Àudios de la secció El divan - La vida - Pàgina 7\nVicky Peña: "No sóc exactament independentista, però en aquesta Espanya no vull ser-hi"\nL'actriu Vicky Peña repassa la seva trajectòria vital i teatral, recorda el seu pare, l'actor de doblatge Felip Peña, els estius a Llançà i el seu passat com a infermera, i diu que la seva mare, Montserrat Carulla, és una tremenda. Des de Madrid, on està fent l'obra "Largo viaje del día hacia la noche", ens explica que troba terrible que no es permeti votar. No sabria on situar-se, ja que no és exactament independentista, però en aquesta Espanya diu que no vol ser-hi.\nMontserrat Abelló: "Estimo tant la vida que la faig meva, moltes vegades"\nRecuperem la conversa que vam tenir aquest estiu amb la poeta Montserrat Abelló, que ha mort aquesta setmana, en un repàs emotiu de la seva trajectòria vital i literària.\nJordi Bosch: "Estem acostumats als grans titulars i el que és maco són les coses petites"\nL'actor Jordi Bosch, que representa "El Crèdit" a la Sala Villarroel de Barcelona, s'estira al Divan de Sílvia Cóppulo, recorda la seva infància i joventut, els seus inicis teatrals i la esplèndida trajectòria professional.\nLatre: la vida és un cabaret i l'has de rebre amb bon humor.\nQuan era petit ja desbordava energia i imaginació; de gran, ha canalitzat aquesta energia multiplicant-se en centenars de cares, veus i personatges. Aquest 2014 celebra els seus 15 anys en la professió, 15 anys que diu que no són res. La seva filosofia és que la vida és un cabaret i l'has de rebre amb bon humor. Es veu, d'aquí a molts anys, com un avi feliç i tranquil, assegut en un balancí, contemplant unes vinyes i mirant com es pon el sol amb una copa de vi.... L'actor, imitador, humorista... el showman Carlos Latre, s'estira al Divan d'El Suplement.\nJoan Roca:"La gran pretensió de tots els cuiners és emocionar; és fantàstic quan passa"\nJuste de Nin: "Em dedico al 100% a Catalunya"\nEl dissenyador de moda i dibuixant, Lluís Juste de Nin passa pel divan i fa un repàs a la seva trajectòria professional com a dibuixant però també com a dissenyador de moda al costat del seu cosí Armand Basi. Explica la seva vinculació política, primer amb el PSUC i després al Nacionalistes d'Esquerra. Juste de Nin, també recorda, la creació del personatge de la Norma, durant els anys vuintanta. Una campanya de la Generalitat per a la normalització lingüística.\nCarme Riera: "Un llibre que no es llegeix és un llibre mort"\nL'escriptora de "Te deix, amor, la mar com a penyora" s'estira al divan de Sílvia Cóppulo amb una interessant entrevista al voltant de la literatura.\nCarles Gaig: ""El patrimoni de la cuina catalana no s'ha de perdre"\nEls ulls li riuen. La imaginació l'empeny, la sensibilitat, la "finezza", la tradició i la creativitat les fon als fogons. És proper i senzill, però molt exigent en les seves obres.\nFermí Fernández:"Sóc un lleig...guapo!"\nÉs agradable, és sincer, és imaginatiu... Metre vuitanta-cinc, o sigui, 185 centímetres de creativitat positiva. Havia de ser químic, però sortosament per a la humanitat l'actuació el va fer seu, i n'ha parlat amb Sílvia Cóppulo.\nManel Esteller:"Si Catalunya fos indep. potser no ho faríem millor però no podríem culpar els altres\nEl director del Programa d'epigenètica i biologia del càncer de l'Institut d'Investigacions Biomèdiques de Bellvitge, l'IDIBELL, explica que voldria la màxima llibertat per a Catalunya, i el primer pas és que la gent pugui escollir. Pel doctor Esteller, de vegades no podem prendre decisions perquè no tenim les eines; tenir més eines per desenvolupar-se no vol dir que ho féssim millor, però no podríem culpar els altres.\nColita: "En aquest moment la política és fastigosa"\nLa fotògrafa es declara feminista i d'esquerres, ha tingut grans mestres de la fotografia com Oriol Maspons, i troba que el projecte de llei d'avortament és tornar als 70. Colita ens ha explicat que de jove el seu pare li va permetre i li va finançar un any a França per estudiar a la Sorbone, però diu que es va gastar els diners de la matrícula per anar a la Bretanya i a Normandia. Colita també ens explica que no ha tingut necessitat de tenir fills i que ara es dedica al seu arxiu fotogràfic "per posar ordre en la meva vida". La preocupa que la seva feina serveixi per a alguna cosa, i diu que actualment l'interessa que els amics tinguin salut, per disfrutar-los.\nRaimon:"No sóc independentista perquè mai m'ho havia plantejat"\nEl cantant explica a Sílvia Cóppulo que no participa en actes a favor de la independència perquè no ho té clar, però demana que es pugui votar perquè així s'aconseguirà saber quin és l'estat real de la societat catalana.\nMuriel Casals a "El divan" de Sílvia Cóppulo\nRecuperem l'entrevista que li va fer Sílvia Cóppulo a Muriel Casals la primavera del 2014. La presidenta d'Òmnium Cultural es mostra convençuda que el 9 de novembre el president Mas convocarà els catalans a les urnes perquè hi està compromès, i diu que, si guanya el doble sí, començarà una llarga i dura negociació en la qual caldrà ser generosos. Valora en positiu el debat que va tenir lloc al Congrés el passat dia 8 d'abril, i diu que el pròxim 11 de Setembre s'ha de veure que són molts els catalans que volen compartir un futur. La llibertat del seu país, assegura, la faria personalment més feliç.\nMàrius Serra: "Sóc un home de "fer", no de fe; d'acció, no de contemplació"\nMàrius Serra es defineix com un home "de fer", més que no pas de fe; d'acció, no de contemplació. Creu que la felicitat és quelcom que ens construïm nosaltres mateixos, i es considera una persona feliç, que va heretar de la mare la força per tirar endavant, i del pare la capacitat per empatitzar amb els altres. El seu fill, en "Llullu", li va fer canviar la manera de mirar el món i li va ensenyar a revalorar coses que ja hi eren.\nFerran Monegal: "Sóc una patata fregida"\nTot i que assegura que li hagués agradat treballar de pianista en un hotel ha acabat fent de periodista i el coneixem sobretot per la seva faceta de crític de televisió. Diu que a "El Periódico" ha pogut treballar amb llibertat. Es considera un privilegiat de la vida i assegura que és "un mal català i un mal espanyol; un home, diu, "sense gaires arrels".


L'historiador Alfredo Redondo explica les diferents commemoracions del Setge de Tarragona del 1811\nAlfredo Redondo explica les diferents commemoracions del Setge de Tarragona\nUna imatge de la conferència d'Alfredo Redondo a Casa Canals sobre les commemoracions del Setge de Tarragona.\nLa Casa Canals va ser l'escenari de la segona de les xerrades del cicle d'activitats d'aquest any de l'associació que commemora l'esdeveniment\nActualitzada 08/06/2018 a les 14:18\nAlfredo Redondo Penas va ser l'encarregat de la segona de les xerrades organitzades dins la celebració aquest any del Setge de Tarragona. Sota el nom de 'Records del Setge de Tarragona de 1811' l'historiador va anar desgranant algunes de les diverses commemoracions que s'han fet al llarg dels últims 207 anys.\nRedondo és l'autor del llibre 'Actes commemoratius del Setge de Tarragona (1814-2011)' on es recull precisament la història de les diverses celebracions de record del setge, assalt i ocupació de la ciutat per part de les tropes napoleòniques.\nLa sala d'acte de Casa Canals es va omplir per assistir a les explicacions de Redondo. Els actes tindran continuïtat aquest mes de juny amb una nova conferència, el 14 de juny i també a Casa Canals, a càrrec de Pilar Caldú Royo, que es centrarà en detalls al voltant de la població civil de Tarragona durant el setge.\nL'última conferència, dijous 21 de juny, analitzarà els efectes de la Guerra del Francès a les Terres de l'Ebre i anirà a càrrec de l'historiador Josep Sánchez Cervelló.\nL'acte final d'aquest cicle de commemoració del setge a Tarragona es farà dijous 28 de juny, data de l'assalt les tropes franceses a la ciutat, a les vuit del vespre, amb l'ofrena floral de les entitats i institucions tarragonines davant el monument als Herois, a la Rambla Nova. Seguidament una 'timbalada' popular conduirà a la comitiva fins al Pla de la Seu, on es farà una ofrena sota la placa commemorativa que hi ha a la façana de l'antiga rectoria de Sta. Maria de la Catedral com a homenatge als heroics defensors de la ciutat i els habitants que van patir el setge.\nComenta el contingut : L'historiador Alfredo Redondo explica les diferents commemoracions del Setge de Tarragona del 1811


Ana Duato i Imanol Arias, a judici per frau: els demanen 30 anys de presó Ana Duato i Imanol Arias, a judici per frau: els demanen 30 anys de presó – El Món\nAna Duato i Imanol Arias, a judici per frau: els demanen 30 anys de presó\nRedacció 14/07/2020 5:12 pm\nAna Duato i Imanol Arias aniran a judici finalment, ja que l’advocacia de l’Estat els demana 32 i 28 anys de presó respectivament per diversos delictes fiscals. Afirmen que els actors haurien comès frau entre el 2009 i el 2015 per evitar-se pagar impostos, el que ha acabat amb un deute milionari de 16 milions d’euros. Hauran de seure a la banqueta dels acusats en un judici que estarà envoltat d’expectació mediàtica.\nLa protagonista de ‘Cuéntame’ ha estat enxampada pels paparazzi quan arribava a Madrid, disposada a reunir-se amb els seus advocats després d’haver passat el confinament a Eivissa. Les càmeres d’Europa Press l’han caçat entrant a casa ràpidament, sense voler respondre les seves preguntes. El seu marit, el productor, afirmava que no estan “en absolut” preocupats per la notícia.\nAna Duato i Imanol Arias / Europa Press\nPoc després era el fill d’Ana, l’actor d’Élite Miguel Bernardeau, qui passava per davant dels micròfons de l’agència. Ha deixat clar que dona suport a la seva mare i ha sostingut la idea que estan tranquils i que tot va bé: “Estem tots bé. Ens hem pres la notícia bé. La meva mare està tranquil·la i nosaltres també”, responia sense moltes ganes de parlar.\nMiguel Bernardeau / Europa Press\nL’actriu s’afronta a un judici que serà dur i que podria tenir conseqüències catastròfiques. De moment cal esperar la data.


Les males arts dels Sackler, els amos de Purdue\nFARMACÈUTIQUES I ADDICCIÓ\nS'estreny el cercle legal i social sobre la família propietària de la farmacèutica que va desencadenar l'epidèmia d'opioides als EUA\nTres museus han renegat ja de les seves donacions i es multipliquen les demandes que assenyalen directament la família\nNueva York - Diumenge, 31/03/2019 - 18:45\nNou persones moren cada dia a l’estat de Nova York d’una sobredosi d’opioides. És el doble que fa només sis anys, una altra de les xifres demolidores de l’epidèmia d’addicció que consumeix els Estats Units, on en les dues últimes dècades han mort més de 400.000 persones per consum d’opiacis, amb recepta o il·legals. És una plaga complexa i en evolució en la qual es conjuguen nombrosos factors i actors, però des del principi, cada vegada més i sota pitjor llum, en qualsevol narració apareix un nom propi: Sackler. I s’estreny el cercle legal i social sobre aquesta família que va fundar Purdue, la farmacèutica que va desenvolupar OxyContin, l’analgèsic narcòtic comunament identificat en l’arrel d’aquesta crisi.\nEn els últims dies diversos fets han intensificat una mica més aquest cèrcol. Aquest dijous, la fiscal general de l’estat de Nova York, Letitia James, va presentar una demanda en la qual, entre farmacèutiques, distribuïdores i farmàcies a què es demanen responsabilitats, apareixen amb nom i cognom vuit Sacklers. I el plec de càrrecs, construït en part sobre la base d’una altra demanda a Massachusetts que ja va aportar informació sobre el paper fonamental que van desenvolupar en la crisi implicant-se personalment en l’agressiva i enganyosa promoció de l’OxyContin com menys addictiu del que era, realitza un dels retrats més demolidors fins a la data de la família, una de les més riques dels EUA i durant dècades nom clau en la filantropia i les arts als dos costats de l’Atlàntic.\nActes de “mala fe”\nLa demanda novaiorquesa assegura, per exemple, que els Sackler van ser metòdics intentant esborrar restes documentals que poguessin revelar els beneficis de Purdue. També que van abolir els informes de resultats trimestrals insistint que la junta directiva només rebés informació verbal o que van votar per pagar-se a si mateixos milions de dòlars sovint col·locant-los en companyies fora dels EUA. Així mateix, s’explica que quan Purdue va començar a ser seriosament investigada per les autoritats federals a mitjans de la dècada passada, els Sackler van crear una nova companyia per continuar venent opioides, Rhodes, que va arribar a fer-se més gran que Purdue.\nPer a la fiscalia novaiorquesa, alguns d’aquests són actes “de mala fe” amb què la família Sackler, amb una fortuna valorada per ‘Forbes’ en 14.000 milions de dòlars, intenta amagar part dels seus diners per evitar fer front a potencials multes i responsabilitats legals. I aquestes han començat a arribar.\nFlascons d’un dels productes estrella de la farmacèutica / AP / JESSICA HILL\nTambé aquesta setmana a Oklahoma es va anunciar un acord de Purdue amb la fiscalia estatal per evitar un judici que ha d’arrencar al maig. Pagant 275 milions de dòlars, l’empresa evitarà asseure’s al costat d’altres farmacèutiques en aquesta banqueta i sotmetre’s a un judici en el qual es permetran càmeres de televisió. D’aquesta suma, 75 milions no els paga la farmacèutica, sinó els mateixos Sackler, que eviten així l’exposició pública, i amb proves, de la seva més que qüestionable actuació en la crisi. Tot i que la família ha definit el pagament com una “donació voluntària” per crear un centre de tractament d’addiccions a l’estat i ha assegurat que no representa admissió de culpabilitat o responsabilitat, representa el seu primer pagament directament vinculat a l’epidèmia.\nUna allau de demandes\nEls Sackler difícilment podran, no obstant, pagar per escapar-se de l’escrutini en tots els processos en contra seu. Perquè són 35 estats a més d’Oklahoma i Nova York els que han presentat demandes que els esquitxen. I a Ohio un jutge federal intenta aglutinar en un sol procés més de 1.600 demandes de comunitats, en reserves d’indis i en municipis i comtats.\nLa pressió és tal que l’empresa ha deixat que els mitjans especulin amb la possibilitat que podria declarar la fallida. I és una cosa que la fiscalia novaiorquesa ha injuriat com una mera “campanya mediàtica ben pensada i deliberada” amb què Purdue pretendria “intimidar” els estats, que podrien considerar millor cobrar alguna cosa ara que arriscar-se a veure’s sense res per una empresa desnonada. De fet, el fiscal general d’Oklahoma, Mike Hunter, ha reconegut que la possibilitat de fallida de Purdue va influir en la seva decisió d’arribar a l’acord extrajudicial.\nPàries en la filantropia\nEls Sackler comencen a ser, a més, cada vegada més pàries en un univers on han brillat fins ara: el de la filantropia en arts, educació i ciència. La setmana passada el museu Guggenheim de Nova York, la National Portrait Gallery i les galeries Tate de Londres van anunciar que rebutjaran donacions de la família. Altres de les institucions que reben o han rebut els seus fons, com el Metropolitan o la Universitat de Colúmbia, estudien aquest finançament, i en el cas de la Universitat de Tufts han contractat un antic fiscal de Massachusetts per analitzar la relació amb la família. I tant un fons filantròpic dels Sackler com una fundació familiar al Regne Unit han anunciat que, almenys ara per ara, deixaran de donar diners.\nThe ‘Wall Street Journal’ també ha informat recentment que un ‘hedge fund’ que gestionava diners dels Sacklers, Hildene Capital Management, els va informar l’any passat que no continuarien fent-ho. Algú vinculat a Hildene, segons li va explicar el president al rotatiu, es va veure afectat per “una tragèdia relacionada amb opioides”. Està clar que no només els tribunals fan la connexió entre l’epidèmia i els Sackler.\nTemes: Farmacèutiques Drogues Estats Units


Montoro assegura que una suposada congelació del FLA no afectarà els proveïdors\nEl ministre d'Hisenda, Cristóbal Montoro, recorda que el Govern defensa a autònoms i petits empresaris.\nEl ministre d'Hisenda i Funció Pública, Cristóbal Montoro, ha defensat aquest dimarts que la condicionalitat imposada pel Govern perquè Catalunya tingui accés al Fons de Liquiditat Autonòmic (FLA), que el Govern supedita al fet que la Generalitat no faci servir fons públics en celebrar un referèndum, no afectarà negativament als proveïdors, atès que les condicions de l'Estat inclouen pagar les factures als proveïdors.\nCatalunya depèn en un 66% de l'Estat per a finançar-se\n"Si per alguna cosa es caracteritza aquest Govern és per defensar els autònoms i petits empresaris proveïdors de les administracions públiques. La condicionalitat per a l'accés a la liquiditat oferta per l'Estat incloïa pagar les factures d'aquests proveïdors", ha afirmat el titular d'Hisenda , assenyalant que en moltes ocasions ha estat el propi estat el que ha abonat les factures.\nEn una entrevista a 'Autònoms i Emprenedors', Montoro ha assegurat que gairebé un terç dels pagaments directes a proveïdors, que sumen 94.813.000 d'euros a tot Espanya, s'han realitzat a Catalunya, per la qual cosa, al seu parer, "està clar que cap actuació que pugui adoptar el Govern respecte a qualsevol comunitat afectarà negativament els proveïdors ".\nFa dues setmanes la Comissió Delegada per a Assumptes Econòmics va acordar condicionar el pagament a Catalunya de les partides del FLA que la Generalitat remeti cada setmana una garantia que no destina fons a l'organització del referèndum independentista de l'1 d'octubre.\nPreguntat per les propostes del Comitè d'Experts per a la reforma del finançament autonòmic, el ministre ha agraït la tasca d'aquest comitè entenent que si bé han aportat criteris tècnics per reformar el sistema ara la responsabilitat recau en els polítics.\n"La responsabilitat del nou model recau en nosaltres, en els responsables polítics, tant els del Govern d'Espanya com els que tenen responsabilitats en les administracions territorials, així com en els grups parlamentaris", ha subratllat.\n"Confio que tots estiguem a l'altura de les circumstàncies i siguem capaços de pactar la reforma del sistema, de manera que es garanteixi a totes les comunitats autònomes una suficiència de recursos per a la prestació de les seves competències", ha afegit Montoro.


Dimecres, 31 Juliol 2013 22:00\nPerquè el camí del Dret a Decidir ens donarà l’opció de promoure festes i tradicions que no siguen cruels amb els altres, i que no promoguen i toleren la violència, ajudant a educar en la tolerància i el respecte per la vida i la cultura.\nNo ens podem considerar una nació nova si no trenquem amb la concepció especista que heretem i que continua imposant-nos el model capitalista. El Dret a Decidir ens posa al camí de fer-nos persones lliures en un poble lliure, sense submissió a normes foranes ni als sistemes de producció i explotació insostenibles, que ens converteixen en els pitjors depredadors del planeta.\nConsiderem el Dret a Decidir com una de les més poderoses eines de totes i cadascuna de les lluites en les quals ens trobem immerses, també la lluita pels drets dels animals no humans.\nINICIATIVA ANIMALISTA es part integrant de la realitat unitària que defensa el dret del poble català a la independència per mitjans democràtics, per això donem suport a la cadena humana de l’11 de setembre i formem part de l’organització de la cadena que unirà el País Valencià i el Principat.\nNo entenem la nostra nació com una continuadora de les polítiques especistes i anihiladores de l’Estat Espanyol, volem esborrar les fronteres a la solidaritat amb els drets dels altres animals.\nPer això hi serem\nPER UNA VIA CATALANA PER A TOTS ELS ESSERS VIUS DE LA NOSTRA NACIÓ.


Una preciosa casa d'estil de masia moderna a Washington - Arquitectura\nUna preciosa casa d'estil de masia moderna a Washington\nBen Trogdon Arquitectes es va encarregar el disseny d 'aquesta moderna masia a Medina, Washington, mentre que Disseny H2 + Build va ser responsable del disseny i la construcció d’interiors. La inspiració per a l’estil de la masia va provenir d’un projecte local dissenyat per Burr & McCallum Architects. Aquesta casa particular presentava una estètica més simplista que s’adaptava perfectament al seu context ambiental. Tot l’emmagatzematge dels interiors, que no sigui la cuina, és vintage o seleccionat amb un toc vintage, proporcionant a la casa un sentit de la història. Articles decoratius capritxosos i peculiars decoren els interiors, mostrant la personalitat única dels propietaris.\nA dalt: L'exterior de la casa està envoltat de bells jardins i vegetació exuberant que convida els hostes a la porta principal. La cornisa de roca que es veu a banda i banda de la passarel·la de pedra és el ledgestone de Cowboy Coffee ( font ).\nA dalt: Els arbusts i arbres de fulla perenne mantenen una tonalitat verda brillant al llarg de la passarel·la frontal fins i tot durant la penosa estació hivernal.\nEl que ens agrada: Aquesta masia moderna es caracteritza per tenir espais lluminosos i espaciosos, mobles i decoracions úniques i un ambient de vida acollidor. Hi ha molt d’estimar en aquesta casa des del moment que trepitgeu aquesta propietat, us reben uns jardins molt cuidats. Un cop a dins, les troballes vintage, noves i antigues, creen espais acollidors i habitables. La casa és acollidora i càlida i molt familiar. L’equip de disseny va fer un fabulós treball creant una llar atemporal per ser estimada durant els propers anys.\nLectors, ens encantaria conèixer les vostres opinions i opinions sobre aquesta casa. T'agrada el disseny modern d'estil de masia? Feu-nos-ho saber en els comentaris següents.\nquin equip té Michael Jordan\nA dalt: Una acollidora sala d'estar disposa d'un bell seient d'amor de Restauració de maquinari. Un cofre de fusta té una doble funció com a tauleta i emmagatzematge. S’afegeix a l’estètica natural d’aquesta casa Cole & Són Revestiment de parets de fustes. Simplement, si esteu encantat amb aquest fons de pantalla per a casa vostra, però no us agrada el blanc i el negre. Podeu obtenir aquest patró en una varietat de tons fantasma, també podeu sol·licitar un color personalitzat que s’adapti al vostre esquema de disseny.\nA dalt: Aquest menjador exquisit disposa de cadires Ghost Side de vidre transparent. Ens encanta com les cadires ajuden a mantenir l’espai lleuger i ventilat. Les cadires amb respatllers laterals als extrems afegeixen un estil sofisticat a l'espai. I la magnífica taula de menjador? La font de la taula d’estil de masia prové d’un dels nostres preferits, Antropologia —No són només una botiga de roba! També hi podeu trobar taules d’estil de masia d’època 1r Dibs .\nNoteu els impressionants llums penjants que hi ha a sobre de la taula de menjador? Podeu trobar aquestes belleses a Holloways de Ludlow . Les boniques portes franceses ofereixen accés directe al pati exterior del jardí.\nA dalt: El mobiliari i la decoració aporten calidesa i textura a aquesta acollidora sala d’estar. Una xemeneia de maó pintat s’adapta a l’estètica de l’estil de la masia. La catifa de la zona ajuda a aterrar l’espai.\nA dalt: Els mobles blancs s’accentuen amb electrodomèstics d’acer inoxidable i tiradors per a calaixos. Els taulells de pedra d’enginyeria negra aporten contrast visual a l’espai.\nA dalt: Aquest acollidor racó de menjador integrat disposa de coixins provinents de Room & Board i Dwell Studio. Les obres d’art de la paret s’han originat Mitchell Gold + Bob Williams . Els panells de fusta pintats de blanc proporcionen textura a les parets de tots els interiors. També ofereix el teló de fons perfecte per ressaltar obres d'art, teixits i mobles. El color de la pintura blanca, que es veu a tots els interiors, no és altre que el sempre popular: Simply White de Benjamin Moore.\nA dalt: Una porta corredissa corredissa pintada de negre proporciona intimitat a una àmplia oficina a casa. Una finestra integrada a la porta permet filtrar la llum.\nA dalt: L'oficina es va dissenyar en un lloc ideal per a la llar. Portar la natura a l'interior a través de cinc finestres de doble suspensió amb vistes al pati del darrere.\nA dalt: El dormitori principal proporciona un entorn serè per als seus habitants. Una paret d’accent presenta un collage d’obres d’art que aporten personalitat a l’espai.\nA dalt: Un opulent bany principal de marbre blanc amb vetes grises ajuda a mantenir l’espai lluminós i ventilat. Una banyera profunda afegeix una sensació de spa.\nA dalt: Els lavabos de pedestal aporten un toc de glamour al bany de les nenes. La dutxa i la banyera tenen rajoles blanques del metro.\nA dalt: Una senzilla zona de fang ofereix molts ganxos per a les vostres jaquetes, moneders i barrets després d’un llarg dia de feina / escola. El dissenyador va seleccionar un banc de fusta vintage per afegir caràcter a l'espai. Un lloc ideal per seure i descalçar-se!\nFotografies: Fotografia de Belathée\nquant val kyrie irving\nimatges de xemeneies de pedra amb llar de foc de fusta\nrepartiment de meet me in st.louis\nnoms de roblox que no es prenen


És clar, després s'ha de seguir fent bé, oi? Doncs està molt bé la frase, m'agrada!\nNo sé de qui és:\n"Està bé el que acaba bé"\n(Traducció fullera del castellà)\nJo començo ara el dia, a veure com l'acabo...\n8 de juny de 2010 a les 7:39\nÉs, simplement, com hem de començar.\n8 de juny de 2010 a les 10:34\nBona frase. L'important el difícil és mantenir aquesta bonança!!\n8 de juny de 2010 a les 11:40\nComençar no és poc, ho és tot.\n8 de juny de 2010 a les 16:49\nComençar bé, continuar millor, i acabar obtenint allò desitjable... per exemple.\nComençar bé és tan important com continuar bé.\nENEBEA, jo crec que en català diem: "tot va bé si acaba bé". Almenys jo ho dic així :)\nI continuant amb el tema de començar i continuar, una frase de l'apm? "de moment tot va malament!" aix, a mi em fa riure molt...\n8 de juny de 2010 a les 18:36\nnomés és l'inici, però si ja no es comença bé.... malament rai!\n8 de juny de 2010 a les 22:43\nDoncs jo, amb el "morro" que em caracteritza diré que la frase seria millor així:\n"Començar bé no és poc, però tampoc és suficient"\n8 de juny de 2010 a les 23:51\nhem de procurar començar bé i acabar bé. Si no, tindrem més feina!!\n9 de juny de 2010 a les 8:26\nJa veig que en Sòcrates deia coses en que son difícil d'estar-hi en desacord!\nSalut a tothom per començar i per acabar!\nÉs molt difícil estar-hi en desacord. M'agrada la frase!\n9 de juny de 2010 a les 13:11\nJo afegiria. Començar bé és difícil, però continuar bé, encara més!\n9 de juny de 2010 a les 13:12


Abel Folk, Joan Riedweg\nAnimals Films, Riedweg & Folk produccions audiovisuals, Televisió de Catalunya\nGlòria Casanova, Elisa Plaza\nMarta Molins, Joan Riedweg, Abel Folk\nNúria Canturri, Joan Riedweg\nSílvia Munt, Anna Azcona\nEduard Farelo, Miquel Sitjar, Pep Planas, Aleix Albareda\nMarta Marco, Sílvia Bel, Mireia Aixalà, Mar Ulldemolins, Clàudia Cos\nÀlex Casanovas, Joan Pera, Juan Carlos Gustems\nLocalitzacions: Barcelona, Solsona\n"Xtrems" és un film basat en fets reals, en què la ficció es posa al servei de la realitat per mostrar-nos l’infern d’unes vides que han quedat estroncades. A partir de les declaracions reals de testimonis, un seguit d’històries evolucionen de forma entrellaçada. Actors, personatges i protagonistes expliquen, en format work in progress, un seguit d’experiències “extremes”, que ensenyen als espectadors que significa caure i sobreviure.\nEls límits entre realitat i ficció desapareixen i s’autoalimenten per mostrar-nos els excessos d’unes dobles vides, aparentment normals. Històries plenes d’humanitat, d’errors, de conflictes i de confessions que obliguen a reflexionar. Un pas més i... Qui arriba als Xtrems s’arrisca a descobrir els límits.


Hotel Rhonequelle Oberwald Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPassstrasse, Oberwald, Oberwald, Suïssa, 3999 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Rhonequelle\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Oberwald, no busqui més enllà de Hotel Rhonequelle. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Rhonequelle asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de restaurant, bar, canvi de moneda.\nL'ambient de Hotel Rhonequelle es reflexa en cada habitació. mini bar, telèfon, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa, banyera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com camp de golf (a 3 km), jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Oberwald, el Hotel Rhonequelle és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nIn winter you have to park your car in Oberwalden (3 km), but you can be picked up with the Hotel Rhonequelle's Skidoo. Please request this service before arrival!


Recerca - Museu de Granollers\nEl Museu de Granollers aposta per la recerca i la generació de coneixement com una línia fonamental en la missió de salvaguarda i difusió del patrimoni de Granollers i comarca. En aquest sentit, es promou la publicació i estudi dels elements patrimonials i se’n promou la seva difusió en jornades específiques.\nEl Museu de Granollers participa en el Projecte de Recerca “Territori de Lauro. Vertebració econòmica i territorial de la Laietània nord en època ibèrica”. Aquest projecte gaudeix de la qualificació de Projecte de Recerca Quadriennal, seleccionat en el marc d'una convocatòria del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, que té per objecte aprovar projectes quadriennals de recerca en matèria d'arqueologia i paleontologia. La direcció del projecte està a les mans del personal tècnic del Museu de Granollers.\nL’objectiu del projecte és ampliar el coneixement que tenim tant de la societat com de l’economia ibèrica en el marc de l’interior de la Laietània, territori que comprèn, entre d’altres, l’actual comarca del Vallès Oriental.\nPer tal d’assolir aquests objectius, el projecte ha desenvolupat 3 eixos d’activitat.\nEstudi del fons arqueològic d’època ibèrica del Museu de Granollers\nEl Museu de Granollers custodia el material de nombroses intervencions arqueològiques comarcals d’època ibèrica. El seu estudi, donat que la majoria són inèdites, esdevé essencial per enriquir el coneixement de l’àrea d’estudi del Projecte. És per això que s’han seleccionat 11 jaciments arqueològics que creiem que poden aportar llum, en base a la quantificació dels seus materials, que ens permetin caracteritzar millor la realitat econòmica dels assentaments laietans.\nIntervenció arqueològica al poblat ibèric del Puig del Castell de Samalús (Cànoves i Samalús)\nDes de l’any 2011 les excavacions arqueològiques dutes a terme al desconegut jaciment del Puig del Castell, han permès donar a conèixer un excepcional assentament d’època ibèrica, caracteritzat per la magnitud del seu sistema defensiu. Els treballs desenvolupats al turó, juntament amb l’anàlisi de les troballes numismàtiques, i de l’estudi de les àmfores del territori, han permès identificar el jaciment amb la ciutat perduda de Lauro.\nIntervenció arqueològica al poblat ibèric de Puiggraciós (Bigues i Riells, Figaró-Montmany)\nUn dels objectius del projecte era iniciar excavacions arqueològiques en un jaciment inèdit i significatiu. És per això que l’any 2019 vam incitar la primera campanya d’excavacions al poblat de Puiggraciós, del que només se’n tenien referències antigues. Els resultats cal qualificar-los de sorprenents, atès a la importància de les restes trobades.\nSobre aquesta talaia natural que és visible des de tot el Vallès, els treballs d’aquesta primera campanya han tret a la llum part la fortificació que tancaria el poblat, així com s’ha delimitat una gran estança al cim del turó buidada a mitjan segle XX.\n1. 2019 – “El poblat ibèric del Puig del Castell de Samalús (Cànoves i Samalús, Vallès Oriental). Balanç dels primers cinc anys de recerca (2011-2016)”, Tribuna d’Arqueologia 2016-2017, Barcelona, pàgs.117-140.\n2. 2019 – “Cercant els límits del territori de Lauro”, Laietènia Interior: Marques i terrisseries d’àmfores al Valllès Occidental i Oriental, Union Académique Internationale Corpus International des Timbres Amphoriques (fascicule 27), IEC-ICAC, Barcelona, pàgs. 69-85.\n3. 2019 – “La fase d’abandonament del poblat ibèric del Puig del Castell de Samalús – Lauro”, Actes del 1er Simposi d’arqueologia laietana, Laietània 20, Mataró, pàgs. 95-110.


Les dades del CEO indiquen que PSC, PP, Cs i Comuns perden votants de llengua materna catalana\nEls partits unionistes atreuen votants com més va menys plurals, segons les dades que es poden extreure de les enquestes del Centre d’Estudis d’Opinió. Si observem la variable lingüística, veiem que fa uns quants anys el PSC, PP, Ciutadans i els comuns tenien una bossa considerable de votants de llengües maternes diferents, però ara cada vegada més atreuen votants de llengua materna castellana, i alhora en perden de llengua materna catalana. En alguns casos els votants de llengua materna catalana no arriben ni al 2%. Els partits independentistes, en canvi, tenen una bossa considerable de votants amb el castellà per llengua materna i no baixen en cap cas del 30%.\nLes dades del CEO d’aquests darrers set anys indiquen, doncs, que els partits unionistes depenen cada vegada més de la part de la població educada a casa en castellà. Perden pluralitat en un país plural. I finalment també indiquen que els votants de llengües maternes que no són ni català ni castellà són minoritaris en tots dos blocs. Totes les dades s’han extret de la pàgina web del CEO, on hem entrecreuat dues preguntes: intenció de vot al Parlament de Catalunya i llengua que va parlar a casa a la infància. Els resultats, partit per partit, són aquests.\nPSC, del 26% al 7,5%\nEl Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) tenia l’any 2011 un 69% dels votants de llengua materna castellana. Avui, han pujat fins al 86,9%. En contraposició, en aquests set anys els votants socialistes que tenen el català per llengua materna han passat del 26,4% al 7,5%. Pel que fa a altres llengües, ha passat de l’1,2% al 4,3%.\nPP, del 12,7% a l’1,7%\nEl Partit Popular tenia el 2011 un 12,7% de votants que havien après el català a casa. Avui són un 1,7% del seu gruix electoral. A l’altra banda, el percentatge de votants del PP amb llengua materna castellana ha passat del 78% al 87,9%. I els parlants de les altres llengües han passat del 3,6% al 9,5%. És a dir, segons el CEO, avui dia el PP té més votants de llengües maternes que no són ni català ni castellà, que no pas de llengua catalana.\nCiutadans, del 12% al 6%\nCiutadans tenia l’any 2011 un 86,9% de votants de llengua materna castellana, que avui representen el 87,4%. Els votants de llengua materna catalana han passat del 12,7% al 6,8%. N’han perdut la meitat, en set anys.\nEls comuns, del 38% al 25%\nEntre els partits no independentistes, els comuns també han vist com baixava el percentatge de votants de llengua materna catalana, tot i que encara en tenen una bossa important. ICV tenia el 2011 un 38,2% de votants de llengua materna catalana i avui aquest espai, que representa Catalunya en Comú, en té un 25%. Una pèrdua de 13 punts en 7 anys. Els votants de llengua materna castellana han passat del 59,2% el 2011 –amb ICV– al 70% el 2018 amb Catalunya en Comú. 11 punts més en 7 anys.\nEsquerra Republicana, del 25% al 39,5% de llengua materna castellana\nEsquerra viu un procés contrari als partits unionistes i guanya pluralitat. Si l’any 2011 tenia un 70,1% de votants de llengua materna catalana i un 25% de llengua materna castellana, ara els seus percentatges s’han equilibrat: el 2018 els votants de llengua materna catalana són el 56% i els de llengua materna castellana el 39,5%. En set anys ERC ha guanyat un 15% de votants nascuts en cases castellanoparlants. Pel que fa a les altres llengües, no hi ha hagut gaire variació: de l’1,1% a l’1,3%.\nCUP, del 27% al 30%\nLa CUP és l’altre partit independentista que ha guanyat votants de llengua materna castellana, però no tants com ERC. Si l’any 2011 tenia un 27,3% de votants de llengua materna castellana, el 2018 són el 30,1%. I els votants de llengua materna catalana han passat del 70,9% al 65,1%.\nJunts per Catalunya, 31% en castellà\nUn 31% dels votants disposats avui a votar Junts per Catalunya tenen per llengua materna el castellà. En català són el 63,1%. L’any 2011 Junts per Catalunya no existia, però la Convergència d’aleshores tenia un 55% de votants de llengua materna catalana i un 40% de llengua materna castellana. Vist així, aquest espai hauria perdut votants de llengua materna castellana, però encara en mantenen una forta presència, del 30%, entre l’electorat.


Desembre de 2015 – Ges Avall\nL’any 2013, concretament el 8 de maig, vaig publicar l’última entrada en un blog. És aquesta de més avall. Va ser la primera i única que he publicat en aquest blog.\nL’anterior ja es remunta al 2012, concretament l’endemà de la manifestació de l’11 de setembre i escrita en el meu anterior blog.\nPerò si haguéssim de trobar l’últim article que he publicat l’hauríem de buscar entre els que durant uns anys vaig escriure a Osona.com. Aquest també estava dedicat al procés: Sí i No del 9-N.\nDes de llavors, silenci. ¿Per què? Bàsicament per mandra i cansament. Cansat de tenir la sensació de dir sempre el mateix. Anys escrivint sobre la voluntat que aquest país s’encaminés cap a la independència i precisament aquell 12 de setembre del 2012 vaig tenir la sensació que ja hi començàvem a caminar. Ja no podia dir gaire res més i ja no depenia de mi. De fet, mai no hi ha depès.\nSí, d’acord, podia haver continuat escrivint sobre el procés i dir-hi la meva. Però, ¿realment importa a algú la meva opinió? Diria que a poca gent. A més, com us deia, a part de cansat també em fa mandra. Em fa mandra escriure, em fa mandra la política, i em fa sobretot mandra escriure sobre política.\nTot i així, aquest és un intent de treure’m la mandra de sobre i recuperar el meu blog “Ges Avall” amb un canvi d’entorn. Abandono el vell blogspot que vaig començar ja fa més de 9 anys. Feia temps que volia provar el WordPress, i encara més després que blogspot afegís el “.es” al final dels blogs editats des d’Espanya.\nNo sé si aconseguiré gaire continuïtat, ni tampoc si tindré gaire lectors. Però, de fet, ni una cosa ni l’altra ja m’importen gaire. Per suposat que habitualment si un escriu és perquè vol ser llegit. Però, a aquestes alçades de la pel·lícula, si escric és perquè en tinc ganes i prou. I si, de pas, algú em llegeix i li agrada mínimament el que escric estaré força content.\nAutor Enric XicoyPublicat el 29 de Desembre de 2015 29 de Desembre de 2015 Categories PersonalLeave a comment on Retorn al passat


Un tel als ulls: Jo confesso: mals pensaments\nBon dia i bona setmana!El tema del veí i el trepant ... més d'una vegada he pensat en fer això.\n20 de febrer de 2012 8.32\nQui estigui lliure de veins pesats i mals pensaments, que tiri la primera pedra! El detall de "rient satànicament" m'ha impresssionat. Fas una mica de por!!!:-D\n20 de febrer de 2012 8.48\nhe, he, he... i qui no té mals pensaments en situacions així?Com els que tinc jo quan veig les lletres i he de demostrar que sóc un robot... Jo confesso: he tingut mals pensaments... molt mals pesnaments\n20 de febrer de 2012 8.56\nBen fet, els mals pensaments són saníssims. Cal treure "la merda" que duem a dins d'alguna manera!\nI es que és tan fàcil tenir mals pensaments... i més quan a temes veinals es refereixen! Jo tinc sort veus, no tinc veïns!! ;)No, no!!! no sóc un robot!!!\n20 de febrer de 2012 9.09\nqui estigui lliure de pecat, que llenci la primera tripa!\n20 de febrer de 2012 9.16\nFes-ho, Clídice, fes-ho! És molt dolent quedar-se amb els neguits a dins; allibera't, fes-ho!! Començaràs la setmana relaxada, ja ho veuràs!\n20 de febrer de 2012 9.30\nÉs un pecat molt útil quan no en vols confessar de més grossos. Sempre queda bé i no cal donar explicacions.\n20 de febrer de 2012 9.43\nNo todo van a ser cosas buenas ;-)Un abrazo\n20 de febrer de 2012 10.05\nels mals pensaments solen ser els millors.\n20 de febrer de 2012 11.12\nsembla que en compte de pensar malament hauria anat millor anar a treure-li la llum\n20 de febrer de 2012 11.43\nMals pensaments... expressió que de petit no entenia el seu contingut malèvols quan se'm preguntava.Diuen que els manuals de confessors del segle XIX foren les millors guies de pecadors...\n20 de febrer de 2012 14.40\njo també en tinc sovint...per això ja fa molt temps que no em confesso\n20 de febrer de 2012 15.02\n¿Tot això perquè el veí està millorant el seu habitacle? Hauries d'estar contenta perquè està realitzant-se com a humà...(he tret la comprovació per paraules i no paren de venir comentaris escrits en rus o anglès; els temps canvien: abans els reis de l'spam eren orientals).\n20 de febrer de 2012 15.48\nErasme de Rotterdam, gran filòsof i mol bon cristià, defensava al S. XVI, que el "pecat de pensament" no existia. Només és pot pecar a través dels actes.\n20 de febrer de 2012 16.05\nJajajajaja, i jo, no et fot? I més val que no els expliqui!\n20 de febrer de 2012 16.17\nno sabia que hi havia pensaments bons i dolents.. i al final qui guanya?:)\n20 de febrer de 2012 16.36\nM'estic llegint el Jo confesso de Jaume Cabré. De tortures interiors i de crims contra la Humanitat. Una novel·la molt ambiciosa i, pel que porto vist, molt reeixida. Una passada, vaja.\n20 de febrer de 2012 17.11\nSegur que quan eres petita havies escoltat coses com aquesta: mira, nena, si només és una vegada encara passa, però que no es repeteixi, que si en tornes a tenir t’hi jugues una bona penitència. Temps era temps.\nNo està malament, gens malament. Els mals pensaments de vegades passen a actes... cap temptació al respecte?\n20 de febrer de 2012 19.15\nperò si no ets catòlic, no et tens que preocupar...\n20 de febrer de 2012 19.45\nostres, sòc l'aris, que surto com anònim\n20 de febrer de 2012 19.46\nSempre ens queda la llei del talió.\n20 de febrer de 2012 21.42\nPodries fer un apunt explicant el 'mal pensament', no? Mira, m'has gafat xafarder avui...\n20 de febrer de 2012 22.36\nDoncs ja ho saps: 3 Parenostres i 4 Ausmaries\n20 de febrer de 2012 22.37\nVés per on, ara entenc perquè darrere la gelosia estan tant al dia.\n20 de febrer de 2012 23.58\nClícide, si et serveix de consol els que som aquí cada setmana en tenim com a mínim set de mals pensaments com el teu. Espero que ja hagi penjat tots els quadres i que no et calgui passar a l'acció.\n21 de febrer de 2012 14.40\nCasiopea som ànimes bessones ;P o gairebé ^^Dan ui! i això perquè no has escoltat la meva riallada satànica, els pèls de punta se't posarien ;)Carme calla, calla, que no sé que els agafat amb les lletres, però la veritat és que són pràctiques per estalviar-te l'spam.Marta Contreras què bé! com a mínim no em sento culpable de "malpensar", doncs ;)Alba quina potra, sense veïns! hahahahaha ràbia rabiosa eh, les lletretes dels piiiiiip!Ignasi ves que ve una freixura! ... ecs, ara m'he fet fàstic a mi mateixa, pansa que te crió, znif :(Ferran així, doncs, què, me'l carrego or not?Allau tens raó, és un pecat "educat", de casa bona com si diguéssim :)Ángel madre mia, si me pongo a decir lo malo me tengo que pasar a la "odiosfera" ^^ Un abrazo, sin pinchos :)Francesc Puigcarbó segons quins no t'ho negaré pas ;)joan gasull una idea excel·lent aquesta de treure-li el llum, i mira que no acudir-se'm! :(Galderich tens raó, posats a pecar, no hi ha res com una bona guia, oi? :)Elfreelang dels 12 anys que no em confesso, si hi hagués d'anar ara semblaria que porto els pressupostos de l'estat en format paper, ni pensar-ho!Puigmalet que el veí es realitzi com a humà ho trobo excel·lent, però podria realitzar-se com a humà ... lluny, ben lluny ^^ Torna a posar les paraulotes, que sinó t'amarguen :(\n21 de febrer de 2012 16.25\nEduard Ariza tens raó, però el senyor Erasme no era més catòlic que el papa, com solem ser en aquests verals. O sigui que nosaltres pequem: "Jo confesso a Déu totpoderós i a vosaltres, germans, que he pecat, per culpa meva, de pensament, paraula, obra i omissió. Per això, demano a la Verge Maria, Mare de Déu, als àngels i als sants, i a vosaltres, germans, que pregueu per mi a Déu, nostre Senyor". No ens estem de res! :)zel n'hi ha d'altres que tens raó, millor no dir-los ;)lolita lagarto sempre guanyen els dolents, perquè som repugnants éssers humans, carn que s'ha de podrir i no podem aspirar a res millor que al Purgatori, perquè només els sants seuran a la dreta del Pare ... i bla, bla, bla ... Però, mira, jo em trio l'Infern, que sóc molt sensible als corrents d'aire :)Eduard doncs s'agraeix la falca, perquè estava entre si sí, o si no :)Miquel Saumell fins els 12 me'n vaig fer un tip de paresnostres i avesmaries, fins que se'm va acudir fer-me atea no me'n sortia de cap de les maneres ;PXeXu bé, en el cas de la cosa violenta i de sang i fetge em quedo aquí, que sóc més aviat amaniada. Hi ha altres mals pensaments que molen més i, ves, en aquest cas solc ser més tolerant amb mi mateixa :)Joan Rodó i Galiana no sé pas que dir-te, sempre l'he trobat tan antipàtica! Serà perque llegir Talió i pensar en tipus barbuts i cridaners fent escabetxines és tot una. (Els barbuts poden ser cristians, jueus o musulmans, invariablement)Tirant lo Bloc ni loca! el mal pensament de sang i fetge tot dit, dels altres ... bé, diguem que jo penso malament en la intimitat, com d'altres parlen català ;PMARTELL DE REUS znif, un altre cop nooooooooo! :)Rafel n'hi ha que pagarien per ser-hi! :Dcarina tens raó, i perquè no penja pòsters amb blutac d'aquell? és que la gent no té consciència, ai. ;P\n22 de febrer de 2012 13.59\nTreu-ho tot, dona! Cosa dolenta fora del ventre! Mmmm, bé, aquesta expressió és per a fets un xic diferents, però per al cas, ja serveix!\n22 de febrer de 2012 17.48\nhihihihi FerranEl porquet si, la veritat és que la dita no lliga prou ^^ però també la podem aprofitar. De moment ja m'he desfogat amb l'apunt :)\n22 de febrer de 2012 17.55\nòndia Aris quin mal rotllo, surts com anònim i, al damunt, m'envia el comentari al correu brossa. Que jo t'estimo eh!! que consti! :)\n22 de febrer de 2012 19.42\nQuin deu ser l'infern dels mals pensaments? T'imagines un lloc on la penitència sigui veure els mals pensaments de tothom.Sort en tenim de l'art, si no tot es reduiria a notícies de diari.\n25 de febrer de 2012 15.41\nEnric H. March em temo que els mals pensaments de tothom solen ser més visibles que no pas ens sembla, amb la facilitat per dir el que sigui per Internet. Però bé, potser si que en tenim sort de l'art, però de quin?\n25 de febrer de 2012 21.14\nEste buque es más largo que un día sin pan. Y que cualquier otro buque\nLos actores de la película de Warcraft\nIZASKUN BILBAO BARANDICA, CON PEDRO AZPIAZU E IÑAKI ANASAGASTI EN BRUSELAS. ¿POR QUÉ? PORQUE …\nLa navegació intel·ligent, el repte del futur per al present\nVirgina Woolf y lo urbano. Consideraciones para Rubén Casadesús, estudiante del Máster de Antropología y Etnografia de la UB\nPOLÍTICS D'ALÇADA I POLÍTICA LOCAL\nla posteritat era això\nJubilació: a punt, a punt...


Mag Hausson - Pànxing\nEn resposta a la teva pregunta, no crec que hi hagi cap risc, perquè cada especialitat de la màgia té les seves regles. Hi ha números que estan fets per a veure’s a una distància, n’hi ha per veure’s a curta distància… és a dir, cada camp de joc té les seves regles i llavors el que estàs fent és adaptar-ho en aquestes situacions. No és que sigui ni més fàcil ni més difícil, sinó que cadascun dels efectes està ja creat i pensat per a fer-se en un determinat lloc o d’una determinada manera. De la mateixa manera que hi ha coses que es poden produir en un escenari a certa distància, doncs no aniria bé fer-los a curta distància, igual que les coses que es fan a curta distància no anirien bé per fer-se per a un gran auditori.\nFinalment, hi ha una tercera part més extensa, que és la que explica un seguit de jocs de mans. Jo el que he intentat amb aquest llibre és que almenys tots els jocs de mans que apareixen siguin números que es puguin fer. Vull dir, no és massa habitual que els jocs de mans que surten als llibres de màgia es puguin fer: una cosa és el que s’explica i l’altra és que ho puguis fer, perquè després ho intentes fer davant del públic i no és possible perquè… es veuen les coses (riu). És per això que el subtítol del llibre és “jocs de mans que vostè pot fer”. Per tant, tots els números que hi ha al llibre són alguns molt fàcils i altres una mica més complexes, però no massa més, i tots es poden presentar sense massa dificultat davant del públic.


Els opositors de Castelló es queixen per la coincidència dels exàmens i la Magdalena - À Punt\nEls opositors de Castelló es queixen per la coincidència dels exàmens i la Magdalena\nEls candidats reclamen a la Generalitat que tinga "la mateixa sensibilitat" amb aquestes festes i les Falles.\n16 de març 2019 - 20:13\nEl sindicat CSIF ha rebut nombroses queixes per la coincidència de la data fixada per a la celebració de tres exàmens d'oposició de la Generalitat i la Magdalena, la festa gran de Castelló.\nEls candidats reclamen a la Generalitat que tinga "la mateixa sensibilitat" amb les festes de la Magdalena i les Falles, en relació amb els tres processos d'enguany convocats per als dies 23, 24 i 30 de març.\nD'aquests exàmens, el de subalterns de l'escala APF del torn de Diversitat Funcional Intel·lectual s’ha fixat amb més dies d'antelació, mentre que l'examen per a Ajudant de Residència s'ha programat fa a penes dues setmanes, i el passat dia 15 es va anunciar la data de l'examen per a la borsa d'ús d'Agents Tributaris (C1-21), que tindrà lloc el 24 de març, primer cap de setmana de la Magdalena.\nSegons el sindicat, hi ha "un creixent malestar" entre els candidats, ja que no és la primera vegada que ocorre. L’any 2018 es va convocar l'examen per a grup A2 de l'Administració General el primer dissabte de la Magdalena, i alguns aspirants han patit aquesta situació en diferents processos selectius des de 2011.\nA açò caldria afegir els problemes logístics, tal com apunta el sindicat, ja que hi ha grups d'opositors que solen acudir en autobusos concertats des d'algun centre però, en cap de setmana i festiu a Castelló han trobat la negativa de diverses empreses.\nD’altra banda, el lloc habitual de celebració a la província, l'UJI, roman tancada per les festes i a més, si els contingents de participants d'altres províncies no són molt elevats, es determinarà seu única en la capital valenciana.


Conferència d’Idees For Change per als estudiants del Grau en Turisme. *Marzo 20\n10/03/2020Grau en Gestió Turística i Hotelera\nPako Rodríguez, Project Manager d’Idees For Change, protagonitzarà la conferència “Open, collaborative strategies for exponential growth”, en el marc del projecte FiturNext 2021, per a estudiants de 4t del Grau en Turisme.\nXerrada sobre la comunicació d’esdeveniments per als estudiants del Màster en Esdeveniments d’HTSI.*Març 20\nMònica Alonso, directora de Comunicació d’HTSI, realitzarà una sessió sobre com comunicar i difondre esdeveniments per als estudiants del Màster en Direcció d’Esdeveniments i Turisme de Negocis. La sessió comptarà també amb la presència de Chema Carrasco, periodista expert en comunicació.\nStudy Tour al Senegal per a estudiants de la Universitat Ramon Llull.* Març 20\nEstudiants d’HTSI, la Facultat de Salut Blanquerna i la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés, realitzen un viatge al Senegal on visitaran ONGs de desenvolupament social i humà, entre altres activitats.\nSessió informativa de Masters d’HTSI. * Març 20\nEls candidats interessats a realitzar màsters podran assistir a la sessió informativa (19.30h) sobre els programes de màster que ofereix la Facultat de Turisme i Direcció Hotelera Sant Ignasi.\nProva d’admissió al Grau en Gestió Turística i Hotelera. * Març 20\n04/03/2020Grau en Gestió Turística i Hotelera


Assumpte: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 10:39 am\nAquesta ha estat la meva inspiració d'avui:\nEs tracta d'un vagó dels Ferrocarrils Catalans. Les fotos les vaig fer en un viatge d'un tren especial el desembre del 2012. Com que és material "museu" està pintat de blanc i tot net. No anava pas així quan circulava regularment per la CGFC!\nSomm-hi! Avui he agafat un altre tipus de vagó tancat. És un que és més petit que l'altre que vàrem veure fa uns dies, i té una plataforma per guarda-frens. És la referència 4032 de LGB.\nA la foto ja es veuen els primers treballs fets: consisteixen en treure el seient de guarda-frens i fer lloc per a la garita alta que hi posaré.\nCom que la plataforma ja no estarà coberta, com de dremel al sostre per a escurçar-lo:\nTambé algun altre accessori ha rebut, com ara la plataforma, que ha sigut desproveïda de la barana i de la plataforma per passar d'un vagó a l'altre. Tot això a cop de Dremel.\nAra el vago quedaria així:\nPer altra banda tinc unes garites comprades per Ebay fa temps. És hora de treure-les de l'armari.\nPrimer canvi. Que tremoli l'enemic!!\nEsquarterem una part d'una segona garita que tenia...\nA la part que l'hi he tret, li he fet unes finestres romboidals\nA la garita bona li trec la finestra rectangular, ja que anem a fer un trasplantament de finestres\nI rep les noves finestres romboidals\nPer darrera també he tallat la finestra que tenia i un tros de la falsa fusta, i en el seu lloc rebrà la peça que l'hi he fet a mida per a tapar (la que es veu al costat de la garita).\nFaltava posar els marcs romboidals\nAixí es com queda la part de darrera\nAquest és l'efecte que fa la garita ara mateix, un cop fetes les portes de la garita\nEditat per darrera vegada per Olot el Dv Maig 04, 2018 9:08 am, editat 3 cops en total (Razón : Correcció ortogràfica)\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 10:51 am\nJo també vull fer una reforma molt similar a la teva però a partir d' un vagó de LGB que vaig comprar per transformar-lo en un vagó del antic FC Carcaixent-Dénia que va circular també al FC Alacant-Dénia.\nJa aniré posant fotos de la seva transformació mès endavant en quan termine els vagons del Limón Exprés...\nUn abraçada i fins molt aviat.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 6:26 pm\nBon projecte, Alvaro. Aquest vagó jo també el tinc, però el vaig pintar una mica. Pots veure’l en aquest fil:\nPer cert, no has pensat en obrir un fil per ensenyar-nos tot el teu material i els teus projectes? El teu material mereix tenir un fil propi.\nI tornant al meu vagó, dir que no vol ser cap vagó concret. Tot i que m’he inspirat en la garita d’un vagó de Catalans, només és personalitzar-lo per fer-lo diferent. No m’agrada que en tots els circuits sempre es veu el mateix material. Busco tenir material diferent, original i únic.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 6:50 pm\nNo sabia que venien garites separades, això ho facilita molt. Aquest vagó és com el que tenia i vaig pintar de verd. M'ha agradat molt com queda\nI subscric al 100% la teua frase. Ja saps que la meua filosofia és la mateixa. És avorrit veure sempre lo mateix per tot arreu, lo bonic és veure coses diferents, encara que siguin repintades de models comercials.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 6:56 pm\nHi ha possibilitat de comprar peces soltes de recanvi. A Alemanya hi ha diferents comerços (p.e. Modellland, o Champex Linden). Per Ebay també se n’hi troben moltes. Prova de buscar “LGB ersatzteile”.\nI si vols trobar garites, en alemany es diu Bremsenhause.\nClar que la garita que tinc és només la caixa. Cal que em faci portes i sostre, o que ho busqui a Ebay separadament.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dj Maig 03, 2018 11:57 pm\nEstàs molt treballador, Amadeu! Està molt bé això dels projectes express..!\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 12:46 am\nSi, però no són tan express com sembla. Ara faig com alguns altres...: tinc molt fronts oberts. Es veu que s'encomana.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 12:56 am\nAra faig com alguns altres...: tinc molt fronts oberts.\nNo sé si en conec cap d'aquests que dius...\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 12:57 am\nI gràcies per lo de la garita\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 12:59 am\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 1:15 am\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dv Maig 04, 2018 1:59 am\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Ds Maig 05, 2018 1:17 am\nAbans hi havia "Jonny Melenas, el terror de las nenas"\ni ara és "Amadeu Garitas, el terror de los vagones"\nBromes a part, una molt bona feina, que sempre és un plaer veure.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Ds Maig 05, 2018 9:11 am\nAbans hi havia "Jonny Melenas",...\nVols dir que ja no puc tenir el qualificatiu de "Melenas"?\nTornant al tema, avui han continuat els treballs.\nUna de les coses que ha tocat avui és el sostre de la garita:\nVist des de sota\nVist des de sobre\nLes portes han rebut les seves manetes corresponents. Primer volia fer-les funcionals i posar-hi unes frontisses... però no s'ho val. Així que la porta anirà encolada i serà fixa. Després de tot, com que l'hi he fet les obertures superiors ja es veurà l'interior sense necessitat d'obrir-les.\nI... és clar, com que l'interiror es veu, dons apa: més detallets! Volant de frens.\nTambé he fet un punt de recolzament perquè la garita no quedava prou fixe i tendia a ballar cap a l'interior del vagó. És clar que anirà fixada per un cargol, però és bo que sense cargol s'aguanti per si sola amb estabilitat.\nIgualment he refet els nervis, que vaig haver de treure perquè molestaven per la cabina. Aquests són fets amb perfil plàstic Evergreen en forma de L.\nAixò és el terra de la cabina, que no sé si l'havia ensenyat\nI aquest és l'aspecte de la cabina avui. Gairebé ja està acabada. Ara hauré de fer les escales.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Ds Maig 05, 2018 11:53 am\ncom has fet aquest volant?\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Ds Maig 05, 2018 6:15 pm\nDons mira, he escalfat una barra rodona de poliestirè de 2 mm fins a tornar-la tova, i la he curvat al voltant d’un tub. Després he fet els radis amb uns trosset de planxa de poliestirè. El centre l’he fet amb restes de barres i de tubs, sobrants d’altres coses. No te cap secret.\nEditat per darrera vegada per Olot el Ds Maig 05, 2018 8:56 pm, editat 1 cop en total\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Ds Maig 05, 2018 8:43 pm\nAquests detalls...Quines mans!!!\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 9:00 am\nAvui intens dia de treball.\nPrimer de tot, construcció d'un útil per a fer els graons.\nCom funciona: primer s'obra, s'hi posa la tira de plàstic calent fins al punt de que sigui tou.\nA continuació es tanca i el plàstic quedarà doblegat com si d'una estampadora es tractés.\nProva pràctica: la manera més ràpida d'escalfar el plàstic és a la cuina:\nEl posem a lloc...\n... i tanquem\nÉs la única manera de fer que tots els graons siguin iguals.\nI ara els grabarem\nJa tenim el primer graó preparat:\nI en un moment ja els tenim tots. N'he fet alguns de més per si de cas, dons en realitat només en calien sis.\nMesures preses del vagó LGB. Cal estudiar molt bé com fer les escales.\nD'aquí en surt una plantilla\nEn primer lloc em serveix per a tallar els llarguers de les escales, que he fet tallant una tira de 3 mm de planxa de 2 mm, és a dir que tinc un passamà de 3 x 2.\nJa tenim una escala\nI aquí ve la segona\nLes escales muntades amb tota la seva estructura. Sembla que ha quedat una mica guerxa. Alguna cosa hi hauré de fer.\nTot i així ho presento. Què us sembla com queda?\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 9:21 am\nHas provat a doblar el plàstic amb un assecador amb l'accessori de l'assecador per dirigir-millor l'aire\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 9:26 am\nPer a arreglar l’estructura de les escales?\nL’assecador no dóna prou calor com per donar forma al plàstic, Pere. Jo tinc un petit bufador de gas que fa un xorrpo d’aire per a escalfar. Això va força bé, però és per peces no gaire grans, o sinó és lent.\nEn qualsevol cas, l’estructura de l’escala no l’arreglare pas així.\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 9:41 am\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 9:55 am\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 10:38 am\nUna feina ben polida, Amadeu!\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dg Maig 06, 2018 6:20 pm\nFas unes feines que fan que semblin fàcils i tot això és molt entretingut. Per mi un 10\nAssumpte: Re: Personalització vagó 4032 de LGB (vagó tancat amb plataforma de guarda-frens) Dl Maig 07, 2018 12:06 am\nLi estas donan personalitat propia , que es el que cal amb el material LGB , buscan el detall.vols dir que un pasama per que el guardafrenos no es foti de cap li aniria prou bè , ??


Criteris de Cinema: Amb l'aigua al coll\nThe Drowning Pool 1975 Stuart Rosenberg\nPaul Newman, Joanne Woodward, Tony Franciosa\nEn el punt culminant de la moda dels agents secrets hipersofisticats -James Bond i derivats-, el realitzador nord-americà Jack Smight va proposar, amb Harper, un radical retorn a les arrels del cinema negre. Inspirat en una novel·la de Ross Mc Donald -pseudònim de Kenneth Millar-, el film està protagonitzat per Paul Newman en la figura de Lew Archer, un detectiu no llunyà als místics Sam Spade o Philip Mac Donald. D'altra banda, si quedava algun dubte respecte els orígens del projecte, Lauren Bacall n'és la principal intèrpret femenina.\nEconòmicament, l'èxit d'aquesta operació va propiciar un cert renaixement del gènere i, ben aviat, van aparèixer Tony Rome -un personatge interpretat per Frank Sinatra i dirigit per Gordon Douglas, en un film amb aquest tìtol-, Peter Gun a la pel·lícula homònima de Blake Edwards o una desmitificadora dimensió del mateix Philip Marlowe, realitzada per Robert Altman, a El llarg adéu.\nAmb l'aigua al coll és l'adaptació de la segona de les novel·les basades en el personatge de Lew Archer, desencisat de la societat i progressivament involucrat en conflictes d'ordre ecològic, com els que interessaven a Ross Mac Donald i la seva esposa, la també novel·lista Margaret Millar.\nConcretament, en el film que ens ocupa, el personatge es veu involucrat per una ex-amant en un brut afer centrat en el sector del petroli, amb derivacions esteses a conflictes familiars. D'acord amb els recursos propis del gènere, la troca s'embolica fins a límits gairebé incomprensibles que condueixen no sols a la resolució d'un enigma, sino al retrat de la corrupció de tot un sector de la societat, representat per diverses generacions de la família que teixeix una teranyina en la qual el protagonista está a punt de convertir-se en l'única víctima. Aixó no obstant, la presència d'un director com Stuart Rosenberg, specialitzat en la fotogènia de Newman, desdibuixa el conjunt en favor d'un protagonista que no és glamour precisament el que necessita per resultar convincent davant els ulls de l'espectador.\nEtiquetas: 1975, Rosenberg (Stuart)


Ona Carbonell, bronze en 'Highlight' - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nOna Carbonell, bronze en ‘Highlight’\nEs retira Aschwin Wildeboer: l’últim referent masculí de la natació catalana 10 març 2020\nLa nedadora del Club Natació Sabadell Ona Carbonell, s’ha penjat la segona medalla d’aquest mundial, a l’espera de la confirmació de la tercera.\nHa Estat en la rutina de nova implantació el Highlight, on ha tingut un paper preponderant junt a les seves companyes. L’entrenadora ha decidit que a banda de les proves individuals, intervingui a totes les que pugui amb l equip, sense esgotar-la.\nA la natació artística espanyola sempre li ha sortit rendible la innovació del conjunt, sigui en equip o en el seu moment el Combo, així que és comprensible que Mayuko Fukiki apostés fort pel Highlight on es dóna curs a la imaginació. Amb una música potent, que va aixecar al públic, les nedadores van construir les seves habilitats liderades per Ona Carbonell i Meritxell Mas, les veteranes del grup. Les noies de l’equip espanyol es van classificar després de Ucraïna. 94.5000, Itàlia 01.733 Espanya suma 91.1333.\nIgual que al mundial de Roma 2009, l’absència d’alguna potència com Rússia, ha propiciat que Espanya emergís al podi, i concedís visibilitat al nostre conjunt. Una medalla que obrirà moltes portes. Ara, Carbonell resta a la confirmació de la seva tercera medalla, que serà d’argent a la final del “solo” lliure. També, formà parella amb Paula Ramírez, amb qui disputarà la final de “duo” lliure”, però aquí sense possibilitat d’optar al podi.


Dia Internacional de la Garnatxa, la reivindicació d’una varietat ‘versàtil, amb caràcter i que fa territori’\nEva Vicens 17 de Setembre de 2021 10:00\nCada tercer divendres de setembre se celebra el Dia Internacional de la Garnatxa, i enguany coincideix amb aquest 17 de setembre. L’efemèride vol reivindicar aquesta varietat, blanca, negra, peluda, roja o grisa…, la tipicitat i adaptabilitat en molts tipus diferents de sòls; i els vins que neixen sota tots els tipus d’elaboracions imaginables. Hem demanat a diverses veus del vi català que la descriguin per conèixer d’una manera més personal què significa, com encaixa en el nostre imaginari vitivinícola català què és allò que la fa única i singular.\nAnna Vicens (sommelier, presidenta Associació Catalana de Sommeliers): “Una varietat de casa, un raïm que ens ofereix tots els colors, blanc, rosat, negre, gris…, i amb una gran riquesa d’aromes primaris. Una varietat golosa fins a tal punt que ens pot arribar a oferir uns vins dolços excepcionals”.\nAnna Vicens, presidenta de l’Associació Catalana de Sommeliers\nFrédéric Galtier (periodista, Grenaches du Monde): “Avui, dia de la Garnatxa, m’agradaria compartir un agraïment molt especial a totes les persones que la treballen, i sobretot, un pensament per a tots els viticultors que aquests dies n’estan fent la verema. La garnatxa produeix vins de tots els estils i colors, amb molt caràcter marcat pel territori on està plantada. Té molt futur sense ser dominat. És inclusiva i la seva força. Gran dia de la Garnatxa per a tothom!”.\nVíctor Jiménez (sommelier, La Vinícola): “La Garnatxa o Lledoner, ja sigui blanca, roja, negra o peluda, és una de les varietats que més i millor transmet la tipicitat i les característiques del terrer”.\nFrédéric Galtier és el delegat del concurs de les garnatxes a Catalunya\nFreddi Bassal (Vinus & Brindis, botiga de vins a Barcelona): “Per mi la garnatxa és com les margarides, creix a tot arreu, s’adapta i crec que pot ser es la nostra varietat més polivalent: pots elaborar garnatxes molt dures o molt delicades…, perquè és tant resistent aquesta planta, que és una meravella. Una margarida, no per ser comuna deixa de ser bonica. I per mi, això és la garnatxa”.\nI Alonso Duarte (Vinus and Brindis): “És una varietat de raïm que pots trobar en qualsevol zona del món i que té infinitat d’interpretacions, a més a més que permet molt expressar la mà de qui la treballa. Permet expressar allò que tu vols”. Duarte confessa que a casa seva tenen una Garnatxa, ja que és el nom que han triat per anomenar la seva gosseta.\nVinya de garnatxa negra\nEva Plazas (enòloga, Vilarnau): “Per mi la Garnatxa és un raïm fantàstic per poder elaborar un cava rosat elegant i molt delicat. Però també les vinyes de garnatxa són paisatge i territori”.\nMaria Cerdà (enòloga, Avenc del Garraf): “Per mi la garnatxa significa casa, territori. És una varietat molt agraïda de treballar de mil maneres maceració carbònica, criança en barrica, espumosos…! M’encanta!”\nDes del Vadevi ens sumem a la celebració de la festa, i entre d’altres coses, també volem fer extensible aquesta festa per a tothom, sortejant de la mà de Vinyes Domènech una ampolla en format magnum d’un gran vi de finca de garnatxa negra, el Teixar. Trobareu tota la informació seguint aquest enllaç.\ndia internacional de la garnatxa garnatxa


L'Informatiu - “Volem donar veu als joves i adolescents i que aquest col·lectiu compti amb nosaltres”\n“Volem donar veu als joves i adolescents i que aquest col·lectiu compti amb nosaltres”\nEls DIMO és un projecte que impulsa l’Ajuntament de Santa Perpètua a través de la Regidoria de Joventut per treballar la prevenció i la intervenció davant de les conductes de risc entre joves i adolescents. L’equip està format per quatre dinamitzadors i funciona des de fa gairebé dos anys. Els dinamitzadors realitzen prospecció del territori i detecten comportaments de risc entre els joves i adolescents que fan de l’espai públic el seu espai de relació. L’objectiu del programa és establir plans de treball i intervenir i prevenir a través de diferents projectes socioeducatius i activitats en el temps de lleure. Ja han realitzat moltes activitats, que ens expliquen en aquesta entrevista.\nEl projecte DIMO està a punt de complir dos anys. Amb quines sensacions arribeu a aquest aniversari?\nMarc Casamiquela (M.C.): Estem molt contents i molt motivats perquè la primera etapa del projecte la vam dedicar a fer prospecció al carrer. Ara encara en fem però comencem a treballar amb projectes i activitats com les que havíem planificat i tot just comencem a materialitzar aspectes fruit d’aquest treball de camp.\nMiriam Enciso (M.E.): va començar com un projecte una mica abstracte però de seguida vam enganxar-nos i l’experiència està sent molt enriquidora a tots els nivells. El contacte amb els joves és de les millor coses d’aquest projecte.\nAmb quins objectius va néixer el DIMO?\nJesús Tejada (J.T.): Amb l’objectiu de donar resposta a les necessitats dels joves que es relacionaven especialment al carrer i per detectar quines eren les seves necessitats, motivacions i interessos. A partir d’aquí, crear projectes on treballar transversalment valors, cohesió de grup i les conductes de risc que poguessin aparèixer en el desenvolupament dels projectes.\nQuina rebuda vau tenir dels joves?\nM.C.: Bastant positiva tot i que molts joves no sabien exactament què era el que volíem d’ells. Inicialment ens vèien una mica com a policies de secret perquè estàvem a tots els racons i ens trobaven dia sí i dia també. A mesura que ha passat el temps i coneixen les nostres intencions ens sentim ben acollits.\nQuina és la visió que tenen els joves dels DIMO?\nGemma Banús (G.B.): Depèn dels joves però pensem que ens veuen com a un referent, com un recurs al qual dirigir-se quan tenen una demanda o una necessitat. Hi ha joves que saben que existim i fan ús del servei i d’altres que no. En general, ens sentim ben rebuts pels grups que hi ha.\nCom és un dia en l’equip DIMO?\nJ.T.: Va canviant perquè és molt dinàmic però tenim diferents barris assignats i fem preparació de projectes, prospecció al terreny i intentem detectar nous grups de joves. El que pretenem és fer-nos visibles i no només amb els joves, també entre els veïns, comerços i entitats per tal de tenir una visió del barri àmplia.\nM.C.: Els DIMO és un projecte relativament nou i encara falta que molts agents del poble ens coneguin. El nostre paper també és sortir i anar explicant la nostra tasca, també a altres departaments municipals perquè creiem molt en el treball en xarxa.\nDe la prospecció de carrer, amb què us quedeu?\nM.E.: Amb l’observació i l’aprenentatge que ens dóna i les dinàmiques que es desenvolupen entre els joves.\nM.C.: Els espais i la manera en com està construïda la ciutat també ens dóna pistes en relació als joves i les seves actituds. El mobiliari, les lluminàries, els espais oberts... tot això és fruit de la prospecció i ens dóna moltes pistes de com són i què poden fer els joves. A més, com que passem moltes hores junts fent aquesta prospecció també acabem enfortint la relació personal amb el company.\nCom són les actuacions que feu?\nG.B.: Actuem molt a través de les demandes dels joves. Els escoltem i després els hi presentem projectes que els puguin enganxar. La nostra intenció és arribar a molts més joves. Ara el nostre públic és bàsicament joves de famílies amb pocs recursos però voldríem arrossegar també altres joves però és una feina que hem d’anar fent poc a poc.\nParlem de les activitats. Una de les primeres i de més èxit ha estat el Xuta les tardes. Per què?\nJ.T.: Perquè va ser una demanda directa dels joves fruit d’una manca d’espai on jugar al futbol. Al Xuta les tardes, equips formats per nois practiquen l’esport del futbol i els dinamitzadors podem treballar aspectes com la salut, la relació entre els joves, detectar conductes de risc, treballar valors, comportament... Hem arribat a la quarta edició i ara incorporarem, a part de partits, entrenaments.\nQuè heu aconseguit amb el Xuta les tardes?\nM.C.: Hem començat a notar més la vinculació entre dinamitzadors i joves i ara el vincle és més fort. A més hem treballat aspectes com la cohesió de grup i equip i mica en mica hi ha alguns canvis. El Xuta les tardes té lloc al pati de l’escola Els Aigüerols i hem col·laborat amb la comissió del Pati d’aquest centre en l’elaboració de materials per al seu projecte amb un resultat molt positiu. La intenció és que es facin seu l’espai i que el cuidin evitant accions incíviques.\nEl Xuta les tardes no és l’únic projecte dels DIMO.\nJ.T.: No. Ara estem molt engrescats amb un nou projecte de difusió de les arts urbanes perquè hi ha molts joves que es relacionen a l’Skate parc de Santa Perpètua. Hem recollit moltes demandes de millora d’aquest espai i de més activitats i per això hem iniciat un formulari on line on recollim propostes d’activitats, entre d’altres.\nM.E.: El que volem fer és donar visibilitat a aquest col·lectiu de joves perquè realitzen un oci molt saludable però marxen fora de Santa Perpètua per fer-lo. El Salta Perpètua de la Festa Major d’Estiu va anar molt bé, en relació a aquestes activitats i volem potenciar-ho més tot comptant amb els joves implicats. A més, vam trobar que omplíem la programació de la Festa Major d’Estiu per a la franja 12-15 anys.\nTambé teniu l’Entre Noies. De què és tracta i per què un grup exclusiu de noies?\nG.B.: També va ser una demanda de les noies que integraven alguns dels grups de joves. Elles volien trobar-se entre noies per parlar aspectes que els preocupaven com a noies i per tractar algunes inquietuds. Tenir aquest grup també ens permet detectar algunes necessitats i veure els seus interessos.\nJ.T.: Una altra activitat que també va tenir molt bona acollida va ser el Menja’t els divendres, adherida a una campanya de Salut de la Regidoria de Joventut. Es van treballar hàbits saludables i molts joves van poder anar al servei d’esports a realitzar activitats físiques dirigides. Per a ells va ser una activitat molt interessant i divertida que també els va permetre conèixer altres instal·lacions municipals.\nCom voldríeu que fos el DIMO en un futur?\nJ.T.: Ens agradaria que els DIMO donem veu als joves i adolescents i necessitem que aquest moviment de joves compti amb nosaltres per oferir-los propostes i recollir les seves demandes.\nFoto: L’equip DIMO està format per Jesús Tejada (primer terme a la dreta), Marc Casamiquela, Gemma Banús (segon terme a l’esquerra) i Miriam Enciso / Josep Cano\nAmb l’objectiu de contribuir a tenir una societat més justa, sostenible i conscienciada amb la fauna [ ... ]


II Concurs de fotografia de natura Salvem el planeta\nFoto: Xavier Manrique\nII Concurs de fotografia de natura Salvem el planeta9 de novembre de 2021\nL’IEFC col·labora en el II Concurs de fotografia de natura Salvem el planeta, que organitza Mans Unides.\nLa delegació de Mans Unides Barcelona llança la segona convocatòria del concurs solidari digital de fotografia de natura, Salvem el planeta, com a cloenda de les activitats de sensibilització de la campanya d’enguany, Contagia solidaritat per acabar amb la fam.\nAmb aquest fil conductor de cuidar del planeta, el tema el concurs són fotos de natura que mostren o bé la bellesa del nostre planeta, o bé que denuncien la seva degradació.\nEl termini de presentació és del 9 de novembre al 14 de gener. Els guanyadors es publiquen el 21 de gener de 2022.\nEl concurs està obert al públic en general. Pel seu caràcter solidari, se sol·licita un donatiu per cada fotografia presentada. Els diners recaptats es destinen a un projecte pel medi ambient a l’Amazònia en defensa dels drets dels pobles indígenes del Brasil.\nEl jurat estarà format pels fotògrafs Xavier Manrique, Esteve Llanes (fotògraf ambaixador de Calibrite en gestió de Color), Silvia Omedes (directora de Photographic Social Vision), Eva Lorente (professora de l’IEFC) i Mireia Angerri (presidenta-delegada de Mans Unides Barcelona).\nUna cop finalitzat el concurs, es realitza una exposició virtual de les fotografies guanyadores juntament amb les imatges finalistes pre-seleccionades.\nBases i premis: II Concurs de fotografía de natura SALVEM EL PLANETA


Frases sobre Bibliofília 64 | Biblioaprenent\nFrases sobre Bibliofília 64\n17 Març, 2008 per biblioaprenent\n“ No llegí mai llibres, però imitant En Llordachs, flairava la vàlua comercial, i era pràctic en el negoci. Quan desconeixia el preu d’una obra que el seu instint classificava de bona qualitat, no es volia errar, i en demanava molt, tot pensant que el públic ja l’instruïria. El públic entès, en efecte, sempre explica al mercader les circumstàncies que valoren o desmereixen un llibre. El llibreter astut ja té una orientació. Royo, que tenia ben polsats els compradors, els afalagava amb mentides que no fan mal, ans fan il.lusió, sistema que tots els llibreters haurien d’emprar en llurs negocis. Si l’aficionat sabés amb exactitud quant ens costa el llibre que ell mercadeja, no compraria amb il.lusió. Es menester, doncs, mentir. Per això Royo en aquest cas, deia:- Aquest llibre em costa car: l’he pagat massa: ja m’han fet oferta de tant, però no m’hi guanyo la vida’. Fins que algú, suggestionat per la dita d’un rival invisible, la superava. Aleshores el llibre ja era seu, i Royo obtenia així benefici. De 1902 a 1922, s’esclavitzà a la barraca del Mercat de Santa Madrona. Dic s’esclavitzà, perquè era tan complidor del seu deure, tan lligat a l’obligació, que per no abandonar algunes hores el lloc de venda, es deixà perdre bones compres”.\nPALAU y DULCET, Antoni: Memòries d’un llibreter català, 1867-1935.Ed. Llibreria Catalonia, B, 1935. Pp. 88.


Caixes | Fruita i verdura Cal Fruitós\nCaixa empresa L\nPes mitjà u.: 14,50 Kg.\nCaixa empresa MIX\n1. Caixa Estalvi 20\nPes mitjà u.: 12,45 Kg.\n2. Caixa Estalvi 30\n3. Caixa Bio\nPes mitjà u.: 7,50 Kg.\n8. Caixa Equilibri Family 1\n8. Caixa Equilibri Family 2\n9. Caixa Vegan 1\n9. Caixa Vegan 3\nCaixes de menjar\nVols menjar més sa sense complicar-te? Prova les nostres caixes de menjar! A la nostra web trobaràs diferents tipus, així ens podem adaptar als teus gustos i necessitats.\nSi busques una opció senzilla, que simplement t'eviti fer la llista de la compra mentre estalvies diners, les Caixes Estalvi són la teva millor opció. Aquestes són caixes de menjar amb producte fresc i bàsics pel teu dia a dia. T'ajudaran a que el teu rebost sempre estigui ple de fruita i verdura i així fer els teus menús molt més healthy. Encara no les has provat? Anima't, és facilíssim!\nTambé trobaràs un altre tipus de caixes de menjar, com les Caixes Veganes amb producte 100% vegetal o les Caixes Bio amb productes ecològics. Totes elles et sortiran més barates que comprant el producte per separat, tot avantatges! A més t'animem que entris a la nostra web, sempre anem afegint noves caixes de menjar temàtiques. I, si trobes alguna en falta, avisa’ns! Estarem encantats d'escoltar propostes fresques.\nEl teu menú setmanal equilibrat\nDescobreix les nostres Caixes Equilibri, amb menús setmanals fets amb el suport d'una nutricionista. Pots comprar online nostres caixes, que estan enfocades en objectius concrets amb la finalitat d'ajudar a aconseguir les teves metes i portar una dieta més saludable i variada. A més si tens dubtes o preguntes durant el pla setmanal pots assessorar-te online amb la nostra nutricionista.\nLes caixes Equilibri inclouen:\n- Pla d'alimentacióamb consells i un menú setmanal a partir dels productes de la caixa. Segons la caixa podràs trobar diferents tipus de menús setmanals. Per exemple a la Caixa Family trobaràs un menú setmanal familiar amb el qual poder seguir una alimentació saludable més fàcilment.\n- Explicació de tres receptes incloses al menú setmanal. A més, podràs col·leccionar-les i adaptar-les en el teu dia a dia una vegada acabis els productes de la caixa.\n- Els productes necessaris per a realitzar el menú setmanal.


Sin categoría | conselldelsinfantsolot.cat\nJust l’endemà del Ple del Consell dels Infants, TV Olot, a través del Programa “La finestra” entrevistava a la Regidora d’educació de l’Ajuntament d’Olot, Mariona Camps i al tècnic d’educació, en Jordi Puig sobre com havia...\nDifusió als mitjans del Ple del Consell dels Infants d’Olot\nJa tenim la notícia del Ple del Consell dels Infants a la pàgina web principal de l’Ajuntament d’Olot. A partir d’avui els mitjans de comunicació se’n faran ressò! A la fotografia els representants atenent a la premsa el dia del ple...\nAhir vam fer la 4a Trobada de Representants.\nEn diem el Plenari perquè és l’assaig del Ple. Ara ja ho tenim tot a punt pel Ple del Consell dels Infants del dijous 6 de maig: les 22 propostes, l’ordre en què les llegirem, les fotografies que ensenyarem, tot a punt perquè l’Ajuntament,...


El congost i la butaca - Creix a les mans l’embruix dels astres…\nEl congost i la butaca\nText publicat al llibre El càncer no s’amaga, es supera! Miscel·lània, 10 anys de l’associació Fènix. Solsona: Associació Fènix d’ajuda i suport contra el càncer, 2019:\nEm trobo de nou aquí, a les cingleres del record, fent memòria de les hores i els dies que vaig passar assegut a la butaca de la sala de quimioteràpia, llegint els diaris de Franz Kafka i confiant que el delit de la ment apaivagués la cremor del cos. Mentre el platí neutralitzava la urgència de la sang, se’m feu palès, en els apunts de Kafka del dia 11 de febrer de 1914, un dels dilemes del segle passat: I per què l’home no pot calar-se foc i deixar-se consumir? O, si ho voleu, obeir encara que no senti cap ordre? Romandre assegut en una butaca al bell mig de la seva cambra buida i contemplar el parquet. Cridar «Endavant» quan ets al bell mig del congost i sentir uns quants homes que criden de tot arreu, per entre els roquissars, i veure’ls aparèixer. ¿Fou aquesta imatge un pressentiment de l’opressió que, uns anys més tard, amb l’apogeu del nazisme, assolaria mitja Europa? No hi ha dubte que sí. Però jo, llavors, girant l’aigua cap al meu molí, hi vaig entreveure just tot el contrari: una possible explicació a la confiança i el determini dels qui ens hem hagut d’inventar una faula moderna, a partir d’un llegat no exempt de compassió, per atenuar el ròssec ocasionat per l’arrabassament mèdic d’un òrgan, ja sigui pit, pulmó, budell, matriu o testicle.\nÚnicament així podem continuar nodrint, respirant, digerint i procreant amb dignitat; o, el que és el mateix, elevant a la dimensió del fum els estralls causats pels focs adversos de la vida. Per aquest motiu, la nostra capacitat d’estimar ha augmentat en la mesura que hem hagut d’acostumar-nos a acceptar la prevalença de les cicatrius i, tot i que no sempre resulta fàcil, a omplir d’optimisme i abelliment el gran buit provocat per l’aridesa del dolor físic i emocional. A vegades, fins i tot és necessari que ens oposem, amb la raó d’un somriure, als qui són coautors de difondre el fals temor als estigmes de la malaltia. Per tot això, i pel que llegia, jo pressentia que el temps en aquella butaca s’assimilava —ara ho sé del cert— al deliri dels raigs de la roda d’un carro sense cavall, com el que hi ha a l’espluga de Cordes, a la muntanya de Cambrils, que, tot i estar sempre aturada, si hom la mira fixament comença a girar cap endavant, o cap endarrere, i es pot sentir una força que s’emporta tot el nostre neguit en un viatge en què origen i destí es confonen en un mateix crit, que ressona a rampeu de la roca: Aplaneu el camí de la serp!\nIl·lustració: Pere Cuadrench i Tripiana\nAssegut allí, llegint Kafka, m’immunitzava contra la por que m’assalta per tot arreu. Ja feia dies que em costava de menjar —amb prou feines una llesca de pa sucada amb mel o amb formatge fos i melmelada—, perquè tenia la llengua escaldada, i la meva emotivitat estava ressentida per la inquietud de les tardes que no havia pogut sortir a passejar per mor d’un exèrcit de formigues que em reduïa els peus a cendra blava. Encara era més punyent el record de les vegades que m’havia desvetllat en plena nit, amarat de suor, amb el cap enlluernat per la foscúria i ple de gargots que maldaven per ser paraula. (Més endavant, els somnis van esdevenir poemes de roques que bateguen en la solitud dels planells interiors.) Fou així com l’aridesa del cel penetrà dins meu i, en un batre d’ulls, em vaig convertir en un ocell ferit que lluita per no haver de romandre aturat en una branca austera més temps del necessari. A vegades, els records es fragmentaven i quedaven reduïts a una sola imatge: la del meu cos alat absorbint la llum dels astres rere els vidres d’una finestra. Aleshores podia sentir dins meu la gratitud de la casa i se’m feia notori que l’única força que podia exercir era el gest matinal de regar el jardí i contemplar com les flors, en descloure’s (tan lentament que a penes ho podia percebre), oferien un bri d’esperança al món.\nFou així com, de bell nou, Kafka em proveí de camins inesperats, plens de llums i ombres crepusculars, i vaig transitar-los (sense moure’m d’aquella butaca) com un rodamon de rostre mil·lenari que somia en carrers de ciutats inermes. I, tanmateix, sentia que era jo el qui era invocat, ara amb el plor, adés amb la rialla, pels qui m’han precedit i pels qui em seguiran. D’aquesta manera, em vaig prometre a mi mateix que, si no aconseguia allunyar-me de qualsevol mena de desesperació, si finalment m’encenia i em deixava consumir, seria únicament per renéixer de la cendra com un fènix; o, dit d’una altra manera, vaig aprendre, tal com ho feia Kafka, a no obeir encara que no senti cap ordre. Tot el que llegia es feia present davant dels meus ulls, i era tan real com la remor de les barques que es despullen a la platja per embolcallar el dol del mar. Malgrat això, en cap moment vaig pressentir la immediatesa de la mort. Hi ha moltes maneres de dir-ho. Una altra seria aquesta: el pas del temps en aquella butaca era com el degotall encès d’un drac mans que s’espolsa l’enyor de les escates en un carrer dret i solitari de Solsona, alhora que, amb la tristor de la mirada, enlaira el nostre esperit cap als terrats assolellats on s’adorm la recança del temps antic. És talment així: per obtenir la felicitat no ens cal pagar cap preu, ni tan sols, com si caminéssim per la cancarulla d’un mur invisible, el de la por a la mort. Quan dubtem del sentit transcendent de la vida, n’hi ha prou amb reafirmar-nos en el convenciment que són els petits detalls els que donen la mesura de plenitud a la nostra existència.\nEn el meu cas, únicament l’escriptura em permet allunyar-me del punt d’origen. A vegades, però, el meu rellotge interior encara s’atura una fracció de segon i puc constatar la translació del dilema de l’escriptor de Praga al nostre temps. Com li passava a ell, em caldria la nit sencera per escriure tot el que m’escomet, però només són coses impures. I amb quina força se m’apoderen! En canvi, abans —si el record no em traeix— era capaç d’esquitllar-me’n amb un gest, amb un simple gest que, en el fons, tenia la virtut de fer-me feliç. Deu ser per aquesta raó que, quan el vent de la incertesa em trasbalsa, si provo de cloure els finestrals de l’ànima em trobo assegut de nou en una butaca al bell mig d’un roquissar, des d’on, observat de prop per una serp, aprenc a contemplar el món amb humilitat: sense odi ni cobejança, amb una mirada que em retorna les pors i les esperances dels qui ja no hi són i les projecta cap al futur. Talment és així que, mentre llegeixo Kafka i sento com el platí davalla per la via i penetra dins la vena, puc atènyer la fesomia dels qui ens ajuden a suportar la malaltia i em mantinc ferm en el convenciment que cadascun de nosaltres només som un reflex dins el somni del qui ens estima.\ncancarulla f. Ran del caire, de l’extremitat, de la vora.\n[Font: Espunyes, Josep. Món rural. Mots que es perden. La Seu d’Urgell: Edicions Salòria, 2018.]\nFragments en cursiva:\nCitacions de Franz Kafka, del llibre Diaris: 1910-1923. Traducció de Francesca Martínez. Barcelona: Edicions 62 i “La Caixa” (col·lecció Les millors obres de la literatura universal. Segle XX), 1988.\nSandra León Fonseca ha dit:\n22 de febrer de 2021 a les 12:16 am\nReflexiu, profund i descarnat, però realista.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de per Joan Graell i Piqué | Deixa un comentari. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent


Josep Roca: “Hem superat la riojitis” Josep Roca: “Hem superat la riojitis” – VadeVi\nJosep Roca: “Hem superat la riojitis”\nEl sommelier Josep Roca\nNerea Rodríguez (Aula dels Estels del Port de Barcelona) 13 de Maig de 2019 19:00\nJosep Roca (del Celler de Can Roca), Miquel A. Torres (Família Torres) i Salvador Puig (INCAVI) han celebrat amb Vadevi els 10 anys que el diari digital especialitzat en vins catalans fa enguany. Ho han fet en una conversa, per separat, amb la directora de Vadevi, Margalida Ripoll, en un acte a l’Aula dels Estels del Port de Barcelona, amb el mar i Barcelona a l’horitzó. El sommelier del Celler de Can Roca -on hi ha 4.000 referències de vins d’arreu del món, dels quals 500 són vins catalans- ha explicat que al seu restaurant l’última dècada la clientela ha anat canviant, i que això també ha influiït en el consum del vi: “Abans el 80% eren clients de Catalunya, i ara són el 40%, un 15% són de l’Estat i l’altre 45% d’arreu del món”.\nDurant el diàleg amb la directora de Vadevi, Roca ha assegurat que “s’ha superat el fenomen de la riojitis” i que aquest és un canvi que s’ha produït “de manera natural”. Tot i això, s’ha mostrat preocupat per la davallada en el consum de vi i ha avisat que “el gran repte del món del vi és connectar gent jove amb gent jove”. A més, el reconegut sommelier ha dit que “hi ha d’haver vins per tots els moments” i que “a Catalunya hi ha moltes textures i varietats per triar, que no existien fa 10 anys”. També ha destacat que gran part de l’èxit de l’augment de consum de vi català és “de la gent que treballa al camp, al celler i dels que després venen els vins”. “S’han fet molt bé les coses aquests darrers anys”, ha insitit.\nTorres també s’ha mostrat especialment preocupat per la dificultat que hi ha de vendre vins catalans a l’Estat espanyol: “A la resta d’Espanya tenim problemes per vendre vins catalans, per temes polítics, i ens consta molt mantenir les vendes”. “Aquí vivim en un oasi, però és molt complicat vendre vi català fora de Catalunya“, ha insistit.\nEl director de l’INCAVI, Salvador Puig | Jordi Borràs\nL’últim en conversar amb la directora de Vadevi ha Salvador Puig, director de l’INCAVI, qui ha volgut destacar que “els vins catalans i el cava s’han espavilat molt a sortir a l’exterior, i sort n’hi ha hagut”. Preguntat pel paper de les denominacions d’origen, Puig ha opinat que ell no creu que estiguin en crisi, però que en canvi sí que pensa que “han d’evolucionar i reinventar-se”. Finalment, ha volgut deixar molt clar que l’increment en el consum de vi català “és mèrit de la qualitat del producte que s’està fent”. L’acte ha estat possible gràcies al suport del Port de Barcelona, la DO Penedès i Riedel Euroselecció.


Notícia UPV Alcoi: Amb l'objectiu de promoure la igualtat de gènere a Espanya. | Campus d'Alcoi de la UPV\nPremis WONNOW 2018\nAmb l'objectiu de promoure la igualtat de gènere a Espanya.\nCaixaBank i Microsoft Ibérica han convocat la primera edició dels "Premis WONNOW" amb l'objectiu de promoure la igualtat de gènere a Espanya.\nSón premis d'àmbit nacional, destinats a alumnes universitaris d'àrees científiques, tecnològiques, matemàtiques i d'enginyeries. Busca fomentar les vocacions científiques i tecnològiques en nenes i adolescents donant visibilitat a l'esforç i la capacitat de les dones en aquests camps. La participació és gratuïta. El termini de presentació de les candidatures finalitzarà el proper 30 de juny de 2018.\nPodran participar com a candidates als Premis WONNOW 2018 les alumnes matriculades en l'últim curs de carreres d'universitats espanyoles els graus estiguin aprovats per l'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i Acreditació (ANECA) i que figurin en el llistat de carreres de l'àrea de ciències, tecnologia, enginyeria i matemàtiques que figura al final d'aquestes bases.\nA més, les alumnes de carreres de l'àrea de ciències, tecnologia, enginyeria i matemàtiques no incloses en aquest llistat i que compleixin els requisits indicats, podran sol·licitar la seva inscripció, si bé queda condicionada al criteri dels organitzadors.\nLes candidates han de ser dones i als efectes dels Premis s'entendran per tals les persones registrades amb sexe femení en el Registre Civil i que aquest sexe aparegui en el seu DNI o document equivalent. La participació en els Premis WONNOW 2018 és gratuïta.


Octubre 2019 | misitio\nUs presentem a Mala Funk, un nou projecte que posem en marxa i amb el qual pretenem donar cabuda al Groove més contundent i autèntic que tant ens motiva.\nTot un recital de funk i soul de temes de diferents bandes actuals i no tan actuals que segurs us farà vibrar.\nEsperem que us agradi la nostra proposta tant com a nosaltres i que ens seguiu a la nostra pàgina i en els escenaris.\nLaya Ydana - Veu\nDavid Mendoza - Teclista\nToni Álvarez - Guitarra\nAlfred Vidiella - A la baixa\nAides Brickbat - Bateria\nAdriana i Charlie, dos apassionats de la música que van creuar els seus camins a finals de l'any 2015 compartint diverses Jam Sessions a l'escenari de l'Espai. Al cap de poc temps van donar forma al projecte actual, com a duo acústic amb el nom de Quantum Blues.\nLa trajectòria musical d'aquests dos músics és variada. Adriana, a la veu solista, ha col·laborat en projectes musicals diversos com A & J Associats, amb Juan Carrillo com a guitarrista / productor i ha estat la veu solista del grup Splacks, una banda de músics a Sant Cugat del Vallès que des d'anys enrere es dediquen a interpretar versions de temes rock.\nD'altra banda, Charlie va formar part d'algunes bandes de rock en els anys 90 com a guitarrista, i actualment és component de The BlackSouls, un quintet de músics de Rubí que ofereixen al públic versions de música blues, funk, soul i rock and roll.\nAixí que Adriana i Charlie van decidir des de principis de 2016 compartir els seus talents musicals per formar un duo acústic de guitarra i veu solista, incloent el gènere de Rhythm & Blues com a bloc principal del seu repertori, amanit per alguns estàndards populars de la música jazz i música contemporània.\nEsperem que aquesta proposta sigui del vostre gust.