Últims programes - Les cordes de l'ukelele - Pàgina 4\nLes cordes de l'ukelele\nLes novetats del 2019\nFem un tast d'alguns dels noms clau que sonaran aquest 2019 dins de l'enorme ventall de les músiques del món.\nLa Cobla Catalana dels Sons Essencials\nSentim les opinions d'alguns dels membres de la Cobla Catalana dels Sons Essencials, una de les propostes a l'escenari del Tradicionàrius per a aquest mes de gener. A més, ens obsequiaran, al nostre estudi, amb algun dels seus temes.\nErnesto Briceño i el conjunt "Cordes del món"\nParlem de la formació "Cordes del món", un projecte dirigit pel músic Ernesto Briceño. Sentim les seves opinions i fem una mostra de com sonen alguns dels seus projectes.\nMúsiques per acomiadar l'any\nEl fil conductor serà tot allò que té a veure amb el pas dels anys, o amb la transició entre un any que acaba i un que comença.\nJustícia, pau i entesa entre els pobles\nJa en plena època nadalenca i amb l'ànim optimista, fem sonar músiques que parlen de justícia, de pau i d'entesa entre pobles.\nLa tenora, un instrument que ja no és antic\nA partir de fragments d'una entrevista amb el músic Magí Canyelles, descobrim propostes actuals on els instruments d'arrel tradicional com la tenora s'agermanen amb estils i elements actuals i urbans.\nL'Àfrica que batega a casa nostra\nA Barcelona i Catalunya hi ha una comunitat musical africana molt potent. En fem sonar alguns noms, i en fem un perfil.\nUn passeig per les cordes àrabs\nA partir d'una petita conversa amb un músic d'origen palestí Iyad Staiti, que aquesta setmana ha impartit a l'ESMUC un taller de música tradicional àrab palestina, fem passar la nostra selecció musical per altres propostes musicals, tant de cordes com d'altres instruments, que tenen relació amb les sonoritats àrabs o que en són familiars.\nLa clarinetista i cantant Carola Ortiz\nParlem amb la clarinetista i cantant Carola Ortiz, que ha passat pel festival Connexions, i ha estat -amb el seu directe que barreja estils i essències com la música índia -, un dels grans descobriments del festival.\nEl Festival Django, de l'Hospitalet de Llobregat\nParlem amb els músics Albert Bello i Oriol Saña, amb motiu del Festival Django, de l'Hospitalet. Ens faran un dibuix de l'estil manouche, que acabaran d'acolorir amb els seus instruments a l'estudi. Un tast del jazz més europeu, que el gran Django Reinhardt va fer visible als ulls del món.\nSelecció de músiques incloses en discos i treballs que han vist la llum durant els últims mesos i que ens portaran pertot arreu.\nL'Hora de Joglar i la Balkan Paradise Orchestra\nParlem amb els grups musicals Hora de Joglar i Balkan Paradise Orchestra, que comparteixen la passió per l'essència de la xaranga i la música balcànica\nQuè es cou actualment en el terreny de les músiques del món?\nQuè ens preparen els festivals i concerts del país? Una de les grans guies és el congrés WOMEX, que enguany se celebra a Las Palmas de Gran Canaria. A nosaltres ens serveix de guia per fer un tast de les noves propostes que correran pel món.\nGrans clàssics de la world music\nAvui us proposem, fer un recorregut pels temes clàssics de la world music amb artistes com ara, Cesaria Evora o Goram Bregovic.\nMés cordes mediterrànies\nLa temporada passada, en una conversa amb el músic Eduard Iniesta, vam encetar el filó d'un recorregut de les cordes que uneixen els països de la mediterrània, i el volem estirar: bouzoki, baglamas, mandolina, saz ... instruments presents en moltíssimes propostes musicals. En farem sonar algunes


La Favb s'adhereix al manifest de la plataforma SomMeridiana per la humanització de l'avinguda | favb.cat\nInici » La Favb s'adhereix al manifest de la plataforma SomMeridiana per la humanització de l'avinguda\nEl document reivindica que "el projecte presenti un clar canvi de d'ús de la Meridiana, passant de ser via amb preferència dels vehicles a via de preferència per a les persones que l’envolten, que fomenti el comerç, que escurci i faciliti el pas de les persones vianants d'una banda a l'altra i que fomenti la convivència de les persones a la mateixa."\nEls impulsors del manifest també exigeixen que la transformació de l'avinguda Meridiana "sigui un Projecte Global que abasti tot el seu recorregut en l'àmbit de la ciutat, és a dir, des del Parc de la Ciutadella fins a Ciutat Meridiana/Vallbona".\nPer això, remarquen que qualsevol projecte que s'aprovi des del consistori "ha de ser consensuat amb el moviment veïnal i als grups polítics municipals".\nDes de la Favb us animen a adherir-vos al manifest perquè Juntes tindrem més força!\nPer una Meridiana més humana!


Sembrar per recollir: La dimensió paralela esta aqui al costat\nLa nostalgia és una merda. Després d'un llarg viatge, atravessades ja les calmes equatorials de la vida i amb els 40 ruixidors a sobre, agraeixo a l'horitzó que m'oculti, tant el punt de partida, com el d'arribada. Tot i que no em molesten els records, penso que és molt més divertida la sembra que la collita. Recollir els fruits? albums de fotos descolorides, encaixades de mans (el vell professor recull el Gran Premi) llàgrimes sota la llum del flaix... La natura, que com voste molt be sap, és sabia, proporciona el màxim d'èxtasi a les seves criatures quan escampen les seves llavors. I això és independent de la mena de llavor.\nPodria rescatar de la memòria anècdotes entranyables dels seus cursos, excursions, etc. Podria dir, com el replicant de Blade Runner "he vist naus en flames mes enlla d'Orion, rajos C brillar a porta de Tanhousser..." Però no és hora de morir. Soc dels que consideren que el passat només serveix que per agafar carrerilla.\nPrefereixo divertir la ment imaginant seminaris conduits amb la seva sapiència. Cine-forums, concert-forums, cervesa-forums, banys colectius d'idees... ai... ja se m'esta anant un altre cop l'olla... Pero, com diuen els alpinistes, on hi ha una voluntat, hi ha un cami... i jo afegiria que on hi ha amor, hi ha una locomotora!\nah! m'en descuidava... li envio tones d'amor des de la dimensió paralela ;)\nXavier Puerta, Sinera\nPublicado por Sílvia Menéndez-Cahué en 12:08


Gran llibre d'animals. L'illa dels llibres -\nInici General Gran llibre d’animals.\nGran llibre d’animals.\nGran llibre d’animals\nRecomanable a partir d’1 any\nEl Gran llibre d’animals és ideal perquè els més petits de casa coneguin els animals del món, a més d’ajudar-los a desenvolupar vocabulari.\nLa Galera publica aquest llibre que permetrà als més petits identificar els animals més coneguts de la granja, la selva, les mascotes i els ocells.\nEl lloro, el lleó, el pingüí, el poltre, el conill a més de la girafa o elefant protagonitzen aquest llibre ple de fotografíes.\nA més cada pàgina té una pregunta, perquè els petits es diverteixin buscant-ne la resposta entre fotografies i paraules.\nTambé es pot jugar i intentar respondre a la pregunta que ens formula cada página. Sabeu qui són aquests animals?\nQuan creixi seré un cavall, qui sóc?\nRonco quan m’acaricies, Qui sóc?\nVisc a la selva i puc parlar,. Qui sóc?\nSempre vaig mudat de blanc i negre. Qui sóc?\nArticle anterior‘L’ombra de la sirena’, la nova novel·la de Camilla Lackberg arribarà el mes de maig.\nArticle següentAltres cultures amb Petites princeses


Francisco Copado nou director-gerent de la Fundació Pilar i Joan Miró - Bonart\nFrancisco Copado nou director-gerent de la Fundació Pilar i Joan Miró\nbonart palma - 06/02/16\nLa Comissió de Govern de la Fundació Pilar i Joan Miró ha aprovat la proposta de la comissió de selecció per escollir Francisco Copado Carralero com a nou director-gerent de la Fundació. La selecció del candidat ha estat a càrrec d’una comissió integrada per experts en la matèria i representants del Patronat de la Fundació.\nCopado ha destacat entre la resta d’aspirants perquè el projecte presentat contempla una gestió integral de la Fundació, el qual respon a les necessitats actuals i considera aspectes que van des de la missió del Museu, la gestió del fons museístic, documentals, bibliogràfic, del patrimoni arquitectònic i l’estímul de la investigació, la difusió i els recursos econòmics, humans i públics de la Fundació.\nEl nou director-gerent combina una formació de titulació universitària i màster en gestió del Patrimoni Cultural i Museologia per la UB i el coneixement de llengües (alemany, italià, francès, català, castellà i anglès), amb coneixements del món de l'art i la cultura contemporània. També acredita capacitat per dirigir la gestió econòmica i desenvolupar xarxes de relacions, tant nacionals com internacionals, amb altres centres d’art, espais de creació i organisme culturals.\nUna de les novetats és que el nou director-gerent subscriurà un contracte d’alta direcció amb una durada de dos anys i amb la possibilitat de pròrroga de dos anys com a màxim. L’anterior convocatòria es va fer per quatre anys.\nFundació Pilar i Joan Miró Francisco Copado\nEL PETIT MÓN DE PAE WHITE, A LA GALERIA ELVIRA GONZÁLEZ\nINTRODUCCIÓ A TOSQUELLES, UN ASSAIG VISUAL DE CARLES GUERRA\nMOR MIQUEL GALMES, FUNDADOR I PRESIDENT DE L’INSTITUT D’ESTUDIS FOTOGRÀFICS DE CATALUNYA\nMADRID: ES PREPARA EL PRIMER FESTIVAL MIRADES DE DONES


Va néixer al Sacromonte (Granada) el 1985, específicament a la cova "La Rocío" on va fer els primers passos de la mà de la seva família Els Maya. Pertany, doncs, a una dinastia de grans ballarins on podem trobar noms com Manolete, Juan Andrés Maya, Mario Maya i, per descomptat, acompanyats per Juan Maya "Marote".\nVa néixer al Sacromonte (Granada) el 1985, específicament a la cova “La Rocío” on va fer els primers passos de la mà de la seva família Els Maya. Pertany, doncs, a una dinastia de grans ballarins on podem trobar noms com Manolete, Juan Andrés Maya, Mario Maya i, per descomptat, acompanyats per Juan Maya “Marote”.\nEs va donar a conèixer des de nen molt petit al gran públic ja que va intervenir en nombrosos programes televisius d’abast nacional. Ha participat en un gran nombre d’obres i espectacles amb el seu oncle Juan Andrés Maya entre els quals destaquen: Passió, Captiu i El flamenc d’un marginat el debut va tenir lloc al Teatre Apolo de Madrid.\nLa seva participació a la Biennal de Sevilla de 1992 també va ser important. Una altra brillant contribució es va fer amb la Fura dels Baus a Granada en una obra de Federico García Lorca, on va compartir escenari amb artistes com Javier Latorre, Eva la Yerbabuena, Beatriz Martín i de nou amb el seu oncle Juan Andrés. Va actuar en els Estius del Corral costat de Fuensanta “La Moneta” el 2004 i posteriorment en 2013 i 2016 amb gran èxit. Torna a participar en els Estius del Corral del Carbó i al Festival de Tardor amb el Musical El Naixement, de Juan Andrés Maya.\nEn l’Estiu de 2007, actua a França, amb la seva companyia, i a Lanzarote, Sardenya i Sevilla, com a imatge del nou perfum de Vittorio i Luchino “Encanteri”. El 2009 presenta l’espectacle D’CASTA, on va aconseguir el difícil equilibri entre l’espontaneïtat i el control, i entre el modern i el clàssic.\nCal destacar les seves intervencions en homenatge al seu oncle Mario Maya, en els espectacles “Granada en cos i ànima”, emmarcats també en els Festivals de flamenc i en què van participar, entre altres, Enrique Morente, Juan Andrés Maya, Mariquilla o Marina Heredia i “Homenatge a Mario Maya”, al costat de Juan Andrés Maya, Belén Maya, Diego Llori i Manuel Liñan. Fora de les nostres fronteres ha actuat a Itàlia, França, Londres, Brasil, tokio, Estats Units ……\nEn aquest últim país va estar de la mà del grup de Curro Albayzín amb motiu del nomenament d’Antonio Banderas com a ambaixador d’Andalusia. Importants les seves participacions en festivals d’àmbit nacional i internacional com Mont de Marsan, festival d’Albuquerque, festival de Nimes, dijous de Cajasol de Sevilla i en 2015 estrena espectacle amb gran èxit al festival de xerès. Actualment segueix de gira per tot el món amb els seus últims espectacles JO MATEIX i SABA NOVA els quals estan sent de gran èxit a nivell de públic i lloats per la crítica, sens dubte un dels joves amb més projecció actualment.


enigmística: Calendari d’espais\nAra fa un mes, arran d’aquell quatre d’octubre nupcial que va transformar Barcelona en un plató televisiu, proposàvem una nova col·lecció enigmística basada en la confluència de les dues variables de la velocitat: l’espai i el temps. Es tracta de localitzar arreu vies públiques batejades amb una data —cronovies, en direm— per poder bastir un calendari d’espais. Les primeres trameses dels lectors de l’AVUI gairebé ens han permés assolir l’objectiu inicial que ens vam fixar: trobar una cronovia per a cadascun dels dotze mesos de l’any. Una primera onada de cronovies procedents de localitats com ara Manresa, Ripoll, Sitges o Terrassa entre les catalanes, i Tunis, Milà, París o Tolosa de Llenguadoc entre les foranes, ens ha permés de completar deu dels dotze mesos de l’any. En aquests moments els dos únics mesos vacants en la nostra incipient col·lecció de cronovies són agost i desembre.\nEn canvi, maig és el mes més ben representat en aquesta aliança enigmística entre el temps i l’espai, atès que tenim coberts sis dels seus trenta-un dies. Terrassa (barri de Sant Pere Nord, 08226) comparteix amb Barcelona (Nou Barris, 08033) una plaça del Primer de Maig que esdevé carrer a Manresa. Les tres mateixes ciutats també hostatgen sengles carrers del 2 de Maig, data del motí madrileny que en 1808 va iniciar la guerra contra les tropes napoleòniques. L’afer dels dos primers dies de maig pren un caire rocambolesc a Sitges, ja que el famós “carrer del pecat” sitgetà ha lluït tots dos noms abans d’arribar a la seva denominació actual. Potser el pas del 2 al 1 de Maig va obeir a estranyes raons d’imatge progressista, tot i l’evident ironia de posar aquest gran aparador del lleure sota l’advocació de la Festa del Treball. El que desconeixem és la raó que ha fet desaparèixer del nomenclàtor de Sitges aquesta històrica cronovia.\nEl mes de maria completa la seva mitja dotzena de cronovies amb els dies 5 (Via Cinque Maggio, a Milà), 8 (Rue du 8 Mai 1945, al mític barri de Clichy, XVIIe arrondissement, París), 24 (Piazza Ventiquattro maggio, a Milà) i 27 (carrer del 27 de maig, a Ripoll). També el 17 tenia cronovia a Manresa durant l’època franquista (calle 17 de mayo de 1948, avui dedicada al farmacèutic manresà Doctor Esteve), però no la computem per no embolicar la troca amb el munt de mutacions vials que provocà l’arribada de la democràcia. Sobta la tràgica commemoració de la cronovia ripollenca: el 27 de maig de 1839 la vila de Ripoll va ser saquejada, incendiada i pràcticament destruïda. El carrer ret homenatge al mig miler de morts d’aquella sotragada.\nAgraïm les cronovies esmentades a Francesc Comas, Florenci Crivillé, Enric Fontvila, Josep Maria Martí i Helena Troiano. Si us ve de gust completar aquest calendari d’espais, envieu-nos cronovies per correu a la Secció Enigmística. Diari Avui. Consell de Cent, 425. 08009 Barcelona o maileu a 100343.1770@compuserve.com. En parlarem.\n· Màrius Serra , 6.11.97


Èxit de públic a l’acte organitzat per ANJI al Casal Pere Quart | ANC – Sabadell per la Independència\n← 30 de març. Posició de l’ANC sobre la manifestació convocada a Brussel·les el dia 30 de març de 2014\nSigna un vot per la independència. →\nPublicat el 23 febrer 2014 per sbdxi7\nEls sis representants van donar una lliçó de democràcia i van demostrar que es pot parlar sobre la independència amb civisme, respectant les opinions de tothom i sense témer res. Es va gaudir d’un debat molt interessant on cadascun dels joves polítics van poder expressar la seva opinió sobre el tema. Un cop acabat el debat, es va obrir el torn de preguntes, i els joves que ocupaven la sala van expressar els seus dubtes als ponents.\nL’acte va comptar, a més a més, amb una pantalla situada darrere els ponents on es podien llegir els comentaris que el públic feia en directe a través del Twitter amb l’etiqueta #debatanji. S’hi podien llegir les opinions i veure les fotografies del debat que penjaven els assistents. Això hi va aportar un gran dinamisme.\nEls ponents foren: Oriol Ristol, de JNC; Glòria Llobet, de les JERC; Pol Gibert, de JSC; Ramon Guitérrez, de les JEV; David Mejía, de les J’S; i Joaquín Martínez, d’ARRAN. El moderador va ser Oriol Puig, coordinador nacional de l’ANJI.\nAquesta entrada s'ha publicat en Acte, General i etiquetada amb ANJI Sabadell, Sabadell per la Independència. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Putin, un autòcrata amb urnes\nEl president rus és un tipus que sap el que vol i ho demostra, i de moment va guanyant totes les seves guerres: les internes i les externes\n17 de de setembre del 2016. Actualitzada 18 de de setembre del 2016 a les 00:16\nVladímir Putin és un home de teatre. Li agrada tant que avui celebra eleccions legislatives a Rússia (450 escons de la Duma Estatal) en què participen una dotzena de partits de l’oposició, una mera formalitat escènica. El seu sistema polític és una autocràcia electoral. No hi ha gulags ni purgues massives, tot és més més subtil i individualitzat. Putin fa anar un sistema d’aliances amb els seus oligarques, els permet guanyar diners a cabassos a canvi de fidelitat indestructible. Els que han trencat el codi de lleialtat han acabat malament: infarts, accidents, suïcidis. El símbol és Aleksandr Litvinenko, mort per poloni en un hospital de Londres. Moscou mai perdona els traïdors.\nÉs fàcil caure en l’estereotip: dir-li dictador, tsar, espia i aquelles coses que caben en un titular o en un tuit. Però l’assumpte és més complex. Putin és un tipus que sap el que vol i ho demostra, cosa que és una raresa en la política internacional, reduïda a un joc de dissimulacions i ajornaments. De moment, Putin va guanyant totes les seves guerres: les internes –líder incontestable al seu país; així seguirà mentre visqui i vulgui– i les externes. Ja ningú discuteix l’annexió de Crimea el 2014 ni el seu rol a Síria, on acaba d’aconseguir un alto el foc firmat pels EUA que beneficia sobre el terreny el seu aliat, Baixar al-Assad.\nCroada i conspiracions\nAcaba de llançar una croada contra els que van deixar els seus esportistes sense els Jocs Olímpics de Rio per un assumpte de dopatge sistemàtic sota l’empara de l’Estat. Els seus hackers estan airejant informes mèdics d’alguns esportistes d’elit dels Estats Units. El seu objectiu és distribuir les escombraries, dir: No som pitjor que vosaltres.\nHan sorgit tot tipus de teories conspiranoiques que el situen darrere del brexit (en el finançament dels euròfobs) i del frexit (la sortida de França de la Unió Europea que impulsa la xenòfoba Marine Le Pen), i fins i tot se’l veu atiant els independentistes a Catalunya i Escòcia. L’objectiu seria debilitar la Unió Europea, fer-la pagar per Ucraïna.\nL’última gran conspiració situa Putin com a impulsor de Donald Trump, a qui festeja i li agradaria veure a la Casa Blanca. El milionari novaiorquès, molt sensible a l’afalac, li respon amb la mateixa admiració. Trump ha concedit entrevistes a la televisió russa en què critica Barack Obama i la premsa dels Estats Units, que considera hostil. També ha animat els hackers russos a continuar el rastreig dels secrets de la seva rival. El Partit Demòcrata va acusar Moscou de ser al darrere del robatori i la publicació dels seus correus amb la finalitat de perjudicar Hillary Clinton. Deuen ser bons els seus hackers, cos de xoc en aquesta nova guerra freda al ciberespai.\nCreu que seria més fàcil entendre’s amb Trump, un altre home que disfruta del teatre, persuadir-lo que tenen un enemic comú contra el qual lluitar, que l’amenaça és global i els afecta a tots dos: l’islamisme radical. Putin i Trump estan units per una tara psicològica: tots dos són narcisistes, un trastorn de la personalitat que produeix una gran admiració per un mateix i una escassa empatia amb els altres, una patologia freqüent en la política i també en les professions que exigeixen projecció pública. Els periodistes no som una excepció.\nEn el cas de Putin, el seu narcisisme és la conseqüència d’una infància en què va créixer enmig d’un caos emocional a causa de l’absència dels seus pares. Aquesta part de la seva vida està envoltada de boires que ell no ajuda a dissipar; són part de la seva defensa. No se sap si va conèixer el seu pare o si aquest era un alcohòlic, com apunten alguns.\nMasha Gessen sosté al seu llibre El hombre sin rostro: el sorprendente ascenso de Vladimir Putin (Debate) que va passar la seva infància amb una parella jueva que el va tractar com un fill. Hi ha un buit de pare que conforma el seu caràcter. A la majoria de les fotos, Putin mostra una màscara de gel, li costa de somriure. En les que apareix amb animals, siguin cavalls o coales a la cimera australiana del G-20, se’l veu feliç, capaç de mostrar sentiments d’alegria.\nNapoleó i Hitler\nVa recollir una Rússia en ruïnes després de la caiguda de l’URSS, ficada a la roda de la hiperinflació i als peus de l’FMI, en què els jubilats tenien dificultats per cobrar. En 16 anys, des que assumeix la presidència per primera vegada, ha reconstruït l’economia, enarborat la bandera del patriotisme (una forma de nacionalisme) i recuperat presència internacional. Rússia torna a ser un actor capaç de disputar a Occident algunes peces del tauler mundial. Darrere d’aquesta aparent fortalesa s’hi amaga una por a la globalització, i a un Occident que percep agressiu. No només és propaganda interna per mantenir les files unides, i ho és, sobretot hi bull una desconfiança històrica: Napoleó i Hitler segueixen gravats amb sang i foc.\n¿Cop d’Estat als EUA el 2024?\n2022 i continuem sense aprendre la lliçó\n¿Hi haurà efecte Boric a l’Amèrica Llatina?\nEl 15-M xilè acaricia el poder


Biodiversitat - Ajuntament de Cornellà\nBiodiversitat https://www.cornella.cat/ca/viure-a-cornella/cornella-natura/cornella-natura/espais-verds-i-biodiversitat/biodiversitat https://www.cornella.cat/@@site-logo/00-portada-ajcornella_03.png\nLa biodiversitat ens aporta múltiples beneficis, els més directes són l’impacte positiu en la salut física i mental. Respecte a la salut física, té un paper fonamental en el control i la regulació de malalties infeccioses d’origen animal. També, un major contacte amb l’entorn natural pot afectar positivament la salut mental, se’n diu l’efecte biofília, i és la sensació de benestar que experimenten les persones quan estan en contacte amb éssers vius i envoltats de natura.\nA Cornellà, la biodiversitat és una de les línies d’actuació del projecte estratègic Cornellà Natura. En els darrers anys hem dut a terme diverses actuacions en diferents espais de la ciutat per al seu foment.\nItinerari autoguiat “Descobrim la biodiversitat dels parcs del Canal de la Infanta i de Can Corts”\nLa Ricarda és una papallona que viu al Jardí de papallones del Parc del Canal de la Infanta. Aquest personatge ens convida a fer un itinerari de descoberta de la biodiversitat als parcs metropolitans del Canal de la Infanta i Can Corts, dos espais que formen part dels eixos verds del Cornellà Natura.\nEl canvi climàtic està provocant que les papallones, i molts d’altres animals, es quedin sense llocs on viure. Per això, és important que a les ciutats es creïn hàbitats per al foment de la biodiversitat com jardins de papallones, hotels d’insectes, prats florits, biotroncs, capses nius, etc.\nA través d’aquest recorregut podràs conèixer aquests espais i alguns dels animals que hi viuen. També descobriràs els beneficis que aquesta fauna aporta a la nostra ciutat.\nEnllaç a l'aplicatiu:\nL’itinerari botànic, elaborat per l’Àrea Metropolitana de Barcelona en col·laboració amb l’Ajuntament de Cornellà de Llobregat, és una eina que us ajudarà a la descoberta del parc i a conèixer i entendre la diversitat d’espècies vegetals de gran valor botànic i patrimonial que hi habiten. Conté 25 fitxes explicatives de les espècies més destacades del parc, on s’hi pot trobar la descripció, l’origen, l’ús i la singularitat.\nEl nombre d’arbres que hi ha a la ciutat és d’aproximadament 25.000 unitats, de 80 espècies diferents.\nLa major concentració d'espècies vegetals es troba als cinc parcs públics de la ciutat: el parc de Can Mercader, el parc de Can Corts, el parc del Canal de la Infanta, el parc de Rosa Sensat i el parc de la Ribera. Alguns d'aquests exemplars disposen d'una protecció especial, concretament:\nPlàtans Platanus x hispanica\nAl parc hi ha 102 exemplars de plàtans centenaris.\nDarrera el Palau Mercader, a prop de l’entrada orientada al barri de Sant Ildefons.\nPalmeres Washingtònies Whashingtonia robusta\nEl grup de 31 washingtònies són un element identificador del parc.\nAl costat del recinte de les piscines.\nAcàcia de tres punxes Gleditsia triacanthos\nMolt a prop de l’accés al parc des del barri de Sant Ildefons, en un parterre situat en direcció a les piscines.\nVisor de Fauna dels parcs\nEl Visor de Fauna és una iniciativa de ciència ciutadana que convida a participar i a compartir coneixement de manera molt senzilla. És una eina de consulta que mostra i dóna informació, en temps real, de les observacions d'espècies en parcs metropolitans, a través d'Ornitho i Ocells dels jardins, dos projectes de ciència ciutadana de l'Institut Català d'Ornitologia.\nVisor de l’AMB\nEl jardí de papallones del parc del Canal de la Infanta\nEls jardins de papallones són espais dissenyats per afavorir la presència d'aquests insectes pol·linitzadors que enriqueixen la biodiversitat i el patrimoni natural del parc. Per construir aquests jardins, s'utilitzen espècies de plantes autòctones que floreixin en diferents èpoques de l'any per tal que siguin un reclam constant per a espècies diferents d'aquests éssers vius.\nL’alumnat de l’escola Suris va ajudar en la plantació del Jardí de Papallones del parc del Canal de la Infanta i es fa càrrec del manteniment dels arbustos a través d’un projecte d’Aprenentatge Servei. Els joves de l’esplai Fontsanta i la gent gran de la Residència Domus VI Sant Jordi també hi col·laboren.


Ambitllar - Instal.lació de portes a Figueres, Alt Empordà, Girona\nAmbitllar, instal·lacions i subministraments de portes de fusta blindades i cuirassades\nSi necessites una porta, la trobaràs a Ambitllar.\nEstem especialitzats en tot tipus de portes.\nT’ajudarem a trobar la porta que més s'adeqüi a les teves necessitats.\nAmbitllar som una empresa que ens dediquem a la instal·lació i subministrament, venda i compra de portes de fusta de seguretat blindades i cuirassades. Tenim portes d'exterior i interior de primeres marques, amb diferents tipus de fusta en estoc, tant de mesures estàndard com personalitzades. Portes en bloc (amb possibilitat d'ajuntar la goma), portes d'entrada blindades amb forat interior i relleu i portes cuirassades amb diferents taulers decoratius interior i replà. Diferents tipus d'acabats en lacat blanc, envernissat decapat amb decoracions personalitzades. Totes elles amb pany de seguretat.\nDisposen de gran varietat: portes d'interior, portes provençals, portes blindades, portes cuirassades, portes d'entrada en fusta massissa, portes lacades, portes de fusta clàssiques, portes de fusta contemporànies, portes d’entrada blindades i cuirassades. I de diferents tipus de fusta: roure, sapel·li, faig blanc, faig vaporitzat, cedre, cirerer, noguera, etmoe, bubinga, maple, prelacat, wenge, embero, pi i roure decapé. Es poden escollir entre més de 50 models en estoc.\nEstem situats a Figueres, Alt Empordà, Girona, a l'avinguda Marignane número 10.\nPot trucar-nos per telèfon al 692 540 825, estarem encantats d'ajudar a trobar la porta que més s'adeqüi a les seves necessitats.


entredosmons: Enguatat i una mica de punt de creu\nBé, després de l'euforia inicial de l'enguatat, aqui us deixo algunes fotos.\nAixí és com vaig deixar el tapapeus ara ja fa 6 anys... tenía 8 blocs.\nAquí amb una més de detall..\nAquest divendres amb la Mercé vam acabar de fer el montatge i vam preparar el sandwich... amb unes bones indicacions no és tant dificil com sembla, no?\nTot seguit em va donar les primeres indicacions i ja a seure a la màquina per començar l'enguatat.\nAvui ja n'he fet una estona més a casa, tota soleta... ufff, ha estat un bona experiencia... he trencat l'agulla de la màquina, m'ha explotat la bombeta de la màquina... sort que imagino que no serà sempre com avui...\nDurant aquestes vacances de Nadal espero poder fer una bona feina i intentar finalitzar-lo..\nDissabte vaig anar al monogràfic de enguatat a mà al Authen-tic a Barcelona. El treball que vam començar és sobre tela de llençol... però ja en buscaré una bona sortida. Així està quedant pel davant...\nI pel darrera...\nCom també un podreu imaginar el punt de creu m'agrada força, i tot i que ara ja fa molt de temps que no en faig durant una bona temporada vaig tenir un bon ritme de producció. Aniré mostrant mica a mica algunes de les cosetes que vaig fer. De moment aqui deixo dos petits cuadres per la cuina...\nI la meva oseta cuinera... per mi té un valor especial, ja que el vaig fer en llargues hores de companyonia a l'hospital amb la meva mare.\nBé, per avui crec que ja n'hi ha prou.\nPublicat per Francesca a 13:15\nEtiquetes de comentaris: enguatat, patch, punt de creu\nDigna 4 de gener de 2012 a les 12:21\nAy, doncs ens vam veure uns segons, perque jo vaig anar a Authen-tic i us vaig veure molt aplicades. L'encoixinat a mà és molt agraït o al menys a mi m'agrada molt, sobretot en aquesta época de fred, i la textura és molt més agradable que a máquina.


Creix la presència femenina en el món del vi, que tradicionalment havia estat dominat per homes. Elles guanyen protagonisme i ara prenen la paraula i ens expliquen com són els vins que fan\n7 min. Barcelona 25/05/2016 00:00\n987x555 Un grup de dones elaboradores de vi a la trobada que organitza cada any Anne-Joséphine Cannan (del celler Clos Figueres), que és la quarta per l'esquerra\nUn grup de dones elaboradores de vi a la trobada que organitza cada any Anne-Joséphine Cannan (del celler Clos Figueres), que és la quarta per l'esquerra / TJERK VAN DER MEULEN\n“Els vins fets per dones són més elegants, més fins i menys rústics”. Ho asseguren Anne-Joséphine Cannan, de Clos Figueras; Anna Espelt, del Celler Espelt; Marta Rovira, de Mas d’en Gil, i Sandra Doix, de Mas Doix. Totes quatre ho explicaven mentre servien i presentaven els seus vins al públic en el tast Dones del Vi, organitzat per la cervesera Moritz a les seves instal·lacions durant la setmana de la Fira Alimentaria.\n“Les dones tenen una part intuïtiva més potent, que fem servir a l’hora d’elaborar-los”, diu Anna Espelt, del celler Espelt de la DO Empordà. Ella és biòloga i enòloga de formació, i representa la primera dona del celler familiar que es dedica a la viticultura i a l’enologia. Quan Espelt insisteix en la intuïció vol dir que la dona sap observar la natura per acabar decidint, “amb el cor”, els passos que s’han de fer. “No hi vegis cap estranyesa, en el que dic, perquè sóc una persona molt formada i científica alhora, amb uns estudis en biologia que em serveixen molt a l’hora de fer els vins”. “A més, les dones compartim amb la vinya un cicle mensual, que ens fa ser més semblants, i d’aquí que la intuïció es potenciï”, continua explicant Espelt. A la pràctica, els seus vins són profundament empordanesos, que vol dir que resumeixen la unió del mar Mediterrani i el parc natural de l’Empordà, on hi ha les vinyes: “Busquem la frescor i l’autenticitat del paisatge on som”. Aquest és l’objectiu, diu la biòloga i enòloga.\nLes seves paraules són segures, però ella mateixa reconeix que fa una mica més d’una desena d’anys no era fàcil que una dona fes vi. En el llibre Retrats de vi, dedicat a Anna Espelt, escrit per la periodista Ruth Troyano, Josep Maria Pujol-Busquets, propietari d’Alta Alella, indica que ara el paper de la dona en l’enologia està normalitzat. “Quan era professor a la Facultat d’Enologia sempre explicava que dels deu alumnes més brillants set o vuit eren dones, però si deixava passar deu anys em dolia veure que no hi havia enòlogues a primera línia; una llàstima no poder seguir la carrera amb la mateixa potència que un home”, diu Pujol-Busquets.\nMentrestant, Anne-Joséphine Cannan, abillada amb una samarreta en què confessa “ I love Priorat ”, recorda que va començar en el món del vi als 19 anys, mentre estudiava. “Vaig començar comercialitzant vi, i no va ser gens fàcil; segur que era per l’edat, massa jove; o també perquè era dona”. L’Anne-Joséphine és enòloga, viticultora i sommelier. Repeteix que els vins de dones són elegants i fins, diferents dels que estan fets per homes. I per confirmar-ho, al seu celler de la DOQ Priorat, Clos Figueras, a Gratallops, organitza cada any una trobada de les dones elaboradores dels vins a la DOQ. “Curiosament, som força!”, diu.\nUna de les dones que no es perden el Tast amb Dones de Clos Figueras és Marta Rovira, de Mas d’en Gil, que forma part de la DOQ Priorat. Enginyera industrial de formació, amb feina establerta a Alemanya, sempre amunt i avall amb avions, es va adonar un dia a Bèlgica que volia dedicar-se a la feina dels pares. “Com que jo treballava a Alemanya, els pares em demanaven que organitzés tastos per la zona amb els vins del celler”. A Bèlgica va conèixer la seva parella i la seva professió autèntica. “El món de l’enginyeria és tan gris...”, confessa. Amb tot, li va anar bé passar per una professió diametralment diferent de la que li oferia casa seva, per conèixer idiomes i tenir món: “Just ara l’alemany que parlo em va molt bé per exportar els meus vins”.\nLa Marta va més enllà a l’hora de descriure els vins de dones. “Els fem més subtils, a més d’elegants, i els fem envellir en ampolla i no en fusta”, explica. També creu que hi ha una diferència estètica en un celler dirigit per una dona. Ho diu ara rient, però hi creu fermament: “El celler dirigit per una dona està més endreçat, i té més flors arreu”. Rovira ho diu en general, però explica que molts visitants del seu celler l’hi han fet notar.\nSandra Doix, del Celler Mas Doix, situat a Poboleda, també a la DOQ Priorat, és enòloga de formació i confessa que “treballar amb la família no és fàcil”. D’aquí que ella volgués formar-se i estudiar a la Universitat Rovira i Virgili per tenir els coneixements tècnics. Ara mateix, porta la direcció tècnica del celler, que vol dir que fa els vins. “Cuidar un cep i els seus fruits és fer de mare; necessites tota la tendresa i la cura que s’ha d’oferir a un ésser estimat i delicat”. La dedicació es convertirà en un vi o en un altre. “És així com tracto la carinyena i la garnatxa, les dues varietats de raïm que cultivem”, diu.\nA la DO Penedès, l’enòloga Mireia Torres, directora del celler Jean Leon, sosté que les dones saben transmetre emocions al vi. “A més, jo també coincideixo que busco elegància i equilibri a l’hora de fer vins”, afegeix. Des de finals del 2010 que la Mireia és al capdavant de Jean Leon, i treballa en equip. “Totes les decisions les prenem en equip, i el formem homes i dones, però certament jo noto que em molesta la graduació alcohòlica, que vull poca fusta i sobretot prioritzo la frescor”. És a partir d’aquí que treballa la Mireia, i així es defineixen molts dels vins de Jean Leon. “Al capdavall, el més important en un vi sempre és la feina a la vinya”, diu.\n540x306 “Els vins fets per dones són més elegants i menys rústics” “Els vins fets per dones són més elegants i menys rústics”\nPer la seva banda, la sommelier del grup Moritz, Marta Sánchez, sosté que l es dones han trigat a entrar en el món del vi perquè l’home sempre havia estat al capdavant. “Només cal mirar les sommeliers que hi ha a sala, o quantes dones guanyen tastos de vins”, diu. Les dades, que ofereixen resultats minsos en aquest sentit, revelen que encara és un món d’homes.\nAra bé, dit això, considera que la resta d’afirmacions tòpiques sobre els vins i les dones no són certes: “Els vins blancs, rosats o negres suaus poden ser tant de dones com d’homes”. També hi ha molts tòpics en els maridatges, que ella, com a sommelier, trenca: “A un peix li pot anar molt bé un vi negre; i a una carn, genial un vi blanc”. De fet, hi ha una teoria en els maridatges que busca ressaltar els gustos contraris; per tant, els contrastos van bé.\nA l’hora de maridar vi i menjar, a part del contrast, la sommelier de Moritz també indica la teoria de casar vi i àpat segons la regió, per proximitat d’origen dels dos aliments. També pel color: per exemple el salmó va bé de casar-lo amb un vi rosat, segons aquesta teoria. I fins i tot la teoria de la potència de gustos.\nSánchez, que acaba d’elaborar la carta del Bistrot de Vins, que oferirà vins a copes, afirma que la gent jove ha trencat també molts clixés. “Si en les taules de persones 50 o 60 anys encara són els homes els que trien els vins; en les de 20, 30 i 40 sovint ho fan les dones, i saben exactament el vi que volen”, conclou.\n“Mare, estic obligada a treballar al celler?”\nLa periodista Ruth Troyano ha publicat Retrats de vi. Anna Espelt (a Publicacions Universitat Rovira Virgili). En el llibre, Espelt confessa el seu amor per la feina al celler de l’Empordà que porta el seu nom. Mare de tres filles, un dia la gran -13 anys- li va preguntar si estava obligada a treballar al celler. “No, no hi estàs obligada. Hi treballaràs si tu vols; tu tries”, li va respondre. La resposta va permetre que la filla li revelés el seu desig: ser directora d’exportacions. “Et tocarà aprendre molts idiomes, endavant”, li va respondre la mare.


Per qui repiquen les campanes | El HuffPost\n18/08/2018 15:59 CEST | Actualizado 18/08/2018 20:50 CEST\nSurto al carrer i hi ha la gent habitual de mitjans d'agost a Barcelona. Baixo per la rambla de Catalunya i em creuo sobretot amb turistes, la major part no fa cara de saber que avui fa un any just de l'atemptat de les Rambles.\nArribo a la plaça de Catalunya. Molta policia, moltes barreres, un muntatge considerable al centre. Poca gent. Cares serioses, contingudes, preocupades. Un discret control de bosses per entrar-hi. A la banda de dalt, hi destaca la pancarta que no dona la benvinguda al rei, amb el monarca cap per avall seguint la tradició de Xàtiva, atès que un altre Felip (l'anterior, el V) la va fer incendiar tres vegades i cap borbó se n'ha disculpat mai. (¿En què devien estar pensant quan van batejar l'actual amb un nom de tan amarg record, tan connotat?)\nPel que jo he pogut veure (soc bastant baixa), l'independentisme i el sobiranisme s'han captingut: alguns llaços grocs al pit, de vegades acompanyats d'un de negre i poca cosa més. No és que no hi hagués cap estelada, és que tampoc no hi havia ni una sola bandera catalana. Bé, sí, una, en el revers d'una d'espanyola, exponent del nacionalisme espanyolista moderat. No era la tònica de l'espanyolisme que, contràriament al sobiranisme i a l'independentisme, hi ha anat amb ensenyes de tot tipus: moltes banderes, banderoles, mocadors al cap a tall de cachirulos aragonesos, barrets amb la bandera, paraigua, ventalls.\nSemblava que de bon matí mentre esmorzaven xocolata amb xurros, o potser més aviat porres, els i les haguessin arengat. Més que tristesa, supuraven mal humor, molt mal humor. Molta excitació. No els agradava res gens. Quan ha començat a parlar la periodista Gemma Nierga, gairebé l'han xiulada. Trobaven que l'ús del català era insultant. No els ha agradat gens que el fragment escollit per honorar les víctimes fos, cito literalment, «d'un estranger». Eren les quatres línies del filòsof John Donne que acaben així:\n"Per això mai preguntis per qui toquen les campanes: toquen per tu".\nS'han llegit en totes les llengües de les víctimes que hi va haver en l'atemptat i els ha semblat fatal que primer es diguessin en català. També que l'última fos el castellà. Potser si el català hagués estat l'última també els hauria semblat malament.\nFaig cua per sortir. La gent s'ho agafa amb força paciència. Baixo Rambles avall. Força gent, sobretot quan arribo al mosaic del Pla de l'Os, al paviment que Joan Miró (juntament amb Joan Gardy-Artigas) va crear per donar la benvinguda a la ciutat, especialment a la gent que hi arriba per mar, i que és el punt on es va aturar la camioneta terrorista.\nContinuo baixant. En aquest dia calorós i humit, hi passeja, tal com cal, molta, molta gent. Com més avall, més cares de no saber què es commemora avui. Arribo al final. A la dreta albiro els arbres de les gòtiques i fresques Drassanes i el Centre d'Art Santa Mònica; davant per davant tinc la columna de Colom que assenyala amb l'índex les Amèriques; l'olor de mar em fa pessigolles al nas; a l'esquerra un discret palau. Un cop més penso que m'he perdut el plaer de ser turista a Barcelona: arribar-hi un bon dia i descobrir-ne els prodigis. M'aconsolo pensant que hi he nascut i tinc la sort de viure-hi. Entro al metro. Va bé, ve amb la regularitat habitual. Als panells lluminosos, a més d'informar de la freqüència de pas i de l'hora, hi surt el missatge «Barcelona, ciutat de pau» en totes les llengües de les víctimes. I sí, el català hi té un ús preferent. ¿On, si no, hauria de predominar?\nJa a casa, sento el brogit d'algun helicòpter i sobretot els trons que anuncien la tempesta. Tant de bo un aiguat purificador esbandeixi Barcelona i se n'endugui la malastrugança. (Així ha sigut.)\nNB Algú hauria de dir als serveis informatius de la Sexta que les comitives de familiars de les víctimes i de la classe política no pujaven per la rambla de Catalunya. La rambla de Catalunya comença al costat de dalt de la plaça de Catalunya i va amunt, no cap al mar. La comitiva ha pujat cap a la plaça de Catalunya des del mosaic de Joan Miró —on s'han aturat a fer l'ofrena floral—, primer per la rambla dels Caputxins (pel convent), després per la rambla de les Flors o de Sant Josep (per les floristes i el convent de Sant Josep), ha continuat per la dels Estudis (per la Universitat que Felip V va suprimir i, venjatiu, va convertir en caserna) i ha acabat a la de Canaletes (per la font). O si no es volen complicar la vida: per les Rambles o la Rambla.\nÉs com si algú confongués el passeig del Prado amb el de les Delicias. Potser no és molt important però fa mal efecte. Especialment en un servei informatiu.


La ultradreta flamenca protesta pel pacte migratori\nUns 5.500 manifestants es concentren a Brussel·les per denunciar el Pacte Mundial per les Migracions\n2 min. Barcelona 17/12/2018 00:08\n651x366 Els manifestants s'enfronten a la policia durant la protesta d'aquest diumenge a Brussel·les. / FRANCOIS LENOIR / REUTERS Els manifestants s'enfronten a la policia durant la protesta d'aquest diumenge a Brussel·les. / FRANCOIS LENOIR / REUTERS\nConvocats per la dreta i la ultradreta flamenques, uns 5.500 manifestants es van reunir al barri de les institucions europees de Brussel·les per denunciar el Pacte Mundial per les Migracions, signat dilluns a Marràqueix sota els auspicis de l’ONU. En l’anomenada Marxa contra Marràqueix, en un diumenge gèlid, hi van participar sobretot homes flamencs que cridaven lemes obertament xenòfobs. Entre els participants hi havia destacats dirigents del Vlaams Belang, islamòfob i partidari de l’expulsió dels sensepapers, així com del moviment Schild & Vrienden(Escut i Amics), investigat per la Fiscalia de Gant per promoure el racisme i la xenofòbia. Entre els crits que més es van sentir hi va haver el rebuig a les “rates esquerranoses”, que estarien venent Bèlgica a la immigració. També hi havia alguns francòfons, amb banderes belgues perdudes entre les dels lleons flamencs, que explicaven la seva presència per evitar “una invasió de Bèlgica”.\nAbans de començar la protesta, alguns manifestants van envoltar l’edifici Berlaymont de la Comissió Europea. Durant mitja hora van tirar pedres i van destrossar mobiliari urbà, fins que la policia els va dispersar amb canons d’aigua i agents a cavall. Hi va haver un centenar de detinguts.\nLa signatura del pacte va provocar una crisi al govern belga, amb la sortida del principal partit, els nacionalistes flamencs de la Nova Aliança Flamenca (N-VA), que van abandonar l’executiu el 8 de desembre pel seu desacord amb la signatura del pacte mundial. Tot i que l’acord de l’ONU no és vinculant, els nacionalistes flamencs el critiquen perquè creuen que dona nous drets als migrants i perquè qüestiona la sobirania nacional. Dues afirmacions falses però que convenen al seu discurs polític i que, a força de repetir-les, aquestes formacions volen convertir en veritat. El primer ministre belga, Charles Michel, es va mantenir ferm i va viatjar a Marràqueix per participar en la cerimònia de formalització de l’acord. Altres països, com els Estats Units, Hongria, Polònia, Àustria, Bulgària i Itàlia, tampoc es van voler sumar a l’acord, que finalment va obtenir el suport de 164 estats.


El 36% dels espanyols defensen el referèndum, enfront del 70% dels catalans\nBarcelona. Dijous, 21 de novembre de 2019. 11:33\nActualitzat Dijous, 21 de novembre de 2019. 13:22\nEl referèndum d’autodeterminació a Catalunya no aconsegueix el suport majoritari dels ciutadans de l’estat espanyol, però un 36,2% el defensarien. Així es desprèn de l’enquesta "Percepció sobre el debat territorial a Espanya 2019" del Centre d'Estudis d'Opinió encarregada pel Govern de la Generalitat i elaborada en el conjunt de l’Estat. Un 36,2% dels entrevistats hi estan "molt d'acord o més aviat d'acord", un 6,3% es mostren "ni d'acord ni en desacord" i un 5,7% no ho saben o no contesten. Així, el 57,3% de ciutadans de la resta de l'Estat rebutgen un referèndum, però sobre si acceptarien el resultat del referèndum legal i acordat hi estiguin d’acord o no, un 48,2% dels entrevistats espanyols ho farien.\nEn canvi, el percentatge creix fins al 70% si es té en compte només els ciutadans catalans de la mostra, sumant els que hi estan molt d’acord i els que hi estan més aviat d’acord. Una àmplia de majoria de catalans, doncs, creuen que s’hauria de fer un referèndum a Catalunya per decidir quina relació volen que hi hagi entre Catalunya i l’estat espanyol.\nPel que fa directament a la independència, segons el CEO, el 49% catalans s'hi mostren clarament a favor, davant del 41% que hi estan en contra. A la mateixa qüestió preguntada fora de Catalunya, gairebé el 76% dels enquestats hi estan en contra, enfront del 13% que s'hi mostren favorables.\nLa diagnosi coincideix amb els resultats reflectits en l'enquesta "L'opinió pública espanyola davant el conflicte català", elaborada per Feedback per a ElNacional.cat entre el 24 i el 31 d'octubre passats, i que es basa en una mostra de 1.500 entrevistes també a tot l'Estat. El sondeig avançava que dos de cada tres ciutadans de Catalunya, en concret, un 66,4%, són partidaris que el govern d'Espanya acordi amb el de Catalunya un referèndum d'independència.\nEl diàleg, la millor sortida\nSobre com s'ha d'encarar la crisi entre Catalunya i la resta de l'Estat, el 80% dels catalans creuen que el diàleg és la millor opció. En concret, el 42% consideren que ha de ser una negociació sense condicions, i el 38%, que ha de ser un diàleg dins la Constitució. A la resta de l'Estat, l'opció del diàleg també és la més triada. En aquest cas, però, prop del 47% creuen que s'ha de fer dins el marc constitucional, mentre que el 21% aposten per una negociació sense límits.\nEls entrevistats catalans i espanyols també coincideixen que la problemàtica s'ha de resoldre per la via política més que per la via judicial. En conjunt, un 49,8% de la mostra opta per una solució eminentment política i un 24,1% preferiria un procediment judicial. De la resta, un 17,3% trien les dues solucions alhora, un 6,7 no ho saben i un 2,1 no contesten.\nEls espanyols també suspenen la monarquia\nLa monarquia és la institució que genera menys confiança als catalans i també als espanyols. Els enquestats fora de Catalunya la suspenen amb un 4,58, mentre que a Catalunya la nota baixa fins al 2,21 en una escala del 0 al 10.\nPer als catalans, les institucions més ben valorades són les universitats amb un 6,56, els Mossos d'Esquadra amb un 5,96 i els ajuntaments amb un 5,72. En canvi, a la resta de l'Estat la Policia Nacional i la Guàrdia Civil són les institucions més ben valorades, amb un 7,09, seguides de les universitats amb un 6,78 i l'exèrcit amb un 6,67.\nLa raó per la qual es va fer l'encàrrec al CEO respon a la voluntat del Govern —segons la consellera de Presidència, Merixell Budó— de “posar llum al conflicte polític actual entre Catalunya i Espanya amb dades concretes.


Si s'insereixen elements de formulari al document, el LibreOffice determina automàticament en quin ordre s'ha de moure d'un control fins al següent mitjançant la tecla de tabulació. Cada control nou afegit se situa automàticament al final d'aquesta sèrie. Al diàleg Ordre de les tabulacions, podeu adaptar l'ordre d'aquesta sèrie perquè s'adapti a les vostres necessitats individuals.\nTambé podeu definir l'índex d'un control mitjançant les seves propietats específiques si introduïu el valor desitjat a la pestanya Ordre del diàleg Propietats del control.\nMostra tots els controls del formulari. Aquests controls es poden seleccionar amb la tecla de tabulació segons l'ordre establert, de dalt a baix. Seleccioneu un control de la llista Controls per assignar la posició que vulgueu a l'ordre de la tabulació.\nFeu clic al botó Mou amunt per moure el control seleccionat una posició cap amunt a l'ordre de la tabulació.\nFeu clic al botó Mou avall per desplaçar el control seleccionat una posició cap avall a l'ordre de la tabulació.\nFeu clic al botó Ordenació automàtica per ordenar automàticament els controls segons la seva posició al document.\nTitle is: Ordre de les tabulacions


Teobald I de Blois - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTeobald I de Blois\nTeobald I o Tibau I de Blois el Trampós (francès Thibaut de Blois le Trincheur), nascut cap a 910, mort el 16 de gener de 975/977, va ser comte de Blois, de Chartres, vescomte de Tours, comte sobirà de Châteaudun, senyor de Vierzon i de Sancerre, de Chinon, de Saumur, de Beaugency i de Provins (senyoria anomenada sovint com comtat de Provins).\n(fr) Thibaud Ier de Blois\n16 gener 975 (Gregorià) (64/65 anys)\nLuitgarda de Vermandois (943 (Gregorià)–)\nEudes I de Blois, Thibaud de Blois (en) , Hugh of Blois (en) , Emma de Blois, Hildegarde de Blois (en)\nTheobald the Elder of Blois (en) i Richilde de Bourges (en)\nRichard de Blois i Roscil·la de Blois\nFill de Teobald l'Ancià o l'Antic, vescomte de Tours, i de Riquilda, es va casar vers 943/944 amb Luitgarda de Vermandois, fille d'Heribert II de Vermandois, i recent vídua de Guillem Llarga Espasa, duc de Normandia, amb la que va tenir a:\nTeobald o Thibaud († 960/962)\nHug († 986), arquebisbe de Bourges\nEudes I de Blois, († 995), comte de Blois\nHildegarda, esposa de Bouchard de Bray, senyor de Montmorency\nEmma de Blois, esposa de Guillem IV de Poitiers, comte de Poitiers\nLa seva esposa li va aportar com a dot la senyoria (dita comtat) de Provins i va permetre a la seva descendència la successió al comtat de Xampanya.\nQuan el 952 va morir el seu cunyat, el duc de Bretanya Alan II Barbitorte, que era el marit de la seva germana, va exercir la regència del ducat durant la minoria del seu nebot Drogó, creant una zona d'influència al comtat de Rennes.\nInicialment Tibau fou un dels vassalls d'Hug el Gran, duc dels Francs, l'un dels homes més poderosos del regne, governant de la Marca de Nèustria que desafiava als últims reis carolingis. Cap al 945 Hug li va encarregar de guardar el rei Lluís IV de França al que acaba de fer presoner. En contrapartida de la llibertat que va haver de tornar al rei al cap d'un any de captivitat, Hug el Gran li va confiar la ciutat de Laon.\nAprofitant la mort el 956 del duc dels Francs i de la minoria del seu jove fill Hug Capet, Tibau es va emancipar del seu senyor feudal, i es va titular des de 960 comte de Blois i de Tours i va augmentar els seus dominis ocupant Chartres i Châteaudun.\nDesprés va casar en segones noces a la seva germana amb el comte d'Anjou Folc II el Bo. El 958, en el moment d'una trobada amb Folc d'Anjou, al país de Véron (regió compresa entre Chinon i Bourgueil), els dos homes es qualificaren de «governador i administrador del regne de Nèustria i «comtes per la gràcia de Déu».\nEn els anys 960, es va associar al rei Lotari, fill de Lluís I de França (Lluís d'Ultramar), contra el seu senyor feudal Hug Capet, i no va trigar a oposar-se a Ricard I de Normandia. El 961, va atacar el comtat d'Evreux. En reacció, els normands atacaren el Dunois. El 962 va llançar una poderosa expedició contra Rouen, que va fracassar; en represàlia, els normands penetraren a Chartrain i cremaren Chartres.\nDurant la seva vida es va assegurar el control de les fortaleses de Saint-Aignan, de Vierzon, així com potser la de La Chapelle-d'Angillon, al Berry. Durant la minoria d'Hug Capet, reforça les defenses de Chartres i de Châteaudun i cap al 960 va construir la fortalesa de Saumur. El seu principat va esdevenir prou poderós al vall del Loira, per inquietar Hug Capet, que va jutjar necessari d'aliar-se amb el comte d'Anjou.\nEl seu germà Ricard fou arquebisbe de Bourges (Ricard I de Blois 955-969)\nVa morir un 16 de gener però no se sap del cert si fou el 975, 976, 977 o fins i tot el 978\n↑ . 20France.htm#_Toc220135135 Genealogia de Thibaut el Trampós a Medieval Lands[Enllaç no actiu]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Teobald_I_de_Blois&oldid=27443036»\nDarrera modificació: 11 juny 2021 a les 20:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 juny 2021 a les 20:40.


Inflacio com afecta els mercats financers\nEls experts de Caixa d’Enginyers analitzen com els increments del nivell general de preus repercuteixen en les estratègies de renda fixa i de renda variable\nDurant el primer trimestre de 2021, l’actualitat dels mercats ha estat marcada per l’evolució de les expectatives d’inflació, que ha causat una gran disparitat entre el comportament dels diferents actius tant en termes de renda variable com de renda fixa. Els increments dels rendiments dels bons dels governs a llarg termini han tingut conseqüències negatives en les estratègies de renda fixa; mentre que, en renda variable s’han observat una dispersió significativa entre les diferents companyies, sectors i estils d’inversió: aquells més lligats a l’evolució econòmica o a reobertura de l’economia han tingut un millor comportament relatiu davant aquells amb menor sensibilitat al cicle econòmic i, per tant, més defensius.\nA què es deu aquesta dispar evolució? De quina manera afecta l’economia i els mercats financers? A continuació, els experts de Caixa d’Enginyers revelen com els moviments de la inflació tenen un efecte important en el comportament dels mercats financers, tant de renda fixa com de renda variable.\nRepercussió en l’economia\nLa inflació, és a dir, l’augment del nivell general de preus, tant de béns com de serveis, no és dolenta. Una inflació moderada i estable és saludable, ja que ajuda a reduir el valor del deute, incrementa els ingressos i incentiva el creixement econòmic. A més, la inflació positiva ajuda a evitar la paradoxa de l’estalvi: si es permet que els preus caiguin de forma constant -el que s’anomena deflació-, el consumidor, amb l’objectiu de comprar més barat, posposarà les seves compres a futur. I, per tant, com a resultat, es reduiria la demanada agregada, amb l’efecte immediat d’una caiguda de la producció, acomiadaments i alentiment econòmic.\nPer contra, un nivell d’inflació elevat pot perjudicar l’evolució de l’economia, ja que resta valor al poder adquisitiu de la ciutadania, sobretot, pel que fa a estalvis; redueix la competitivitat econòmica del país i afegeix un fort factor d’incertesa sobre l’evolució dels preus per als diferents agents econòmics. És per això que, com a conseqüència, un dels principals objectius dels bancs centrals és controlar el nivell d’inflació i tenir-lo, de forma general entorn a un 2% anual.\nRepercussió en els mercats financers\nPel que fa als mercats financers, en el marc de la renda fixa, l’increment de la inflació redueix el valor dels cupons i el valor nominal que els inversors rebran en un futur. Per tant, existeix una relació inversa entre els tipus d’interès i els actius de renda fixa. A major durada (o venciment), major risc que una pujada de tipus d’interès resti valor als actius de deute.\nMentre que, en el mercat de renda variable, l’increment de la inflació i, per tant, dels tipus d’interès, també afecta, però influeix en diferent mesura en funció del tipus d’empresa o sector. Així, per exemple, en els actius cíclics, és a dir, aquells amb major sensibilitat econòmica -sector energètic, financer i industrial- tendeixen a comportar-se millor que els defensius -sector salut, béns bàsics, béns públics i tecnològic- en períodes d’increment de les expectatives d’inflació.\nPer analitzar l’efecte de la inflació en el mercat de valors, és necessari dividir entre l’impacte en els resultats econòmics i les valoracions. En primer lloc, l’increment dels preus afecta els marges operatius, tant per increment del preu de les entrades del cost de producció (matèries primeres, maquinària, energia) com per l’increment dels salaris. No obstant això, la capacitat de manteniment dels marges dependrà de l’estructura econòmica de cada empresa, i aquelles que tinguin una demanda més inelàstica seran les que podran traspassar la totalitat de l’increment al consumidor final.\nD’altra banda, i més important, l’increment de les expectatives d’inflació i dels tipus d’interès té un efecte directe en la valoració de les companyies, ja que no és el mateix valorar una empresa amb un tipus d’interès lliure de risc del 0,90 % que una empresa amb un del 2 %. A més, el grau de l’efecte no és el mateix per a totes les companyies: aquelles companyies amb més biaix al creixement (growth), que es caracteritzen per oferir unes expectatives de creixement a futur molt elevades, es veuen més penalitzades que les companyies valor (value), en les quals el seu rendiment econòmic està més esbiaixat a la situació econòmica actual i no a la de futur (empreses de transport, sector financer, energia, indústries químiques, etc.).


16 civils moren en l'atac a l'hospital de MSF a Boguila\nInici » Internacional » 16 civils moren en l'atac a l'hospital de MSF a Boguila\nHospital de MSF a Boguila (Font: Catherine Robinso.MSF)\nAtenció de MSF a RCA (Font: MSF)\nRebels a Boguila, juny de 2007 (Font: flickr.com)\nMapa de la RCA i centres de MSF al país (Font: MSF)\nDm, 29/04/2014 - 14:06\nDiversos homes armats de l'antiga coalició rebel Seleka, contraris al govern de la República Centreafricana (RCA), van envoltar els terrenys de l'hospital de Metges Sense Fronteres (MSF) a Boguila i van irrompre en la reunió que s'estava produint entre personal l'organització i 40 líders locals, segons expliquen des de MSF.\nA l'hora que algun dels homes entrava disparant trets a l'aire a les oficines de MSF per fer-se amb diners i equipaments, altres es dirigien al lloc on estava tenint lloc la trobada, en la qual es tractava sobre l'accés a la salut i l'atenció mèdica de la zona. Sense provocació prèvia, afirmen des de MSF, van disparar indiscriminadament cap a la multitud, provocant 16 morts civils (entre els quals, 3 treballadors de MSF) i deixant diversos ferits en situació crítica.\nL'atac es produïa el passat dissabte 26 d'abril, enmig d'un context de creixement de la violència entre les forces armades internacionals i grups armats del país, que ha evocat a que al voltant de 7.000 persones s'hagin vist forcades a abandonar la ciutat durant el darrer mes d'abril. La situació d'inestabilitat i violència, però, va en augment, no des d'aquest mes, sinó des del cop d'Estat del passat març del 2013. Context que està duent la zona, les persones que hi viuen i les organitzacions presents al territori fins a una situació extrema.\nStefano Argenziano, coordinador general de MSF a la RCA, explica que els reiterats combats forcen les persones a fugir al bosc de forma constant, cosa que, diu, "fa créixer la seva vulnerabilitat i dificulta l'accés al metge". Situació especialment greu ara que s'acosta l'estació de pluges i els desplaçats estaran encara més exposats a la malària (primera causa de mortalitat del país).\n"Aquest inadmissible atac ens força a retirar diversos membres clau del nostre personal i a suspendre les activitats a Boguil", afirma Argenziano. Afegeix que MSF manté el compromís d'assistir a la població de la zona, però, diu, "cal pensar també en la seguretat dels treballadors de MSF". L'atac ha fet fins i tot que l'organització es replantegi si és possible continuar les operacions a altres zones del país.


Pissarra blanca per a col·legis estratificada – Nextec Educativa\nPissarra blanca per a col·legis estratificada\nEstratificades: ús principal: escriptura, ús secundari: projecció. Pissarra més brillant que la de acer vitrificat.\nGarantia de la superfície 10 anys.\nSKU: 195 Categoria: Pissarres blanques\nMarc d’alumini i cantoneres decoratives. Superfície estratificada, permet l’escriptura amb retoladors especials per a pissarra blanca. Subministrades amb caixetí d’alumini de 40 cm. Es poden instal·lar de forma horitzontal o vertical.\nPer projecció, es recomana utilitzar-lo amb un projector de curt abast per evitar els reflexos a la superfície.\nDisponible en les següents mides:\n122×100 cm .\nPissarra blanca per a escoles d’acer vitrificat


CENTRE D'ESPORTS EUSEBI GÜELL: enero 2009\nEl Llor ens va fer una bona repassada, però així s'apren. Ja anirem mès be més endavant.\nAquest mati hem guanyat per golejada a la Pª. Recreativa Sant Feliu.\nHem fet un partit bastant interessant i disputat, al final empat\nEUSEBI GÜELL - UNIFICACION BELLVITGE - 3 a 3\nElena Macias - - - - - - - 7 gols\nNoelia Vazquez - - - - - 3 gols\nMarta Plaza - - - - - - 2 gols\nBea Moreno - - - - - - - 1 gol\nRaquel Cuartero - - - - 1 gol\nMiriam Gaudó - - - - 1 gol\nAna Cuartero - - - - - 1 gol\nZaida Hernandez - - - 1 gol\nNoelia - - - - - 1 gol\nGols a favor - - - - - - 18 gols\nGols en contra - - - - 21 gols\nPARETITS d'AQUESTA SETMANA\nDissabte a les 10 del mati.\nC.E. LLOR - EUSEBI GÜELL\nDiumenge a les 12 del mig dia\nEUSEBI GÜELL - Pª RECREATIVA SANT FELIU\nDiumenge a la 1 del mig dia.\nEUSEBI GÜELL - UNIFICACION BELLVITGE\nSOCIS I SEGUIDORS US ESPEREM AL CAMP !!!!\nAquesta setmana no han jugat els seus partits per el mal dia que va fer.\nHan quedat aplaçats per un altre jornada.\nAquesta setmana descansa.\nL'Amater si que va jugar, i van fer un partit dolent, dolent.\nVALLIRANA - EUSEBI GÜELL 4 a 2.\nVan fer un partit d'alló més dolent, el més dolent de la temporada, amb un equip que de principi era assequible, peró el partit es va jugar sensa ganes, no van tenir oprtunitat de cambiar el joc ni de trobar la manera de contrarrestar al contrari.\nFa uns partits que la delantera no marca gols, pot ser que no li arribin les suficients pilotes, que la mitja i la defensa conservin massa el joc i no es treguin la pressió de sobre, es posible, els tècnics ho tindran que estudiar.\nEs van perdre 3 punts, peró que seran 6, perque la setmana que ve descansem, i aquests si que no es recuperen.\nVictor Melis - - - - 1\nDaniel Molina - - - 1\nAntonio Lopez - - - - - - 11 gols\nDaniel Molina - - - - - - 11 gols\nJulian Valenzuela - - - - - - 8 gols\nJosé Iborra - - - - - - - - 7 gols\nEnric Vila - - - - - - - - 5 gols\nJavier Muñoz - - - - - - - - - - 4 gols\nDavid Verdejo - - - - - - - - - 3 gols\nVictor Melis - - - - - - - - - - 2 gols\nAntonio Lao - - - - - - - - - - 1 gol\nEdgar Garcia - - - - - - - - - - 1 gol\nGerard Sole - - - - - - - - - - 1 gol\nGols a favor - - - - - - - - - - 54 gols\nGols en contra - - - - - - - 35 gols.\nAquesta setmana vinent l'Amater descansa.\nAquí teniu les fotos que faltaven de la costellada a Sant Lluis.\nI aixó es tot, fins a la propera Festa.\nEl passat dia 3 de gener vem fer la:\nFESTA DE PRESENTACIÓ, dels equips que formen el CLUB,\nLa Festa no va ser lo lluïda que hagessim volgut, per el dia de mal temps que ens va fer, pero com era la seguna vegada que estava convocada, es va fer al final.\nNo més vem assistir la meitat dels que teniem que ser. Al final, a la costellada, vem ser unes 40 persones, vem menjar de tot i en va sobrar, com era lógic, pero ens ho vem passar d'alló més bé, perque es va aguantar el dia sense ploure.\nUn altre dia s'organitzarà mitjançant vals d'assistencia.\nA continuació, unes fotos de l'esdeveniment.\nEl partidet tots contra tots.\nAl final la costellada al Pati de Sant Lluis.\nLes imatges les posarem en un altre missatge.


Xalets d'Irati i Okabe | Engarrista\nLloc de sortida: Àrea d'acampada Iraty-Cize Mendibe (Baixa Navarra, Euskal Herria)\nDificultat: IBP=116 / Blava\nIraty-Cize 00:00 00:00 0,0\nXalets d'Irati 01:25 01:25 5,3\nPausa 00:15 01:40\nPista riu Irati 01:35 03:15 17,0\nColl Oraate 00:45 04:00 23,0\nCromlec d'Okabe 00:20 04:20 24,9\nIraty-Cize 00:50 05:10 30,3\nEl riu Irati vertebra tota una àmplia zona envoltada d'uns boscos espectaculars de faig i avet, el més important d'aquestes característiques del sud d'Europa. Aquesta àmplia zona boscosa situada dins d'Euskal Herria, concretament dins de Navarra, té una part sota l'administració de l'estat espanyol i una altra de l'estat francès. No hi ha frontera ja que és un territori amplíssim i obert, però les comunicacions entre una banda i l'altra són difícils. Així la ruta que farem avui passa molt a prop d'alguns llocs on vam estar fa un parell de dies, però el lloc de sortida és molt distant.\nEl punt de sortida avui és una agradable àrea d'acampada situada a Iraty-Cize, una zona muntanyosa a més de 1.000 metres d'alçada entremig d'unes grans pastures. Hem passat la nit en aquesta àrea natural d'acampada, amb uns serveis molt bàsics, però un entorn enorme. La ruta habitual per arribar-hi hauria estat des de la població basca de Lekunberri, a la Baixa Navarra (Nafarroa Behera), dins de territori francès; però nosaltres enllacem unes pistes asfaltades estretíssimes i alhora molt panoràmiques des de Luzaide (Valcarlos). Passem la nit enmig d'un entorn magnífic i deixem que passin les primeres hores d'un matí fresc fins que el sol escalfi prou per començar a fer esport amb una temperatura agradable.\nPer evitar l'asfalt prenem un corriol marcat com a camí de descoberta que surt uns metres més al nord de la zona d'acampada, a prop d'un restaurant de muntanya. El camí comença a pujar fort, aviat massa fort, i ens veiem obligats a empènyer al cap de pocs minuts. Pugem fins un collet on ja podem pedalar i baixem cap a l'est fins que trobem la carretera al peu d'un petit embassament. Creuem per la presa i seguim una pista a l'altra banda. La pista és força precària i pedregosa. Aviat puja fort i haurem de tornar a empènyer uns minuts. De moment la cosa no comença gaire bé, ja que amb els pocs quilòmetres que portem ja hem hagut d'empènyer dos trams. Més endavant, quan assolim la carena, la pista es transforma en corriol i podem pedalar uns minuts entremig de falgueres fins a coronar la petita serra de Héguichouria.\nLa part alta de la carena és oberta i panoràmica, i pugem fins gairebé els 1.350 metres. A la part alta trobem ja alguns dels xalets característics de la zona. Són bàsicament petits xalets de fusta adaptats per a l'ús turístics. Alguns són ben bonics i s'integren bé en en paisatge. Planegem a la part superior de la petita serra, i baixem encara per terreny obert fins al coll d'Heguichouria, on hi ha la base del complex turístic i fins i tot una botiga. Fem una petita pausa i continuem per l'altra banda de la carretera. Fem uns pocs metres d'asfalt i aviat tornem a enllaçar amb el GR-10 que inicia un llarga travessa per dins dels fantàstics boscos de faig i avet. Durant una bona estona pedalarem dins d'una autèntica selva boscosa per pistes solitàries en un terreny molt bonic. Avancem cap al sud fins a prop del coll de Mehatze i girem cap a ponent tot planejant per sota del pic de Txardeka.\nAvancem cap al sud per pistes cada cop més precàries i sense cap rastre humà enlloc. La zona és bonica i salvatge, i tot i que en aquest tram seguim una ruta BTT, la realitat és que deu passar-hi tan poca gent que la pista està mig absorbida per la vegetació. Amb certes dificultats en alguns trams anem lligant pistes, algunes gairebé perdudes, fins que arribem a un pla a uns 1.400 metres, a prop de la casa de Uthurtxarra. S'acaba la pista i comença un corriol que baixa fort dins del bosc. Iniciem un descens divertidíssim, tot i que té algun tram molt dret i exigent que ens fa posar el peu a terra. Baixem una bona estona per dins de la fageda en un dels trams més interessants de la ruta, tant pel descens divertit com pel terreny salvatge. Al cap d'una bona estona enllacem amb una pista en bon estat gairebé al peu del riu Irati.\nLa pista principal gira cap al nord i comença a pujar en paral·lel al riu Irati. Remuntem uns metres i trobem una pista asfaltada. Continuem pedalant cara amunt fins a trobar una cruïlla un parell de quilòmetres més amunt. En aquest punt la Sílvia i el Fum continuen per la pista principal al peu del riu Irati fins al xalet Pedro i tot seguit la zona d'acampada on havíem començat la ruta. Jo decideixo allargar una mica més la pedalada i prenc una pista asfaltada que marxa a l'esquerre en forta pujada.\nDes del punt més baix de la ruta, a escassos 900 metres, comença una dura pujada de més de 500 metres continuats i sense treva. Val a dir que és una pujada per asfalt, i possiblement la trobo més dura ja que pel fet d'anar sol poso un ritme més alt. En tot cas són 6 km. continuats de pujada amb alguns trams durs. Afortunadament sempre avanço per dins d'una fageda que proporciona una agradable ombra. La pista és asfaltada fins al coll d'Oraate, a 1.300 metres. Al costat d'unes granges s'acaba l'asfalt i continua una pista precària que avança encara un tram per dins de la fageda i més amunt ja enllaça amb una extensa zona de prats alpins. Un cop a la zona de prats la pista faldeja el vessant occidental del pic d'Okabe, un turó arrodonit però ben visible d'uns 1.500 metres.\nAvanço per un altiplà obert i d'aparença infinita fins a trobar els cròmlecs d'Okabe, uns monuments funeraris megalítics en forma de circumferència. És un lloc peculiar, obert i d'una força tel·lúrica evident. Deixo la pista i prenc el camí del GR-10 al vessant nord del promontori d'Okabe, on no acabo d'arribar, tot i que no costaria gaire ja que és a prop i gairebé s'hi podria arribar pedalant. Però està ple de vaques i prefereixo començar ja el descens. Encara caldrà però planejar una estona per una zona oberta i amb extenses vistes de les muntanyes arrodonides i increïblement verdes d'aquest sector nord dels Pirineus ja a tocar l'Atlàntic.\nDesprés de planejar uns minuts per aquesta zona oberta i monòtonament bella, el camí comença finalment a baixar. Inicio el descens primer per un tram més obert i pedregós, amb algun pas dret, però sense dificultats. El caminet entra dins d'una bonica fageda, i com que és el GR-10 i és molt transitat, hi ha una bona traça que facilita el descens, fins i tot als trams més drets. Així doncs gaudeixo com un nen d'un descens fàcil i alhora emocionant, amb trams força drets dins de la fageda. Se'm fa curt, ja que aviat arribo als plans on hi ha el xalet de Pedro, i de seguida al punt de sortida on em retrobo amb la Sílvia i el Fum després d'una bona jornada sobre dues rodes, primer pels boscos del sector nord d'Irati, i després pels prats alpins i els monuments megalítics del pic d'Okabe.


Cervera, sobre el bo de lloguer jove: "Més de 28.000 joves han quedat frustrats" - MésEconomia\nLa convocatòria s'ha tancat amb un total de 38.500 sol·licituds, però només es donarà resposta a 9.600 joves\nLa convocatòria per sol·licitar el Bo Lloguer Jove s’ha tancat el divendres amb 38.500 peticions registrades. Això no obstant, la partida destinada per l’Estat a Catalunya per poder tirar endavant aquesta ajuda, xifrada en 29 MEUR, només permetrà donar resposta a 9.666 joves d’entre tots els sol·licitants. Davant d’això, la consellera de Drets Socials, Violant Cervera, ha instat el govern espanyol a “duplicar la partida” de Catalunya, com a mínim, fins als 50 MEUR. La consellera ha reivindicat la gestió de l’ajuda des del territori, i ha denunciat que la mesura “no facilita l’emancipació ni aborda les dificultats del jovent” per accedir a l’habitatge. “Més de 28.000 joves tenen avui una frustració”, ha expressat.\nDrets Socials ha remarcat que gairebé el 25% dels habitatges principals en lloguer a Espanya, es troben a Catalunya, i que la proporció de joves a Catalunya, respecte a la totalitat dels joves de la franja d’edat entre 18 i 35 anys, és pràcticament del 17%. És per això que Cervera ha apuntat que “cap de les metodologies objectives justifiquen la dotació que ha destinat el govern espanyol”, la qual representa un 15% del total destinat a l’ajuda.\nEl bo lloguer jove, impulsat des del Ministeri de Transports, Moblitat i Agenda Urbana el mes de gener, preveu un ajut de 250 euros mensuals per pagar el lloguer per als joves d’entre 18 i 35 anys que compleixin requisits. El Departament de Drets Socials, mitjançant l’Agència de l’Habitatge de Catalunya, s’ocupa del tràmit i gestió d’aquest ajut. La convocatòria per sol·licitar aquest ajut es va obrir a Catalunya el passat 8 de juny.


Bosses Alforges Groc preus a Bikeinn, comprar, ofertes\nAlforges - Color: Groc ()\nTenim el catàleg més ampli de Alforges perquè tinguis milers d’opcions per regalar en les dates més especials: Nadal, aniversaris, el dia de la mare o del pare, rebaixes, Black Friday o el dia que tu vulguis. Si busques una web on poder fer totes les teves compres online de manera ràpida i segura, bikeinn és la millor opció per estalviar temps i diners.Trobaràs la millor selecció de Alforges del mercat a la teva botiga de ciclisme. A bikeinn, la teva botiga online de ciclisme, sabem com d’important és per tu comprar el millor material. És per això que només et venem els millors productes de Alforges de les principals marques de ciclisme i al millor preu online. A més a més, et garantim la major seguretat al realitzar la compra online, i t’entreguem ràpidament els productes que més necessites sense que t’hagis de desplaçar. Fes la compra des de qualsevol dispositiu i t’ho portem directament a casa! A bikeinn, el nostre equip d’experts treballa perquè puguis fer la compra online de material de ciclisme amb totes les comoditats. Revisem el catàleg de Bosses a diari per oferir-te sempre els millors preus de Alforges; i assegurar-nos que tens al teu abast el catàleg més ampli de material de ciclisme sense moure’t de casa. Estalvia temps i diners comprant a bikeinn, la botiga online de ciclisme. Posem al teu abast les últimes novetats de Alforges de les millors marques de ciclisme com per exemple VAUDE.... Mai havia set tant fàcil comprar online tal i com ho demostren les opinions dels clients publicades als llistats de productes de ciclisme.


Sergio, Fontàs, Milito i Puyol, opcions al Bernabéu | FCBarcelona.cat\nSergio, Fontàs, Milito i Puyol, opcions al Bernabéu\nSergio, Fontàs, Milito i Puyol, opcions defensives al Bernabéu\nLa baixa del lesionat Abidal, la del sancionat Mascherano i el llarg temps d’absència de Puyol segurament obligaran Guardiola a buscar altres opcions a l’eix de la defensa contra el Madrid.\nBusquets pot jugar avui com a central o per davant de la defensa. Fotos: Arxiu FCB\nXavi o Keita al pivot defensiu?\nGuardiola va col·locar Xavi i Keita com a pivots defensius durant uns minuts en l’últim partit de Lliga contra l’Almeria. Des del minut 53, Mascherano va passar a l’eix de la defensa i Xavi va jugar per davant al costat d’Iniesta i Thiago. No és la demarcació més habitual per a Xavi, tot i que no li és estranya, ja que en els seus primers anys amb el primer equip acostumava a jugar en la posició de ’4’. En aquest partit, però, va jugar durant pocs minuts, perquè en el 67 Keita va entrar per Thiago i el malià va ocupar la demarcació de migcampista per davant de la defensa fins al final del partit.\nSón absències força sensibles. Puyol, que aquest divendres va rebre l’alta , i Abidal fa setmanes que no juguen, mentre que Mascherano no podrà jugar el clàssic de la Lliga per sanció. No és una situació nova. Durant els darrers partits, Josep Guardiola ha hagut d’introduir constants canvis en el sistema defensiu de l’equip i aquest dissabte no serà una excepció al Santiago Bernabéu.\nSergio Busquets i Piqué a l’eix de la defensa\nSembla segura la presència de Gerard Piqué a l’eix de la defensa blaugrana. Com a acompanyants, Guardiola pot triar entre diverses opcions. La més utilitzada en els últims partits ha estat la de Sergio Busquets. El de Badia ha rendit a un alt nivell en els set partits que ha jugat com a central davant rivals tan exigents com el Vila-real, el Xakhtar o l’Arsenal. Aquesta opció, però, suposaria un buit en el pivot defensiu amb l’absència del sancionat Mascherano.\nAndreu Fontàs seria una opció vàlida per jugar tan de central com al centre del camp per davant de la defensa. Aquesta última demarcació l’ha ocupat sovint amb el Barça B, tot i que amb el primer equip sempre ha jugat a l’eix de la defensa. Davant l’Almeria a l’estadi Juegos Mediterráneos, Fontàs va fer parella amb Puyol, oferint un alt rendiment tant en l’aspecte defensiu com en la sortida de la pilota. Una gran passada seva va servir perquè Pedro marqués el 0-3.\nMilito pot repetir al Bernabéu\nGaby Milito va ser titular al Santiago Bernabéu la temporada passada i podria repetir aquest dissabte. En el partit de l’any passat, Guardiola va alinear tres centrals amb Piqué, Puyol i Milito, amb resultats prou satisfactoris. El Barça va guanyar per 0-2 donant un cop definitiu a la Lliga. Enguany, Guardiola podria tornar a alinear Milito com ja ho va fer dissabte passat contra l’Almeria o davant el Getafe el 19 de març. L’alineació de Milito podria fer que Sergio Busquets passés a jugar com a pivot defensiu al centre del camp.\nL’última opció és la de Carles Puyol, que aquest divendres va rebre l’alta mèdica després de 83 dies sense jugar i que seria la gran sorpresa de l’alineació si finalment és a l’onze inicial. Si Guardiola confia en ell, els dos centrals serien Piqué i Puyol, la parella més experimentada de les quatre que té Guardiola avui al seu abast.


Anabolitzants estaroids - Psico-Ajuda\nWiki de Psico-Ajuda » Trastorns » Drogues » Anabolitzants estaroids\nEls anabolitzants estaroids són substàncies derivades de l'hormona testosterona. El seu efecte es promoure el creixement muscular i incrementar la massa corporal. Es prenen en cicles de setmanes. Es consumeixen diferents tipus d'anabolitzants conjuntament amb l'objectiu de maximitzar els efectes.\nConsumir-los produeix també més força i resistència però els seus efectes a llarg termini es desconeixen. A curt termini es produeix en els homes una disminució dels testicles, reducció del número d'espermatozoides, a les dones el creixement del vell facial, canvi o anul·lació del cicle menstrual. En els adolescents disminució prematura del creixement donat que es produeix una prematura maduració esquelètica.\nEls consumidors quan deixen de prendre'n solen tenir canvis emocionals com símptomes paranoics produint episodis violents. També apareixen símptomes depressius.\npage revision: 1, last edited: 26 Jan 2008 18:57


Les actes certifiquen que l’oposició sí que ha anat a les reunions | Viu Molins de Rei\nSílvia Guillén (ERC) entregant les actes a Joan Ramon Casals i Xavi Paz en nom de tota l’oposició // Jordi Julià\nL’acusació dels partits de l’oposició a l’Ajuntament de falta de transparència per no haver-los informat d’un intent de pujada de les tarifes de l’aigua es va convertir, abans de la rectificació de l’Ajuntament, en un debat sobre l’assistència a les reunions. Un comunicat emès per l’Ajuntament -modificat després del debat de l’últim ple municipal- acusava l’oposició de no presentar-se a les reunions.\nL’oposició va respondre que sí que havia anat a les reunions. Només Iniciativa va admetre haver faltat en algunes. I així ho certifiquen les actes de les comissions informatives de l’últim any -des del juny del 2016 fins a l’abril del 2017- de l’Àrea de Sostenibilitat i Territori (SiT) de l’Ajuntament. En les reunions d’aquesta àrea és on s’haurien de tractar els temes sobre les tarifes de l’aigua.\nLes actes de les deu últimes comissions, entregades per l’oposició durant el darrer ple municipal al govern i als mitjans de comunicació perquè actualment no són d’accés a la ciutadania, mostren l’assistència a les reunions:\nAssistència comissions informatives SIT\nRamon Sánchez (CDC) X X X X X X X X X X 10\nMiguel Zaragoza (PSC) X X X X X X X X X X 10\nJ. R. Casals (CDC) X X 2\nLaura Soto (CDC)* X 1*\nMarcel Marín (CDC)* * X X X X X X X X X 9*\nPep Puiggarí (PSC) X X X X X X X X X 9\nRoger Castillo (CUP)* X X X X X X 6*\nJosep Raventós (CUP) X X* X X* X X X 7\nSílvia Guillén (ERC) X X X X X X X X 8\nMarc Rebulà (ERC) X X X X X X X X 8\nAna Aroca (MC) X X X X X X X X X X 10\nFrancisco García (No adscrit) X X X* X X X 6*\nJúlia Fernández (ICV-MES) X* X* 2*\nAssistència dels regidors a les comissions informatives de l'Àrea de Sostenibilitat i Territori de Molins de Rei entre juny de 2016 i abril de 2017.\n* Laura Soto va donar pas a Marcel Marín en la regidoria de Medi Ambient. / *Roger Castillo va renunciar a l’acta de regidor al desembre. / *Josep Raventós va participar a les reunions indicades per videoconferència. / *Francisco García i Júlia Fernández van marxar abans d’hora de les reunions indicades.\nDels membres del govern que hi han d’assistir perquè la seva regidoria s’engloba en l’Àrea de SiT, han anat a totes les últimes 10 reunions Ramon Sánchez (CDC, president de l’Àrea) i Miguel Zaragoza (PSC, regidor d’Espai Públic, Manteniment, Mobilitat i Serveis Municipals). Marcel Marín (CDC) ha assistit a nou, totes des que va ser nomenat regidor de Medi Ambient prenent el relleu de Laura Soto. Pep Puiggarí, regidor d’Habitatge (PSC) ha anat a nou de deu reunions.\nEn canvi, Joan Ramon Casals, que compagina el càrrec d’alcalde amb la regidoria d’Urbanisme, només ha anat a dues de les 10 últimes reunions que s’han fet. Per contra, Anton Pedrola (CDC), regidor d’Activitats, Seguretat Ciutadana i Comerç, ha anat a dues reunions de SiT tot i que no li pertoca, ja que cap de les seves regidories formen part d’aquesta àrea.\nEn aquest sentit, Casals assegura a Viu Molins de Rei que l’alcalde “normalment no assisteix a les comissions informatives”. “És habitual, com a mínim des de jo tinc memòria”, afegeix. Segons l’alcalde, en aquest tipus de reunions han de ser els “tècnics, directors de serveis, presidents d’àrea i regidors corresponents”. Casals assegura que les dues reunions on ha assistir han estat casos on ha volgut “explicar temes personalment a l’oposició”.\nPel que fa a l’oposició, l’única persona que ha anat a totes les comissions informatives de SiT ha estat Ana Aroca, única regidora de Molins Camina. Els altres partits han tingut sempre algun representant, en alguns casos més d’un regidor a la mateixa comissió.\nEn el cas de la CUP, Roger Castillo va anar a totes les reunions fins que va deixar de ser regidor (fins al desembre del 2016) i el també cupaire Josep Raventós ha agafat després el seu relleu, anant a un total de 7 reunions. Dues d’elles les va fer a través de videoconferència. ERC ha anat també a totes les reunions. Sílvia Guillén va anar a totes fins al febrer del 2017, i Marc Rebulà hi ha anat des del setembre del 2016.\nEls dos únics casos que han faltat de manera habitual han estat el regidor no adscrit, Francisco García, i Iniciativa-MES. Segons les actes, García ha anat a sis de deu reunions, tot i que a la del 15 de novembre només s’hi va estar mitja hora. En el cas de Júlia Fernández, única regidora d’ICV-MES, ha anat només a dues de deu reunions, marxant 40 minuts després a la del 15 de novembre. Fernández ha estat mare i també havia faltat als plens municipals per aquest motiu. De fet, ha assegurat a aquest diari que sempre que no hi ha pogut anar ha trucat algú per informar-se de tot a posteriori. Només els regidors tenen el dret a assistència a aquestes reunions. Per tant, Fernández no podia combinar-se amb ningú del seu partit quan no podia anar a les reunions.\nEtiquetes:cas tarifes de l'aigua CDC CDC Molins de Rei comissions informatives CUP CUP Molins de Rei ERC ERC Molins de Rei ICV-MES Joan Ramon Casals Josep Raventó Miguel Zaragoza oposició ple municipal PSC Ramon Sànchez reunions tarifes de l'aigua


La Cecot fa un crit d’alerta sobre l’ús de les filtracions en relació a les mesures de prevenció de la COVID-19 i demana posar-hi seny - CECOT\nCecot fa un crit d'alerta sobre ús de les filtracions en relació a les mesures COVID-19\nLa Cecot fa un crit d’alerta sobre l’ús de les filtracions en relació a les mesures de prevenció de la COVID-19 i demana posar-hi seny\nEntenent perfectament les dinàmiques de la roda informativa actual i la necessitat de la immediatesa de la informació, des de la Cecot fem un toc d’alerta tant a Governs com a mitjans de comunicació per evitar l’alt grau de desconcert que estem vivint els darrers dies.\nAbad: “les empreses estan gestionant en entorns VUCA des de l’anterior crisi i el marge de temps d’adaptació a entorns canviants actualment és molt curt. Ara bé, fora desitjables per part dels dirigents polítics que les ajudessin a gestionar tot facilitant informacions un cop acordades i formalitzades”.\nA l’espera de conèixer oficialment noves mesures proposades pel Govern en el marc del PROCICAT, a la Cecot tenim col·lapsats els nostres canals de comunicació amb les empreses associades que necessiten verificar les informacions que estan facilitant els mitjans de comunicació. Qualsevol mesura que es prengui té conseqüència directa sobre els ciutadans però també sobre l’activitat econòmica.\nEls dirigents públics haurien de tenir present la gestió de les expectatives i el grau de desconfiança al que s’està arribant darrerament en la gestió de crisi que s’està fent. Exemples com ara l’anunci d’ajuts per autònoms fa uns mesos que quan baixaves a operativitzar-los va resultar que gran part dels interpel·lats no en podien optar, el col·lapse del SEPE al mes d’abril per la gestió d’ERTOs que encara cueja i fa preveure un segon col·lapse si les administracions segueixen sense cooperar entre elles, abans d’ahir a la Cecot vam tornar a quedar col·lapsats pels dubtes sobre l’obligatorietat del teletreball a les empreses arrel de declaracions públiques als mitjans; ahir vam tornar a quedar col·lapsats perquè el sistema de tramitació dels ajuts a bars i restaurants i centres d’estètica que començava a les 9h va fallar tot el dia. I avui ja tots els mitjans informen d’unes mesures que encara ha d’aprovar i publicar oficialment el PROCICAT i torna a generar soroll i no aporta cap mena de valor dins l’engranatge empresarial donat que fins que no sigui oficial no es poden prendre les mesures internes pertinents.\n“Tot això genera unes expectatives que acaben minant fins a la persona més comprensiva i us podem assegurar que les persones que estem al capdavant d’empreses podem entendre perfectament la dificultat que comporta gestionar una crisi com l’actual on s’han de prendre decisions impopulars i dures”, explica Antoni Abad, president de la Cecot, “ara bé, s’han de poder comunicar en temps, amb concrecions, argumentari i instruccions molt concises i clares”.\nEn relació als professionals dels mitjans de comunicació, des de la Cecot se’ls interpel·la a ajudin a posar seny en el tractament de determinades informacions. La pressió que a vegades exerceixen sobre els portaveus per la necessitat d’obtenir un titular provoca que s’acabin fent declaracions desafortunades, fruit d’una reacció improvisada, que acaben generant més soroll a la sobre informació a la que ja estem sotmesos, socialment.


Saggas participa en segona edició del Fòrum d'Indústria de Sagunt dedicat a la Responsabilitat Social Corporativa - Saggas\nPosted at 12:09h in Destacada, Noticias\tby\tAdm-Nunsys\nSaggas va participar el passat 22 de setembre en la segona edició del Fòrum d’Indústria de Sagunt, impulsat pel Departament de Promoció Econòmica i Industrial de l’Ajuntament de la localitat. El fòrum, que portava per lema Responsabilitat Social Corporativa (RSC) i empresa valenciana: cap a un model d’empresa compromesa amb el desenvolupament sostenible, buscava mostrar el treball del sector empresarial per a la consecució dels objectius de l’Agenda 2030 de les Nacions Unides.\nLaura Marco, cap de recursos humans i serveis jurídics de Saggas, va participar en la taula redona Exemples de bones pràctiques de RSC exposant l’experiència de la planta en la matèria. Durant la trobada, Laura Marco va explicar que la RSC de Saggas forma part intrínseca del funcionament diari de la planta en les seues diferents àrees: bon govern, medi ambient, política laboral i acció social. La cap de RH i SSJJ de Saggas també va voler emfatitzar el paper clau que exerceixen tots els treballadors de Saggas per a aconseguir els objectius de RSC fixats per la companyia.\nAixí mateix, Laura Marco va explicar que el procés d’implantació de la RSC en Saggas es va realitzar lentament, animant a les petites empreses a implementar polítiques i pràctiques de RSC en el seu quefer diari ja que qualsevol contribució, per xicoteta que puga semblar, suposa un pas més cap a l’obtenció dels objectius fixats en l’Agenda 2030.


Política de cookies al web - Advocats | Martín & Barceló\nUna política de cookies a la web és un petit fitxer de text que s’emmagatzema en el seu navegador quan visita gairebé qualsevol pàgina web. La seva utilitat és que la web sigui capaç de recordar la seva visita quan torni a navegar per aquesta pàgina. Les cookies solen emmagatzemar informació de caràcter tècnic, preferències personals, personalització de continguts, estadístiques d’ús, enllaços a xarxes socials, accés a comptes d’usuari, etc.\nL’objectiu de la cookie és adaptar el contingut del web al seu perfil i necessitats, sense cookies els serveis oferts per qualsevol pàgina es veurien minvats notablement.\nPOLÍTICA DE COOKIES EN WEB UTILITZADES EN AQUEST LLOC WEB\nAquest lloc web utilitza les següents política de cookies al web de tercers:\nAnalytics: Emmagatzema galetes per a poder elaborar estadístiques sobre el trànsit i volum de visites d’aquesta web. En utilitzar aquest lloc web està consentint el tractament d’informació sobre vostè per Google. Per tant, l’exercici de qualsevol dret en aquest sentit ho haurà de fer comunicant-se directament amb Google.\nNOTES ADDICIONALS PER POLÍTICA DE COOKIES EN WEB\nMARTÍN&BARCELÓ ADVOCATS no es fa responsable ni del contingut ni de la veracitat de les polítiques de privacitat que puguin tenir els tercers esmentats en aquesta política de galetes.\nEn el cas de la política de galetes en web de Google Analytics, aquesta empresa emmagatzema les galetes en els servidors als Estats Units i es compromet a no compartir-la amb tercers, excepte en els casos en què sigui necessari per al funcionament del sistema o quan la llei obligui a aquest efecte. Segons Google no guarda la seva adreça IP. Google Inc és una companyia adherida a l’Acord de Port Segur que garanteix que totes les dades transferides seran tractades amb un nivell de protecció d’acord amb la normativa europea.\nPer a qualsevol dubte o consulta sobre aquesta política de cookies al web no dubti en comunicar-se amb nosaltres a través de la secció de contacte.


El primer torneig sub12 a lichess.org el vam organitzar el 16 de març i arran d'aquell vam anar evolucionat en diferents dies i franges horàries. I el 25 de març van quedar englobats dins del marc del programa “Escacs a l’Escola”, el qual està impulsat pel Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya i la pròpia Federació.\nAra la realitat del confinament (afortunadament) ha canviat i els horaris i noves tasques dels esportistes que hi participaven s'ha modificat totalment, de manera que la disponibilitat per participar-hi ha canviat radicalment, de manera que ha fet disminuir la participació.\nPer aquest motiu acabarem avui l'organització d'aquests torneigs (més de 50 edicions) i ens donem un marge de temps d'una setmana per repensar el format i els horaris per organitzar unes noves proves per a jugadors en categories de trams d'edats.\nAgrair a totes les mares i pares que ens han fet arribar fotografies dels seus fills i filles per, dia rere dia, poder fer les publicacions amb els enllaços dels torneigs diaris.


Bústia 183 – El NAS de Cardedeu\nUna Fira plena de sorpreses\nAquesta Fira de Sant Isidre la vaig viure amb la meva família i uns amics de fora de Cardedeu. Durant tot el dia, ens vam endur força sorpreses…\nJa al matí vam descobrir un espai verd on la canalla es podia divertir amb les bales de palla mentre nosaltres apreníem un munt sobre herbes silvestres gràcies un taller que feien allà mateix. Quina sorpresa trobar un espai tan agradable, segur i amb coses interessants per aprendre!\nSe’ns va fer l’hora de dinar i volíem fer-ho a la fresca. La segona sorpresa del dia va ser que a l’espai de bars podíem escollir plats sans i boníssims més enllà dels entrepans i fregits de cada any. Tots vam dinar genial i a un preu molt raonable.\nA la tarda, la visita a les atraccions era obligada i allà va arribar la tercera sorpresa: no hi havia música maquinera a tot volum! El resultat? Entre els adults podíem xerrar normal i, al trobar-nos a gust, vam estar més estona del què pensàvem ser-hi. Òbviament, la canalla va estar encantada perquè així van poder pujar més vegades a les atraccions.\nEsperem que la Fira ens segueixi sorprenent positivament durant molts anys!\nBe the first to comment on "Bústia 183"