Votar esquerres a Manresa - Adam Majó\nVotar esquerres a Manresa\nDesprés de les eleccions municipals del’any 2011 lamentàvem que 2471 vots majoritàriament d’esquerres i /o independentistes s’haguéssin perdut en no aconseguir superar la barrera del 5% quatre de les deu candidatures que es van presentar a Manresa. I dèiem, també, que la culpa d’aquest malbaratament d’esforç humà i electoral no requeia exclusivament en els impulsors d’aquestes llistes sinó en el conjunt de l’esquerra social i política de la ciutat que no havia estat capaç d’aglutinar persones i projectes entorn a una sola proposta unitària i per tant plural. No n’hem après. Quatre anys després tenim com a mínim tres candidatures que es reclamen a l’esquerra de la tradició socialdemòcrata i una quarta difícil de situar ideològicament però amb una evident orientació independentista i popular.\nJo votaré a la CUP, lògicament, però no tinc cap inconvenient em admetre que aquesta no és la llista que a mi m’hagués agradat. Penso, com els companys d’EUiA, que hi havia espai per a una candidatura d’esquerres àmplia, recolzada pels partits però promoguda des de d’una assemblea formada per persones a títol individual. Una candidatura que plantegés canvis profunds en la manera de governar (transperència, participació, limitació de mandats i sous…) però que tingués també propostes concretes i model de ciutat; i amb un posicionament clar a favor del procés autodeterminista i de la República Catalana capaç d’incloure, no només als partidaris decidits de la indepèndencia, sinó també als que s’imaginen una posterior federació amb altres pobles de la Península. Hagués calgut molta paciència i mà esquerra, però estic segur que hauríem trobar prou noms de consens per fer un bon equip de treball que encapçalessin una llista disposada a superar els 5000 vots i condicionar el govern de la ciutat els propers quatre anys.\nNo ha pogut ser i la responsabilitat és una mica de tothom, de la dificultat de trencar les dinàmiques internes de cada col·lectiu, dels perjudicis, de les legítimes ambicions personals, del sectarisme. En tenim la culpa les persones que formem part d’organitzacions polítiques, per no haver-nos-ho cregut prou, i en té també la culpa l’esquerra social de la ciutat, per no haver-nos-ho exigit am prou força.\nEn tot cas, ara ja és tard per refer els errors comesos. Si voteu a Manresa i ho voleu fer a l’esquerra però no us convenç la trajectòria del PSC ni la tebior d’ERC, teniu quatre opcions: podeu votar a una ICV renovada però incapaç de refer-se de l’ensulsiada de fa quatre anys, podeu optar per la marca blanca de Podem/Podemos, de qui no coneixem programa ni propostes més enllà de la retòrica buida sobre la participació i la “nova política”, també podeu decantar-vos pel voluntarisme sense nord dels amics de SI i Reagrupament, o podeu sumar-vos al projecte de la CUP que, amb totes les mancances que vulgueu, fa anys que treballa i s’explica des d’unes coordenades ideològiques claríssimes i amb propostes discutibles però concretes i entenedores. A més, aquest any el cap de llista és molt més simpàtic i pencaire que el de la darrera vegada.


Espanya: la responsabilitat dels mitjans de comunicació — L'Indro\nTi trovi qui:Home»Opinioni»Espanya: la responsabilitat dels mitjans de comunicació\nEn tot el que està passant a Espanya des de fa ben bé deu anys, els mitjans de comunicació hi tenen una greu responsabilitat.\nAlguns diaris i televisions espanyoles són còmplices de la desinformació premeditada.\nQuan es tracta d’escampar sospites sobre algun polític, hi ha la tendència a donar per bons informes anònims i de poca credibilitat. Així va ser en el cas de la presumpta corrupció de l’antic alcalde de Barcelona, Xavier Trias, on l’informe fins i tot arribava a transcriure el suposat número del compte corrent a Suïssa on aquest senyor presumptament tenia milions d’euros.\nA partir d’aquestes informacions, els tertulians fan escarafalls, els nacionalistes espanyols es posen les mans al cap, corre la brama que Catalunya és el paradís de la corrupció. ¿Què hi ha de veritat? Res: la fiscalia acaba arxivant la causa, el número de compte era una invenció dels acusadors, però el mal ja està fet: s’ha desacreditat un polític que incomodava la visió nacionalista d’Espanya. Les rectificacions dels diaris arriben sempre en lletra menuda i mai en portada.\nL’any 2018 van aparèixer desenes de portades parlant dels CDR (Comités de Defensa de la República) com si fossin grups terroristes.\nLa Guàrdia Civil va fer detencions, gairebé dos mil membres dels CDR tenen comptes pendents amb la justícia, la fiscalia va demanar penes de presó, entre d’altres, per Adrià Carrasco i Tamara Carrasco. Un es va passar tres anys a l’exili, l’altra un any confinada al seu municipi. Altra vegada, els mitjans es van afanyar a escampar calúmnies sobre presumptes terroristes.\n¿En què consistien aquests suposats actes de terrorisme? Doncs en protestar contra la detenció arbitrària dels líders catalans i en manifestar-se contra la sentència condemnatòria del Tribunal Suprem.\n¿En què ha acabat tot plegat? En res: causes arxivades, tant la de l’Adrià, com la de la Tamara. Els principals diaris espanyols, però, no parlen de les absolucions.\nAlguns tribunals, tot i la falta de proves, aconsegueixen condemnar innocents; donen per bones, sense fer comprovacions, les declaracions de la Policia. Aquells policies que, quan pujaven els autocars per anar a Catalunya a pegar votants, cridaven entusiasmats: ‘A por ellos!’ Sí, quatre anys i mig de presó pel madrileny Dani Gallardo, per solidaritzar-se amb els presos polítics. Absolutament aberrant. Caldrà esperar que el Tribunal Europeu dels Drets Humans esmeni la plana, un cop més, als tribunals espanyols.\nPer a tots els catalans que la tardor del 2017 van participar en manifestacions contra detencions arbitràries; pels que van anar a votar l’u d’octubre; pels que es van reunir en CDR per a fer propostes per desplegar la República Catalana (proclamada però no realitzada); pels que es van solidaritzar amb els presos polítics, anant una i altra vegada a les presons on els tenen tancats, àdhuc cantant-los tot un Messies de Handel; per a tots ells, no hi ha cap dubte possible: parlar de violència, de terrorisme o de sedició està fora de lloc.\nL’única violència va ser perpetrada pels policies que pegaven els votants i per l’aparell repressor de l’Estat, que ha tancat innocents a la presó sense respectar ni la immunitat parlamentària ni la presumpció d’innocència.\nAixò no ho diu aquest cronista, sinó el grup de treball contra detencions arbitràries de l’ONU, Amnistia Internacional, i, la setmana passada, el tribunal belga que ha refusat l’extradició del conseller Lluis Puig.\nPer a qualsevol persona ben informada, la cosa és més clara que l’aigua: tot el que publiquen els mitjans espanyols sobre delictes de terrorisme dels catalans independentistes és mentida. Ja ho sabíem, ho estem comprovant i seguirà passant. Només poden viure en la ignorància els ciutadans espanyols que llegeixen certa premsa que no es dedica a informar, sinó a inventar-se una realitat paral·lela que només existeix en la seva malaltissa imaginació. Tan malalta que prefereixen invocar la sagrada integritat territorial espanyola tal com la defensava el general Franco que no pas cenyir-se a l’estat de dret; i que ni tan sols reaccionen quan els ho reclamen els tribunals europeus.\nEls anys passen, i els membres del Govern català segueixen a la presó i a l’exili.\n18gennaio Adrià Carrasco catalunya CDR Dani Gallardo desinformació premeditada Espanya L'Indro mitjans de comunicació Tamara Carrasco Xavier Trias


Música a Vilafranca per la llibertat dels presos polítics - Assemblea Nacional Catalana\nPublicado en 13/01/2018 13/07/2018 por webmaster\nDes de fa dos mesos, la ciutat de Vilafranca acull música en favor dels presos polítics. Cada nit, a la plaça de la Vila, un col·lectiu de músics del Penedès interpreta el Cant dels Ocells. Aquesta setmana, a més, ho va fer amb la presència de Laura Masvidal, parella de Joaquim Forn.\nEs dona la circumstància que el conseller Forn té vinculació familiar amb els propietaris d’un establiment del centre de Vilafranca. Per això, aquest passat dimecres, Masvidal va voler ser present a l’acte en agraïment pel suport que els estan donant.\nMés de 500 persones van omplir la plaça, que va comptar amb un gran nombre de cantaires de diverses corals, a més d’una gran quantitat de músics. Un dels promotors de la iniciativa, David Miret, va explicar que era una nit especial. Miret va assenyalar que l’acció dels músics del Penedès és una manera de fer pública una angoixa col·lectiva.\nForça a les famílies i als presos\nLaura Masvidal es va mostrar molt emocionada i agraïda. Va apuntar que actes com aquest donen força a les famílies i sobretot als presos. Entre els presents a la plaça hi havia diversos regidors i també l’alcalde de Vilafranca, Pere Regull, que va destacar la continuïtat de la iniciativa dels músics del Penedès i també va fer una crida a tots els demòcrates a reflexionar sobre la injustícia de posar a la presó preventiva persones que no han comès cap delicte.\nMasvidal va fer un parlament d’agraïment, especialment pels músics, tot explicant les dificultats per fer entrar música a la presó d’Estremera. També va llegir un escrit de la seva filla.\nL’acte va començar amb la interpretació del Cant dels ocells per part d’un grup de cantaires de diferents corals vilafranquines, que va venir seguida de la interpretació de la mateixa música per part d’un nombrós grup de músics. El públic va reclamar llibertat per Jordi Cuixart, Jordi Sànchez, Quim Forn i Oriol Junqueras. Per acabar, els músics van interpretar “L’estaca”, de Lluís Llach, i els Segadors.\nEn aquest enllaç es pot veure el vídeo de la noticia que en van fer els mitjans locals.\nSom un clam per la llibertat


Balaguer millora la plaça de Sant Domènec – Comarques de Ponent\nBalaguer millora la plaça de Sant Domènec\nComarques Posted On marzo 14, 2015\nL’Ajuntament de Balaguer ha començat aquesta setmana les obres de remodelació de la plaça de Sant Domènec, una actuació que ha de permetre una millor conservació del conjunt monumental format pel claustre i el convent que duen el mateix nom.\nL’actuació consisteix en la millora de la xarxa de clavegueram i el drenatge de la plaça per evitar que s’entolli quan plou i aturar així el desgast del monument. Posteriorment, es refarà el paviment de la plaça, anivellant-lo, cosa que permetrà eliminar les barreres arquitectòniques d’accés a l’església (actualment, hi ha una escalinata) i al carrer Urgell. La previsió, segons ha avançat l’alcalde, Josep Maria Roigé, és col•locar pedra natural al voltant de la plaça, mentre que la part central es cobrirà amb sauló.\nTambé s’obrirà un nou accés, amb escales, des de l’avinguda Comte Jaume d’Urgell. La millora també contempla la il•luminació monumental de l’església i de la creu de terme ubicada al centre de la plaça.


Gorga entra a formar part de la Mancomunitat\nLa Mancomunitat de l’Alcoià-Comtat veurà augmentada la quantitat de poblacions que la composen fins arribar a la dotzena amb la inclusió de Gorga. Es tracta d’una proposta que l’Ajuntament de la població del Comtat ja va llançar, però que va ser aprovada per l’ens supracomarcal en el plenari del passat 2 d’octubre. L’adhesió de Gorga a la MAC, a més d’augmentar la influència de l’ens a les comarques interiors de la província d’Alacant, també facilitarà més pressupost amb el que dur endavant diferents iniciatives. Els objectius fundacionals de la MAC són oferir millores en la prestació de serveis, tot i que els més costosos per a les poblacions de menor tamany encara no han arribat a aplicar-se. El que sí s’ha dinamitzat és la cultura. Gorga encara no forma part de la MAC, però ho farà en el seu proper plenari, on els representants de la localitat prendran possessió dels seus càrrecs dins de l’ens.


Bones festes | Escola La Vitxeta\nMolt bones festes a tota la Comunitat educativa de l’escola. Petits i grans esperem que gaudiu d’aquests dies i us esperem a la tornada el dia 8 de gener, carregats de piles i energia.\nI des de la web de l’escola us volem obsequiar amb un bonic poema del Gianni Rodari i la cançó que van cantar els alumnes de 6è i que després va cantar tot el públic assistent als concerts de Nadal de l’escola.\nImatge de portada dissenyada per un col·laborador de la nostra web. Gràcies Oriol Pujols!\nd’aquells que mai són\ni l’oli barat\nd’aquí i d’arreu,\ni s’ha de fer tot nou,\nAdaptació a l’escola – P3


Joan Manuel Tresserras - Informació sobre Joan Manuel Tresserras\nJoan Manuel Tresserras a Audio en Català\nJoan Manuel Tresserras, Periodista\nProfessor de Ciències de la Comunicació de la UAB\nLa tertúlia de 2/4 de 9 - 18/06/13\nEl matí de Catalunya Ràdio L'actualitat analitzada i comentada Joan Manuel Tresserras, professor de Ciències de la Comunicació de la UAB; Manuel Milian Mestre, periodista i assessor d'empreses; Eulàlia Vintró, professora de Grec de la UB, i Magda Oranich, advocada. . A la tertúlia, analitzem cada dia els temes més destacats de l'actualitat amb l'opinió dels nostres convidats i també obrim els micròfons als oients. - 2013-06-18\nLa tertúlia de 2/4 de 9 - 03/04/13\nAnàlisi de l'actualitat amb Joan Manuel Tresserras, professor de Ciències de la Comunicació de la UAB; Eulàlia Vintró, professora de Grec de la UB; Salvador Cardús, economista i professor de Sociologia a la UAB; i Joan Subirats catedràtic de Ciències Polítiques de la UAB.. A la tertúlia, analitzem cada dia els temes més destacats de l'actualitat amb l'opinió dels nostres convidats i també obrim els micròfons als oients. - 2013-04-03\nLa tertúlia de 2/4 de 9 - 25/03/13\namb Joan Manuel Tresserras, professor de Ciències de la Comunicació de la UAB; Salvador Cardús, economista i professor de Sociologia a la UAB; Manuel Milian Mestre, periodista i assessor d'empreses, i Eulàlia Vintró, professora de Grec de la UB . A la tertúlia, analitzem cada dia els temes més destacats de l'actualitat amb l'opinió dels nostres convidats i també obrim els micròfons als oients. - 2013-03-25\nLa tertúlia de 2/4 de 9 - 22/03/13\namb Joan Manuel Tresserras, professor de Ciències de la Comunicació de la UAB; Salvador Cardús, economista i professor de Sociologia a la UAB; Manuel Milian Mestre, periodista i assessor d'empreses, i Eulàlia Vintró, professora de Grec de la UB . A la tertúlia, analitzem cada dia els temes més destacats de l'actualitat amb l'opinió dels nostres convidats i també obrim els micròfons als oients. - 2013-03-22\nLa tertúlia de 2/4 de 9 - 21/03/13\namb Joan Manuel Tresserras, professor de Ciències de la Comunicació de la UAB; Salvador Cardús, economista i professor de Sociologia a la UAB; Manuel Milian Mestre, periodista i assessor d'empreses, i Eulàlia Vintró, professora de Grec de la UB . A la tertúlia, analitzem cada dia els temes més destacats de l'actualitat amb l'opinió dels nostres convidats i també obrim els micròfons als oients. - 2013-03-21\nMés enregistraments on apareix Joan Manuel Tresserras...\nJoan Manuel Tresserras Manuel Milian Mestre Eulàlia Vintró Salvador Cardús Joan Subirats Muriel Casals\nAda Colau Xavier Graset Enric Hernàndez Manel Cuyàs Salvador Cot Enric Juliana\nJosep Carles Rius Francesc Valls Lluís Bassets Ramon Tremosa Gemma Calvet Glòria Serra


le petit roc: de març 2007\naneto amb esquis\ndissabte 17 de març a les 5 del mati quedavem amb el Jordi a Montblanc per trobar-nos amb l'Alvar i el Willy a Torreferrera a les 6 h. Un cop fet el canvi de cotxe ens varem dirigir cap a l'Hospital de Benás des d'on varem començar la pujada cap a la Renclusa i el portillón superior, on haviem quedat amb el Bruno i el Sergi que ja vam marxar la nit del divendres.\nEl Sergi pujant cap a Corones // Aneto amb els primers raigs de sol // Aneto des del vivac\nAmb un dia radiant i amb més neu de la què esperavem vam començar la pujada pel cami d'hivern, que amb tanta neu ens va confondre i vam trigar 3 hores a arribar a la Renclusa. Les motxilles i la calor van començar a fer el seu efecte. Sortiem del refugi a les 14h en direcció als portillons, on 2 h i mitja més tard ens trobariem amb la resta de companys. Després d'un petit descans i de contemplar com el sol anava baixant pel massís del Posets-Perdiguero, vam acabar de creuar el portillón superior, completament gelat, i un cop al glaciar de l'Aneto vam començar a aplanar la neu per muntar-hi la tenda, i a fer una mica de paret pels 3 que feien vivac. El sol ja no tocava al glaciar i el fred va començar a fer de les seves cap a les 19 h. Un cop tot preparat i asseguts esperant que caigués la nit vam fondre neu en 3 tandes, necessitavem aigua per fer la sopeta de rigor i que ens ajudaria a combatre el fred. La nit rasa ens va mostrar tots els estels imaginables que cobreixen el firmament. Increïble !!\nPreparant el vivac // sortida de sol des del sac...\nEl dia següent teniem la intenció de fer l'Aneto i baixar esquiant cap a Aigualluts, però el sol que ja tocava la tenda i el vivac a les 8 del mati es va amagar 1 h i mitja més tard. Així doncs vam pujar fins al coll de Corones i vam realitzar el descens fins a Aigualluts amb una neu relativament bona. En definitiva un cap de setmana d'esqui, per primer cop aquest hivern degut a l'escassetat de neu en tot el Pirineu.


Musicant l’Urgell. So & Patrimoni | Consell Comarcal Urgell\nConsell Comarcal de l'UrgellNotíciesMusicant l’Urgell. So & Patrimoni\nMusicant l’Urgell. So & Patrimoni\nEl cicle “Musicant l’Urgell. So & Patrimoni” finalitza aquest diumenge, a l’església de Sant Pau de Narbona d’Anglesola, amb el concert-cloenda ofert pels alumnes de les escoles de música municipals d’Agramunt, Bellpuig i Tàrrega.


Xiruquero-Kumbaià: Ultreia Teresa!\nLa fotografia que encapçala el meu bloc és del Camí de Sant Jaume.\nTambé ho era la primera que vaig fer servir en començar el bloc del Xiruquero-kumbaià, aquesta:\nHores d’ara una amiga nostra deu ser caminant pel Camí de San Jaume. No és la primera vegada que hi va.\nJo vaig fer el Camí el maig de 2002, de Burgos fins a Santiago, i el maig de 2003, de Roncesvalles a Burgos a fi de completar l’experiència del dit camí francès.\nAl centre excursionista, ella i jo n’hem parlat en diverses ocasions. Al meu retorn el dos anys, quan s’interessava en informar-se’n i després, quan ja hi ha anat, per l’afinitat en les nostres visions personals del Camí.\nVaig escriure, en tornar del primer, que hi ha tants camins de Sant Jaume com caminants. I ho crec aixi.\nÉs una experiència personal dificilment comparable a d’altres i d’aquí n’esdevenen dues gran línies, la dels pelegrins, en un sentit ample –fins i tot molts dels quals, per a la seva sorpresa,- i la dels caminadors, que el fan com farien qualsevol sender de gran recorregut.\nEnguany és any de jubileu i això no passa desapercebut als comerciants, que tenen l’habilitat i la obligació de mirar de “treure petroli” de tot, com ho demostra aquesta fotografia que va fer la meva dona fa unes setmanes a uns grans magatzems.\nPerò jo sé quín és el Camí de la Teresa, quin és el seu capteniment i –més o menys- com el “sent” aquests dies.\nUltreia! (“més cap enllà” en llatí medieval) és la salutació del pelegrí a un altre, que li respòn et suseia (“i més amunt”). Els que ho han estudiat solen coïncidir en que la primera salutació significa els desig que puguis anar més enllà en el camí, més lluny, que hi puguis arribar. Mentre que la segona correspòn amb un altre desig, que el teu camí t’elevi, que et porti “més amunt”.\nAquestes paraules corresponen a un cant, amb la seva partitura, dels molts que recull el Codi Calixtí, del segle XII.\nEm vaig trobar, quan vaig ser-hi, amb relativament poques persones que em saludéssin com a peregrí amb l’”Ultreia”, o que em corresponguéssin amb el “et Suseia”. Potser això va canviant, doncs m’he assabentat que fa uns vint anys un monjo de Conques, a França, va utilitzar la música i les paraules de cant del Codi,"Ultreia, ultreia, et suseia, Deus adjuva nos" , per, afegint-n’hi una altra part en francès, fer-ne una cançó que, pel que veig, fa fortuna. No en tenia notícia els anys que vaig fer el Camí.\nI ja compta amb molts videus al Youtube.\nPotser quan torni, la Teresa ens la cantarà.\nJo ja me l’he apresa.\nEtiquetas: Camí de Sant Jaume, de Motxilla\nNo he fet mai el Camí, però crec que al ser tant llarg és tot un repte personal que et dona molts dies per pensar i conviure amb d’altres persones, encara que un, en principi no vulgui o no es plantegi viure una espiritualitat. Tot un repte personal com ho pot ser fer la Matagalls – Montserrat o per un escalador entrenat obrir un nou itinerari. Tothom al llarg de la seva vida tindria de viure el seu repte o Camí personal que remogui i replantegi els fonaments d’un mateix i l’ajudi a conèixer-se.\nEl Camí de St. Jaume però, no és l’únic.\n4 d’agost de 2010 a les 21:16\nTinc ganes de fer el camí de Sant Jaume, però intentaré trobar una epòca sense massa aglomeracions perquè diuen que és molt freqüentat.\nPer a mi caminar, i més encara caminar llarg, m'és sempre una experiència més que física i "Ultreia et suseia" (que no sabia que és saludés així en el camí) sovint se'm confonen amb més aprop i més profund.\n4 d’agost de 2010 a les 21:36\nJo no em vaig plantejar la meva primera anada al Camí –menys la segona- com a cap repte personal físic. Més aviat com el desig de viure, això si, una experiència que havia sentit comentar a persones el tarannà de les quals m’era proper, i per no fer-nos cap nosa, ni a aquestes persones ni a mi, la recerca de l’espiritualitat.\nSi que tenia molt present el dubte que pogués assumir la segura duresa d’estar dies i dies, setmanes, caminant i això, si vols, és també un repte que, en tot cas i per a mi, era secundari(o complementari) com a objectiu. La segona vegada però, aquest dubte ja no el tenia.\nDes de la meva experiència viscuda, el Camí de Sant Jaume no té res a veure amb cap gran recorregut tipus la Matagalls-Montserrat que esmentes, o en completar de cap a fi la travessa integral dels Pirineus.\nPer a mi no té res a veure.\nPer a d’altres sí.\nCadascú de nosaltres som portadors –i alhora interpretes personals- d’un concepte, d’una vivència de Camí i som nosaltres qui el ( i ens el) projectem, passa a passa. Prou que hi ha aprofundit en aquest concepte la poesia en el seu procés de recerca cognitiva.\nI en aquest sentit et dono la raó en que el camí de Sant Jaume no és l’únic.\nNo. No és l’únic. Però és el Camí de Sant Jaume, un camí de gairebé un mil·leni d’anys de pelegrinatges -fins fa quatre dies, com aquell qui diu, gairebé heroics-\nI això deixa pòsit. On deixa pòsit?\nPerdona que no em sàpiga explicar més bé.\nA la Teresa, que ara hi és, també li costa explicar-se.\n5 d’agost de 2010 a les 10:05\nSobretot a l'estiu, Lluís, és més freqüentat, pel tema de les vacances. Jo vaig poder triar el maig i em van donar bon consell els qui em van suggerir la primavera.\nMés enllà, més amunt, dius que se't confonen amb més aprop i més profund: estàs en el diàleg de la polaritat, una altra manifestació de la qual es troba al Camí en forma de llevant-ponent-orígen-final, cada dia començant a caminar a llevant d'allà on aturaràs el periple del dia.\nQuan vaig ser-hi, la salutació generalitzada, era Buen Camino! i Bon Caminho! quan ja eres a Galícia. Poques persones ens saludàvem amb l'Ultreia!-Suseia!, només aquells que ens havíem interessat per a saber-ne alguna cosa del Camí, entre els quals, a més de catalans i espanyols, molts alemanys -bavaresos la majoria- americans de tot arreu, australians i japonesos, que venint de tant lluny havien triat esmerçar unes vacances en fer el Camí.\nHan passat set anys. No sé si ara ha augmentat la recuperació de l'Ultreia!, però penso que la cançó hi deu haver ajudat.\n5 d’agost de 2010 a les 14:37\nAquest dies m'he anat creuant amb els peregrins (sobretot en el tram Orreaga-Iruña) i la veritat és que és un camí mai m'ha cridat ni gota ni mica; i això que també m'agrada caminar llarg. Sigui pel seu objectiu fantasiós, sigui perquè negligeix tot de paisatges superiors... No, no m'atrau. Potser un dia faig una llarga travessa però no em durà a Compostela.\nUn incís: en origen era un camí doble -d'anada i de tornada-, l'emprenguessis des de Sevilla o des de París; ara crec que ben pocs, o ningú, completa la circularitat original... Tens idea de si pretens fer-lo a la inversa et segellin el llibre del peregrí?\n6 d’agost de 2010 a les 17:54\nLa veritat és que no m'hi trobaràs en un any sant: Massa gent. Però totes les rutes que tenen alguna cosa més que l'esport i, per tant, molta fantasia poden arribar a ser irresistibles.\nUn pelegrinatge, sagrat o profà tan hi fot, només l'entenen els peregrins: la de vegades que em van dir boig tot fent la GR11...\n6 d’agost de 2010 a les 18:44\nGirbén, el carnet de pelegrí t'el segellaràn vagis o vinguis, doncs dona fe que has passat per aquell lloc del Camí en concret. Ara bé, la "Compostelana", el document que et donen al bisbat a Compostela, si el demanes, que no tothom ho fa, acredita que has arribat a Santiago fent el Camí, el que queda provat amb el carnet segellat.\nLa Compostelana requereix a més, per a obtenir-la, manifestar que has fet el Camí per motius íntims, espirituals o religiosos. Per això, hi ha caminadors-senderistes que tant els fot i no la demanen i altres que els fa gràcia i ho diuen encara que no sigui veritat. Que jo sàpiga, només una part dels pelegrins que hi han anat més d'una vegada no la demanen.\nTot pelegrí té el desig de tornar a casa, cosa que als inicis no era gens segura,ni tant sols el poder arribar, però el pelegrinatge acabava en arribar a lloc, fos Santiago, Roma, Montserrat o un altre lloc. Una altra cosa és que si a l'edat mitjana gairebé tothom hi anava a peu, també en tornava a peu, és clar.\n6 d’agost de 2010 a les 21:09\nA veure si t'he entès Esparver, que aquest "per tant" em descol·loca: una ruta que tingui alguna cosa més que l'esport ha de tenir necessàriament molta fantasia?\nCap ruta meva, cap excursió meva, té res a veure amb l'esport i si amb alguna (com dius), o moltes coses més, que, jo, no qualificaria de fantasia.\nPer altra banda, crec que hom pot sentir-se pelegrí en qualsevol recorregut, però el pelegrinatge com se sol entendre, requereix un lloc sagrat(amb tots els matisos que vulguis), al qual adreçar-se amb el desig d'arribar.\n6 d’agost de 2010 a les 21:35\nNomés un petit apunt, per mi fantasia no té cap mena de sentit pejoratiu ni d'irrealitat. Potser si no no s'entén el que volia dir.\n7 d’agost de 2010 a les 11:25\nEsparver, és cert que a vegades un matís pot ser molt important.\nAra puc establir el paral·lelisme del Camí amb la Transpirinenca, dos espais per a sengles viatges personals, per a sengles pelegrinatges.\nI deixa'm que et doni l'enhorabona, que la duresa de Transpirinenca no és qualsevol cosa.\nNo ens parlaràs un dia al teu bloc?\n8 d’agost de 2010 a les 8:09\nCada vegada que llegeixo sobre el camí de sant jaume tinc més ganes de fer-ho!\n10 d’agost de 2010 a les 12:29\nAntoni, i molts dels que hi van tenen ganes de repetir.\n10 d’agost de 2010 a les 18:39


Les càmeres al nucli antic de Montblanc creen malestar entre comerciants i veïns\nImatge d'una de les càmeres del carrer Major | ACN\nL'Ajuntament es mostra predisposat a tancar serrells i arribar a l'entesa\nper Albert Oliva / ACN 17/11/2021 11:20h\nLa instal·lació de càmeres al nucli antic de Montblanc ha aixecat polseguera. Els vehicles que vulguin accedir al centre històric fora de l'horari permès seran multats amb 200 euros. Veïns i comerciants discrepen d'aquesta mesura que pretén restringir el trànsit rodat a la zona i tendir cap a una illa de vianants. Els botiguers, però, hi veuen afany recaptatori.\nCreuen que això els espantarà la clientela i demanen flexibilitzar els horaris. Les tres càmeres situades als carrers Major i Riber ja funcionen des de dilluns, però estaran un mes de prova i durant aquest període no se sancionarà. «Sabem que ara hi ha polèmica, però mirarem d'escoltar tots els criteris i crec que serà un èxit, hi guanyarem tots», diu l'alcalde Josep Andreu.\nL'Ajuntament de Montblanc acaba de posar en marxa el nou sistema de control de trànsit al centre històric, no exempt de polèmica. El consistori ja es va reunir fa uns dies amb veïns i botiguers afectats. Aquests, però, asseguren que l'Ajuntament ha tirat pel dret, molt de pressa i sense temps a negociar.\nLa presidenta de la Unió de Botiguers i Comerciants de Montblanc, Montse Guinovart, afirma que hi ha un posicionament unànime contrari, i que així es desprèn d'un qüestionari fet als més de 80 comerços associats i als no associats. També critiquen la mala situació dels cartells informatius i les càmeres.\nMalpensen que hi hagi intenció d'aprofitar el descuit de conductors, amb afany recaptatori. Una de les càmeres del carrer Major, per exemple, es troba darrere d'un senyal de trànsit. I un panell informatiu està passat un portal medieval, punt on es pot tenir certa dificultat per maniobrar i canviar de direcció.\nA pocs metres del forn de pa que regenta Guinovart hi ha una altra càmera a tocar d'un balcó que també passa força desapercebuda. «Aquest carrer és la columna vertebral del poble, no hi ha alternatives per arribar-hi ni els pàrquings ben indicats», lamenta molt enfadada la propietària d'una tenda d'aviram.\nMés enllà de les càmeres -que substitueixen unes antigues pilones per impedir el pas de cotxes a la zona centre-, els comerciants critiquen la imposició de sancions i la vasta franja d'horari limitat -d'11.00 h a 23.00 h. A partir d'aquí, reclamen que hi hagi més hores de lliure circulació sobretot durant el migdia.\nL'Ajuntament busca l'entesa\nL'Ajuntament ja ha introduït aquest canvi i assegura que no serà l'únic en aquest estira-i-arronsa amb els afectats. «Ens adaptarem a les peticions que ens facin», garanteix Andreu, que manté la mà estesa i insisteix que el consistori, lluny de voler-los perjudicar, aposta pel casc antic i la seva centralitat.\nDe moment hi ha una trentena de vehicles acreditats per circular per aquests carrers del centre i s'intentaran tramitar totes les sol·licituds. Andreu remarca que a Catalunya ja hi ha 195 municipis amb aquest dispositiu i que «Montblanc, amb el seu patrimoni i turisme, ja tardava a fer-ho», ha conclòs.\nFonts policials confirmen a l'ACN que les càmeres fan lectura de les matrícules per identificar aquells vehicles que no tenen permís per accedir al nucli antic en l'horari restringit. També són una inversió en seguretat ja que detecten, les 24 hores del dia, automòbils robats o implicats en un delicte.\nÚltima hora Última hora Conca de Barberà Última hora Josep Andreu Última hora Montblanc Última hora comerç Última hora Ajuntament de Montblanc\nLa muralla de Sant Francesc de Montblanc encara l'última fase de la seva recuperació


Camions de lloguer per transports grans a Cambrils: RUZAFA\nCALCULA EL PREU DE CAMIONS DE LLOGUER PER TRANSPORTS GRANS A CAMBRILS\nEn tots els nostres contractes de lloguer ve inclòs un servei d'assistència en carretera les 24 hores del dia. A més d'ocupar-se el vehicle, els proporciona el trasllat de personal. Cambrils és un municipi situat al nord-est d'Espanya, a la comunitat autònoma de Catalunya. Pertany a la província de Tarragona, i dins la comarca del Baix Camp. És el cinquè municipi més poblat de la província. La Vila de Cambrils, ancorada en el centre de la Costa Daurada, envoltada per les serres de Llaberia, d'Argentera i de la Mussara, de suaus pendents que desemboquen al mar, és la segona població de la comarca del Baix Camp. No s'ha de confondre amb el petit nucli de població de Cambrils (Odèn), del terme municipal d'Odèn, a la comarca del Solsonès (província de Lleida), que també és conegut com Cambrils dels Pirineus; ni tampoc amb Cabrils, comarca del Maresme (província de Barcelona).\nA la nostra flota, les furgonetes petites per 5 passatgers. No tenen rètols. Així que ningú sabrà que vas amb un vehicle de lloguer. Entra a la nostra wed i podràs veure-les. Situat al sud-est de la comarca natural del Camp de Tarragona, a la part més baixa de la plana i al costat del mar, el seu terme municipal té 34,76 km 2. La superfície és majoritàriament plana, amb un lleuger pendent d'uns 2% de mitjana, de nord a sud. L'alçada màxima no arriba a superar el 70 metres sobre el nivell del mar. Pel que fa a l'alçada mitjana de la zona urbana, està situada a 14,6 msnm (a l'estació de ferrocarrils). El terme municipal de Cambrils limita amb el mar, i amb els termes municipals de Mont-roig (a l'oest); Montbrió del Camp i Riudoms al nord; Vila-seca i Salou a l'est. El terme municipal de Vinyols i els Arcs (situat entre els de Montbrió del Camp i Riudoms) penetra en forma triangular a la zona central del de Cambrils, i el parteix pràcticament en dos.\ncamions de lloguer per transports grans a Cambrils De càrrega, que van des dels 3 m3 fins als 20 m3, amb i sense trapa. També camions de lloguer per transports grans a Cambrils de 6 places. En tota l'àrea que cobreix la zona pot trobar-se el pi pinyoner, típic de les costes mediterrànies i el més representatiu de la zona; està present en petites agrupacions en els voltants, a prop de les rieres i barrancs, així com pel litoral. Arbres també típics són les garroferes que creixen en moltes zones i que provenen de cultius propers, com també sureres, oliveres silvestres i altres espècies autòctones.\nPressupostos a mida. Comenta'ns els teus cas i t'oferirem el pressupost que millor s'adapti a les teves necessitats, incloent quilometratge, cobertures i el temps que necessitis. La vila de Cambrils (33.400 hab l'any 2012), va tenir els seus orígens en un nucli fortificat situat a 1 km de distància aproximadament de la costa, prop del gual del camí ral de Barcelona a València (antiga Via Augusta dels romans), sobre la riera d'Alforja. En els últims segles, la població es va expandir i es va concentrar en dos nuclis separats per 1 km (la zona marinera del Port de Cambrils, a la vora del mar, i la vila camperola i comercial de l'interior). Durant el segle XX, els dos nucli van ser units pel procés de creixement urbanístic.\nSi necessites més quilometratge, o un lloguer de llarga durada, consulta'ns preu i veuràs com et sorprendrà els preus competents que tenim i el senzill que és llogar amb nosaltres. L'impuls turístic que ha rebut la ciutat, compresa dins de la Costa Daurada, ha estat el principal factor que explica la transformació de la morfologia urbana així com de la seva economia (antigament agrària i pesquera) del municipi en una altra caracteritzada pel desenvolupament del comerç i dels serveis. La ciutat va ser eixamplant també al llarg de la costa, a l'est i oest del nucli del barri de la Marina o port; així com a partir del nucli de l'antic castell de Vilafortuny. Així mateix, la carretera local i costanera que unia Cambrils amb Salou es va convertir en una columna vertebral pel que va ser expandint-se a banda i banda la ciutat.\nVas a fer una mudança o vols traslladar algunes coses tu mateix? Necessites fer una gran compra i no vols esperar fins que la botiga te la porti a casa? Estàs pensant en emprendre un viatge amb la família o amics? En RUSSAFA ens encarreguem de que res s'interposi en els teus plans, et proposem una solució molt còmoda: el camions de lloguer per transports grans a Cambrils barates. Cambrils té un clima benigne i suau, amb temperatures mitjanes durant l'estiu de 25ºC ia l'hivern de 12 ºC. I és típicament mediterrani, si bé la humitat característica de les zones properes al mar és contrarestada pel vent sec del nord-oest conegut com "mestral". La mitjana d'humitat anual oscil·la entre el 69% i el 75%. Els estius no són excessivament càlids, ja que la mitjana màxima al mes d'agost és de 26,7 ° C. Els hiverns no són tampoc molt freds, ja que la mínima és de 5,7 ° C al mes de gener.\nPer això, els factors que has de valorar de el vehicle que escullis són tipus de càrrega, nombre d'ocupants (inclou ajuda a la feina), cost i temps d'ús. En el terme municipal s'han trobat diverses restes arqueològiques del període paleolític i sobretot neolític, com el jaciment del Cavet, que resulta ser la comunitat agrària i ramadera més antiga de tota la península ibèrica. També hi ha nombroses restes romanes, com mosaics o ceràmica. També s'han recuperat al mar àmfores d'aquest període.\nLa avantatjada ubicació de Sabadell fa d'aquesta ciutat un punt de partida idoni cap nombrosos enclavaments en els voltants: parcs naturals, pobles amb encant, com Sant Cugat de Vallès; o fantàstiques platges, com les de Sitges o Castelldefels. A més, Barcelona capital està a només a mitja hora de distància en automòbil des de Sabadell. Durant molts anys les principals activitats econòmiques del municipi van ser la pesca i l'agricultura. No obstant això, l'auge del turisme des de mitjans de la dècada de 1960 han convertit al sector serveis i de la construcció en la principal font d'ingressos de Cambrils. Cambrils està considerada com la capital gastronòmica de la Costa Daurada. Compta amb 60 restaurants, entre ells alguns de fama internacional i amb distintius d'estrella "Michelin", com ara el restaurant Can Bosch i el restaurant Diego, així com nombrosos bars, cafeteries, terrasses, gelateries, etc ...\nDes RUSSAFA volem oferir-te la millor flota de camions de lloguer per transports grans a Cambrils barat, perquè el transport i desplaçament no sigui un impediment en les teves vacances. Assegurats, i amb quilòmetres il·limitats, els vehicles de RUSSAFA són sens dubte la millor elecció en camions de lloguer per transports grans a Cambrils.\nSelecciona entre una àmplia gamma de furgonetes: camions de lloguer per transports grans a Cambrils COMPACTES Aquest nou tipus de furgonetes a cavall entre un cotxe i una furgoneta petita és ideal per gestionar el dins de la ciutat ja que és molt fàcil de conduir i el seu consum no és excessiu.\nNo haurà de portar dos cotxes diferents per poder realitzar el seu viatge si són més de 5 passatgers. Tindrà un gran estalvi de combustible, i peatges. A més tindrà la possibilitat de viatjar amb tota la família en un sol vehicle.\nLlogar camió petit


L'Ajuntament durà a terme dijous a les 19.00 hores el Ple de novembre. Accediu a la informació per a consultar l'ordre del dia. Recordau que el podeu seguir en directe a través d'emissions en directe del web.\nORDRE DEL DIA DELS ASSUMPTES A TRACTAR PEL PLE DE L'AJUNTAMENT EN SESSIÓ ORDINÀRIA DE DIA 21 DE NOVEMBRE DE 2019 A LES 19 h\n1. Aprovació de l’acta de la sessió anterior (Ple ordinari de dia 17-10-2019).\n3. Proposta d’aprovar inicialment el pressupost general de l’Ajuntament de Ciutadella de Menorcacorresponent a l’exercici 2020, que comprèn el de l’entitat mateixa i els dels Patronats Municipalsd’Escoles Infantils i de l’Hospital, el del Consorci per al Desenvolupament Esportiu de Ciutadella i elde la Fundació Ciutadella Cultura, així com les plantilles de personal.\n4. Proposta d’aprovar inicialment l’expedient de modificació pressupostària número 21/2019 amb lamodalitat de transferència de crèdits entre aplicacions de despesa de diferent àrea.\n5. Proposta d’aprovar l’anul·lació i els descàrrecs 12, 15, 16, 17 i 20/2019 del Servei de Recaptació, dediversos rebuts.\n6. Proposta d’aprovar l’anul·lació i els descàrrecs 10, 14, 19 i 22/2019 del Servei de Recaptació, de diversos rebuts.\n7. Proposta d’aprovar l’anul·lació i els descàrrecs 25 i 27/2019 del Servei de Recaptació, de diversos rebuts\n8. Proposta d’aprovar el manifest per al Dia Internacional per a l’Eliminació de la Violència contra les Dones.\n9. Proposta de ratificar la Resolució de l’Àrea Socioeducativa i de Dinamització Econòmica número 0000157, de dia 6 de novembre de 2019, relativa al nomenament dels representants titulars i suplentsde les entitats que han de formar part del Patronat de la Fundació Ciutadella Cultura.\n10. Proposta conjunta de tots els grups de la corporació municipal de l’Ajuntament de Ciutadella d’adhesió a la Declaració d’alcaldes de Ciutats Amigues de la Infància de Colònia i de difondre els compromisos amb la infància que aquesta assenyala.\n11. Moció del Grup Municipal Popular (PP) relativa a l’arribada de creuers a Menorca.\n12. Moció del Grup Municipal Popular (PP) sobre la violència generada a Catalunya i les conseqüències que ha tingut a Menorca.\n13. Moció del Grup Municipal Popular (PP) relativa a les ajudes del camp de Menorca.\n14. Moció del Grup Municipal Popular (PP) sobre el repartiment dels fons de l’impost de turisme sostenible.\n15. Moció del Grup Municipal Ciudadanos (Cs) sobre el protocol d’actuació per la regulació del trànsit a les escoles.\n-Grup municipal Popular\n-Grup municipal Ciudadanos


Impiva | Punto de Salud Viscoform\nArxiu categoria Impiva\n’14 Motius per Innovar’\nPer Mark - qualitat de vida, qualitat del son, matalàs, consells, descans, Emprendre, Higiene postural, IBV, Impiva, innovació, investigació, Prescripció, salut, son, viscoform - 13 November, 2011 Share\nHem sortit al llibre que han editat amb motiu del 10 aniversari de REDIT (Xarxa d’Instituts Tecnològics) realitzat amb textos d’Eugenio Mallol i Fotografia de Vicent Bosch.\n‘EL MATALÀS DISSENYAT PER REPRODUIR LA FORMA DE L’ESQUENA’\nAmb les dades del mapa de pressions que crea un cos estirat sobre un matalàs, i amb el mètode de disseny perfeccionat juntament amb del IBV, VISCOFORM vol revolucionar la manera de dormir.\nLa prova a la qual VISCOFORM sotmet al mercat consisteix a adquirir un matalàs anatòmic sense la possibilitat de veure’l abans a cap botiga. Està disponible a internet i es pot provar en alguns hotels, sempre que el Client estiga disposat a desplaçar-se. Una aposta tan arriscada com altres que avalen la trajectòria d’Empar Fayos. Des que va començar en la subcontractació per a empreses de marroquineria, durant els expansius anys 80, fins que va recalar en una empresa d’entapissats de Yecla, ja amb l’hàbit adquirit de qüestionar-ho tot. Fins i tot el mètode de descans. La contrapartida que ofereix VISCOFORM és que cap sistema de descans reprodueix millor que Evolution, i de manera personalitzada, la forma de l’esquena, el millor antídot contra el dolor.\nInclinació al risc, habilitat per organitzar equips, aposta per l'especialització i defensa d'internet com a vehicle comercial sense precedents. Durant dues dècades, la canviant trajectòria d'Empar Fayos, de la marroquineria al tèxtil, va assentar els pilars de la seua aventura en VISCOFORM.\nLa Pobla del Duc potser siga la penúltima etapa d’una carrera emprenedora marcada per la capacitat de reinvenció i d’obertura al repte. Una trajectòria que va començar el 1986 quan Empar Fayos es va presentar al despatx de l’amo d’una empresa de marroquineria i li va assegurar sense romanços: “et faré guanyar diners”. La seva recepta consistia en alguna cosa que amb el temps es convertiria en consubstancial a la indústria, l’externalització de serveis. Al costat de diverses amigues, sense feina com ella, van crear una fàbrica a Benaguasil, amb una vintena de màquines de cosir. Fabricarien bosses d’esport. El fonament de la relació resultava senzill, encara que en aquells dies els tallers externs, molts gairebé domiciliaris, seguien limitats a l’economia informal. Empar Fayos oferia costos fixos en un àmbit de les empreses intensives amb una mà d’obra sotmesa per definició a les contingències. Per fer-ho de manera rendible organitzar la planta com una cadena de muntatge real, va desenvolupar una habilitat natural per organitzar equips. L’experiència va ser un èxit durant els primers anys i va afermar la inclinació al risc que existeix en la naturalesa de VISCOFORM.\nPerò la marroquineria va ser un dels primers sectors que van quedar a mercè de la competència asiàtica amb l’inici de la dècada dels 90. L’empresa per a la qual treballava es va enfonsar i Empar Fayos va dirigir els seus passos cap al tèxtil, que compartia rutines i fins a maquinària amb aquella. En aquells dies, l’externalització de parcel·les productives s’havia generalitzat a tota l’economia, de manera que la competència era més gran. L’aventura tèxtil va durar quatre anys, el temps que van necessitar els industrials asiàtics per arrasar al sector. Els seus productes arribaven en vaixell al mateix cost que el que representava només la confecció de la peça a Espanya. Una altra idea es va instal.lar a la ment d’Empar Fayos en aquells dies. La de l’especialització, la de la producció personalitzada.\nVa canviar seva propensió a l’aventura en solitari pel treball per compte aliè per una empresa tèxtil d’Ontinyent, amb un fort component exportador. Es va ubicar a la secció de mostres, recollia les preferències dels clients en aspectes com el color o les textures. Prompte va tornar a emergir el seu caràcter transformador. Si l’empresa disposava del producte acabat, tenia el control sobre tot el procés de confecció fins a la peça final. De manera que va plantejar obrir botigues en línia. Estava convençuda que el futur passava per internet. A través de la finestra de la pantalla d’ordinador s’havia familiaritzat amb punts de venda de moda virtuals, botigues disperses arreu del món a les quals podia accedir amb un sol clic. ” Però qui va a comprar una peça sense tocar-la? “, va ser la resposta que va rebre. Va deixar l’empresa. Era 2004. El tercer pilar del que seria VISCOFORM estava assentat també en la ment d’Empar Fayos: l’obertura a internet .\nLa trobada d’Empar Fayos amb l’informàtic de l’empresa de Yecla va marcar l’inici de l’Evolution. Tot i partir d’un grapat de nocions bàsiques, el seu soci havia desenvolupat una habilitat natural en l’ús de l’ordinador, i s’havia convertit així en el responsable de donar entrada a noves formes productives en l’empresa, com la màquina de tall. A més, per les peculiaritats del seu sector, havia hagut d’aprendre alguns principis d’ergonomia per a dissenyar seients. La tapisseria havia entrat en un carreró sense sortida, ja que es resistia a entrar en el camí de l’especialització, de manera que quan Empar Fayos li va proposar el repte, no va dubtar a implicar-se. Es tractava del següent: dissenyar un matalàs únic, revolucionari, sense precedents al mercat. Capaç d’acabar amb els seus problemes d’esquena.\nEl punt d’arrencada de la innovació no podia resultar més senzill. Empar Fayos es va documentar sobre la constitució de l’esquena i va ser recopilant dels fisioterapeutes els paràmetres en què calia incidir perquè el matalàs li proporcionés més c0modidat. Tot era nou, perquè la fisioteràpia no havia caigut en el compte encara de la importància de cuidar el descans. De forma intuïtiva ella i el seu soci estaven convençuts que calia reproduir la forma de la columna a la part interior del matalàs. Tècnicament es tractava d’identificar les tuberositats òssies o morfologies crítiques i solucionar eficaçment el suport que s’hi produeix considerant les preferències i característiques individuals, des d’edat fins al pes o la fermesa. En uns mesos, l’esbós del primer disseny va estar llest i l’exigència de continuar el camí en solitari també, perquè l’empresa de Yecla es va desmarcar del projecte.\nLa pròpia Empar Fayos s’encarregava de provar durant uns dies cada prototip. Fins que un cap de setmana, insospitadament, el mal d’esquena va desaparèixer. El tenien. El següent pas per llançar l’empresa havia de consistir en dissenyar un model estàndard a partir de paràmetres atribuïbles a la mitjana espanyola. Ací va començar la col·laboració amb l’IBV. El seu paper va consistir a realitzar els assaigs de durabilitat, la idoneïtat de les pressions i de la forma de la columna, durant dos o tres minuts, en cada posició, els investigadors de l’Institut mesuraven els punts de pressió. Paral·lelament es van realitzar tests d’ús i reducció del dolor d’esquena en clíniques i geriàtrics, amb ajuda de l’Impiva.\nQuan Empar Fayos i el seu soci van arribar a l’IBV tenien una idea clara al cap, la de la personalització, un camp poc explorat fins ara. Amb l’assessorament de l’IBV, per dissenyar el matalàs es van usar esponges de molta qualitat a la part inferior, perquè aporten el suport necessari i permeten modelar, i a la zona superior es va emprar un material viscoelàstic. En l’àmbit mèdic s’havia treballat el problema del descans fonamentalment per evitar escares en els pacients obligats a estar en posició decúbit supí. Fora del món de les patologies, la recerca era notablement escassa. Respecte dels matalassos estava estesa la convicció que han de treballar molt bé la fermesa, però no es deia quina era la forma més saludable de fer-ho. Els impulsors d’estudis en l’àmbit empresarial eren bàsicament els fabricants de matalassos de molls, un mecanisme que difícilment arriba al nivell d’adaptabilitat de l’Evolution, el que de forma més òptima aconsegueix acomplir la funció a la qual ha d’aspirar tot sistema de descans: que la columna adopte, decúbit supí, una alineació idèntica a la que té quan l’individu està dret, i en posició decúbit lateral s’alinie amb la línia horitzontal. Tanmateix, els molls seguien sent aparentment la millor opció des del punt de vista del confort tèrmic, de vegades tan important com el morfològic.\nTambé en aquest aspecte va ser clau l’aportació de l’IBV. Un matalàs ha d’evacuar calor i transpirar i la càmera d’aire que generen les molles és ideal. Els nous materials que tenia davant seu VISCOFORM cobrien l’objectiu de ser fàcils de fabricar i adaptar molt bé a la postura de l’usuari, però alguns presentaven problemes de confort tèrmic. L’experiència d’Empar Fayos en el sector tèxtil va ajudar a investigar possibles alternatives. L’escollida finalment es coneix com Dryfeel i ventila el matalàs perquè té la forma d’una bresca d’abelles. L’IBV va seleccionar un grup de subjectes per desenvolupar el procediment més adequat de prescripció de superfícies al llarg de més d’un any d’investigació, en què es van fer més de 100 estudis de pressions. Aquest know how constitueix un dels actius més importants de VISCOFORM.\nEstà navegant pels arxius de la categoria Impiva.


Joan Callau sobre el Campus Diagonal-Besòs: 'El treball conjunt de les institucions ha aconseguit fer realitat aquest petit miracle'\nInici Comunicació Notícies Joan Callau sobre el Campus Diagonal-Besòs: 'El treball conjunt de les institucions ha aconseguit fer realitat aquest petit miracle'\nUn grup d'associats del Pla Estratègic Metropolità de Barcelona visita les noves instal·lacions que ocupen una superfície de 150.000m2, 53.000 m2 dels quals ja estan construïts\nSegons paraules del coordinador general del PEMB, Oriol Estela Barnet, a l'inici de la visita: “avui recuperem la tradició de convidar els membres de la nostra Associació a conèixer projectes o veure instal·lacions rellevants dins l'àmbit metropolità de Barcelona. Ens ha semblat una bona idea començar per aquest espai carregat de simbolisme en termes de transformació urbana”.\nAssociats del PEMB visiten el Campus Diagonal-Besòs\nL'alcalde de Sant Adrià del Besòs, Joan Callau, ha explicat el procés de transformació que el municipi va iniciar després dels JJOO amb la remodelació de la façana marítima. Des d'aleshores fins ara s'han hagut de superar alguns estigmes vinculats a la pobresa però Callau ens diu, “hem de tractar la pobresa però no especialitzar-nos en ella”. L'alcalde considera que el Campus Diagonal-Besòs és un “petit miracle” que s'ha fet realitat gràcies al treball conjunt de totes les institucions i que la implicació de la Universitat amb les entitats de la zona aconseguirà una profunda transformació.\nEl gerent del Consorci del Campus Diagonal-Besòs, Jordi Bosch, ens ha ofert una visió general del Campus, del seu finançament, dels tres edificis que ja estan construïts i d'aquells que està previst que s'hi instal·lin properament, com la residència d'estudiants.\nBosch també ha explicat quin és l'origen i funció dels dos instruments que impulsen el Campus. Per una banda, el Consorci Campus Diagonal-Besòs que agrupa les administracions locals propietàries del sòl on s'instal·la (Ajuntament de Barcelona, Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, Àrea Metropolitana de Barcelona, Consell Comarcal del Barcelonès i Consorci Besòs) i el cedeix a les institucions que han de desenvolupar-lo, com ha fet en el cas de la UPC i està previst fer amb l'operador de la residència d'estudiants i investigadors. Per una altra, la Fundació b_TEC que impulsa el desenvolupament i la gestió del Campus i la conformen la UPC, la Generalitat de Catalunya, les administracions locals agrupades al Consorci i la UB.\nEl sotsdirector de Recerca i Transferència de l'Escola d'Enginyeria de Barcelona Est, Joan de Pablo, ha parlat de l'activitat acadèmica que acull ja a 3.5000 estudiants de grau, màster i doctorat (dels 15.000 Previstos), 400 professors i investigadors i 28 grups de recerca. L'Escola ofereix estudis d'enginyeria en diferents àmbits (biomèdica, electrònica, mecànica, química, materials, etc) però una de les seves prioritats és aconseguir que els seus graduats també facin recerca, transferència tecnològica i, si és possible, acabin treballant en empreses de la zona amb les quals han signat convenis de pràctiques.\nA continuació, s'ha fet una visita a les instal·lacions. Entre d'altres: la cafeteria, gestionada per una empresa de Sant Adrià que es dedica a reinserció social; el Fab Lab on es troben alumnes i professors per realitzar projectes de recerca com per exemple e-Tech Racing, una associació d'estudiants de 3r i 4t que ha desenvolupat un cotxe elèctric de competició, i el Centre de Recerca Multiescala de Barcelona.\nPer acabar la visita, Juan Carlos Montiel i Josep Bohigas, de Barcelona Regional, han comentat el procés de transformació de l'entorn Besòs. Montiel des d'una perspectiva històrica i mediambiental, vinculada a la regeneració del riu. Bohigas ens ha avançat alguns dels projectes en què s'està treballant però ha incidit molt en alguns aspectes com són la importància del Campus com a element de transformació de la zona, la seva capacitat d'atreure inversions i la necessitat d'un alt grau de permeabilitat amb l'entorn, “Cal cosir les peces per construir un relat comú i fomentar la permeabilitat de l'entorn Besòs”.\nPresentació Campus Diagonal Besòs


Marc Márquez: "Cal afrontar el cap de setmana controlant els tres més forts, vigilant-los al cent per cent"\nEl pilot de Cervera diu que espera que Rossi faci "un molt bon cap de setmana" i recorda la caiguda que va patir a Mugello la temporada passada\n2 min. Mugello 29/05/2014 19:06\n651x366 Márquez riu després que Rossi hagi dit que serà difícil guanyar-lo / MAX ROSSI / REUTERS Márquez riu després que Rossi hagi dit que serà difícil guanyar-lo / MAX ROSSI / REUTERS\nEl líder del mundial de MotoGP, el català Marc Márquez, arriba al Gran Premi d'Itàlia que es disputa aquest cap de setmana amb 42 punts d'avantatge sobre el seu més immediat perseguidor i considera que "Valentino [Rossi] farà un molt bon cap de setmana". "És difícil apostar per algú, però al final cal afrontar el cap de setmana controlant els tres més forts, vigilant-los al cent per cent", ha recalcat Márquez.\nEl campió del món de MotoGP ha parlat sobre la forta caiguda que va patir l'any passat a la recta d'aquest circuit –va perdre el control de la moto i es va llançar a terra a més de 280 km/h per no impactar contra un mur de formigó–: "Aquestes caigudes no s'obliden, però aquest any és diferent. Sabem que en aquest punt hem d'estar atents, però sense perdre temps", ha afegit.\nSobre el contratemps de l'any passat, el pilot de Repsol Honda ha recordat: "El primer entrenament sí que vaig fer, però era en aigua i mig sec, després en el segon entrenament abans de la caiguda tampoc anava del tot fi, però tampoc havíem treballat en la posada a punt, però a partir de la caiguda em va costar moltíssim". "L'important és que vaig anar agafant ritme i que en cada entrenament estava més a prop del primer, però Mugello és un circuit on agafes el ritme o no l'agafes, així que aquest any intentarem aconseguir una bona posada a punt perquè puguem pilotar bé", ha indicat Márquez.\nEn ser preguntat sobre els més de 350 km/h que es podrien aconseguir en la llarga recta de Mugello, el pilot de Repsol ha destacat: "Jo sé anar ràpid en moto, m'agrada, però crec que per a l'espectacle no cal arribar als 350 km/h en una moto, crec que ja ho estan pensant i per al futur baixarà la velocitat punta , seria una molt bona solució".\n"Al final, en un circuit, si vols fer el millor temps, si vols ser el més ràpid, has de ser ràpid a tot arreu", ha manifestat el líder del Mundial.


Tot semblava indicar que després del 9-N l'independentisme català estava en caiguda lliure i a la vora de la depressió. Enquestes més o menys solvents, columnistes i tertulians de tota mena, informacions i editorials amb diversos graus de tendenciositat i líders polítics unionistes proclamaven als quatre vents la baixada del suflé independentista\nEn un article de principis del desembre passat, Parlem dels indecisos? , sostenia que era poc encertat fiar l’èxit de la independència a la capacitat de convèncer uns pocs centenars de milers de catalans suposadament indecisos.\nFa setmanes que s’observa l’actitud del tot acomplexada que viu ICV-EUiA en relació a Podemos i que ja ha dut a questes forces a renunciar a la seva representació a Barcelona en favor de la franquiciada de Pablo Iglesias, AdaColau. Aquest gir fa pocs dies va tenir el seu colofó vergonyant en l’assemblea en la que ICV va renunciar a qualsevol ambició sobiranista.\nPlenari de Sant Martí i Calçotada del Dia de la Dona\nFont: Visió Política\nDeixeu-me que comenci pel principi, com és normal. El passat Plenari de Sant Martí, que tècnicament és el darrer d’aquesta legislatura, va començar amb un emotiu minut de silenci en honor a Manuel Martínez\nAnem cap a un "neopujolisme"?\nEs possible que el Procés s’esgoti? Podrà remuntar el sotrac dels darrers mesos? Es posaran d’acord els partits sobiranistes amb el full de ruta? Es guanyaran les eleccions del setembre? Seran considerades plebiscitàries per la comunitat internacional? Les podem considerar plebiscitaris amb la concurrència de tants partits a favor com en contra i amb diferències substancials als seus programes?...\nUna sèrie danesa i el rei d’Espanya\nPaïsos petits i amb un important llegat històric, però que posseeixen estat propi, són capaços de grans realitzacions, fins i tot pel que fa als temes televisius. Això ens demostra el que en una Catalunya independent amb recursos i uns mitjans àgils, que en alguns aspecte ja ho són, es podria arribar a aconseguir.\nNo tindríem perdó\nCansats, desil·lusionats, deprimits, desinflats... Així és com, els qui volen aturar el procés com sigui, qualifiquen aquells que lluitem per aconseguir poder viure en una república catalana independent. Van errats. Estem preparats per fer l'últim esforç, el definitiu. I aquells que ho volen impedir lluiten, des de dintre de Catalunya i des de fora perquè no ens en sortim.\nAquest diumenge es va fer una reconeixement a les persones que van viure al barri de barraques del Camp de la Bota. En aquest sentit, l’Ajuntament de Barcelona ha instal·lat una placa i uns panells explicatius al peu de l’edifici del Fòrum de les Cultures, a iniciativa de la Comissió ciutadana per a la recuperació de la memòria dels barris de barraques de Barcelona\n« Anterior Següent » 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 ...80


Càmping per a autocaravanes a la Costa Brava - Camping PalamósCàmping per a autocaravanes a la Costa Brava - Camping Palamós\nCàmping per a autocaravanes a la Costa Brava\nEl càmping t’ofereix totes les comoditats i serveis per a tu i els teus sense haver de renunciar a estar enmig de la natura. Per exemple, podràs gaudir de la tranquil·litat mentre a escassos metres trobes una de les platges més boniques i icòniques de la Costa Brava, Cala Margarida. Formada per grava i còdols, compta amb tot just 100 metres de longitud per 7 metres d’ample. No és una cala de gran afluència i la seva bellesa es deu al l’entorn que l’envolta i també a les casetes blanques de pescadors i barques que descansen sobre la sorra.\nSi viatges en caravana, al càmping et sentiràs com a casa. Són moltes les famílies que cada any repeteixen. És per això que al lloc s’ha creat una gran comunitat on compartir dies de descans, activitats en família i unes vacances a la Costa Brava.\nPalamós, l’entorn perfecte d’un càmping per a autocaravanes\nSituat a Palamós, poble de llarga tradició pesquera i amb un preciós entorn natural, el càmping s’ha convertit en un dels llocs d’allotjament de referència per campers, caravanes i autocaravanes. La Costa Brava és un lloc abrupte, amb cales de difícil accés per a la majoria de les caravanes, per aquesta raó si estàs de ruta per la zona i necessites parar a descansar, és aconsellable fer-ho en un càmping per autocaravanes vigilat i que disposi de tots els serveis.\nSi en canvi, el que vols és passar uns dies a la Costa Brava, la situació de Palamós és ideal per a poder practicar diferents activitats aquàtiques, visitar els propers pobles medievals (com Peratallada, Monells o Madremanya) o gaudir de la gastronomia, popular per la gamba i altres productes de la mar.\nSi el que vols és descobrir tots els racons, fins i tot els més amagats, et recomanem que facis el camí de ronda que recorre tota la costa de Palamós fins arribar a Calella de Palafrugell. Al llarg del sender trobaràs cales amagades, l’única platja verge de la Costa Brava (Platja d’es Castell), penya-segats de vertigen i aigües cristal·lines. Un passeig de 11km amb cert desnivell en el que de camí et trobes llocs tan màgics com les ruïnes del Castell de Sant Esteve o els Jardins de Cap Roig, que barregen botànica i art.\nTant si estàs de pas com si vols passar uns agradables dies a la Costa Brava i necessites un càmping per autocaravanes i campers, la localització i els serveis que ofereix el Càmping Palamós et proporcionaran el confort que necessites per desconnectar de tot i només pensar en gaudir de la mar, la natura, la cultura i la gastronomia de l’indret. Reserva ara la teva estada, planifica la teva escapada i comença a somiar amb les teves desitjades vacances.


Premi Sikarra 2019 – Etnologia.cat\n14 març 2019 Museu Comarcal de CerveraDeixa un comentari\nLa vuitena edició del Premi Sikarra guardona l’Agrupació Seny Major per la seva exemplar trajectòria en la recuperació, renovació i difusió del folklore i la cultura d’arrel tradicional i popular\nEl Premi Sikarra es dedica cada any a una persona o entitat per la seva contribució a la divulgació, l’estudi, la projecció, la justícia i la cohesió social de la Segarra.\nEl Premi es lliurarà a Sant Guim de Freixenet, el dissabte dia 16 de març a les 7 de la tarda al Centre Cívic Mestre Viaña.\nEl Jurat del Premi Sikarra, format pels membres del Fòrum l’Espitllera i de la Fundació Jordi Cases i Llebot, les dues entitats organitzadores, va escollir, el passat 23 de febrer a Sant Guim de Freixenet, l’Agrupació Seny Major com a guanyadora de l’edició d’enguany, per la seva exemplar acció i trajectòria en la recuperació, renovació, potenciació i difusió del folklore i la cultura d’arrel tradicional i popular, en tots els seus àmbits, a la ciutat de Cervera, amb atenció especial al manteniment i foment dels balls populars i les activitats festives i de carrer.\nL’Agrupació, creada l’any 2009, està formada pel conjunt de grups folklòrics tradicionals i de carrer de la ciutat: Associació Amics de Sant Magí, Band Tokades, Bombollers de Cervera, Campaners de Cervera, Colla sardanista Jovencells, Confraria de l’Àliga de Cervera, Diables de Cervera-Carranquers, Geganters de Cervera, Ball d’Espases de Cervera, Ball de Gitanes i Trabucaires de Cervera. Alhora, l’Agrupació també vol mantenir lligams i punts de col·laboració amb altres entitats de la ciutat que, malgrat no ser estrictament de carrer, també treballen a l’entorn de la cultura popular, com l’Agrupació Coral, l’Associació de Les Completes, l’Associació de Pessebristes, l’Associació de Puntaires, la Secció de Cultura Popular del Centre Municipal de Cultura o el Patronat de la Passió.\nCal subratllar també la tasca de l’Agrupació Seny Major quant a la promoció i difusió del patrimoni festiu, tradicional i popular a les escoles. Alhora, el seu blog, “Lo Carranquer”, ha esdevingut un mitjà de referència en el seu àmbit.\nL’Agrupació Seny Major ha activat persones, sinèrgies, complicitats, aliances, xarxes, recursos, entitats i institucions al voltant de la cultura tradicional, en particular, i de la cultura en general, a Cervera i la Segarra.\nEl lliurament del Premi es durà a terme al Centre Cívic Mestre Viaña de Sant Guim de Freixenet el dissabte dia 16 de març, a les 7 de la tarda. L’acte serà presidit per Francesc Xavier Rivera i Maria Garganté, presidents respectivament de la Fundació Jordi Cases i Llebot i del Fòrum l’Espitllera, i per l’alcalde de Sant Guim de Freixenet, Francesc Lluch, i comptarà amb l’acompanyament musical de Lana Kovacevic (violí) i Enric Ribalta (flauta).\ncultura popular, dansa, folklore, identitat, patrimoni festiu, patrimoni immaterial


Paterna celebra la cultura en els LVII Jocs Florals i reconeix a l'empresa municipal Gespa amb el Coet d’Or | Valencia Extra\nEl Gran Teatre de Paterna va acollir dissabte passat la gala de lliurament de premis de la LVII edició dels Jocs Florals, un certamen cultural amb més d’un segle d’història que busca contribuir a l’enriquiment del panorama literari i poètic local i enfortir les tradicions paterneres.\nDurant la seua intervenció, Sagredo va agrair als paterners i paterneres el seu compromís amb la protecció i la defensa de les tradicions” al mateix temps que va destacar que “Paterna som un poble de gent treballadora que batega fort per a mantenir vives tots els seus senyals d’identitat”.\nEn aquest sentit, el primer edil va recordar que enguany s’han complit cent anys de l’elecció de la primera Reina de les Festes i de l’Himne de Paterna i referent a això va animar a tots els assistents a “continuar preservant, respectant i gaudint de les nostres tradicions i de la nostra gent, amb tots els protocols de seguretat i sanitaris que siguen necessaris”.\nQuant als guanyadors del certamen literari, en la categoria de Poesia, José Luis García Herrera, amb el seu poema “Sota l’ull del ciclop”, es va alçar amb el premi “Flor Natural”, valorat en 1.000 euros, mentre que el premi “Torre d’Argent” valorat en 400 euros va recaure en l’escriptora Marisa Tarazona Díez pel seu poema “L’aliment de la paraula”.\nPer part seua, en la categoria de Prosa, l’autor José Manuel Garrido Sancho va rebre la major distinció, dotat amb 700 euros, pel seu estudi monogràfic “Evolució de la població de Paterna: estudi de demografia històrica (1399-1857)”.\nAixí mateix, Paco Estellés Castelló es va alçar amb el premi de Relat Curt per “Revenja a Fernando Poo” i Isabel Tadeo Pláfue reconeguda en la categoria de Contes infantils per “Regal”.\nFinalment, durant la gala també es va reconéixer a l’empresa municipal Gespa amb el Coet d’Or 2021 per la seua implicació en l’organització i desenvolupament de les Festes Majors de Paterna.


Pantalla gegant a l’Aplec per seguir el play off d’ascens del Lleida Esportiu | Lleida.com\nPantalla gegant a l’Aplec per seguir el play off d’ascens del Lleida Esportiu\nImatge d'arxiu del Miquel de Santiago\nEl Lleida Esportiu ha trobat en les colles de l'Aplec una pedrera 'tossuda' d'aficionats que, amb el dorsal número 12, somien a veure l'equip a la Primera RFEF i superar la mala ratxa, social i esportiva, que ha acompanyat el club en els últims temps. Així doncs, la Federació de Colles de l'Aplec del Caragol de Lleida (Fecoll), l'Ajuntament de Lleida i el mateix Lleida Esportiu han acordat instal·lar una pantalla gegant en el recinte dels Camps Elisis per seguir el partit de play-off contra el Sestao River Club que es disputa aquest dissabte 21 de maig a l'estadi NuevoPepico Amat d'Elda, coincidint celebració de l'Aplec del Caragol, i en el qual els 'blaus' s'hi juguen l'ascens. La pantalla s'ubica a l'altura de la Glorieta dels Camps Elisis (davant del pavelló Antorxa) i la cita és a les 19.30 hores. La retransmissió està oberta a collistes, lleidatans i lleidatanes i visitants de l'Aplec.\nD'altra banda, l'Hoquei Lleida Llista Blava, que continua lluitant a l'OK Lliga, juga també aquest mateix dissabte el segon dels partits de play-off. En aquesta ocasió, a les 18 hores, el Finques Prats rep a casa el Reus Deportiu i ofereix entrada gratuïta a tots els penyistes uniformats que vulguin anar a animar l'equip al Pavelló Onze de Setembre.\nPer últim, l'Atlètic Lleida se suma també al dissabte d'Aplec Esportiu i jugarà l'últim partit de la temporada contra la Unión Deportiva Viladecans, a les 18.30 hores. Penyistes uniformats i públic vestit amb temàtica al·lusiva a la festa, hi tenen l'entrada gratuïta assegurada a l'Estadi RamonFarrús, al barri de Cappont.\nLa Fecoll manté acords de col·laboració amb els tres clubs, així com amb el Força Lleida de Bàsquet, i promou la participació de les colles en l'activitat esportiva de la ciutat.\nRemodelació del programa de la tarda del dissabte d'Aplec\nLa coincidència de l'Aplec amb els play-offs, "ens ha fet reorganitzar algunes de les activitats programades per dissabte a la tarda", ha explicatFerran Perdrix, president de la Federació.\nAixí doncs, la Fecoll trasllada l'Audició de Sardanes de les 19 hores al Pavelló 3, on habilitarà el servei d'aire condicionat per combatre les altes temperatures previstes per a la tarda dissabte.\nTambé es produeixen canvis en la programació de l'Espai Talent Lleidatà –dedicat a grups emergents de música locals– i s'ajorna el concert deValdívia&The Boo, inicialment previst a la mateixa Glorieta on s'instal·larà la pantalla i coincidint amb el partit, amb el compromís de la Fecoll queel grup lleidatà actuarà més endavant en una altra de les múltiples activitats que organitza la Federació.\n"No ha estat fàcil perquè enguany sumem més d'un centenar d'activitats programades, concentrades en dos dies i poc... i totes són igual d'importants. Tot i això, amb bona voluntat i la col·laboració de tothom, hem pogut reprogramar la tarda del dissabte i fer-hi lloc per quelcom tambéimportant, com és el fet de fer costat als nostres equips", ha dit Ferran Perdrix.\nL'Aplec s'inaugura aquesta tarda, a les 19.30h amb el "IV Lo Caragolasso", espectacle músicoteatral que tindrà la Resbalon com a Colla d’Honor 2022, i a Mari Pau Huguet com a convidada. A més la Moniatos Band interpretarà l'himne de l'Aplec per primera vegada i els Bombollers de Cervera amenitzaran l'acte conduït pel Sr. Postu.\nLleida es prepara per tornar a celebrar l'Aplec als Camps Elisis aquest cap de setmana\nDesestimen les denúncies contra el Lleida Esportiu per "alineació indeguda"\nEl Lleida Esportiu s'enfrontarà al Sestao River al play-off d'ascens a Primera RFEF\nEl Francisco Gallardo del CF Pardinyes es queda a casa\nNova edició del Torneig Aleví Orvepard 2022 al CF Pardinyes\nSTOP JJOO denuncia l’anunci publicitari de Govern de la candidatura olímpica Pirineu 2030


Dret de desistiment - Naikare. L'art del llibre.\nPer exercir el dret de desistiment, haurà vostè notificar la seva decisió de desistir del contracte a través d’una declaració inequívoca. Per això, li oferim dues opcions:\nUtilitzi el nostre formulari en línia per a devolucions: https://www.naikare.es/devolucions/. És l’opció més còmoda i eficaç i li comunicarem sense demora per correu electrònic la recepció del seu desistiment.\nAlternativament, pot exercir el seu dret de desistiment mitjançant una carta enviada per correu postal o correu electrònic. Les nostres dades de contacte són les següents:\nPodrà utilitzar el model de formulari de desistiment que figura com a annex més avall, encara que el seu ús no és obligatori.\nDesprés de verificar que l’exercici del seu dret de desistiment no està limitat per cap de les excepcions legalment previstes, procedirem al reemborsament de les quantitats abonades pels articles retornats. El reemborsament inclourà les despeses d’enviament estàndard abonats al realitzar la compra dels articles retornats, o la part proporcional corresponent si la compra s’hagués inclòs altres articles que no hagin de ser retornats.\nFarem el reemborsament sense cap demora indeguda. Procedirem a efectuar el reemborsament utilitzant el mateix mitjà de pagament emprat per vostè per a la transacció inicial, llevat que hagi disposat expressament el contrari; en tot cas, no incorrerà en cap despesa com a conseqüència del reemborsament. Podrem retenir el reemborsament fins haver rebut els béns, o fins que vostè hagi presentat una prova de la devolució dels mateixos, segons quina condició es compleixi primer.\nHaurà vostè de tornar-nos o lliurar directament els béns a l’adreça anteriorment indicada, sense cap demora indeguda i, en qualsevol cas, com a molt tard en el termini de 14 dies naturals a partir de la data en què ens comuniqui la seva decisió de desistiment del contracte. Es considera complert el termini si efectua la devolució dels béns abans que hagi conclòs el termini.\nHaurà vostè d’assumir el cost directe i el risc de devolució dels béns.\nNomés serà vostè responsable de la disminució de valor dels béns resultant d’una manipulació diferent de la necessària per a establir la naturalesa, les característiques i el funcionament dels béns.


Milà demana a Narbona que aturi el projecte de la línia - sentmenat.com\nInici Societat Civil Milà demana a Narbona que aturi el projecte de la línia\nMilà demana a Narbona que aturi el projecte de la línia\nEl conseller de Medi Ambient, Salvador Milà, va demanar ahir a la ministra de Medio Ambiente, Cristina Narbona, la retirada de la tramitació ambiental del projecte de la nova línia d’alta tensió Sentmenat-Bescanó-Baixàs (Francia). Milà es posiciona d’aquesta manera contra el Govern central i els consellers socialistes del Govern de la Generalitat, partidaris d’aquest traçat.\nTot i que el projecte de la línia depèn del Ministerio de Indústria, Milà s’ha adreçat al Ministerio de Medio Ambiente ja que ha estat aquesta institució la que ha enviat als municipis afectats la proposta de traçat de la línia perquè presentin alegacions dins del període d’informació pública previ a la declaració d’impacte ambiental del projecte.\nDesacord al Govern\nLa demanda de Milà suposa la confirmació total del desacord que en aquest tema tenen els tres socis del Govern de la Generalitat, ja que PSC és partidari d’aquesta línia i tant ICV com ERC s’hi han manifestat en contra de forma explícita.\nAbr 21, 2005 Redacció\nGreenpeace diu 'no' a la línia Sentmenat – Bescanó – BaixàsUna quarantena de municipis gironins contra la línia elèctrica\n21/04/2005\tSocietat Civil1


Cuina de Sils a Madrid | Sils, com més serem més riurem\nL’entitat La Cuina a Sils organitza per sisè any consecutiu una jornada de gastronomia tradicional catalana a Madrid. Seran uns sopars que se celebraran del 12 al 15 de desembre a l’hotel H10 Villa de la Reina. Les populars cuineres de Sils oferiran plats com pernil d’ànec, amanida trasto, escudella i carn d’olla, peus de porc amb bolets, vedella amb salsafins, rostit de pagès, bunyols i cremes. Tot plegat anirà acompanyat amb vins de l’Empordà de Peralada, cava de la Selva de Mont Ferran i aigües Vichy Catalán i Font d’Or.\nLes jornades es presentaran conjuntament amb l’últim llibre del periodista i expert musical Jordi Tardà, La porta de l’infern, el dia 11, a les nou del vespre. Les jornades de cuina les presentarà el mateix Tardà i en la presentació del llibre hi participaran el cantant Ramoncín i d’altres personatges destacats del sector musical.\nAquest any, La Cuina a Sils ja ha participat en les tradicionals jornades de gastronomia de l’hotel Palace de Barcelona, va ser convidada per oferir un sopar a Bolonya, a Itàlia, i també va ser present, un any, més a la Fira Tast de Girona, entre altres.\nFont: Diari de Girona, 4-12-2007\n« Primers plens del nou Ajuntament (estiu’07) Obres carretera Girona Sta Coloma »\nData : 11 Desembre 2007


Mongetes tendres amb tomàquets (V) - Recepta de myTaste\nHem estat indagant per internet i a la web de directo al paladar hem trobat una recepta de pastís de formatge amb molt bona pinta i molt senzillet així que ens hem posat "manos a la obra"\nAmb aquesta recepta us mostro com podem fer uns aperitius de pasta de full amb una mica de salsa bolognesa casolana (us recomano veure la recepta prèviament)\nGambes salades. Barregem la tonyina sense l’oli, els palets de surimi tallats a trossets molt petits i la pinya en trossets molt petits també, amb la maionesa\nLa crema de marisc, és un plat molt gustós, amb intens sabor a peix. Peleu les gambes. En una olla amb un raig d'oli, fregiu els caps i\nAvui ens estalviem feina, plat únic, el peix i les patates, que combinen amb tot, junts. Avui la comparteixo amb vosaltres, estic segura de que us agradarà\nLa pasta, per comoditat, millor fer-la amb amassadora o panificadora, però, si no en teniu, podeu fer-la a mà\nM'ha vingut de gust fer-la avui, encara que sé que, quan més bona queda, és amb les pomes acabades de collir, ja que porten més pectina\nNo havia menjat mai la pasta amb salsa de iogurt, i menys encara calenta (potser si en amanida), i mira que la pasta és el meu plat preferit\nPasseu-la a la safata del forn folrada amb paper sulfurat, i perquè al traslladar-la no es. Feu ratlles damunt de la pasta amb un ganivet, si es talla la pasta, és igual, al tornar a llevar, s'ajuntarà de nou\nde mantega sense sal a temperatura ambient. Tapar el bol amb un paper film i guardar-lo en un lloc temperat una hora\nAixí que avui comparteixo amb tots vosaltres un pastís que té èxit absolut. Us agrada amb base de galeta\nAquesta coca, l'he fet amb la mateixa pasta que faig la pizza de verdures. Es pot amassar amb panificadora o bé amb amassadora i també a mà\nLa mateixa coca de fa uns dies, ara elaborada amb farina sense gluten. Amb el batedor elèctric, bateu els ous, el sucre i la pell de llimona rallada, bateu fins que la pasta dobli el seu volum\nEstà feta amb pasta filo i queda molt cruixent. En una paella fonda i amb un raig d'oli, fregiu les escalunyes a talls petits, afegiu els espinacs, fregiu uns minuts més\nEn un bol, barregeu les llenties amb la tonyina esmicolada, els palets a talls i assaoneu amb sal i oli\nAvui aquest amb gust de coco. Feu el caramel amb el sucre i l'aigua. Bateu amb la batedora elèctrica, afegiu el coco tot remenant, i aboqueu al motlle damunt del sucre caramel\nPassat el temps feu les barretes, aplaneu la massa amb el corró, deixeu-la com un rectangle. Doblegueu la part superior del rectangle cap al centre i pressioneu per segellar, desprès feu el mateix amb la part inferior\nDestrieu-la amb les mans, poseu-la en una cassola fonda. Renteu i eixugueu la carabassa, com te la pell molt dura, per trencar-la feu com jo, l'emboliqueu amb un drap i la deixeu caure al terra i s'esberlarà, feu-la a trossos i poseu-la en una olla coberta d'aigua, deixeu que bulli a foc viu, uns 30 minuts. Poseu a mig foc i remeneu amb una cullera de fusta, feu-ho sovint perquè no s'enganxi, ho coeu uns 30 minuts a contar de quan comença a bullir\nPer fer-lo s'utilitza principalment, peix de roca i cap de rap, però també hi podem posar totes les espines i caps de peix que anem guardant al congelador\ni les poseu en una safata amb un raig d'oli. Aquí teniu un acompanyament per carn o peix, o si voleu un entrant\nSempre és agradable sorprendre a casa amb una coseta dolça. Batre els ous amb el sucre, el sucre vainillat, la llet i l'oli d'oliva, afegir la farina tamisada


Vocabulari per al nou món | Dos de juny\nVocabulari per al nou món\nMalgrat els costos de l’austeritat, Alemanya conserva l’hegemonia en el discurs sobre els mals d’Europa\nLa convocatòria d’eleccions generals a Grècia el proper 25 de gener, amb la probable victòria de la coalició esquerrana Syriza, partidària de l’impagament de gran part del deute contret, serà una dura prova per a l’economia europea. La cita arriba després de cinc anys de polítiques d’austeritat que han estabilitzat la situació però que han tingut un alt cost social, no han reduït l’elevat atur i tenen problemes per aconseguir un creixement sostingut. Aquestes són les claus del nou escenari, europeu i global, molt més convuls del que podria semblar a primera vista:\nAUSTERITAT, LA LENTA AGONIA\nAlemanya no ha canviat el diagnòstic sobre quins són els problemes de l’economia europea. D’\nOtmar Issing a Hans Werner Sinn (Ifo) o Jens Weidmann (Bundesbank), tots coincideixen que el problema de l’economia és d’oferta. Sense reformes estructurals, menys regulació laboral i menys impostos, l’economia no s’enlairarà. Tampoc no ho farà si es manté la despesa social i les polítiques de dèficits pressupostaris. Però l’hegemonia en el diagnòstic no ha vingut acompanyada de l’encert en la solució. Europa té 25 milions d’aturats (per sobre del 20% a Grècia i Espanya) i els efectes sobre el teixit social han estat en alguns casos devastadors. A més de provocar l’aparició de partits extremistes a gairebé tot Europa.\nATUR, ENCARA MASSIU\nLes altes taxes d’atur no són exclusives d’Europa. Els economistes estan d’acord que les economies sorgides de la Gran Recessió tenen dificultats per crear ocupación al ritme que ho feien en dècades anteriors. Un dels factors que hi ha contribuït han estat dues dècades de globalització que han desplaçat la manufactura a Àsia. Però un altre factor amb un pes creixent és l’avenç de les noves tecnologies. L’economista Nouriel Roubini adverteix contra l’optimisme que emana de Silicon Valley. Les noves tecnologies portaran més productivitat, però no més ocupació.\nLarry Summers, professor a Harvard i exsecretari del Tresor als EUA, proposa de sortir de l’actual impasse: aprofitar els baixos tipus d’interès existents al mercat i una mà d’obra tan abundant per establir grans programes d’infraestructures.\nDESIGUALTAT, A L’AGENDA\nEl problema s’ha guanyat un espai a l’agenda de les institucions el 2014. Part de la responsabilitat cap atribuir-la a un economista francès de 43 anys, Thomas Piketty, autor de El capital al segle XXI. Malgrat el rebuig inicial dels mitjans de referència, la seva tesi argumental (la riquesa evoluciona a més velocitat que el creixement i això porta a una concentració de riquesa més\ngran) té avui una relativa acceptació. Però no tot s’esgota en el mediàtic Picketty. La globalització ha estat un gran negoci per als treballadors qualificats dels països emergents. Però dolent per als treballadors menys qualificats i amb qualificació mitjana als països més avançats. És el que ha provat Branko Milanovic, execonomista del Banc Mundial en estudiar el període 1998- 2008 al seu assaig (The haves and the have nots). Les alertes sobre la desigualtat han abundat els últims mesos. De la Reserva Federal a l’FMI o al Banc Mundial, tots adverteixen que la gran fossa pot ser aviat una amenaça social. L’última a sumar-se al cor ha estat l’OCDE, en un estudi que revela que\nEspanya és un dels països en els quals ha augmentat més ràpidament aquesta desigualtat.\nEMERGENTS, L’ENIGMA XINÈS\nLes artèries comercials de les capitals europees han estat testimoni aquest Nadal de la caiguda del turisme rus. La causa? La brutal depreciació de la seva divisa, en bona part resultat del descens dels preus del petroli. Amb Rússia a la UCI i el Brasil embrancat en un complex programa de quasi-austeritat, les esperances continuen dipositades en la Xina. El gegant asiàtic ha estat el gran responsable de la demanda als mercats internacionals de matèries primeres el 2014. Però un alt endeutament i els intents de canvi en el model de creixement (no està clar que arribin aquest any al 7% de PIB) fan dubtar de la seva capacitat per mantenir aquesta funció.\nEUROPA, UNA IDEA EN CRISI?\nSi el Japó lluita per sortir de l’estancament amb polítiques monetàries expansives, Europa confia de moment en la depreciació de l’euro i el descens dels preus del cru als mercats internacionals per accelerar l’escanyolit creixement. I en Mario Draghi, és clar. Però l’últim escàndol sobre el tracte de favor fiscal de Luxemburg a les multinacionals no ha fet més que incrementar l’escepticisme sobre el lideratge de les seves institucions (Jean- Claude Juncker, president de la\nComissió era aleshores el president del país). Alemanya, que ha sabut integrar al seu voltant les economies centreeuropees en una nova Mitteleuropa, domina l’escenari. Però l’única política per al continent és “germanitzar” la resta de països. Itàlia i França vacil.len a crear un eix que actuï de contrapès. I Espanya no juga a cap dels bàndols.\nGRÈCIA, LA PROVA\nAquest escenari tan fragmentat es posarà a prova en les pròximes eleccions gregues. Primer país europeu a ser rescatat financerament, ha estat sotmès a les polítiques de la troica (privatitzacions, desregulació laboral, retallada en els serveis socials). Però l’atur continua altíssim i l’Estat grec està per modernitzar. L’escenari perfecte perquè Syriza, la coalició d’esquerres partidària de l’impagament de la major part del deute assumit, guanyi les pròximes eleccions.\nKEYNESIANS, A LA BANQUETA\nApartats de l’esfera pública durant dues dècades, confien a tornar als Trenta Gloriosos, als anys en què regien les polítiques fiscals redistributives, el control de la divisa i la demanda pública. Com defensa el seu valedor més important, el Nobel d’Economia Joseph Stiglitz, cal obsessionar-se menys amb els mercats i amb el dèficit. Però admeten, això sí, que en el nou escenari global, les seves polítiques són difícils d’implementar.\nPETROLI, A 50 DÒLARS\nEntre els mesos de juny i desembre del 2014, el preu del cru tipus Brent (referència per a Europa) ha caigut un 50% i va camí de situar-se en els 50 dòlars per barril. Hi contribueix l’excés d’oferta que provoca la indústria del shale oil als Estats Units i la voluntat del primer productor de l’OPEP,\nAràbia Saudita (però també de Rússia i l’Iraq), de mantenir la producció elevada. I, com no, la menor demanda procedent de la Xina. Per a alguns, els baixos preus del petroli són una oportunitat per a l’anèmica economia europea. Com a contrapartida, poden reforçar les tensions deflacionàries a Europa. Les víctimes més importants de la situació, els estats petroliers, de\nRússia a l’Iraq o Veneçuela.\nPODEM: QUEDEN AVISATS\nEn els últims dies ha cobrat força la hipòtesi que Alemanya prefereix no negociar amb Grécia i forçar-la a abandonar l’euro. Ho explicava en un últim post l’economista Tyler Cowen i el setmanari Der Spiegel llança avui el primer globus sonda. Millor fora que dins. Els qui pensen així raonen que a qui tem Alemanya és a Podem, la coalició d’esquerres que dirigeix Pablo Iglesias, amb un programa similar (però menys radical) que el de Syriza. Espanya és un risc sistèmic per a Europa. Donar el cop de porta a Alexis Tsipras i els seus seria un avís per als esquerrans espanyols.\nBany de liquiditat monetari que consisteix en la compra massiva de deute públic per reactivar l’economia. La va posar en pràctica la Reserva Federal als Estats Units, que va sortir abans i amb més força de la recessió que Europa. En això sembla que treballa Mario Draghi, president del\nBanc Central Europeu (BCE). Amb la inflació europea pròxima al 0,3%, tot sembla a punt per a la seva aplicació. Però la política monetària no ho pot tot. Els baixos tipus dels últims anys no han fet més que alimentar bombolles d’actius (l’última d’elles, el sector immobiliari a Londres) que obliguen a posteriors i costoses reparacions.\nRÚSSIA, UN ALTRE INTERROGANT\nPer als uns, un error de Vladímir Putin en envair l’est d’Ucraïna. Per als altres, un error de la diplomàcia europea en la gestió de la crisi. En suma, el deteriorament del dividend de la pau i l’espectre del retorn de la guerra freda. Rússia ja va suspendre pagaments una vegada. Pot tornar a fer-ho i complicar la recuperació a la veïna Europa. De fet, ja ho està fent.\nFoxconn, que ocupa a les seves factories xineses 1,2 milions de treballadors que fabriquen\niPhones, planeja substituir-los per robots en la pròxima dècada. El 2013 es va acomiadar amb el temor d’un estancament del creixement. Segons Robert Gordon, el món s’estancaria després de 250 anys de creixement sostingut. El 2014 es va iniciar amb un llibre d’Erik Brynjolfsson i Andrew McAfee, The second machine age, que situaven l’economia global a punt d’una nova revolució: un creixement exponencial gràcies a la proliferació de dades i la velocitat amb què són transferides. Però advertien d’una cosa: la tecnologia portarà més atur i més desigualtat.\nTPPI, UN ESPECTRE\nEl TPPI (trade and investment partnership) projecta un gran mercat de 800 milions de consumidors entre la UE i els EUA Però Brussel.les , que negocia a porta tancada, és cada dia més escèptica pel temor que desperta en el lobby agrícola i en els sindicats. Els seus opo sitors diuen que el TPPI obriria la porta al fracking, més transgènics i els anomenats frankenfoods\n(carn hormonada, pollastres tractats amb clorina…). Per no dormir.\n(Publicat a La Vanguardia el 4 de gener de 2015)\n← Vocabulario para un nuevo mundo\nEl miedo en París →


Les eleccions de febrer de 1936: una campanya amb presos polítics i autonomia suspesa | NacióDigital\nFa vuitanta-un anys es van celebrar uns comicis a Espanya en un context similar a l'actual: intervenció de la Generalitat per un govern de dretes a Madrid i els consellers empresonats i condemnats per rebel·lió\nper Pep Martí, 4 de desembre de 2017 a les 19:20 |\nLluís Companys i el seu govern, empresonats després del Sis d'Octubre de 1934\nUnes eleccions amb l'autonomia catalana suspesa són un fet excepcional. Però no és el primer cop que succeeix. Les darreres eleccions a Espanya abans de la Guerra Civil, celebrades el 16 de febrer de 1936, van presentar uns trets que, per força, recorden l'actualitat. Un govern de dretes governava l'Estat, mentre a Catalunya la Generalitat i l'autonomia guanyades el 14 d'abril de 1931, amb la proclamació de la República, havien estat suspeses després dels fets del Sis d'Octubre de 1934. El Govern català, presidit per Lluís Companys, estava empresonat i havia estat jutjat per rebel·lió i condemnat a 30 anys de presó.\nEntre abril de 1931 i novembre de 1933, la República havia estat governada per executius de centre esquerra, amb predomini de republicans i PSOE. La figura de Manuel Azaña, líder republicà, dominava l'escena política. En la presidència de la República hi havia Niceto Alcalá Zamora, un home d'idees moderades i centristes, catòlic practicant, lleial a la República i al marge dels blocs dominants. El novembre de 1933, unes eleccions anticipades van donar, per sorpresa, unes Corts de majoria conservadora.\nLes darreres eleccions a Espanya abans de la Guerra Civil, celebrades el 16 de febrer de 1936, van presentar uns trets que, per força, recorden l'actualitat.\nVa ser l'inici de l'anomenat Bienni Negre. Però des de l'inici va haver-hi problemes de governabilitat. La primera força parlamentària va ser la CEDA (Confederació Espanyola de Dretes Autònomes), una coalició liderada per José María Gil Robles, molt conservadora i que no es definia com a republicana, tot i que assegurava estar disposada a governar dins de la República. La CEDA no tenia majoria absoluta i Alcalá Zamora es va resistir a la seva entrada al govern. Va ser Alejandro Lerroux, republicà conservador, qui va formar diversos governs amb suport extern de la CEDA.\nDel Sis d'Octubre al 1936\nLa Generalitat, amb majoria d'ERC i presidida per Lluís Companys, aviat va xocar amb l'executiu de dretes de Madrid. La Llei de Contractes de Conreu elaborada pel Govern català, una reforma agrària moderada que beneficiava els rabassaires, va excitar els grans propietaris rurals. El govern espanyol s'hi va oposar, com també la Lliga Catalana, el partit del catalanisme conservador que liderava Francesc Cambó.\nEl Tribunal de Garanties Constitucionals va rebutjar la llei i la tensió entre Catalunya i l'Estat va arribar al màxim. Finalment, la CEDA va entrar al govern espanyol i a Barcelona van considerar que la República estava en perill. El Sis d'Octubre de 1934, Companys va proclamar l'Estat Català dins de la República Federal espanyol. Era un intent de fer caure el govern de dretes, mentre una revolta obrera esclatava a Astúries.\nEl resultat és conegut: repressió a Catalunya, detenció i empresonament del Govern, i suspensió de l'autonomia. L'Estatut no va ser derogat formalment, però la Generalitat va ser intervinguda. Madrid va designar diversos governadors generals i es van formar consells amb membres de la Lliga, els lerrouxistes -de tradició anticatalanista- i la CEDA.\nLa Generalitat, amb majoria d'ERC i presidida per Lluís Companys, aviat va xocar amb l'executiu de dretes de Madrid\nPerò la dreta no es va consolidar a Madrid. Els xocs entre una CEDA molt reaccionària i Alcalá Zamora van ser constants i finalment el president de la República va decidir el 7 de gener dissoldre les Corts i convocar eleccions per al 16 de febrer. Les forces d'esquerra van constituir el Front Popular, que a Catalunya va prendre el nom de Front d'Esquerres amb l'objectiu prioritari de decretar una amnistia per als presos, el retorn dels consellers empresonats i la recuperació de la Generalitat.\nA partir de demà, us oferirem una crònica diària de com va ser aquella campanya electoral en què estaven en joc la sort de la República i el futur de la Catalunya autònoma. Ho farem de la mà del fons de la Biblioteca del Pavelló de la República de la Universitat de Barcelona, que posseeix una magnífica col·lecció de cartells i material electoral. Vuitanta-un anys després, l'escenari polític presenta diferències substancials respecte a aquell febrer del 36, però també similituds inquietants.\nEls imperdibles, 21 de desembre: eleccions Parlament 2017, Especial anàlisi 21-D, Política, eleccions de febrer de 1936, procés català, història, eleccions Parlament 2017, memòria històrica\nPer Força Catalunya el 6 de desembre de 2017 a les 21:01\nHi ha un comentari en el qual s'afirma que en l'any 1936 Catalunya no estava colonitzada. Catalunya porta colonitzada des de 1714 (i des d'abans, depenent de les zones)\nPer Força Catalunya el 6 de desembre de 2017 a les 18:02\nPer Anònim el 5 de desembre de 2017 a les 17:06\nL'any 1936 Catalunya no estava colonitzada i els catalans reaccionaren com un sol home. La comparació es fa odiosa.\nPer Anònim el 4 de desembre de 2017 a les 22:34\nTragèdia i farsa?\nPer Carlos Henrique el 4 de desembre de 2017 a les 22:26\nDerrotar os fascistas do 155 e construir a República. Fora monarquistas! Viva Catalunha! Teresina (Brasil)\nPer Anònim el 4 de desembre de 2017 a les 21:01\nDesprés de tants anys encara estem igual,secuestrats pel franquisme i ara tambe pel borbo\nPer Anònim el 4 de desembre de 2017 a les 19:53\nUnes eleccions en les quals l'esquerra va ser partícipa de la tupinada. Esperem que en aquestes eleccions, l'Estat escanyol no hi foti cullerada. Tothom a votar el nostre President, Puigdemont!!


Blanes. Es presenta la 4a edició del Projecte Rossinyol a Blanes\nPublicat el Dissabte, 17 Novembre 2012 13:12 Escrit per Ajuntment de Blanes\nEl Centre Cultural Els Padrets va acollir divendres passat l’acte de presentació d’aquesta nova edició, en què participen deu estudiants de la UdG i deu alumnes de les escoles Napoleó Soliva i Mossèn Joan Batlle\nEl Projecte Rossinyol és un pla de mentoria per a una societat inclusiva i consisteix en que estudiants de la Universitat de Girona fan de mentors a alumnes d’origen estranger de centres escolars d’un municipi, en aquest cas de Blanes. Es constitueixen parelles, amb un mentor i un mentorat, i un cop a la setmana realitzen una trobada d’unes tres hores, durant les quals es realitzen diferents activitats de lleure.\nAquesta és el quart curs en què Blanes participa a l’experiència, organitzada conjuntament per Acció Social i Cooperació de l’Ajuntament de Blanes i la Universitat de Girona. La presentació d’aquesta nova edició va tenir lloc divendres passat, al Centre Cultural Els Padrets de Blanes.\nLa regidora de Cooperació i Acció Social, Susana Ramajo, es va encarregar de donar la benvinguda i fer l’obertura de l’acte, que van encapçalar l’alcalde de Blanes, Josep Marigó, i el coordinador del Projecte Rossinyol a la Universitat de Girona, Òscar Prieto.\nVa ser durant aquest acte quan es van conèixer els 10 mentors i mentorats que, durant sis mesos –de novembre a maig del 2013-, compartiran vivències i coneixements. Com en anteriors edicions del projecte, els mentorats són alumnes de dues escoles de Blanes: Mossèn Joan Batlle i Napoleó Soliva, dels barris de Ca la Guidó i La Plantera, respectivament. Aquests alumnes cursen tercer, quart, cinquè i sisè de primària, és a dir: tenen entre nou i dotze anys.\nA partir del model Nightingale, el Projecte Rossinyol està impulsat per la Universitat de Girona amb l’objectiu d’establir un vincle entre estudiants de diferents facultats de la UdG i alumnes d’origen estranger de les escoles i centres de secundària de les comarques gironines. La finalitat del projecte és afavorir la integració cultural, social i lingüística d’aquests alumnes.\nEl Projecte Rossinyol es va desenvolupar per primera vegada com a prova pilot a Olot el curs 2006-2007 i, a partir de llavors s’ha anat estenent a diverses localitats, entenent que el resultat que s’obté tant per part dels estudiants de la UdG com pels seus mentorats va més enllà de l’àmbit acadèmic.\nA Blanes el Projecte Rossinyol es va fer per primera vegada el curs 2009-2010 amb 6 parelles de mentors i mentorats, el curs següent es va augmentar a 9 parelles i a la darrera edició del 2011-2012, en van ser 11. Actualment es du a terme a nou altres municipis de les comarques gironines: Banyoles, Figueres, Girona, La Bisbal, Lloret de Mar, Olot, Palamós, Palafrugell i Sant Feliu de Guíxols.\nL’acte es va tancar amb una fotografia de grup i amb la presentació que van fer els mentorats de les seves famílies als respectius mentors per fer la primera presa de contacte.\nFotos: Ajuntament de Blanes. Acte presentació del divendres 16 novembre al Centre Cultural Els Padrets