’home de negocis, tot comprant totes les accions de Midi Libre, es converteix en el cap del diari líder de Catalunya del Nord.\nConnexió entre poder i informació\nAl capdavant d’un imperi regional de mitjans de comunicació, el venerable membre del Gran Orient de França des del 1980, un poderós ordre de francmaçoneria, ha estat ministre del govern de Manuel Valls i president del Partit Radical d’Esquerra (PRG). Ara pren el control total d’un part de l’opinió nord-catalana a través d’un diari estimat profundament. La independència de la premsa és sacsejada per aquesta connexió entre la informació i el poder.\nAls 74 anys, Jean-Michel Baylet, magnat de la premsa occitana, dóna suport a la presidenta de la regió d'Occitània, Carole Delga, i a les polítiques del govern.