Tines | Excursionisme Científic.cat\nPosted: 23 Abril 2013 in Arqueologia\nEtiquetes: Jubs, Tines\nTina de Campdesoler (Lluçà)\nJa fa temps que Thomas Khun ens va explicar com funciona la ciència: aquesta pràctica alterna moments de ciència normal amb moments de ciència extraordinària. Durant els primers, un paradigma serveix per donar sentit a tot el coneixement d’aquell camp de saber; quan apareix un moment de ciència extraordinària, és perquè el paradigma anterior ha esclatat i encara no ha estat substituït. Sembla que el cas de les tines d’aglans de Lluçà en seria un bon exemple.\nSegons el mapa de patrimoni de la Diputació, en aquest municipi hi hauria 10 tines, totes elles dedicades a la conservació d’aglans. La pregunta que cal plantejar-se és si no n’hi hauria d’alguna altra cosa, tenint en compte que a segons quins municipis del Bages no se’n coneix ni una sola, i totes són atribuïdes a la producció de vi. Què trobarem, doncs, a Lluçà?\nDeixem el cotxe a l’entrada de Camp de Soler i anem al nord de la casa, sobre un cingle (42º 02’ 593 – 002º 01’ 857). Som a uns 700 m sobre el nivell del mar, però la tina que trobem sembla que havia de ser de vinya: és de forma cilíndrica, amb 1,75 m de diàmetre i 1,60 m de profunditat (actualment). Està construïda a tocar mateix d’un cingle, gairebé a sobre d’un baumat; aquesta posició va permetre obrir una entrada d’1,10 m d’ample i més d’un metre i mig de recorregut per anar a trobar la paret de la tina. L’explicació és clara: aquí hi havia la boixa (el lloc per on es treia el líquid que hi havia al seu interior, que no dubtem que era vi). Creiem que era una tina de vi per diverses raons, la primera, la presència d’aquesta boixa (us imagineu treure el vi del seu interior a cullerades?). En segon lloc, avui dia està completament seca, fet que ens fa pensar que es va construir en aquest indret no per contenir aigua, sinó per evitar que l’aigua entrés al seu interior. Per aconseguir-ho, un canal excavat a la roca, com una mena de ribet, ressegueix la part superior de la tina a uns 70 cm del seu llavi i n’allunya qualsevol partícula líquida de l’interior.\nMotllo de roda d’esmolar de cal Bornac (Lluçà)\nUna mica més al nord, a tocar de cal Bornac (42º 02’ 769 – 002º 01’ 681), hi ha una altra suposada tina. Ens hi acostem i la mesurem: fa 1,30 m de diàmetre i té una profunditat màxima de 30 cm a la banda interior. Per la part del petit marge on es va tallar el llavi desapareix. Tot i que ha estat descrita com una tina inacabada, creiem que no es tracta d’una tina d’aglans, sinó més aviat d’un motllo d’una roda d’esmolar (està feta en pedra sorrenca).\nUns metres més amunt trobem les tines del Codinach (42º 02’ 948 – 002º 01’850), descrites també com a tines d’aglans. La que està en millors condicions fa entre 1,80 i 1,90 m de diàmetre i se’n conserva una altura de 90 cm. La petita està pràcticament tapada per sediments i fa aproximadament 1,70 m de diàmetre. Tot i que aquí l’accés a la boixa és menys evident, semblaria que també es tractés de tines de vi, tot i que en aquest cas no hi ha ribet per evitar que l’aigua entri al seu interior. Val la pena remarcar la presència de tres forats arrodonits (25x17x10 i 20x20x10) disposats al voltant de la tina gran. No sembla que la més petita fos un follador, fet que permetria acceptar que es tractés d’una tina d’aglans, però en tenim importants dubtes.\nTina del Castell (Lluçà)\nUna mica més al nord, i sota la masia del mateix nom, hi ha les anomenades tines de Vilaró (42º 03’ 400 – 002º 01’ 924). Es tracta de dues grans tines (d’uns 3 m de diàmetre) actualment cobertes de vegetació i sediments. Varen ser construïdes sobre un replà rocós, a una gran distància del cingle, de manera que no tenien cap mena de desaigüe. Aquestes sí que són d’aglans, sense dubtes.\nContinuem el camí i ens enfilem cap a la masia dita el Castell, on a la banda nord de la casa, sobre un replà de roca, hi ha una altra tina (42º 03’ 400 – 002º 02’ 242). A simple vista semblaria una bassa, però considerem que podria haver servit de tina d’aglans. Fa uns 3,5 m x 2,5 m, tot i que les cantonades són arrodonides. A la banda sud hi ha quatre graons que permeten baixar al seu interior, encara que actualment es troba plena d’aigua. No s’evidencia cap boixa i aquest fet, junt amb la presència de les escales, ens fa pensar en una tina d’aglans que s’omplia amb l’aigua que recollia la teulada de la casa.\nTina de Rocadenbosc (Lluçà)\nDos quilòmetre al nord, al nord mateix de la masia de la Roca d’en Bosc, hi ha una tina d’aglans que no presenta cap dubte. Està situada gairebé al capdamunt d’un serrat de sol pedregós que presenta dues grans canalitzacions que condueixen les aigües d’escorrentia cap a l’interior de la tina. Aquesta fa un diàmetre aproximat de 3,30 m i està rodejada per un mur de 90 cm d’altura i 50 cm de gruix, que rodeja parcialment la tina (queda destapada la part sud, on hi ha una reixa de ferro). Actualment hi ha més d’un metre d’aigua al seu interior, una aigua neta i clara. El conjunt es complementa amb dues escales excavades al marge pedregós de llevant, que permetien pujar i baixar a la zona on es troba la tina. No tenim cap dubte que és una tina d’aglans, donat que tampoc tenia boixa i les estructures per conduir l’aigua de pluja al seu interior són molt clares. Val la pena indicar que en una paret de la tina hi ha gravada la data de 1601 (no podem afirmar que no sigui posterior).\nFinalment, acabem anant a visitar la tina de Colldeplana, situada al nord-est d’aquesta masia, enmig d’unes antigues feixes de conreu (42º 03’ 239 – 002º 01’ 374). Ara som per sobre dels 800 m i aquí trobem una tina d’aglans d’uns dos metres de diàmetre (aproximadament), plena d’aigua actualment, amb unes escales a la banda oest que permeten accedir al seu interior. Aquestes escales fan 1 m d’amplada i sembla que només hi ha 3 graons que permeten accedir al poc menys d’un metre de profunditat (segurament és més profunda, però se suposa que el fons és ocupat per sediments). En aquest cas tampoc no hi ha dubtes que es tracta d’una tina d’aglans.\nSi en voleu veure algunes més, només us heu de posar les ulleres de l’òliba.


El portaveu de Podem a les Balears, Alberto Jarabo, ha indicat que el seu partit donarà el seu suport a la iniciativa de Ciudadanos que proposa limitar els càrrecs públics per als diputats si bé ha demanat que es «racionalitzi», ja que «no és el mateix» ser regidor d'un poble petit o de Palma.\nEn roda de premsa, Jarabo ha explicat aquest dilluns que els partits han de ser «prudents» a l'hora de situar a una mateixa persona diferents càrrecs i ha indicat que pot haver-hi certa «demagògia» en el discurs de Ciudadanos. D'altra banda, la portaveu adjunta de Podem, Laura Camargo, ha assegurat que el Dia de la Dona, 8 de març, es viurà una «jornada històrica» amb una «mobilització sense precedents, en una vaga de transformació».\n«Estam molt orgullosos que aquesta mobilització sense precedents sigui ja un èxit. Estam demanant aconseguir la igualtat real i que se'ns tracti com a persones», ha afegit la diputada de Podem. Així mateix, ha animat a la població masculina al fet que s'una a la manifestació per mostrar el seu suport. «Esperam que sigui un veritable èxit per a la igualtat i que a partir del 8 de març aquesta lluita es tradueixi en fets», ha dit.


COMUNICAT ALS SOCIS I SÒCIES DEL CLUB MUNTANYENC SANT CUGAT (25 DE JUNY DE 2020)\nFinalment, hem entrat a la fase de represa de la situació excepcional començada fa ja 100 dies.\nGradualment, la nostra entitat està tornant a operar amb la personalització dels carnets de socis i sòcies que podreu retirar a la nostra seu, trucant abans a la recepció del club en l'horari d'atenció al públic de 17 a 20h.\nTambé s'han obert inscripcions per moltes activitats d'estiu per a nens, nenes i joves, començades aquesta setmana i que duraran fins a finals de juliol. S'obrirà el Rocòdrom la setmana vinent i s'ha activat amb molta empenta la modalitat de Marxa Nòrdica amb cursos i sortides d'un o més dies, sempre amb totes les mesures sanitàries recomanades.\nS'han organitzat reunions de seccions pel calendari de la propera temporada i, encara que en petit format, la presentació del llibre "60 anys de Marxa Infantil", ja disponible a recepció del club i aviat a les llibreries de la ciutat en ocasió de la nova data de la Diada de Sant Jordi.\nAprofito l'avinentesa per agrair la vostra fidelitat i suport a la nostra entitat i confiem poder tornar aviat a normalitat efectiva i plena que ens mereixem tots i totes.


Israel declara «zona militar tancada» una part de Cisjordània – Comunitat Palestina de Catalunya\nIsrael declara «zona militar tancada» una part de Cisjordània\nInicio Comunitat Notícies Política Israel declara "zona militar tancada" una part de Cisjordània\nL’exèrcit israelià va declarar dilluns una part d’un desert a l’est d’Al-Quds (Jerusalem), a Cisjordània ocupada, com una «zona militar tancada», han informat funcionaris locals.\nBasam Bahr, cap del comitè per defensar les terres i resistir davant els assentaments il·legals israelians, ha precisat que les forces israelianes han prohibit als palestins entrar a la zona desèrtica.\nAquesta zona limita al sud amb Al-Jalil (Hebron), a l’est amb el mar Mort, i cobreix les terres que s’estenen des Anata a Beitolahm (Betlem), al centre de Cisjordània.\nEl funcionari va assenyalar també que les autoritats palestines havien anunciat anteriorment els seus plans per a construir un aeroport i establir una reserva natural en aquest lloc.\nBahr va subratllar que la mesura forma part de les polítiques expansionistes del règim de Tel Aviv en els territoris palestins i va denunciar que les autoritats israelianes insisteixen en la seva recerca de «judaïtzar» l’ocupada Cisjordània.\nEn línia amb les seves polítiques expansionistes, el règim d’Israel va aprovar diumenge passat la construcció de 64 noves unitats d’habitatges al barri de Ramot d’Al-Quds.\nPer la seva banda, el Ministeri palestí d’Afers Exteriors va anunciar dissabte la seva decisió de portar davant la Cort Penal Internacional (CPI) el cas de les colònies il·legals israelianes en els territoris ocupats.\nL’Organització de les Nacions Unides (ONU) i la majoria dels països del món consideren els assentaments israelians com il·legals, ja que es construeixen en els territoris arrabassats pel règim israelià a la Guerra dels Sis Dies de 1967, el que contradiu les lleis internacionals.\nFont: Hispan TV desde palestinalibre.org\nEntrada anterior\tPalestins declaren boicot a sis grans empreses israelianes d'alimentació\nSiguiente Entrada\tEn senyal de protesta al bloqueig, estudiants de Gaza llancen els seus diplomes al mar


La imatge de la Mare de Déu de la Soledat – Amics de ca l'Arenas\nLa imatge de la Mare de Déu de la Soledat\n17 febrer 2014 Amics de Ca lArenas Notícies activitats\nLa imatge de la Mare de Déu de la Soledat ja és presencial a la Basílica de Santa Maria. Aquestes festes de Nadal ha quedat definitivament instal·lada en l’espai on conflueix l’altar barroc del Roser i la capella dedicada a Sant Desideri. Finalment la talla de Jordi Arenas ha deixat l’amagat racó on s’havia col·locat els darrers anys.\nEl procés de restauració ha estat llarg i gràcies a la intervenció professional de Laia Contreras i el seu equip s’ha pogut recuperar la dignitat artística i l’expressió plàstica de la imatge que el nou emplaçament, degudament agençat i il·luminat, ha permès apreciar la bellesa de l’ornament, obra de Marià Ribas, el gest i el sofriment de la Mare de Déu. Una imatge que, pensem, oferirà gaudi espiritual i artístic a les persones que la contemplin.\nAgraïm les atencions i el beneplàcit rebut des del primer moment pels mossens Barat i Segimon (antic i actual rectors de la Parròquia) i també l’adhesió del Museu Arxiu de Santa Maria. A tots moltes gràcies. Ara s’estudia la rehabilitació de les pintures murals del Baptisteri, de Jordi Arenas, un fet encara més ambiciós que amb sintonia amb el pla general de restauració de Santa Maria, es vol portar a terme.\nMarmessoria Jordi Arenas


Un pas important per al desenvolupament de mètodes ecològics de control: Descobrim importants aspectes sobre el paper dels depredadors *polífagos en el control del poll roig de Califòrnia. - Actualidad - Generalitat Valenciana\nUn pas important per al desenvolupament de mètodes ecològics de control: Descobrim importants aspectes sobre el paper dels depredadors *polífagos en el control del poll roig de Califòrnia.\nLa Unitat d'Entomologia del Centre de Protecció Vegetal i Biotecnologia acaba de publicar una investigació en el Journal of Animal Ecology, en la qual es demostra la importància que té el complex de depredadors polífags associats als cítrics en la regulació de diferents plagues clau del cultiu.\nEls resultats de l'estudi plantegen un nou paradigma per al control del poll roig de Califòrnia. Segons aquest treball, el control biològic d'aquesta plaga es beneficiaria substancialment de l'acció conjunta de diverses espècies de depredadors polífags que no havien sigut estudiats fins hui i eren associats tradicionalment a altres plagues com els pugons. D'aquesta manera, el control d'aquest insecte podria sustentar-se en la gestió adequada de la microfauna autòctona en comptes de basar-se únicament en determinats enemics naturals especialistes, com està sent fins ara.\nEl treball, per tant, demostra el valor del control biològic de conservació en la nostra citricultura i fa èmfasi en l'enorme potencial de la biodiversitat dels nostres cultius per al control de plagues i la importància de la seua gestió adequada.\nEn aquesta investigació van participar el Dr. Juan Pedro Raúl *Bouvet, la Dra. Meritxell Pérez Hedo, el Prof. Alberto Urbaneja García i el Dr. César Monzó Ferrer.\nPoden accedir al text complet de l'article en el nostre repositori institucional.


La CUP denuncia la persecució política contra Toti Juanola - Indymedia Barcelona\nLa CUP denuncia la persecució política contra Toti Juanola\nEl número 6 de la llista electoral europea de la Candidatura d’Unitat Popular (CUP) i militant de Maulets, Toti Juanola, ha estat citat el proper 22 de juliol en qualitat d’imputat per unes pintades aparegudes a Vic i a Ripoll, per la crema d’un vagó de Renfe a Ripoll i de la seu de la penya madridista del Ripollès a l’any 1998. Les acusacions contra Toti Juanola únicament es basen en un informe elaborat pels Mossos d’Esquadra que, d’aquesta manera, tornen a orquestrar un muntatge policial per desprestigiar l’esquerra independentista tot relacionant-la amb actes de violència gratuïta.\nEn roda de premsa, Toti Juanola, ha afirmat que no entÃ©n aquesta nova actuaciÃ³ dels Mossos contra la seva persona i ha afegit que lâ��Ãºnic objectiu Ã©s â��criminalitzar lâ��independentismeâ�?.\nCal recordar que els Mossos ja van intentar incriminar Toti Juanola en unes pintades contra contra regidors del PP de Ripoll, de les quals en va ser absolt, ja que el mateix fiscal va retirar lâ��acusaciÃ³ davant la inconsistÃ¨ncia de lâ��acusaciÃ³, que es basava en una pericial calÂ·ligrÃ fica. Ara, amb el mateix pretext, i coincidint amb la consolidaciÃ³ de lâ��alternativa polÃtica de la CUP, els Mossos tornen a apuntar el nom de Toti Juanola com a boc expiatori; la qual cosa revela la inconsistÃ¨ncia dâ��aquesta nova incriminaciÃ³, que Ã©s una mostra evident de persecuciÃ³ polÃtica contra lâ��independentisme.\nDes de la CUP volem manifestar la nostra solidaritat amb el jovent independentista de la Garrotxa i, particularment, amb en Toti Juanola. No hi ha cap mena de dubte que es tracta dâ��una mesura repressiva que pretÃ©n silenciar a les persones que, com en Toti, mÃ©s sâ��han oposat a la construcciÃ³ del tÃºnel de Bracons. Per tant, considerem que lâ��informe dels Mossos dâ��Esquadra atempta contra les llibertats polÃtiques i civils de les persones que lluitem per la transformaciÃ³ social i lâ��alliberament nacional dels PaÃ¯sos Catalans.\nAviat farÃ un any que es va demostrar la innocÃ¨ncia dâ��en Tot Juanola i, per tant, Ã©s jurÃdicament inacceptable que es torni a repetir un procÃ©s judicial ja resolt. Sospitem que darrera de lâ��actuaciÃ³ dels Mossos dâ��Esquadra sâ��hi amaga la voluntat polÃtica dâ��impedir que lâ��esquerra independentista avanci, com ho estÃ fent en els darrers anys.\nPer tot plegat, la CUP reclama a la delegada del govern a Girona, Pia Bosch, i a la consellera dâ��interior, Montserrat Tura, que sâ��obri una investigaciÃ³ davant dâ��aquest nou intent de criminalitzaciÃ³ de lâ��esquerra independentista catalana.\nPaÃ¯sos Catalans, 20 de maig de 2004\nRe: La CUP denuncia la persecució política contra Toti Juanola\nper una de mollet\t 21 mai 2004\nLa Tura una investigació??? jajajajajajajajaja\nLa senyora Tura va destacar a Mollet per la seva ràbia contra l´independentisme i per la seva actitud dictatorial. Candidata ideal per dirigir els gossos de la kuadra. Experta en mentides i manipulació. En demagògia li poso un 10.\nper josep\t 21 mai 2004\nquin nivell el comunicat de la cup... Qualifica un acta de sabotatge com cremar un vago de la renfe com a violència gratuita. Anem bé!


Pressupostos i/o eleccions - El triangle\nEl vicepresident i màxim responsable econòmic del Govern, Pere Aragonès, veu eleccions si no hi ha pressupostos, i el PSC es disposa a aprovar-los si hi ha eleccions. Interessant bifurcació: per a un els pressupostos són bàsics per allunyar-se de les eleccions, i l’altre posa com a condició per aprovar-los que es convoquin eleccions. Els socialistes, que han decidit definitivament fer política, poden condicionar el camí a seguir. Sigui com vulgui, qui té la facultat de convocar-les, el president Quim Torra, es manté en la teoria del qui dies passa, anys empeny. A propòsit, algun dia algú ens hauria d’explicar perquè l’expresident Carles Puigdemont va triar Torras per a presidir la Generalitat i després de quants ‘nos’…\nA la nova Convergència unes eleccions ara l’agafarien amb el pas canviat i amb la casa en obres. El PDECat, o Junts per Catalunya, o la Crida, o com li vulguin dir, ha de decidir encara què volen ser quan sigui grans: molt o poc independentistes. El mostrari de sensibilitats que conviuen amb estretors dins de Convergència (sempre serà Convergència…), va del no independentista al molt passant pel poc. De moment, els uneix la conservació del poder; si el conglomerat es trenca, l’estructura trontolla.\nPrevLa CUP no se cierra a negociar los presupuestos y a entrar al Gobierno


Notícia UPV Alcoi: Davant les mesures anunciades per part de la UPV, la Delegació d'Alumnes realitza la següent nota informativa per al conjunt de l'estudiantat. | Campus d'Alcoi de la UPV\nComunicat de la Delegació d'Alumnes de l'EPSA\nDavant les mesures anunciades per part de la UPV, la Delegació d'Alumnes realitza la següent nota informativa per al conjunt de l'estudiantat.\nDavant les mesures anunciades per part de la UPV (Universitat Politècnica de València), en relació amb les mesures que seran implementades el pròxim 16 de març per les quals tota la docència serà impartida via “online” i se suspendran totes les activitats extraacadèmiques. Des de Delegació d'Alumnes de la **EPSA hem volgut realitzar aquesta nota informativa per al conjunt de l'estudiantat.\nUn representant de cada titulació de l'EPSA en Delegació d'Alumnes servirà de nexe amb els delegats de cada classe, per a traslladar la informació i prestar l'ajuda necessària referent a la classe. Aquest representant estarà en contacte amb direcció de l'escola i amb la direcció de Delegació d'Alumnes de l'EPSA.\nDavant aquesta situació imprevista demanem al conjunt de l'estudiantat que confie en els mitjans oficials de comunicació de la UPV i de Delegació d'Alumnes, així com en els seus representants.\nLa impartició de la docència com ja s'ha dit en el comunicat emès pel Rector, el 12 de març, serà impartida via “online”, de forma indefinida. Delegació d'Alumnes estarà oberta a resoldre tots els dubtes i problemes que us puguen sorgir, per a evitar la saturació dels mitjans de comunicació, demanem que aquests dubtes es transmeten als delegats de cada classe els qui, si és necessari, hauran de posar-se en contacte amb el seu coordinador de Delegació d'Alumnes.\nFinalment, des de Delegació d'Alumnes de l'EPSA, com a estudiants entenem l'extraordinaritat dels esdeveniments, i és per això pel que demanem calma i responsabilitat de cara als pròxims dies.\nL'equip Directiu de DaEPSA.


El CIDE entrega a Aspanob els fons recaptats a la III Cursa cooperativa – CIDE\nInici / Actualitat / El CIDE entrega a Aspanob els fons recaptats a la III Cursa cooperativa\nEl CIDE va entregar fa uns dies els doblers recaptats a la III Cursa cooperativa, que com sabeu es va celebrar el passat mes de maig amb un èxit de participació sense precedents: 899 inscrits de totes les categories.\nEls representats d’Aspanob, (Asociación de Padres de niños con cáncer) varen rebre a l’escola els 4.200 euros de recaptació, xifra rècord de solidaritat dels nostres alumnes, pares i personal docent en aquests tres anys de cursa. Cristina Martín, educadora social d’Aspanob, ha volgut destacar que, amb la cursa inclosa, enguany el CIDE ha celebrat fins a tres actes per aconseguir fons per la entitat de la que forma part.\nI és que durant el curs que ja ha acabat, els jocs solidaris també varen destinar els seus beneficis a l’associació Aspanob. L’altra activitat dedicada per ajudar als nins amb càncer va ser la recol·lecta organitzada pes un grup de 5è de Primària, una iniciativa que, segons ens ha confessat Cristina, va arribar al cor dels membres d’Aspanob. Tot un èxit de solidaritat!\nAnterior Els alumnes d’Erasmus + del CIDE tornen a Mallorca\nSegüent Aquí teniu el llistat de places vacants d’FP pel pròxim curs


La tecnologia Jini\n14 maig 2021 07:05\nLlorenç Valverde | 27 gener 1999\nD'aquí a poques setmanes farà prop d'un any que Vinton Cerf, el creador d'Internet, va ser investit Doctor Honoris Causa per la Universitat de les Illes Balears. Aquell dia, el doctor Cerf va dibuixar en el seu discurs d'investidura un canvi de mil·lenni presidit per successives onades tecnològiques dirigides per la revolució de les comunicacions. En aquest panorama, Internet havia d'ocupar un lloc ben preferent, fins al punt de fer-se ubiqua, és a dir, d'estar pertot. Deia Vint Cerf, més o manco literalment, que estàvem a punt de veure com els ordinadors personals serien desplaçats del seu paper central com a visualitzadors de la xarxa Internet i que tot just començava "amb l'aparició de l'anomenada WebTV" l'hora dels electrodomèstics de qualsevol casta connectats en xarxa. Fora de la formalitat del discurs acadèmic, i en presència d'un nombrós grup d'estudiants, Cerf es va permetre frivolitzar sobre aquesta idea ja que els va dir que no érem gaire lluny del moment en què tendríem la bàscula de bany connectada amb la gelera i el despatx del metge, de tal manera que, en detectar la bàscula un augment de pes, acte seguit el metge en tendria notícia via la xarxa i que, per poc considerable que fóra aquest augment, la bàscula podia arribar fins i tot a bloquejar la porta de la gelera i salvar-nos així de caure en temptacions contraproduents per a la nostra salut. També va insistir sobre la idea de la ubiqüitat d'Internet fent servir una metàfora en la qual tots els electrodomèstics apareixen com a receptacles buits, esperant que algú els incorpori, mitjançant els programes corresponents, capacitat per tractar amb el TCP/IP, el protocol de comunicacions que ha permès construir Internet. Doncs bé, aquesta setmana ha estat presentat amb el nom de Jini un programari" o una tecnologia, com prefereixen anomenar-la els seus creadors" que ha de permetre connectar qualsevol casta d'electrodomèstic a una xarxa de caràcter universal. L'anunci ha estat fet per part dels seus creadors i desenvolupadors, de l'empresa Sun Microsystems, i presenta diversos aspectes que són ben engrescadors, tal vegada, el més notable sigui que aquesta tecnologia és tan bona d'instal·lar i de fer servir com un telèfon vulgar i corrent. De fet, els aparells que incorporen la tecnologia Jini només duen dos cables, el de corrent i un per endollar a la xarxa, ben igual que el de qualsevol telèfon. La metàfora dels telèfons no acaba aquí, ja que hom espera disposar d'aquí a no gaire d'aparells Jini sense fils. Cal insistir sobre el fet que, amb aquesta tecnologia, que encara està en fase de proves, qualsevol objecte que tengui un xip "i és difícil trobar-ne un que no en tengui" i que pugui connectar-se a la xarxa pot esdevenir part d'un sistema de serveis intercanviables amb els dels altres; en un ventall que inclou ordinadors, impressores, escànners, agendes electròniques, càmeres de televisió, DVD, CD, vídeos, telèfons, sistemes d'aire condicionat, tot, fins arribar als aparells de cuina més simples. D'aquesta manera, i no és broma, podrem interrogar la torradora de pa sobre les cites del dia i combinacions exòtiques similars que, ara per ara, ens poden semblar més pròpies de gags d'humor. Per tant, si en les properes setmanes escolten o veuen escrita la paraula Jini, no paga la pena que s'esforcin a buscar-ne el significat en cap diccionari. És gairebé segur que no la trobaran, però en el cas que per una d'aquelles casualitats la trobassin, els possibles significats que li atribueixin serviran per poca cosa més que per acabar d'embullar la troca. És el mateix que els pot passar amb la paraula Java, de la qual, avui per avui, cap diccionari en dóna el significat més modern, com és el d'un llenguatge de programació d'ordinadors. La tecnologia Jini és l'evolució natural del Java, que també fou desenvolupat per Sun Microsystems, i que es caracteritza perquè els programes escrits en aquest llenguatge serveixen per a qualsevol tipus de màquina, PCWindows o no, la qual cosa el converteix en el llenguatge de programació universal que Internet demana. De fet, una de les principals batalles que hi ha darrere el macrojudici contra Microsoft rau també en el fet que aquesta empresa ha modificat aquestes característiques del llenguatge Java i ha creat una versió que només carbura bé amb Windows. Aquesta és, segons els experts, una de les grans amenaces que planeja sobre la tecnologia Jini: l'acceptació o no per part de Microsoft, en el que podria ser una desgraciada repetició de la història ocorreguda amb els ordinadors personals: on la millor tecnologia per a l'usuari no va guanyar el mercat, sinó que el va guanyar la que una determinada empresa ha imposat fent servir tot tipus de mangarrufes. De tota manera, per aquí sembla que no cal amoïnar-se gaire ja que, de moment, encara no hem aconseguit endollar els ordinadors a la xarxa de telèfon i que funcioni. O sigui que, tal com estan les coses, això de la tecnologia Jini és, ara per ara i desgraciadament, pura música celestial. I si no que ho preguntin als soferts usuaris d'Infovia Plus, més coneguda com infobírria puf.


febrer | 2019 | Institut Escola Lloret de Mar\nBeca alumne 4t ESO\nEva De la Torre27/02/19\nMaria Paula López, de 15 anys i alumna de 4rt d’ESO, ha aconseguit una beca de la Fundació Amancio Ortega (FAO). L’ajuda, que han rebut 600 estudiants de tot l’Estat espanyol, cobreix el cost per estudiar, el curs vinent, primer de Batxillerat als Estats Units o al Canadà.\nGeneral, Secundària cursos, Secundària general 0\nSt Pere Galligants&Street art-2nESO\nEva De la Torre26/02/19\nEl passat divendres 15 de febrer l’ alumnat de segon vam anar d’ excursió al monestir\nde Sant Pere de Galligants per fer un taller d’ escriptura medieval i una activitat per\nGirona en anglès “Sreet Art”.\nLa primera part de la sortida va ser de… Llegeix més»\n2n ESO, General, Secundària cursos, Secundària general 0\nArriba la “a” a P4\nJa tenim una vocal més, ens ha arribat la germana gran de les vocals.\nÉs tan treballadora i ordenada. Tot i que li agrada manar molt sempre cuida de les seves germanes petites.\nMireu com practiquem el seu so obrint mooooolt la boca: aaaaaaaaaaa…\nEls alumnes de 5è formem el Parlament a l’aula!\nAl llarg d’aquestes setmanes, a l’àrea de Medi Social, els alumnes de 5è hem treballat el Govern de Catalunya. Hem creat els nostres propis partits polítics amb els caps de llista corresponents i hem dissenyat i elaborat uns programes electorals amb idees molt originals.… Llegeix més»\nRegals de reis a P4\nQuina il·lusió després de tants dies de festa tornar-nos a veure a l’escola. Tenim moltes coses per explicar i moltes ganes de jugar i treballar. Només arribar a la classe ens hem trobat una gran sorpresa… Els Reis ens han deixat uns paquets i s’han… Llegeix més»\nPlàstica i traç a P4\nCom que les imatges valen més que mil paraules, mireu quins artistes tenim a P4!!!\nArriba la “e” a P4\nA P4 el ritme no para, avui la caixa màgica ha tornat a visitar-nos amb una vocal nova. I això cada vegada es complica més…\nLa “e” té tres sons: el so obert, el tancat i el neutre… Sort que amb els seus contes màgics, les… Llegeix més»\nKandinsky a P5: hi ha molts blaus de cel imaginats\nHem acabat el cicle de Kandinsky, amb l’obra Blau de cel (1940). Hem descobert que podem imaginar molts tipus d’animals i poden ser de colors molt diferents dels esperats, concretament dels colors que li agradaven a en Kandinsky: taronja, negre, vermell, groc, blanc, verd, rosa/lila…… Llegeix més»\nLa B de Barça ha arribat!\nJa comencen a arribar noves lletres molt seguit i després de la C del bosc i la Ç, ha aparegut la B, i amb ella noms propis nous, com Pablo o Bruno. I ja podem, per fi, escriure “La Sabana” o babuí o Barcelona o… Llegeix més»\nLa C del bosc fa la seva aparició (ce, ci)\nEns esperava una sorpresa després del pati, ha aparegut una nova lletra!!!\nPerò no vol venir a la Casa de les vocals a viure amb totes les lletres… i no para de plorar! Què li passa? Què s’hi pot fer? Aquest conte, amb un inici tan… Llegeix més»


Mobilitat urbana (6)\nMonocicle elèctric (1)\nPatinets elèctrics (1)\nVeure-ho tot ( Ninebot )\nSegway és una famosa empresa que fabrica vehicles personals de dues rodes. L’empresa va ser fundada el 1999 per un famós inventor anomenat Dean Kamen. El 2015, l'empresa va ser adquirida per una companyia xinesa Ninebot. La companyia ha obtingut un gran reconeixement per la seva ecologia i transports amb scooters elèctrics i transports ecològics. Ninebot té el potencial d’influir en els clients, ja que destaca l’innovador transportador de dues rodes de tot el món. És relativament una nova i divertida manera de viatjar que ha afectat el mercat per la tempesta. Podràs gaudir d’una gran experiència en aquest notable vehicle d’equilibri autònom que suposa una revolució en el mercat. Ninebot by Segway és una idea brillant per a la gent que creua.


El president de la Diputació de Castelló, José Martí, ha participat hui a Vilafamés en la inauguració de la Fira d’Etnografia, Artesania, Gastronomia i Folklore, una trobada itinerant que enguany ha escollit aquesta localitat de la Plana Alta per a reunir els encants de les 19 poblacions adherides, dins de la zona est, a la Xarxa de Pobles Més Bonics d’Espanya. És, per tant, “una oportunitat per a conéixer la riquesa patrimonial, la diversitat cultural i els atractius tant de Vilafamés com d’altres indrets de l’Estat i de la província, com Morella i Peníscola, que també hi són representades”, ha manifestat Martí.\nL’acte inaugural ha tingut lloc a la plaça de la Font, convertida en una xicoteta representació de les comunitats autònomes amb representació en aquesta organització, com l’Aragó, Navarra, Catalunya i les Illes Balears. En aquest punt, que dona la benvinguda al centre històric de la vila estan localitzats els estands promocionals dels municipis ‘més bonics d’Espanya’, els quals ha visitat el president acompanyat de l’alcalde, i també diputat provincial, Abel Ibáñez. Durant el matí també ha actuat la Banda La Lira de Vilafamés i la Rondalla de Morella.\nA banda de la Fira, la localitat també ha acollit l’Assemblea Regional de la zona est de la Xarxa de Pobles Més Bonics d’Espanya. L’objectiu d’aquesta trobada anual, que cada any escull una localitat de la zona, és difondre els valors patrimonials de cada municipi i promoure el turisme en aquestes zones, dins de la seua lluita contra la despoblació rural.


Vídeos de sant Josepmaria sobre Jesucrist - Opus Dei\n"Jesús i els seus deixebles"\nCom ens tracta Jesús? El Senyor ens tracta com va tractar als deixebles: amb afecte, naturalitat, amb paciència amb els nostres errors. Així ho explica el fundador de l'Opus Dei en aquest vídeo (0’59’’).\n"L'amor a Jesucrist"\n"La fe es recolza en Jesucrist"\n“El meu amic no creu en els preveres”, li van dir a sant Josepmaria. “Jo tampoc!”, va respondre el sacerdot. “Jo crec per nostre Senyor Jesucrist” (1'15'').\n"Com recordar-se de Déu durant el dia?"\nQuan es té molta feina, és possible oblidar-se d’adreçar unes paraules d’afecte al Senyor o a la Mare de Déu. Sant Josepmaria aconsellava posar-se ‘despertadors': objectes o imatges que ens recordin tornar la mirada cap a Déu (1,38'').\n"Demanar la fe a crits"\n"Jesús, heus aquí en Joan el lleter"\nEssent sant Josepmaria un sacerdot jove, conegué un lleter que cada matí entrava a la seva església uns segons i deia: "Jesús, heus aquí en Joan el lleter". Al sant, aquella oració li va semblar senzilla i bonica. (01'21'').\n"L’evangeli: paraules velles i noves"\nEl fundador de l'Opus Dei, essent infant, escoltava sempre el mateix conte protagonitzat per uns lladres. I gaudia molt sentint-lo una vegada i una altra . Així és l’evangeli, sempre igual, i sempre nou. (01'23'').\n"Donar a conèixer Jesucrist"\nAcollir a tots, donar afecte, no rebutjar a ningú. Aquests són els consells que dóna el fundador de l'Opus Dei per a imitar Jesucrist, perquè Ell "tampoc rebutjava". (vídeo: 1'31").\nSant Josepmaria explica en aquest vídeo (1'45'') com feia oració amb l'Evangeli: essent un personatje més entre els deixebles de Jesús.\nPrinted document generat automàticament des de https://opusdei.org/ca-ad/article/videos-de-sant-josepmaria-sobre-jesucrist/ (18/10/2021)


“Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” | Lurdes Artigas | girona | Política | El Punt Avui\n“Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” + “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” E-mail\nAcusa Guanyem i el PSC de fer “una oposició en bloc” per “desestabilitzar purament per fer canvis de cadires” i diu que una moció de censura no estaria justificada ni tindria “suport social”\nDefensa que amb la seva negociació pel Trueta “la ciutat hi ha guanyat”\nMadrenas , fotografiada dimecres al terrat de l’ajuntament M. LLADÓ.\n“Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” “Han intentat desgastar el govern de Girona amb relats incerts” E-mail\nVeig una mica difícil que el Trueta estigui el 2028, però nosaltres anirem el més ràpid possible\nA títol personal, ser al Parlament desgasta molt més però per la ciutat compensa\nVull retrobar aquell Salellas pactador. Això no va del fet que no complim els acords, perquè ho hem fet\nDesprés de 10 mesos amb tres grans crisis, per mi ni el tema del Trueta ni el de Ribas en tenen res, de crisi\nMadrenas repassa en aquesta entrevista el moment polític que es viu a Girona.\nConsidera que ha perdut una batalla important amb el Trueta?\nJo considero que gràcies a la negociació que he estat fent la ciutat hi ha guanyat.\nPerò vostè havia fet una aposta clara per una opció que no ha estat la triada...\nAquí pot haver-hi una confusió. Fa tres anys, quan em van reunir a la conselleria de Salut, em van dir que el Trueta anava exactament al davant del Santa Caterina, en uns terrenys exclusivament de Salt. I aquí hi havia també més problemes afegits que ara han quedat resolts. Ara l’acord és que una tercera part del parc serà a Girona i això em permet fer una transformació urbanística molt important al barri de Can Gibert.\nPerò hi va haver un moment en què vostè remarcava no tant que fos a Salt o a Girona, sinó que havia de ser al nord i no al sud...\nSí, és ben bé així, perquè quan m’ho van comunicar era sense cap tipus de contraprestació, cap fórmula per decidir què passaria amb l’edifici del Trueta ni amb l’atenció d’urgències de la meitat nord de Girona i dels municipis del nord de la comarca que tenen com a referència el Trueta. Després d’aquesta negociació, en què per cert em vaig quedar completament sola, perquè abans hi havia unanimitat que anés als terrenys de Girona i aquest darrer any els altres grups se n’han anat desmarcant, he aconseguit resoldre incerteses que haurien sigut problemes per a la ciutat. És a dir, no només el Trueta anirà encavalcat entre Girona i Salt i això permetrà transformar Can Gibert, sinó que el sector nord queda totalment protegit, en equilibri, amb un equipament sociosanitari a l’edifici del Trueta i un nou centre d’urgències. I, a més, un nou CAP a l’Eixample. Crec que era molt intel·ligent acabar arribant a aquest acord. És un exercici de responsabilitat i no només cap als ciutadans de Girona, sobretot, sinó també de certa capitalitat amb els municipis del nord, i per tant estic satisfeta del resultat de la negociació.\nFa uns mesos va presentar un informe en què es deia que als terrenys de Salt el Trueta trigaria com a mínim 11 anys. Veu factible la data del 2028 de Salut?\nA veure, ho veig una mica difícil, però per part nostra no serà que no es miri d’anar el més ràpid possible. És tot el que puc dir.\nI què passarà ara amb els terrenys de Domeny?\nAllò ara es desenvoluparà molt ràpid. Ja tenia un munt de núvies esperant per començar a demanar llicències. Això no em preocupava en absolut.\nL’anunci del Trueta va coincidir amb el de la renúncia del portaveu del govern, Carles Ribas. Què suposa aquesta baixa? Es parla de crisi de govern.\nEn absolut suposa una crisi per al govern. Era una persona de molta vàlua i que era important per a l’equip, però l’Eduard Berloso també és molt important per mi, de la meva absoluta confiança, està gestionant els contractes més importants de la ciutat. Són perfils diversos però tots dos molt bons. Jo, després d’haver passat en 10 mesos l’enorme crisi pública de les sentències contra els presos polítics, la del Glòria i la de la Covid, us asseguro que, ni el tema del Trueta ni que un regidor per raons personals després de nou anys decideixi fer un canvi a la seva vida, per mi això de crisi no en té res, les altres sí que eren crisis.\nTé clar com reorganitzarà el govern? Hi haurà molts canvis?\nCom que ara tenim tot un mes de marge, perquè fins al setembre tampoc no pot entrar en actiu el nou regidor, ho he de pensar bé. Trobarem una solució, la millor fórmula, i quedaran totes les àrees molt ben liderades...\nAra que diu això, està notant que governen amb un regidor menys que el mandat passat? Queda curt el govern?\nNo ho havia pensat mai, però t’he de dir que no. És que, com que estem tan imbuïts, no he notat ni més ni menys feina, perquè són totes les hores de tots els dies. Segueix sent igual.\nJustament dilluns no va prosperar una moció de Guanyem perquè deixés el Parlament, però no es va estalviar que la majoria de grups deixessin clar que creien que per a l’alcaldia és millor una dedicació exclusiva. Creu que la creació de Junts i el fet d’estar al Parlament li estan robant temps que podria dedicar a la ciutat?\nNo, perquè jo quan estic al Parlament tinc el 100% dels meus sentits pensant en la ciutat i en el món local. En moltes normes i propostes de resolució, ha estat molt útil que al Parlament hi siguem alcaldes i alcaldesses. Segona cosa, alguns dels que ho han criticat tenen alcaldes i alcaldesses al Parlament i al Congrés, per tant són una mica hipòcrites. Tercera cosa, els 38 milions per a la reforma de la incineradora, per exemple, algú es creu que això és enviar un correu i ja et venen els 38 milions? No, les coses s’han de treballar. A mi el fet d’estar al Parlament i poder tenir els consellers i conselleres a la bancada de davant m’ha estat molt útil per molts temes. I en aquest sentit jo crec que compensa. Personalment, desgasta molt més, és clar, és un esforç immens, però per la ciutat estic absolutament convençuda que compensa. I, encara més, l’alcalde del PSC en el seu dia també estava al Parlament...\nAquesta moció va ser rebutjada, però els últims mesos l’oposició n’ha aprovat diverses que no s’estan complint. De què serveixen les mocions?\nÉs que són mocions polítiques, no són acords de govern. És una expressió de voluntat. Una cosa són les propostes d’acord que presenta el govern, que és aquí on l’oposició pot influir aprovant-les o no, i una altra que, sense tenir en compte pressupost, ni recursos humans, ni si és contradictori amb d’altres mesures que s’estan emprenent, a través de mocions polítiques es pugui afectar directament accions de govern.\nPerò si la majoria del ple, que és representació dels vots de la ciutadania, ho aprova no hi ha una obligació moral de treballar-ho?\nMoltes coses, ja les treballem. El que passa és que, per més que ens poséssim d’acord en un cosa, després ens trobarem que no té pressupost. És tan fàcil com això. Quan s’han de prendre les decisions és quan es fa el pressupost.\nEls últims mesos és evident una bona sintonia entre Guanyem i el PSC.\nSí, una oposició en bloc.\nTem una possible moció de censura com va proposar Sílvia Paneque dilluns?\nLes fórmules matemàtiques són les que són i, per tant, tot és possible. L’oposició ha de decidir si treballa per la ciutat o per desestabilitzar-la. La ciutadania sap que venim de 10 mesos en què hem tingut tres crisis enormes, i ens han vist matí, tarda i nit de dilluns a diumenges afrontant-les. Una oposició responsable no pot fer veure que això no ha passat. Quan aquests dos darrers mesos es parla que el govern està aturat, em sembla molt poc responsable eludir aquestes tres crisis, i també una falta de respecte no només cap als regidors sinó també cap als treballadors de la casa. Traiem un munt de temes. A part de gestionar les crisis, hem continuat gestionant el dia a dia. Només cal anar a l’hemeroteca. Que jo sàpiga una moció de censura es presenta quan hi ha un govern inexistent, inoperatiu o bé que hagi protagonitzat un gran escàndol. La ciutadania sap que no s’ha produït cap d’aquestes dues coses. Per tant, més enllà que s’estigui pensant en cadires, una possible moció no estaria justificada. I, a més, no té base social ni suport ciutadà. Aquesta és una maniobra purament política, no està justificada. Ara ve l’estiu, espero que tots reflexionem una mica i quan tornem l’oposició decideixi treballar per la ciutat i no per desestabilitzar-la.\nMés enllà d’una eventual moció de censura, els últims mesos no només s’han aprovat mocions, sinó que també el govern ha hagut de retirar algun punt de l’ordre del dia per buscar suports. Falta molt mandat i són 9 de 27. Els tres anys no es poden fer molt llargs?\nNosaltres estem aquí per servir la ciutat i es faran tan llargs com calgui. Els resultats electorals van ser clars, la ciutadania va dir que volia un govern de JxCat però que hagués de parlar i entendre’s o bé amb Guanyem, o bé amb el PSC, o bé amb Esquerra; tampoc no hi ha un grup d’oposició claríssim que preferissin. I això és el que estem fent. Sempre he defensat que arribar a pactes i acords enriqueix les polítiques, però això és quan per part de tothom es treballa en pro de la ciutat. Les mocions són declaracions de voluntats, no són executives legalment. El que és important és que tots se sentin apel·lats, com jo m’hi sento també, a pactar amb el govern, que és qui pot desenvolupar les propostes que s’acabin aprovant com a propostes d’acord. És això el que té sentit. Acords i pactes entre dos grups de l’oposició està molt bé, però no farà evolucionar ni progressar la ciutat.\nLa tendència, però, és aquesta. El cartipàs i el pressupost es van aprovar gràcies a Guanyem, però ara ells tenen més entesa amb el PSC. Potser cada cop els costarà més aprovar punts en el ple...\nÉs que és difícil parlar per a un període d’un mes. Crec que han intentat fer una política de desgast directe i desestabilització del govern amb relats incerts, purament per fer canvis de cadires. Però no hi ha un rerefons ciutadà. No hi ha aquesta percepció que estan dient ells, d’un govern que no es veu enlloc, si justament quan em para algú pel carrer em diu que soc a tot arreu! Són tàctiques polítiques: crear un relat i a veure si el poden fer calar. En no haver-hi base social, aquestes estratègies tenen una durada en el temps, perquè se’n veu la poca utilitat. Confio que tornarem a retrobar espais de confiança. Jo vull retrobar aquell Salellas pactador i responsable i no aquest Salellas del no a tot. Vull confiar que veuran que aquesta estratègia no és útil per a la ciutat. A més, el grau de compliment de tot allò que vam acordar amb ells és extraordinari. Ho hem complert gairebé tot. Això no va de pèrdua de confiances, no va del fet que ells han perdut la confiança en nosaltres i que no complim els acords, perquè ho hem fet. Això va d’altres coses, d’estratègies polítiques. És lícit, però no és bo per a la ciutat.\nPer acabar, volia demanar-li per la situació de la Covid-19. Sembla que ara mateix a Girona no és preocupant...\nJo fins que no trobem la vacuna ja viuré permanentment preocupada. La tensió a l’Ajuntament és permanent i no penso baixar la guàrdia en aquest tema. Una altra cosa és que veiem que no està evolucionant prou negativament. Ara està estable. Però ho analitzem cada setmana. No ens agafarà el toro, com no ens va agafar llavors.\nEl Punt Avui. Girona 02-08-2020, Pàgina 20


La increïble història de superació d'una 'snowboarder' barcelonina La increïble història de superació d’una ‘snowboarder’ barcelonina – Tot Barcelona | Notícies i Informació d'actualitat a Barcelona\nLa increïble història de superació d’una ‘snowboarder’ barcelonina\nUn documental narra la resiliència de Maria Hidalgo després de tres lesions greus de genoll\nImatge del documental sobre la 'snowboarder' barcelonina Maria Hidalgo\nRedacció 28/01/2020 5:36 pm\nLa barcelonina Maria Hidalgo té 22 anys i ha patit tres lesions gravíssimes de genoll. Tres lesions que l’han obligat a tornar a aprendre a caminar tres vegades. Això és el que s’explica al documental Inside Me, que repassa els seus èxits i ensopegades a la neu, però sobretot mostra des d‘un enfocament íntim com afronta la tercera vegada consecutiva d’una greu lesió al genoll.\nDe la Vila Olímpica a la muntanya\nReferent catalana en les disciplines olímpiques de Slopestyle i Big Air, Maria Hidalgo –criada a la Vila Olímpica de Barcelona, arran de mar, encara que desprçes ha viscut a Sarrià-Sant Gervasi i ara passi més temps a la muntanya– porta des dels 16 anys competint en proves de la Copa del Món sent l’única snowboarder del país amb victòries internacionals en la disciplina de Slopestyle.\nInside Me és la narració del procés de rehabilitació física i mental pel qual ha passat l’atleta al llarg dels últims dos anys. Una emotiva història de superació en la qual participen aquelles persones que l’han acompanyat al llarg del seu camí de retorn a l’elit mundial de l’snowboard. Amistat, dolor, felicitat, esforç, somriures, sacrifici, suor, llàgrimes i molt més queden retratats en un documental que estarà disponible a partir del 30 de gener.\nFloquet de Neu, 15 anys sense un ésser viu com a monument


LES VEUS DEL FLUVIÀ juvenil | LES VEUS DEL FLUVIÀ Sant Pere Pescador\nAquests són els cantaires de la secció juvenil de Les Veus del Fluvià: PRIMERES VEUS: Joana Gan, Joana Bofill, Natàlia Varela, Julianni, Eva Saló i Raisa Bahí SEGONES VEUS: Marina Costa, Ariadna Millet, Homa Baldeh i Helena Valls TERCERES VEUS: Fato Konteh, Sandra Alsina, Lukas Hidding i Lluna Falgars\nHem anat a Maçanet de la Selva amb autobús compartit amb les altres tres corals i hem dedicat tot el dia des de les 10 fins a les 5 de la tarda a assajar. Ha fet un dia magnífic i l’assaig ha anat molt bé.\nCap de setmana de colònies Llançà 14 i 15 de febrer\nHem anat de colònies a Llançà quatre corals de les comarques gironines: Temps de Música de Figueres, El Gavià de l’Escala, Les Veus del Fluvià de Sant Pere Pescador i l’Espirall de Maçanet de la Selva. Hem treballat molt però també hem fet molta gresca!!!\nConcert de Nadal divendres 9 de gener de 2009 (col·laboració amb el CEIP LLagut de Sant Pere Pescador) El passat divendres dia 9 de gener de 2009 les dues corals de Les Veus del Fluvià (juvenil i grans) vam fer una col·laboració amb l’escola del nostre poble. Aquí us mostrem un vídeo de com ho vam fer.\nTrobada a Maçanet de la Selva Nadal 2008 El passat mes de desembre de 2008 (el cap de setmana 27 i 28), les corals Espirall i Les Veus del Flùvià Juvenil van fer una trobada entre elles. Els cantaires de Sant Pere Pescador es van quedar a dormir a les cases dels cantaires de Maçanet de la Selva, d’aquesta manera vam poder assajar i van poder fer dues actuacions: la primera el dissabte 27 a les 7 del vespre a l’església de Riudarenes i la segona el diumenge 28 a 2/4 de 6 de la tarda a Maçanet de la Selva. El repertori que van cantar va ser bàsicament Nadales. Ens ho vam passar molt i molt bé i ens vam poder conèixer molt més entre nosaltres i d’aquesta manera les nostres amistats han crescut.\nINTERCANVI A BONN (Alemanya) 18-21 de juny de 2008 El passat mes de juny, les corals El Gavià de l’Escala, l’Espirall del Gínjol de Maçanet de la Selva i Les Veus del Fluvià juvenil de Sant Pere Pescador, vam fer un intercanvi amb una coral de la ciutat de Bonn (Alemanya). També vam participar durant tres dies en un taller sobre música coral i moviment (Choir in movement). Aquest taller el fèiem cada dia de dues de la tarda fins a les cinc. Totes tres corals juntes ja ens havíem trobat a l’Escala el cap de setmana del 24 i 25 de maig per assajar les cançons del concert que interpretaríem a Bonn. Aquí podeu veure algunes imatges de la nostra estada a Bonn.\nSi voleu veure les imatges amb tamany més gran cliqueu AQUÍ Cliqueu aquí per verue el programa del Concert al Friedrich-Ebert-Gymnasium: Programa Concerts 19.06.08, 19:30 i 20.06.08, 11.00, Friedrich-Ebert-Gymnasium Cliqueu aquí per veure el programa del Taller 4: Programa Taller 4 21.06.2008, 17:00 Kreuzkirche Bonn CAP DE SETMANA L’ESCALA-SANT PERE PESCADOR (Trobada de les tres corals que anirem a Bonn) 24 -25 de maig de 2008 Durant el cap de setmana del 24 i 25 de maig ens hem reunit les tres corals amb les quals anirem a Bonn. Hem assajat a l’escola de Música “El Gavià” de l’Escala. Després hem diant a la llar de jubilats i a la tarda abans de tornar a assajar hem fet un xic de descans a la platgeta de l’Escala. Al vespre hem anat a les cases a on allotjàvem la coral l’Espirall de Maçanet de la Selva i després ens hem trobat per sopar a un restaurant (per cert era el dia que cantava en boig d’en Chiquiliquatre a eurovisión). Hem anat a dormir tard i ja veurem com tindrem les veus demà que es fa la Xa trobada de corals de Sant Pere Pescador. A veure com sortirà el concert! Si voleu veure imatges del cap de setmana només heu de clicar a sobre la imatge:\nCONCERT AL PALAU SANT JORDI 2-3 de juny de 2007 Aquest és el concert que el SCIC va organitzar en commemoració de la 40 a Trobada de Corals del Secretariat de Corals Infantils de Catalunya. Cantem cançons d’autor i la Cantata de Carlos Santos “Flor d’Escarabat” Gravació CD 18/3/07 ESMUC Barcelona (Cançons d’autor i Flor d’Escarabat) El diumenge 18 de març hem anat a gravar el CD de la cantata d’en Carlos Santos i de cançons d’autor. Ha estat un treball molt dur ja que no és senzill gravar un CD. Hem estat diverses corals les que hem enregistrat aquestes cançons. Alguns pares ens han acompanyat i ells han aprofitat el dia per fer un tomb per Barcelona.


Un incendi al Taulí obliga a desallotjar una part d'Urgències - Diari de Sabadell\nUn incendi aquest dijous al voltant de les 10 h ha obligat a desallotjar part de la zona d’Urgències de l’hospital Parc Taulí. No hi ha hagut ferits, segons fonts de la corporació sanitària i el servei es continua prestant amb normalitat.\nConcretament, el quadre elèctric extern d’un equip de climatització ha començat a treure fum i part de la fumerada ha entrat a les Urgències. “De seguida s’ha vist què era i ho ha apagat el mateix personal del Taulí”, apunten les mateixes fonts. No hi ha hagut flama, per la qual cosa l’afectació ha estat menor.\nL’àrea afectada ha sigut la de nivell 2, on hi ha els pacients més complexos. A les 11 h encara hi ha “una petita zona” de la qual s’han hagut de treure els pacients i no n’hi tornarà a haver fins que es ventili correctament l’espai.\nDes de l’hospital asseguren que estan treballant per substituir la màquina afectada en les pròximes hores. Seguint el protocol, s’ha activat el cos de bombers, que s’ha desplaçat fins a la corporació sanitària, però no ha hagut d’intervenir.\nTemes:Hospital Parc Taulí, incendi, Sabadell, successos


Ànima Alada: Jo també hi era\nPublicat per ÀnimaAlada a 17:54\nEn aquesta vaga us equivoqueu, espero veure propostes alternatives a la futura nova Llei d'Educació. En aquests moments, l'aportació que s'ha demanat als sindicats és bastant nula, els costa escriure.\nBé, l'escola pública ha fet vaga i la privada-concertada no. Pels que defensem l'escola pública aquest fet és dolorós, no ha estat fàcil acoseguir l'escola que tenim.\nPerò evidentment la vaga és un dret, això també ha costat molt d'aconseguir.\n14 de febrer de 2008 a les 19:39\nja m'ho semblava que tenies un punt revolucionari ;)zwosm\nSi això ha de servir per millorar l'ensenyament públic, endavant, i a lluitar el que calgui.\n14 de febrer de 2008 a les 23:53\nIgual que tothom porta un seleccionador de futbol a dins, tots saben molt d'ensenyament.\nPer cert, educació és feina de casa ;)\nEn quant a que la concertada no ha fet vaga, pregunteu als mestres de concertada per què no la fan.\n14 de febrer de 2008 a les 23:57\narrel d'aquest post m'he anat informant a través de dos amigues que són mestres; estic lluny i no m'assabento de tot...encara no tinc una opinió clara al respecte però pinta ben lleig.\n15 de febrer de 2008 a les 21:22\nUps! Cert, no recordava que sempre som nosaltres els que anem errats! Les aportacions demanades als sindicats han estat un cop tot manegat, després de les queixes, el conseller ha dit que estava obert al diàleg. I val la pena recordar que les dels "experts" només han estat de gestió i escasses en el tema pedagògic.\nPotser la vaga és arribar massa lluny, no et diré que no. No puc dir tampoc que em senti a prop dels sindicalistes, però està clar que les Bases només han estat la gota d’una suma de circumstàncies. Els mestres estem cansats que ens remenin en estadístiques i comparacions, que facin informes i que ningú ens demani opinió, que es canviïn normatives tretes de la màniga i que no aportin cap canvi important en els resultats que ells busquen. Això sí, sempre som els culpables de tot. Idees en tenim moltes i autoavaluacions, creieu-me, sóc la primera de fer-ne.\nEn una cosa tens raó, ens ha costat aconseguir l'escola pública que tenim ara, i molt! I tampoc ningú pot dir que els mestres no hi tinguem res a veure, les coses han avançat gràcies a aquells que creiem en que les millores són possibles. Curiosament però, s’insisteix a parlar del fracàs de l’educació. És potser que vint anys enrere els nens començaven a fer anglès als tres anys, es donava importància a la psicomotricitat, o a l’educació emocional, els alumnes aprenien a utilitzar un ordinador a infantil, es feia prendre consciència del reciclatge i de la importància de la diversitat...? I quantes vegades hem sentit “els nens d’ara no saben res”? I això com a mestra que estimo i visc l’escola em fa mal.\nLa societat ha canviat tant des que els “experts” no trepitgen les aules... però les coses no poden canviar a qualsevol preu, ni volent imposar sistemes d’altres països on no hi ha hagut una demostració real del seu èxit o amb una ciutadania molt diferent a la nostra, o simplement on s’inverteix molt més en educació. Perquè... on és aquell 6% que es va prometre invertir en el pacte d’educació famós? Un 2% ? Quina generositat, tenint en compte que hem des restar-hi el que es gasta en fer informes. I on aniran a parar aquests més de 100 euros que ens treuen a tots els assistents a la vaga? M’agradaria pensar, com a idealista que sóc, que almenys els nostres infants en podran treure profit.\nA tot aquest malestar s’afegeixen els atacs constants que estem rebent des dels mitjans de comunicació i les informacions a mitges tintes que donen peu a males interpretacions i a una visió distorsionada de la nostra professió de la qual tothom es sent amb el dret d’opinar. Un pilot d'avió fa cada estiu una vaga demanant més diners per a la seva ja engreixada butxaca i no passa res. Ara, un mestre demana que els ciutadans del futur puguin gaudir d'una millor educació pública i se'ns titlla de vividors.\nAleshores és quan arriben les comparacions amb l’escola privada o concertada. No entenc aquesta necessitat de comparar les dues tipologies de centre. He treballat amb les mateixes ganes i he intentat fer les coses el màxim de bé tant en la pública com en la privada, el nivell dels meus alumnes ha estat exactament el mateix, i creu-me quan et dic que ambdues tenen coses bones i no tan bones. Els que hem treballat durant anys en centres de titularitat privada sabem de primera mà i amb coneixement de causa els motius pels quals no s'han unit a la vaga. El funcionament jeràrquic no permet que un docent digui la seva tan lliurement i molt menys que s’uneixi a una vaga d’aquestes característiques, i és possible que el final de curs pugui arribar a ser el final del seu contracte.\n17 de febrer de 2008 a les 14:07\nestic d'acord en quasi tot el que dius. No em dono per aludit quan comentes sobre el valor dels mestres, l'escola pública, l'educació... potser perquè he conegut a grans referents com la Marta Mata, en Pau Vila, familiars de la Rosa Sensat o els Montessori... sé perfectament que els mestres sou la peça clau d'un bon sistema educatiu.\nNomés volia críticar la inoportunitat d'aquesta vaga. A mi l'administració me la "sua", i no crec que el nivell educatiu sigui baix (i si és baix és perquè solen fallar institucions educatives com ara la família).\nPenso que en la nova Llei d'Educació s'ha de comptar amb els mestres, i s'hi està comptant. Tots els sindicats van subsbscriure el Pacte Nacional i l'esborrany actual és un primer desplegament d'aquest. UGT i CCOO, conscients de l'error de la vaga han trencat la unitat sindical demanat la convocatoria de la comisió que garanteix el compliment del Pacte, això no calia que ho demanessin perquè ja es va quedar en això (t'asseguro que el conseller Maragall, que no és sant de la meva devoció, ahir es pixava de riure davant la petició).\nBé, perdona pel rotllo. Sàpigues que estem bastant d'acord, segurement perquè els objectius són idèntics: una educació pública de qualitat.\n17 de febrer de 2008 a les 16:21\nànimeta, tens un meme a can Vladi... quan puguis, passa-t'hi i fes-lo!\n18 de febrer de 2008 a les 21:05


Afrontar la Depresión con Mindfulness |Psicodex - Psiquiatría, Psicolo\nLa depressió està creixent de forma alarmant i afecta al 20% de la població mundial. Segons l'Organització Mundial de la Salut (OMS) és la malaltia que produeix més pèrdues de qualitat de vida i majors costos econòmics. Mindfulness és una teràpia que ha mostrat ser especialment eficaç per al tractament de la depressió recurrent.\nAquest llibre acosta mindfulness i la seva pràctica a les persones amb depressió, o aquelles que l'han patit, perquè d'una forma progressiva es vagin beneficiant d'aquesta tècnica. Els autors, sobre la base de l'experiència en mindfulness i compassió i als anys de treball amb persones que tenen malestar psicològic, han adaptat i simplificat les pràctiques i la teoria del mindfulness mantenint tota la seva eficàcia.\nEl lector incorpora de forma progressiva habilitats que milloraran la seva salut psicològica. Dedicant només uns deu minuts al dia, es poden obtenir beneficis en poques setmanes.\nAquest llibre és útil per a les persones que han patit depressió perquè facilita la seva recuperació i la prevenció en recaigudes. També és útil per a qualsevol persona sotmesa a estrès, perquè pugui manejar-ho millor i prevenir l'aparició d'ansietat o depressió.


El veïnat decidirà com serà el Parc de Montjuïc | Zona Sec\nL’Ajuntament engega una pluja d’idees perquè siguin els ciutadans els darrers en aportar les que s’han d’incorporar al pulmó verd\nDesprés de diferents períodes en què els Governs de Barcelona han tractat d’ordenar el Parc de la muntanya de Montjuïc sense èxit, l’Ajuntament ha presentat el darrer pla per deixar de donar batzegades i consolidar els fonaments sobre què ha de ser el parc. Tal com ha anunciat al darrer Consell de Barri del Poble-sec el nou responsable municipal de la zona verda, Xavi Martín, des d’aquest novembre la ciutadania ja pot aportar les seves idees per acabar de perfilar aquest pulmó de la ciutat.\nLa plataforma on s’abocarà la pluja d’idees serà la plana web decidim.barcelona, el portal digital que en un passat ja va ajudar a l’executiu a definir el full de ruta que havia de guiar les seves polítiques. Ara, en la pestanya/procés que s’ha obert amb el nom Montjuïc, un parc per a Barcelona, els veïns i veïnes podran proposar idees sobre què volen que incorpori la muntanya i quins elements s’haurien de transformar o directament suprimir. Posteriorment també seran els mateixos veïns els que votin les idees dels seus conciutadans per dotar-les de més empenta pública.\nOperadors, entitats i tècnics, reunits pel consens\nDesprés que l’any 2014 s’aprovés la reforma del PGM de la muntanya que blindava l’espai verd i apostava per la reducció de la circulació, fa escasses setmanes el nou òrgan que reunia a entitats veïnals, operadors i tècnics va tancar les quatre taules de treball. Un espai privat on consensuar què havia de ser la muntanya i que segons Martín, ha servit per fer sorgir idees que podrien “encaixar”. Els resultats d’aquesta taula de participació, però, ara s’hauran de complementar amb el que els veïns i veïnes proposin.\nA data de tancar aquest article, el portal virtual ja ha recollit nou propostes en menys de dues setmanes. Entre aquestes, les que més suports han recollit han sigut una primera que demana “mantenir com a parc el solar del passeig de l’Exposició, 25”, una segona que incideix en la idea d’incrementar “el bosc natural, els horts i els camins” amb la idea d’estendre “el verd als barris limítrofs” i una tercera que la complementa, “naturalitzar Montjuïc: menys ciment, més pistes de sorra i menys cotxes”.\nMenció a banda mereix la proposta presentada per l’organització del Brunch In The Park, la qual demana “mantenir i garantir les activitats culturals i socials a la muntanya de Montjuïc”. Respecte a aquesta activitat, la Síndica de Greuges, Maria Assumpció Vilà, ja va denunciar el passat mes de maig les molèsties que causa als veïns el festival de música, fet que va aprofitar per qüestionar l’ús privatiu que es fa de l’espai públic, en aquest cas, dels Jardins Joan Brossa.


ARAMULTIMÈDIA - Festa de gols en El Collao. Alcoyano 4-2 Eldense\nEl jove de la pedrera, Àngel, torna a marcar. El Deportivo, segon amb 16 punts\nFesta de gols en El Collao. Alcoyano 4-2 Eldense\nEl Deportivo està complint un dels millors inicis de campanya des de fa molts anys. Ara mateix és segon, amb 16 punts i a només 1 de l'Ebro, el líder. A casa guanya i convenç a un Collao totalment entregat al seu equip que ja marca d'estratègia, al contracolp o fent jugada.\nEl partit es presentava perillós perquè l'Eldense no havia (de fet no ha) aconseguit cap punt en el què porten de Lliga. I això fa por. No obstant això, el Deportivo ha eixit molt seriós i aconseguia l'1 a 0 en el 31 en aprofitar Jose un retruc de la defensa. Pocs minuts després, l'àrbitre expulsava el central Ruso a qui treia la segona targeta per interpretar agressió en un xoc amb un central eldenc. La primera groga l'havia vista en protestar un fora de joc.\nAmb 10, per tant, ha hagut d'afrontar l'Alcoyano vora 60 minuts de partit reorganitzant la rereguarda amb Alvarito de lateral i Miranda de central. La segona part ha començat de manera fantàstica perquè als 5 minuts, Mario Arques enganxava un xut que posava el 2-0, i amb 10. Tot semblava meravellós.\nPerò no, deu minuts més tard, el col.legiat deixava seguir una jugada d'atac de l'Eldense menjant-se una possible falta atacant i el baló mansament, amb certa passivitat defensiva, es colava mansament per la porta de Marc, hui més nerviós del normal. El 2-1 inquietava la parròquia.\nL'Eldense ho ha intentat, però realment no ha provocat cap ocasió seriosa. L'Alcoyano, a ràfegues, generava perill. Fregant el minut 90, el jugador de la pedrera, Àngel, ho tornava a fer. El seu gol li donava la tranquil.litat el quadre de Seligrat. Però tot i que el temps estava complit, encara restaven dos gols més. El primer, en traure de centre, el central Urzaiz xutava des del mig del camp i el baló, sense que ningú fera ni diguera res, es colava mansament en la porta de Marc. Prou increïble. 3-2.\nI en la següent jugada, en el 94, Jony no perdonava en materialitzar un penalti claríssim que, això, sí, li donava els 3 punts assegurats al Deportivo. Pròxim partit, diumenge a Badalona.\nUn moment del partit /AM\nEquip AM - 09/10/2016\nEl Deportivo està complint un dels millors inicis de campanya des de fa molts anys. Ara mateix és segon, amb 16 punts i a només 1 de l'Ebro, el líder. A casa guanya i convenç a un Collao totalment entregat al seu equip que ja marca d'estratègia, al contracolp o fent jugada. El partit es presentava perillós perquè l'Eldense no havia (de fet no ha) aconseguit cap punt en el què porten de Lliga. I això fa por. No obstant això, el Deportivo ha eixit molt seriós i aconseguia l'1 a 0 en el 31 en aprofitar Jose un retruc de la defensa. Pocs minuts després, l'àrbitre expulsava el central Ruso a qui treia la segona targeta per interpretar agressió en un xoc amb un central eldenc. La primera groga l'havia vista en protestar un fora de joc. Amb 10, per tant, ha hagut d'afrontar l'Alcoyano vora 60 minuts de partit reorganitzant la rereguarda amb Alvarito de lateral i Miranda de central. La segona part ha començat de manera fantàstica perquè als 5 minuts, Mario Arques enganxava un xut que posava el 2-0, i amb 10. Tot semblava meravellós. Però no, deu minuts més tard, el col.legiat deixava seguir una jugada d'atac de l'Eldense menjant-se una possible falta atacant i el baló mansament, amb certa passivitat defensiva, es colava mansament per la porta de Marc, hui més nerviós del normal. El 2-1 inquietava la parròquia. L'Eldense ho ha intentat, però realment no ha provocat cap ocasió seriosa. L'Alcoyano, a ràfegues, generava perill. Fregant el minut 90, el jugador de la pedrera, Àngel, ho tornava a fer. El seu gol li donava la tranquil.litat el quadre de Seligrat. Però tot i que el temps estava complit, encara restaven dos gols més. El primer, en traure de centre, el central Urzaiz xutava des del mig del camp i el baló, sense que ningú fera ni diguera res, es colava mansament en la porta de Marc. Prou increïble. 3-2. I en la següent jugada, en el 94, Jony no perdonava en materialitzar un penalti claríssim que, això, sí, li donava els 3 punts assegurats al Deportivo. Pròxim partit, diumenge a Badalona.


Ipcena denúncia la crema il·legal de greixos animals en una empresa de les Borges Blanques\nActualitzada 24/01/2017 a les 16:58\nIpcena denúncia la crema il·legal de greixos animals en una empresa de les Borges\nIpcena ha presentat dues queixes pels fums que emet una empresa de les Borges Blanques dedicada a l'elaboració de menjar precuinat\n© La roda de premsa de Joan Vàzquez aquest dimarts\nL’entitat ecologista Ipcena ha presentat dues queixes, davant l’ajuntament de les Borges Blanques i davant els serveis territorials de Medi Ambient de Lleida, pels fums que emet una empresa de les Borges Blanques dedicada a l’elaboració de menjar precuinat, que considera contaminants. Segons Ipcena, l’empresa Masia Tero, que va comprar la planta de Baró Group al polígon les Verdunes de la capital de les Garrigues mantenint-hi l’activitat, ha utilitzat en més d’una ocasió greixos d’origen animal a la caldera per produir calor en forma de vapor per utilitzar-lo en els seus processos de fabricació.\nL’entitat ha assenyalat aquest dimarts que no li consta que l’anterior empresa propietària hagués presentat aquest tipus de problemàtica. En canvi, dies enrere empreses del voltant de Masia Tero va avisar els ecologistes per la intensa fumerada i la forta pudor que sortien de la xemeneia, segons el secretari de l’entitat, Joan Vázquez. L’ecologista ha assenyalat que en un escrit presentat davant l’ajuntament de les Borges Blanques aquest mateix matí han demanat que s’inspeccioni l’activitat de l’empresa.\nSegons Vázquez, fa al voltant d’un mes que es produeixen emissions contaminants de forma esporàdica, que per les observacions que s’han dut a terme “no passa cap filtratge” i la quantitat de compostos i partícules emeses “superen els límits autoritzats”.\nIpcena ha demanat a les institucions que facilitin la documentació de l’empresa i l’activitat i que s’hi obri un expedient sancionador per abocaments il·legals de residus industrials.\nIpcena denuncia la crema de residus tòxics a les Borges


Almussafes construirà un Casal Jove amb el Pla d’Inversions 2020/2021 de la Diputació – RiberaTV\nLa dependència s’emplaçarà en els terrenys municipals situats junt al Centre Municipal de Formació de Persones Adultes\nAmb la subvenció de quasi 700.000 euros del pla bianual es completaran un total de cinc projectes urbanístics\nEl ple de l’Ajuntament d’Almussafes ja ha donat llum verda a les cinc propostes urbanístiques que s’executaran amb els fons concedits a través del Pla d’Inversions bianual de la Diputació de València. La subvenció de 695.915 euros concedida per la corporació provincial permetrà la construcció d’un Casal Jove, dotar d’accessibilitat a la Plaça Major, reformar el parc del Poliesportiu, millorar la seguretat de les grades del camp de futbol i remodelar els carrers Plantades i Hospital, en ple casc històric, en plataforma única. El paquet de cinc intervencions urbanístiques aprovat en la sessió plenària celebrada ahir dilluns, 29 de juny, s’executarà en els pròxims dos anys.\nDe la subvenció concedida per a l’execució de les obres municipals, el projecte a què se li ha dotat d’una inversió econòmica de major envergadura és l’edificació del Casal Jove, una nova infraestructura municipal que es construirà sobre una parcel·la de propietat municipal ubicada junt al Centre Municipal de Formació de Persones Adultes, el pressupost de la qual ascendix a 250.000 euros. ‘Amb la construcció d’este nou edifici públic complim una altra demanda històrica de la ciutadania d’Almussafes, atés que els nostres jóvens mancaven d’un espai de generoses dimensions en què poder celebrar un programa d’activitats adaptat als nous temps’, explica l’alcalde, Toni González.\nL’eliminació de les barreres arquitectòniques dels carrers Plantades i Hospital, dos vies urbanes localitzades en ple casc històric d’Almussafes, és la segona de les actuacions urbanístiques amb major dotació econòmica, 170.000 euros. ‘Hem de continuar desplegant el nostre pla d’accessibilitat i l’única solució aplicable a estes vies urbanes de reduïdes dimensions és apostar per l’opció de la plataforma única, és a dir, la seua conversió en carrers amb cota zero’, comenta la regidora d’Urbanisme, Davinia Calatayud.\nEl parc del Poliesportiu, jardí públic inaugurat a principis de la dècada dels 80, requeria d’una reforma integral, que es va a escometre amb un pressupost de 152.256 euros procedents de l’ens provincial. ‘Durant els últims anys hem actuat en pràcticament totes les nostres zones verdes i ha arribat el moment de renovar este parc històric, ja que la seua construcció es va dur a terme parella a la del Poliesportiu Municipal, el projecte de remodelació del qual acabem de concloure’, destaca l’edil.\nAlmussafes construirà un Casal Jove amb el Pla d’Inversions 2020/2021 de la Diputació added by Ribera Televisió on 30 Juny, 2020


‘La Peste’: Sevilla té una malaltia especial | EL CINÈFIL\n‘La Peste’: Sevilla té una malaltia especial\nCríticaSèries 31 de Gener de 2018 Luis Flores 0\nLa superproducció de Movistar+ sembla recollir bones crítiques\nEl passat Festival Internacional de Cine de San Sebastián es va presentar aquesta sèrie original creada per Alberto Rodríguez i Rafael Cobos (el seu guionista habitual) i produïda per la plataforma Movistar+. Ara que les ficcions televisives estan tan de moda era qüestió de temps que una gran plataforma li “regalés” un pressupost de 10 milions d’euros a un dels directors amb més renom del cinema modern, per fer una sèrie. L’acció se situa a la Sevilla del segle XVI. Enmig d’un brot de pesta, la Santa Inquisició li encomana a Mateo Núñez que investigui el misteriós assassinat d’un ric comerciant. Ell ho farà amb l’ajut del fill bastard d’un amic seu. Mentrestant, serem testimonis de com la ciutat més pròspera d’Espanya en aquell moment ha de fer front a la malaltia més letal que hi havia en un entorn de repressió pública, de misticisme, traïcions i pecat.\nAmb una recreació luxosa, Rodríguez i Cobos ens endinsen a la Sevilla gloriosa. Ja al principi uns comerciants italians reconeixen que Sevilla és la ciutat més bonica, més fins i tot que Roma. Era el seu moment, pel fet que des de Sevilla arribava i sortia a través del riu Guadalquivir la Flota d’Índies i això la convertia en un monstre urbà que servia d’enllaç entre el vell i el nou món i que convertia, en comparació, amb Madrid o Barcelona en dos viles amb ínfules de grans ciutats. Històricament, la pitjor epidèmia de pesta la va sofrir Sevilla al 1649, però no cregueu que és una pífia històrica perquè segons Juan Ignacio Carmona García (que és catedràtic d’Història Moderna de l’Hispalense) aquesta malaltia va assotar en diverses ocasions la capital sevillana encara que no amb la mateixa virulència.\nPablo Molinero interpreta Mateo Núñez. L’actor poc conegut perquè no ha aparegut a cap gran producció, té a la seva filmografia pel·lícules tan dispars com Aquitania (2005) i Enxaneta (2012). Aquesta és la seva oportunitat per donar-se a conèixer al gran públic, i no ho desaprofita. És un personatge taciturn, turmentat pel seu passat. Un humanista que abans d’esdevenir un proscrit era un traductor i impressor acusat per la Santa Inquisició d’heretgia. Es veu en l’obligació de tornar a Sevilla per fer-se càrrec de Valerio Huertas, el fill bastard d’un amic seu que ha mort. Però un cop allà, el representant de l’alt tribunal eclesiàstic recorre a ell perquè investigui i trobi l’assassí que està actuant a la ciutat. La nostàlgia, tal com li diu un metge jueu en un dels episodis, és el que l’està absorbint a poc a poc. Els matisos en la seva interpretació recorden al Brad Pitt d’Interview with the vampire (1994), un personatge que estava constantment deprimit.\nPaco León és Luis de Zúñiga, un poderós mercader que intenta fer-se ric a costa de la malaltia. El “Luisma” canvia totalment de registre i no desentona pas en el conjunt. Està molt mesurat en la seva interpretació d’home de negocis que juga entre les ombres per aconseguir el poder i les influències. Ell hi és a una partida d’escacs i té el privilegi, tal com ens deixa clar el principi de la sèrie, de jugar amb avantatge.\nSergio Castellanos interpreta Valerio Huertas. És l’actor més desconegut del planter d’actors. És el mcguffin que obre la trama. Un cop arrenca res ens importa si Mateo complirà amb l’encàrrec del seu pare biològic de treure’l o no de Sevilla. Ell serà l’ajudant i aprenent de Mateo.\nPatricia López Arnaiz és la Sra. Larrea. En la seva persona hi veurem diferents tòpics que li permeten als creadors crear un personatge femení fort dins d’un món d’homes. Pinta quadres sota la firma del seu difunt pare per poder vendre’ls. Manté també a través del seu ajudant la direcció de l’empresa que li ha deixat en viduïtat el seu marit. Tot i els abusos que pateix al llarg de la sèrie se’n sortirà per la seva força de voluntat i el seu empeny per defensar les seves creences revolucionàries.\nThe Name of the Rose (1986) és el seu referent. Els nexes que s’estableixen entre el personatge adult i el jove aprenent hi són aquí presents en la figura de Mateo i Valerio. Tot i que en el primer moment no se’n refien l’un d’altre, les circumstàncies fan que s’ajudin per tal de trobar l’assassí que està imposant el terror a Sevilla. És un joc de pistes igual que la pel·lícula d’Annaud, on els protagonistes hauran d’investigar uns fets que semblen paranormals utilitzant la raó i l’intel·lecte.\nRodríguez és un amant de les buddy movies, perquè necessita de dos personatges principals per fer-los interactuar i així aconseguir que evolucionin davant les càmeres. Això hi era ja patent a la gran La Isla Mínima (2014). Aquí torna a agafar la mateixa fórmula però al contrari d’aquesta, li falta un tour de force interpretatiu entre els dos personatges principals. En aquest cas però les interpretacions de Mateo i Valerio s’han de valorar en la resta de trames però no quan comparteixen plànol.\nSeven (1995) hi és present, potser d’una forma inconscient, però hi és. No pel fet de ser també una buddy movie, sinó per la utilització de la llum com a element opressiu fins al desenllaç de la trama. A la pel·lícula de Fincher la pluja és un element més del film que crea un ambient depriment i opressiu d’una societat moralment perduda. Aquí Rodríguez recrea el 80% de la trama en espais foscos i tancats, creant de la mateixa manera la sensació d’ofec a l’espectador, però conforme arribem a la resolució dels crims, la lluminositat a les escenes hi té més pes.\nReconec que a vegades no sé com ho fa, però Rodríguez és d’aquells directors que t’agafa des del principi i no et deixa escapar fins que surten a la pantalla els títols de crèdit. Tot i que la sèrie no té grans línies de guió, i que la trama d’assassinats no és pas la més original de tots el temps, sap desenvolupar perfectament els mecanismes per introduir-hi altres elements com són les lluites de poder dins del “cabildo de Sevilla” o el mecenatge femení per enriquir el conjunt. Hi ha molts moments sense diàleg però el ritme no decau.\nLa violència és seca, per exemple, tenim un moment en què un dels personatges llença un nen viu al riu per evitar-li el sofriment (no us preocupeu que després el salva, però el mal cos no us el treu ningú). Rodríguez és d’aquells que no justifica als seus personatges sinó que els presenta tal com són, amb tots els seus defectes i virtuts, deixant en mans de l’espectador els judicis morals. El món que ens presenta és brut, obscur i pecaminós, però malauradament és una aproximació fidel a la societat de finals del segle XVI. No pretén en cap moment estalviar-li a l’espectador la cruesa del moment històric. Dones que venien el seu cos per poder menjar i donar de menjar als seus, tràfic d’esclaus i homes sense escrúpols que es valien dels nens per robar als mercaders, aquest era el pa de cada dia. La recreació històrica de la ciutat de Sevila ens deixa sense paraules pel bon treball del departament artístic de la sèrie. Els efectes especials només s’utilitzen quan són imprescindibles i esdevenen un element funcional per donar-li més realisme al conjunt. Però el que em va deixar bocabadat és la fotografia. Fins a l’episodi 5 no hi ha gairebé llum a pantalla, tot es desenvolupa amb la claror que ofereixen torxes i espelmes, creant d’aquesta manera, una sensació d’angoixa en l’espectador. I en format digital on la llum és molt important a l’hora de filmar amb claredat, han aconseguit que tot i la foscor de l’escena, l’espectador pugui gaudir de tots els detalls. La perfecció és tal que alguns fotogrames semblen quadres de Velázquez o Rembrandt.\nLa corrupció hi té un paper destacat en la figura de Zúñiga. En un moment on aquest tema és cabdal a la nostra societat, Rodríguez no s’està d’utilitzar un dels seus personatges per representar un fet tan reprovable socialment. La declaració de les seves intencions, que li permeten el gran moment interpretatiu a Paco León, ens permeten veure la poca honorabilitat i la poca justificació que té una actuació d’aquest tipus. No hi ha arguments vàlids per poder defensar la postura d’aquells que s’aprofiten de la desgràcia aliena o de la seva posició d’influència per esdevenir rics i poderosos. Aquesta és la pesta dels nostres dies.\nUn dels punts en contra és que a certs personatges és difícil entendre’ls (jo he hagut de tornar enrere a vegades), no per l’accent sevillà del que presumeix la sèrie, sinó perquè al xiuxiuejar les frases és molt difícil de captar el que diuen els personatges.\nEn definitiva, tots els elements hi estan perfectament representats, la trama t’absorbeix i la planificació i posada en escena són dignes de qualsevol superproducció americana. La distribució en sis episodis és un altre encert perquè gràcies a això no arriba a divagar ni a eternitzar la resolució del cas. És per aquestes raons que segurament estem davant d’una de les millors sèries de l’any, ja sigui nacional o estrangera.\nAgradarà a: qui havia perdut l’esperança de trobar una ficció espanyola al nivell de les estrangeres.\nNo agradarà a: qui cregui que la poca utilització de la llum no està ben justificada i no aguanti l’accent sevillà.


La Lleganya: SF 23 – Clermont 18\nSF 23 – Clermont 18\nLa sort dels campions, o París amb una flor al cul (i unes quantes a la samarreta). Dissabte al vespre Clermont tenia la possibilitat de retornar a l’èlit del rugby francès per la porta gran. I va estar a punt d'aconseguir-ho. Des del primer cop de càstig transformat per James Brok als vint minuts de partit, Clermont va mantenir la iniciativa en el marcador i el joc, arribant a disposar d’un diferencial de 0 a 12 en iniciar-se el segon temps. Només en els darrers minuts París seria capaç de tombar la truita. Perquè París és París, i sempre juga a casa.\nMentre els de Clermont anaven baixant la intensitat, els hexagonals van anar retallant distàncies fins aconseguir un 9 a 15 en el marcador a manca de vint minuts. Al minut seixanta-vuit, Pichot invertia per primer cop el marcador: un seu assaig habilitava els parisencs (16 a 15). La penalitat transformada altre cop per Brok feia canviar de nou l’hegemonia en l’electrònic. Però a l’Stade Français no se’l pot vèncer només a puntades: a manca de tres minuts, Radike Samo aconseguia un assaig que val un Brennus per a l’SF. Com el 2004, l’Stade aixeca el títol davant d’un meridional; llavors els derrotats vàrem ser els catalans. Aquest dissabte, foren els occitans de Clermont.\nLa temporada regular ha finit, i només queda preparar el Mundial.


El debat de l'habitatge turístic - EsDiari.com\nEl debat de l’habitatge turístic\nEl darrer dia d’aquest juny, els companys del Pi d’Es Castell van organitzar una taula rodona on van participar ASHOME i VITURME, una consellera i quatre diputats del Parlament, entre els quals hi havia en Jaume Font en representació del seu partit. L’única representació absent va ser MES per Menorca. El debat era més polític que tècnic, però va ser interessant comprovar el grau de solidesa del discurs de cada partit i comprovar com alguns dels polítics presents no passaven d’expresar intencions i, en canvi, altres coneixien prou el tema per fer necessària l’assistència. Però no és el propòsit d’aquest article analitzar les intervencions i si el que es van anar destil·lant al llarg del debat.\nEn un principi els partits del govern només havien de regular el lloguer turístic en plurifamiliar d’acord amb la Disposició Addicional Segona de la Llei 2/2016 de l’Impost sobre Estades Turístiques. En comptes d’això, han acabat perseguint aquesta activitat perjudicant els que ja estan autoritzats i fixant uns requisits que fan impossible, per gairebé tothom, comercialitzar turísticament un habitatge. Per afegir-ne més, el retràs ha fet que hi hagi molta més oferta ara que la que hi havia l’any passat i dificulta encara més la gestió del problema. A la taula de debat es van dir algunes coses i en vam entendre altres.\nEl debat no va ajudar a discernir l’origen aquest cacau. Estones es deia que la llei s’havia fet com s’havia fet perquè hi ha massa gent, però el fet és que no s’hi afegeix res, només s’ofereix el que hi ha. Ni un llit més. Altres estones es va dir que era perquè el lloguer turístic dificulta l’accés a l’habitatge. En Jaume Font va recordar que el Govern, en els seus dos anys de legislatura, no havia fet una política pública d’habitatge i que això es fa amb una llei d’habitatge, no amb una llei turística. Això no els hi hauria de venir de nou als companys de parlament, ja que l’any passat el Pi va presentar iniciatives perquè es reguli l’habitatge de preu taxat i per facilitar fer habitatge sotmès a intervenció pública. Per altra banda si els procediments de desnonaments no s’agilitzen, molts d’habitatges romandran buits perquè els propietaris no estan motivats per posar-los al mercat. Els habitatges buits sempre han existit i demostren que el fet que no hi hagi lloguer turístic no vol dir que els habitatges es posin al mercat per residents. Això tampoc es resol amb una llei turística si no amb una llei d’habitatge. Qui governa o vulgui governar ha de tenir les idees més clares!\nEl que va sortir al debat i va quedar clar és que aquesta activitat socialitza i democratitza els beneficis del turisme, dinamitza l’oferta complementària, no respecta les competències dels Ajuntaments en planificació urbanística ni el seu coneixement de l’entorn socioeconòmic i buida de contingut el dret de tot propietari a arrendar. Aquesta llei xoca amb la llei d’arrendaments urbans, la normativa estatal de propietat horitzontal i la llibertat d’empresa. La proposta del govern fa una definició tan extensiva del lloguer turístic que deixa sense espai l’arrendament de temporada. No qualsevol lloguer per dies o per setmanes es pot considerar lloguer turístic. El nivell d’intervencionisme és gairebé intolerable.\nEL PI, amb la seva esmena a la totalitat i les 50 esmenes parcials, defensa que la nova normativa respecti les autoritzacions atorgades, que permeti aflorar l’oferta existent amb un mínim de qualitat i no es desestabilitzi el model turístic que tenim. Sobretot defensa que els requisits exigibles siguin realistes.


Visita Pastoral a St. Julià de Lòria (6): Missa major, Quarts i Cementiris | Arxiprestat de les Valls d'Andorra\nAquella fou la celebració més important de la Visita Pastoral, i Mons. Joan-Enric Vives va posar en relleu en la seva homilia, la vivència de la vida com un camí de l’home, com un viatge: “fem un llarg viatge que semblaria que acaba amb la mort. Però des que hi ha ésser humà cerquem el més enllà”. Va apuntar la importància de valorar les persones que ens acompanyen en el camí de la vida: “avui és també un dia per considerar que la vida no la fem sols, la fem amb totes aquelles persones que ens han ajudat” i que estimem i ens estimen. Perquè l’amor, va assenyalar Mons. Vives, és el conreu més important que podem fer durant el camí i és el que quedarà després de la nostra marxa. L’Arquebisbe també va recordar Sant Agustí quan afirma que “ens has creat per a Tu, Senyor, i el nostre cor està inquiet fins que reposi en Tu”, per assenyalar als fidels que “nosaltres els éssers humans estem fets per a Déu i podem dir per arribar a Déu i poder veure’l cara a cara” i arribar al repòs en ell, és la nostra fita. Animà a viure en espais de joia i de felicitat, “espais happy”, a la Parròquia i a la Vila. I estem cridats a bastir una Església missionera, oberta i misericordiosa, hospital de campanya i sempre en sortida. Després de la missa, els assistents van compartir un tall de coca i moscatell, ofert per la parròquia.


jmmf - impossible és inimaginable, imaginable és possible: de desembre 2008\nResum de Novembre i CATEDRÀTIC\nEsportivament podríem dir que aquest no ha estat una dels meus millors mesos. Tot i així en vull fer una lectura positiva.\nM’ha servit per repassar totes les proves en les que he participat al llarg del 2008 i que carai!!!! n’estic orgullós i molt satisfet.\nMitja de Sitges, Mitja de Granollers, Marató de Barcelona, Duatló de Banyoles, Duatló de Vic, IRONCAT, Cursa de Policies, Triatló B-Banyoles, Triatló de Tossa i Marató de Saragossa crec que fan un bon bagatge.\nAlhora m’ha portat una millora considerable de la maleïda lumbàlgia que arrossego des de principis d’Octubre. Les molèsties són pràcticament inexistents quan nedo i quan corro. No puc dir el mateix de quan vaig amb la btt (no he agafat encara la de carretera). I això és curiós, ja que no he modificat cap mida de la bicicleta i a principis d’any no m’havia donat cap molèstia.... Serà l’edat?. Potser em cal modificar algun ajust de la bicicleta? No ho sé... de moment esperaré una mica.\nI en l’àmbit més acadèmic estic molt i molt content per haver assolit el grau de catedràtic. No hi havia massa places i molta era la gent que s’hi presentava així que la satisfacció és encara més gran.\nVull agrair a la gent que viu al meu costat. I com moltes coses a la vida hi ha fets aparentment insignificants que acaben sent determinants.\nJo no tenia molt clar si presentar-me a l’oposició, i la frase d’en Lluís va ser determinant “no tens res a perdre, i d’aquesta manera tindràs tota la paperassa endreçada” Gràcies Lluís.\nI una vegada dins del procés, no veia molt clar fer el projecte, i la frase d’en Joan va ser també determinant “si fas els projecte sempre tens la possibilitat de sumar alguna cosa.... el projecte no resta” Gràcies Joan.\nAquí però, vull admetre que vaig cometre una errada. Per obtenir la màxima puntuació jo havia de treure un 0,35 del projecte. Vaig preparar un projecte per 0,4, segons el meu criteri, i em vam posar un 0,3 així que vaig deixar de sumar un 0,05. Per sort no ha estat determinat ... però aquestes errades no es poden cometre. La gent va a la centèssima.\nUs deixo amb una imatge del matemàtic Evariste Galois ..i si alguna hora us vaga... llegiu la seva bibliografia.... val la pena.\nPublicado por josep-maria en 0:46 8 comentarios


La petició de pena per a Gemma Montull passa dels 26 anys i mig a només dos anys. El Consorci del Palau eleva a definitives les seves conclusions sense inculpar CDC\nGerard Pruna / Marc Toro\nFèlix Millet ha anat amb cadira de rodes diversos dies a la Ciutat de la Justícia per formar part del judici del cas Palau. ACN\nBarcelonaMentre el Parlament bullia com a conseqüència del paper de la Generalitat en el Consorci del Palau de la Música, al judici del cas Palau les parts han començat a elevar a definitives les seves conclusions. A l'espera d'escoltar la tesi dels lletrats del Consorci, el primer a parlar ha estat el fiscal del cas, Emilio Sánchez-Ulled, que ha anunciat al seu escrit d'acusació que rebaixa la petició de pena a Fèlix Millet dels 27 anys i mig inicials a 14 anys i nou mesos, una rebaixa que sustenta en els atenuants de "confessió i disminució" del dany.\nA més, el fiscal ha rebaixat també les penes que demanava per a Jordi Montull –que passa dels 27 anys i mig als 10 anys i 10 mesos– i per a la seva filla Gemma Montull, per a qui inicialment el ministeri públic demanava 26 anys i mig, i ara, després dels canvis explicats pel fiscal Ulled, només dos. Pel que fa a les multes, el ministeri públic demana 22 milions d'euros tant a Millet com a Montull, 3,3 milions d'euros menys del que demanava inicialment.\nEl canvi de petició de penes del fiscal confirma el pacte amb els principals acusats i, després de la confessió de Millet i els Montull sobre el presumpte finançament irregular de CDC, els rebaixa les penes. Inicialment la fiscalia demanava 27 anys i mig per a Fèlix Millet i Jordi Montull, i un any menys per a la filla d'aquest últim, Gemma Montull. Tanmateix, després de la confessió.\nPel que fa a l'extresorer de CDC, Daniel Osàcar, la fiscalia apuja lleugerament la seva petició de pena i passa dels set anys i mig de presó als vuit, amb una petició de multa de 20 milions d'euros.\nReclama al PDECat els diners de CDC\nEntre els canvis que ha inclòs el fiscal en el seu escrit destaca també el fet que obri la porta a, en cas de sentència contrària a CDC, reclamar al Partit Demòcrata (PDECat) els 6,6 milions d'euros que -segons els pèrits d'Hisenda- Convergència hauria rebut de forma il·legal a través del Palau. En el seu escrit, i a diferència del que havia fet en les seves primeres conclusions -escrites quan el PDECat encara no existia- apunta que en cas de sentència contrària a CDC aquest import ha de ser "decomissat" a Convergència o a la formació "que l'hagi succeït".\nDe fet, a petició del ministeri públic, el jutge que investigava el cas ja va acordar l'any 2015 l'embargament de les quinze seus que CDC va posar a la seva disposició per assegurar la seva responsabilitat civil lucrativa en l'espoli.\nL'altre aspecte clau era veure si finalment els lletrats que defensen el Consorci del Palau demanen –tal com reclama l'Ajuntament de Barcelona– ajornar aquest debat fins que el seu representat –un organisme integrat per la Generalitat, l'Ajuntament i el govern espanyol– torni a reunir-se per decidir si finalment en les seves conclusions es persona també contra CDC. Finalment, el lletrat que representa el Consorci ha formulat les seves conclusions definitives seguint l'ordre de l'última reunió de l'ens i, per tant, sense canviar el seu posicionament per personar-se contra CDC.\nMalgrat les crítiques d'ERC dilluns al fet que la Generalitat hagués decidit no personar-se, ahir el Govern va decidir "per unanimitat" mantenir la posició que la Generalitat va mostrar a la reunió del Consorci de divendres passat i que es va imposar –gràcies a l'absència dels representants de l'Estat– a la tesi de l'Ajuntament de Barcelona, partidari que les conclusions definitives de la defensa del Consorci incloguessin una acusació contra CDC.\nTanmateix, després que el Parlament hagi votat aquest dimecres -amb el vot a favor de tots els grups menys el PDECat, que s'ha abstingut- instar la Generalitat a canviar el seu posicionament, fonts judicials apunten que encara hi ha una escletxa perquè les conclusions del Consorci es puguin modificar. Com que les defenses encara no han elevat a definitives les seves conclusions -ho farà divendres 26-, aquests fonts consideren que el tràmit de conclusions definitives encara està obert i, per tant, les parts encara estan a temps de canviar-les.\nLes penes que demana el fiscal\nAquestes són les penes definitives demanades pel fiscal Ulled als principals acusats del cas Palau, un cop sumades les peticions per a tots els delictes (entre parèntesis, les penes de presó demanades inicialment):\n- Fèlix Millet, responsable del Palau: 14 anys i 9 mesos de presó (27 anys i mig) i una multa de 22 milions d’euros.\n- Jordi Montull, segon responsable del Palau: 10 anys i 10 mesos de presó (27 anys i mig) i una multa de 22 milions d’euros.\n- Gemma Montull, directora financera del Palau: 2 anys de presó i 12 mesos, a substituir aquests últims per 24 mesos de multa amb una quota diària 20 euros (26 anys i mig) i multa 10 milions d'euros.\n- Rosa Garicano, directora general del Palau: 5 anys i 6 mesos de presó (9 anys), una multa de 12 milions d’euros i una altra de 6 mesos amb una quota diària de 100 euros.\n- Raimon Bergós i Santiago Llopart, assessors jurídics del Palau: 2 anys de presó (3 anys) i una multa de 10 mesos amb una quota diària de 100 euros.\n- Edmundo Quintana, assessor fiscal del Palau: 2 anys i 10 mesos de presó (3 anys), una multa de 10 mesos amb una quota diària de 100 euros i multa de 500.000 euros.\n- Daniel Osàcar, tresorer de CDC: 8 anys de presó (7 anys i mig) i una multa de 20 milions d’euros.\n- Pedro Buenaventura i Juan Elizaga, exdirector i responsable de relacions institucionals de Ferrovial, respectivament: 5 anys de presó (4 anys i mig) i una multa de 10 mesos.\ncas Palau CDC Fèlix Millet Gemma Montull


Comprar Duran Gran Reserva Brut Nature 2014 | enterwine.com\nCava Gran Reserva Brut Nature elaborat amb les varietats tradicionals, Chardonnay i Pinot Noir. Criança de 42 mesos.\nL'elegant cava Duran Gran Reserva Brut Nature és fruit d'una acurada elaboració. Ramon Canals, propietari de Cava Duran l'elabora partint de vinyes repartides entre el Penedès Superior i el Penedès Central.\nAl cupatge tradicional de la DO Cava, és a dir, Macabeu, Xarel·lo i Parellada se li afegeix Chardonnay i Pinot Noir, que li atorguen una agradable complexitat.\nEls raïms es veremen a mà, començant pel Chardonnay, a finals d'agost, i acabant amb la recollida del Parellada, ja entrat el mes d'octubre. El most flor de cada varietat va fermentar separadament en dipòsits d'acer inoxidable. La criança en rima del cava Duran Gran Reserva Brut Nature 2014 es va allargar durant 42 mesos.\nDe l'anyada 2014 se'n van produir unes 15.000 ampolles.\nAquest cava Brut Nature Gran Reserva es presenta amb un brillant color groc palla. Duran Gran Reserva Brut Nature forma una fina i persistent bombolla.\nD'elegant complexitat, accentuada per la presència de Chardonnay i Pinot Noir. Fresc i intens, amb fruita blanca madura, fruita tropical i cítrics, matisats per fruits secs, records de pastisseria i cremosos torrats.\nMolt elegant i cremós, amb un bona entrada i una frescor molt agradable. Fruita blanca i cítrics ben presents, al costat de torrats, làctics i fruits secs. Amb un cert volum, aquest Gran Reserva de Ramon Canals té un pas sec i el carbònic integrat. Bona persistència i sensacions molt agradables que conviden a més.\nUn bon cava, fresc i complex. Duran Gran Reserva Brut Nature 2014 és una gran elecció amb una excel·lent relaciò qualitat-preu.\n93 punts Enterwine. 96/100 punts en la guia 50 Great Cavas 2015. Escollit millor Cava en el concurs Wines from Spain Awards 2015\nArrossos caldosos, Carns blanques rostides, Combina amb tot tipus de plats, Marisc a la graella, Marisc amb salsa, Marisc cuit, Pastes amb salsa de peix, Pastissos de fruites, Peix blanc al forn, Pernil ibèric de gla, Postres dolçes, Rostits, Sol, Steak Tartare, Torrons\nAperitius, En una ocasió especial, Perquè jo ho valc, Reunió familiar, Si tens un compromís, Sopar a la llum de les espelmes, Sopar amb els amics\nEstàs opinant sobre: Duran Gran Reserva Brut Nature 2014