[CKII] Partida successòria - Fòrums - Racó Català\n[CKII] Partida successòria\nGödel 176 2  200\n29.03.2017 21.54 h \nBon dia, amants dels jocs de Paradox.\nAlgú li interessaria jugar una partida a torns?\nPer qui no sapiga com va la cosa, la idea bàsicament seria anar rulant el savefile cada cop que mori el nostre monarca, tot seguint el joc on l'hagi deixat l'anterior jugador.\nEn el cas de el Crussaders Kings té especial gràcia, però amb l'Europa també funciona prou bé!\nAlgú s'hi apuntaria? Un dels principals avantatges es que és molt més relaxat que una partida multijugador, però tot i així demanaria un cert compromís, com en pasar l'arxiu en, per exemple, una setmana.\nJugadors, per ordre\nHerbert I aka Jautenim\nComte de Vermadois, setembre de 1066 - Duc de Berry, febrer de 1093\nEudes I aka Afaitapagesos\nDuc de Berry, febrer de 1093 - Duc de Berry, octubre de 1103\nHerbert II aka Avemflama05\nDuc de Berry, octubre de 1103 - Duc de Berry, juny de 1148\nEudes II aka Gödel\nDuc de Berry, juny 1148 - Rei de França i Aquitània, febrer de 1190\nAdelbert I El Breu aka Xulomander\nRei de França i Aquitània, febrer de 1190 - Rei de França i Aquitània, juny de 1192\nJaufré I aka Afaitapagesos\nRei de França i Aquitània, juny de 1192 - Rei de França, Aquitània i Bretanya, abril de 1229\nNORMATIVA: Fora el Joc\nCada jugador té una setmana per jugar (millor no exhaurir el temps :P), penjar el savefile i escriure la biografia del seu monarca. Aquest text pot ser des d'una flipada rolejada a dos frases quasi telegràfiques. S'encoratja a complementar el text amb imatges.\nUn cop penjat, el següent jugador tindrà 36 hores per confirmar que ha rebut l'input. En cas contrari, li pasarem el torn al següent jugador.\nEs podran incorporar jugadors durant la primera ronda de la partida. En aquest cas s'aniran afegint al final de la cua.\nEn cas de perdre el joc (i.e. s'acava la línia masculina de la dinastia), el següent jugador recuperarà l'últim savegame i intentarà no repetir el mateix miserable destí. Si al tercer intent no hem triomfat, apaga i vamonos. Ja parlarem de que fer (nova partida, acabar-ho, etc).\nNORMATIVA: Dins del joc\nComençarem al 1066 (Alta edat mitjana) o als anys immediatament posteriors, amb un personatge cristià.\nSense DLC/MOD per evitar incompatibilitats.\nJugarem amb Heribert IV de Vermandois, Comte de Vermandois. En el joc és l'últim membre de la dinastia Carolíngia (per línia paterna). Pel que sembla tingué un fill varó que regnà cinc anys (Eudes I, el dement) fins que la seva germana el substituí, però en el joc es salten aquest període.\n10.04.2017 19.13 h \n▴#9319955 \t0\n11.04.2017 14.36 h \nTal i com vaig escriure en el grup de missatges estic fora de la partida.\nHauria d'haver publicat aqui\n▴#9334343 \t0\n11.04.2017 18.58 h \nI per més inri em margines No m'ha arribat a mi aquest missatge.\n▴#9335268 \t0\nAvemflama05 45 1  35\n11.04.2017 22.47 h \nTampoc m'ha arribat cap missatge. Llavors li toca torn al següent (Xulomander)?\n12.04.2017 20.19 h \nNomés em vas respondre a mi. Et trec, doncs!\n11.04.2017 15.23 h \n11.04.2017 18.51 h \nGent, més off-tòpic amb preguntes sobre el joc. L'altre dia vaig començar una partida amb un comtat escocès i vaig presentar un al·legat fals per un altre comtat escocès, però per atacar-lo havia de declarar la guerra al meu propi rei. A mi em sonava que això no era així, algú m'ho explica?\n11.04.2017 18.56 h \nPotser el comtat és del rei, o un parent seu.\n▴#9335630 \t0\n11.04.2017 22.53 h \nA més del que ha comentat en Jautenim ja fa unes quantes versions que també cal vigilar les aliances o pactes de no-agressió (es veu a cada personatge, és la pestanya de "pacts" que es pot veure a la primera captura del meu AAR). Un pacte de no-agressió s'acorda amb enllaços matrimonials i després per diplomàcia es pot millorar a aliança. Potser aquell a qui has atacat tenia una aliança acordada amb el rei.\n11.04.2017 23.51 h \nHe vist que era familiar del rei, però és molt absurd perquè el putu comte havia conspirat contra el rei i aquest havia descobert el complot, ja em diràs perquè l'ajuda. xD Suposo que devia ser això, vaja.\nEn qualsevol cas, ja he eliminat la partida i n'he començat una de nova amb un comte vassall del Papa, on estan passant coses molt collons d'estranyes.\n▴#9335916 \t0\n12.04.2017 15.27 h \n12.04.2017 16.02 h \nEt toca a tu, kumpain.\n▴#9336683 \t0\n12.04.2017 16.30 h \nOn és el save?\n▴#9336720 \t0\n12.04.2017 17.40 h \nTan és, ja l'he trobat.\n12.04.2017 17.51 h \nCròniques de Sa Majestat Adelbert I "el Breu", rei de França i rei d'Aquitània\nL'any 1290 del nostre senyor SM Adelbert I pujà al tró de França i Aquitània, va escollir els seus consellers i va nomenar al seu fill com a hereu. Sentint-se confiat en les seves forces, l'any 1291 va envair el ducat rebel de Bretanya. Pocs mesos després va morir després de ser mutilat en un dels setges d'aquesta guerra, a la primavera de 1192.\nTemps de joc: menys de quinze minuts\n▴#9319955 \t3\n12.04.2017 18.54 h \n▴#9336830 \t0\n12.04.2017 19.08 h \n12.04.2017 22.56 h \n▴#9336950 \t0\n13.04.2017 10.10 h \nDiuen les males llengües que els serfs li va posar el sobrenom d'"El batallador".\n13.04.2017 13.35 h \nO "el gatillassu"\n▴#9337599 \t0\n12.04.2017 18.18 h \nEi Gödel, apunta-m'hi va, que me n'heu fet venir ganes.\n▴#9319955 \t1\n12.04.2017 20.25 h \nActualitzo la partida afegint en zzcc i eliminant n'Almirall.\nSeguint doncs amb l'ordre, ara seria el torn del senyor coreà!\n13.04.2017 20.57 h \nSi demà en Lyuh Woon-hyung encara no ha donat senyals de vida passarà a ser el torn d'en Marujito.\n14.04.2017 22.19 h \n▴#9338375 \t0\n14.04.2017 22.53 h \n▴#9339795 \t0\n15.04.2017 21.56 h \nMARUJITO, CANTA COLLONTS!!\n16.04.2017 00.46 h \n16.04.2017 15.43 h \nGent! Perdó perdó perdó. Aquí estic. Penjo la partida aquesta tarda. No us ho creureu però va ser obrir el joc i el portàtil amb el que jugo va petar. Literalment. Per sort avuí he aconseguit un ordinador nou i ara mateix hem disposo a viciar-me.\n▴#9340941 \t0\n16.04.2017 16.02 h \nTranqui, tens temps, només necessitàvem saber n'erets conscient.\n▴#9341509 \t0\n17.04.2017 21.38 h \nEspero acabar la partida aquesta nit. L'ordinador que tinc ara ni tan sols tira bé amb el CK i els fps donen pena. Es com jugar constantment a baixa velocitat. Bastant exasperant. Em venen ganes d'enjegar-lo per la finestra. Una pena perque mira que tenia ganes de jugar i ara s'em està fent bastant pesat. De totes formes i a pesar de que estic jugant una mica a lo loco puc adelantar que potser tenim una dinastia Karling al Regne d'Aragó, Galicia i Navarra.\n17.04.2017 22.57 h \nJa has heretat el claim del HRE de la teva santa mare? Intenta pressionar-lo, així encara que perdis la guerra el teu hereu també el rebrà!\nI si pots... http://www.ckiiwiki.com/Casus_Belli#Sanctioned_Invasion\n▴#9343155 \t0\n22.04.2017 23.05 h \nBé, per desgràcia de tots, si durant el dia de demà en Marujito no penja l'actualització, pasarà a ser el torn d'en zzcc, que rependria el joc on ho va deixar en Xulomander.\nEn cas que ho fes, igualment serà el torn d'en zzcc.\n24.04.2017 23.34 h \nEn zzcc s'ha excusat, així doncs donem per acabada la primera ronda i torna a ser el torn d'en Jautenim!\nDit això, elimino de la llista a tots els jugadors retirats o desapareguts. En principi ara tot serà més àgil.\n25.04.2017 00.31 h \nOk, confirmo que estic viu. A veure si demà tinc temps...\n▴#9351957 \t0\n27.04.2017 14.44 h \n▴#9352036 \t0\n27.04.2017 19.08 h \nEstic una mica ocupat... Em comprometo a jugar el meu torn abans de dissabte, com a molt tard.\n▴#9354595 \t0\n01.05.2017 09.38 h \nVal, això que pretenc fer contradiu les regles, així que si a en Gödel no li sembla bé que l'Afaitapagesos continui amb el save d'en Xulomander.\nEl cas és que estic atrapat en un PC de 9 anys que mou el joc a pedals, i no és ni divertit. Ahir vaig estar-me gairebé 2 hores per avançar 8 anys, i al joc encara no n'he fet ni 30. Així que encara que no m'he mort passo torn, ho sento...\nEn resum només he conclòs la guerra on va morir el meu pare i m'he llençat a conquerir unes de les poques engrunes de territori musulmà que queden a la península ibèrica. Per algun motiu aquesta acció bèl·lica ha fet saltar el threat index (no coneixia aquesta mecànica) de França al 19%, i ~tothom s'ha unit a un pacte defensiu contra mi (cristians ibèrics, musulmans, repúbliques mercants italianes...). Uops.\nPerò sóc optimista amb el futur... Tothom sap que els 30 són lo puto millor.\n01.05.2017 09.53 h \nD'acord. Si a en Gödel li sembla la continuo!\n▴#9358202 \t0\n01.05.2017 16.37 h \n▴#9358207 \t0\n15.05.2017 23.18 h \nNois perdoneu que trigui tant però he tingut una setmana moguda. La partida ja està feta i demà penjo la crònica!\n16.05.2017 11.11 h \nEsperem amb candeletes.\n▴#9376920 \t0\n17.05.2017 23.36 h \nAvui us porto la crònica del rei Jaufré, qui governà la corona de França durant 37 anys i marcà els primers passos cap a un futur imperi francès. El seu regnat es pot dividir en diverses etapes i esdeveniments, algunes glorioses i pròsperes i d'altres d'agitació i guerra fratricida.\nEls primers anys (1192-1198):\nJaufré I de França i Aquitània va pujar al tron l'any 1192 de nostre senyor després de la mort de son pare degut a una ferida obtinguda durant un setge contra el pèrfid regne de Bretanya. En el moment de la coronació els dos regnes es trobaven en guerra pel control del comtat de Vexin, el qual seria annexionat al regne francès el 1994. La conquesta de Bretanya ja feia temps que havia començat amb els seus predecessors, però durant els anys següents seria un objectiu fixe i obsessiu per al jove rei, el qual desitjava acabar la feina de son pare.\nMentre la guerra encara no estava conclosa, el rei decidí casar sa germana Margot amb el príncep hereu de Dinamarca, Halvor, l'abril de l'any 1994. Això permeté forjar una aliança amb aquest regne d'antics pagans i rival del Sacre Imperi Germànic. Més endavant es descobriria que aquest moviment polític no serviria per a res.\nL'any 1195 neix el seu únic fill, Josselin.\nEl repartiment de la península Ibèrica (1195-1225)\nEnvalentit per la victòria contra Bretanya i aprofitant la feina començada pels seus predecessors, sa majestat decidí ampliar els seus dominis a la península ibèrica en el que seria un seguit de campanyes al llarg del seu regnat que li permetrien ostentar més territori que alguns regnes originals de la zona.\nD’aquests anys destaca la guerra per conquerir Sevilla a la família Abbadid, de la taifa de Badajoz, a l’any 1200. Sa majestat arribà a un acord de retirar-se si l’emir prometia convertir-se al cristianisme i traspassar la nostra fe al seu poble. Així fou com el darrer bastió musulmà d’Hispània desaparegué per a deixar pas a una terra de bons cristians.\nAmb el pas dels anys els vassalls del rei conqueriren cada cop més territoris per a la corona. Foren especialment agressius contra les antigues taifes musulmanes ja que no eren dignes de confiança.\nEl control de l’antiga Hispània restava lluny d’estar definit ja que, a part del regne de França, hi havia diversos regnes cristians i taifes musulmanes que es disputaven el control del territori de forma dispersa. Aquest fet dotà a la península d’un mapa polític caòtic on era molt difícil definir qui dominava més territori o títols.\nLa conquesta de Bretanya (1194-1210)\nLa feina encetada per l’anterior rei no podia ser oblidada ja que el territori bretó pertanyia per dret històric al regne de sa majestat i, per tant, a ell. Durant catorze anys es combaté els pèrfids bretons, de vegades per ordre reial i d’altres per iniciativa dels vassalls de França.\nEl primer pas va ser acabar la guerra per Vexin, a la qual seguirien un seguit de conquestes protagonitzades pels vassalls de França que portarien a l’annexió de tota Normandia uns anys més tard.\nDurant 10 anys el rei bretó pogué mantenir els seus vassalls lleials, però el 1205 esclatà una guerra que condemnaria el regne per sempre més. Un comte decidí revoltar-se contra el seu rei, fet que permeté a sa majestat Jaufré conquerir territoris tant d’ell com del rei bretó.\nL’any 1210 sa majestat es coronà com a rei de Bretanya i demandà vassallatge al darrer comte bretó que encara era independent.\nLes Guerres Galaiques (1205-1210)\nL’any 1205 es casà Eudes, germà del rei, amb la filla del rei de Galícia i sobirà el major regne de la península ibèrica. Poc després es signaria un aliança que immediatament provocà que sa majestat Jaufré entrés en guerra amb els quatre enemics del seu nou aliat: el ducat de Beja, la taifa d’Abbadid, el principat d’Astúries i el soldanat d’Almoravid.\nCom que França en aquells moments ja estava en guerra amb Bretanya, decidí ser un simple espectador que observava a veure quin era el grau de fortalesa del seu aliat, la qual seria digna. Durant tres anys no actuà obertament dins del conflicte, moment que acabà la guerra bretona i es dirigí les tropes al sud.\nFinalment es va combatre els quatre enemics junt al rei de Galícia i es proclamà que ningú tocaria el regne de Galícia mentre l’aliança perdurés. Així fou fins la mort del rei gallec.\nEl llegat dels francs (1218-1229)\nJaufré I sabia molt bé de quina família provenia. Segles enrere el seu avantpassat Carlemany havia dominat mitja Europa i havia creat l’imperi més poderós del seu temps, el Sacre Imperi Romano-Germànic, però infortunes del destí feren que la seva família quedés relegada a un comtat a l’antiga Frankia. Feia poc que el seu cognom tornava a ser en boca de reis i papes i ara tocava fer que mai ningú tornés a oblidar-lo.\nSa majestat fixà el seu objectiu en convertir-se en emperador i equiparar-se a d’altres com el monarca germànic o el bizantí. Per a aconseguir-ho primer hauria d’assegurar la unitat territorial de la seva heretat, en aquell moment dividida en tres regnes (França, Aquitània i Bretanya). Començà doncs per augmentar la seva autoritat per França, el territori més lleial, i per convertir el seu fill en l’hereu per decisió reial, no per votació com es feia fins aquell moment. Faria el mateix a Aquitània quatre anys més tard i no calgué fer-ho amb Bretanya ja que la tradició hereditària ja era del grat de sa majestat abans d’ésser conquerida.\nL’any 1225 esclatà un revolta de diversos senyors per a reclamar la reinstauració de l’elecció del monarca. Gran nombre de vassalls del regne de França s’alçaren en armes contra el seu senyor, el qual va haver de demanar ajuda a una companyia mercenària sense la qual no hagués tingut cap possibilitat.\nAquesta revolta durà tres anys i finalment el 1228 es proclamà la pau per victòria total del bàndol reial. Sa majestat aprofità l’ocasió per tancar els revoltats i revocar-los els seus títols per a repartir-los entre els seus lleials. La divisió de França passà de caòtica a estable i el nombre de vassalls augmentà.\nDissortadament sa majestat no pogué arribar al seu objectiu ja que morí just abans d’aconseguir-lo. Tan sols li faltà una darrera conquesta per a legitimar-se davant de la cristiandat sencera i poder proclamar-se emperador.\nEls darrers anys (1227-1229)\nL’any 1227 fou fatídic per a sa majestat. El dia 14 de desembre es va descobrir unes marques estranyes a la pell i el galè reial li confirmà que patia el mal anomenat lepra. A partir d’aquell moment la salut del rei es veuria greument afectada i l’apartà de les feines de regnar.\nFinalment l’any 1229 morí el rei Jaufré I de França, Aquitània i Bretanya al seu llit i envoltat dels pocs ésser estimats que encara li quedaven vius, la lepra havia acabat amb ell. El seu fill Josselin seria a partir d’ara el rei.\nPerdoneu de nou per trigar tant però de sobte em va arribar un munt de feina i no vaig poder jugar-hi gaire estona al dia. De totes maneres ha estat una partida divertida que s'ha quedat en un moment interessant ja que el següent jugador està a un territori de proclamar l'imperi francés.\nAquí us deixo el link: https://www.dropbox.com/s/ny35o5cbvo0im2u/Karling.ck2?dl=0\n▴#9319955 \t6\n17.05.2017 23.48 h \n▴#9379660 \t0\n18.05.2017 15.27 h \nHe donat un cop d'ull ràpid. Això es posa interessant:\nEl Sacre Imperi Romà esta fet miques (per ara): 4 pretendents s'enfronten entre ells i a l'emperador per la corona (bon moment per reclamar territoris legítims)\nA l'Imperi Mongol li falta ben poc per arribar fins al bàltic.\nAl sud el califa controla 5 sultanats, des de Tunísia fins a Mesopotàmia incloent Anatòlia. L'Imperi Bizantí sembla bastant tocat.\nEl rei de França i futur emperador que hauria de salvar Europa te uns quants vicis i cap virtut, amb diplomàcia 1 caurà be als vassalls .\nDemà m'hi posare i a veure que aconsegueixo, si s'allarga massa potser enllesteixo dissabte.\n18.05.2017 17.33 h \nPobre de tu que no siguis el cinquè.\n▴#9380464 \t0\n19.05.2017 21.25 h \nUn petit avançament de quan he decidit parar la partida per avui.\nToca recuperar l'Imperi Carolingi deien.\nSigues el cinquè deia.\nSerà fàcil ara que tots estan en guerra entre tots.\nAgafar la corona ràpid i tornar a casa per encarregar-se de les faccions de conspiradors pensava.\nFins a 8 que estàvem en guerra per la corona imperial estant tot paranoic per culpa de 9999 faccions dins els 3 regnes. Això serà pitjor que la guerra dels trenta anys i la dels cent anys juntes\n▴#9319955 \t2\n23.05.2017 16.31 h \nCròniques de Josselin I, Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, rei de França, Aquitania i Bretanya.\n(TL;DR i notes per al següent jugador al final)\nEl 25 de juny de l'any 1229 Josselin I heretà les tres corones que el seu pare Jaufré Karling havia consolidat sota el seu domini. La seva figura despertava recels entre la cort i els vassalls, ja que la seva procedència i educació l'havien convertit en un home orgullós, avar com pocs i ràpid en enfurismar-se quan se'l contradeia. La seva manca de tacte en negociacions i protocol li comportarien molts problemes, ningú n'esperava gran cosa de les seves aptituds administratives, religioses o la capacitat de resistir les intrigues de la cort. Però era l'hereu de la dinastia Karling i sabia que estava destinat a grans gestes.\nLa corona dels tres regnes (1229 - 1231)\nLa situació era propicia per aconseguir una fita que molts avantpassats seus haurien volgut tenir: Reclamar per a sí mateix el títol d'Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, els fonaments del qual havia establert Carlemany. Ja feia temps que els vassalls del Kàiser ambicionaven deposar-lo i recentment s'havien alçat en armes contra el debilitat Emperador i entre ells per quedar-se amb la corona.\nPerò la reclamació hauria d'esperar. El regne tenia problemes interns i el Rei temia que els seus vassalls descontents es poguessin rebel·lar durant el conflicte que vindria. Massa faccions intentaven pressionar per fer canvis en les lleis del regne que podien destruir el que la dinastia Karling havia trigat tant a recuperar. Fins i tot es deia que alguns recolzarien prendre-li la corona!Calia posar-hi remei abans d'emprendre una ofensiva, i ràpid, abans que la situació de caos imperant a l'oest pogués arribar a la seva fi.\nEl 28 de juny del mateix any, per calmar els ànims, Josselin va aprovar l'exempció d'impostos per als seus senyors feudals i junt amb aquesta mesura invertí una suma considerable de les seves arques per ampliar i millorar les poblacions que rodejaven els seus castells als comptats de Vermandois, Amiens i Bourges. Esperava que a la llarga això li comportaria més ingressos que els pocs que rebia dels vassalls descontents.\nNo va tenir l'efecte esperat. Les reclamacions dels vassalls semblaven anar en augment a cada més que passava i els esforços tant del seu canceller com del mestre d'espies no donaven l'abast per contenir-los. Així el 25 d'octubre de 1230 es veié obligat a acceptar la petició de canviar la llei successòria de Bretanya a la primitiva successió gavelkind. El contrari hauria suposat veure's involucrat en una guerra civil que li podria fer perdre la oportunitat de reclamar la corona imperial. S'empassà l'orgull i firmà el decret que se li exigia. Poc desprès els seus consellers de confiança van descobrir el parany en que l'havien fet caure: Si no tornava a canviar les lleis, perdria el regne d'Aquitània!\nEncara s'enfurismà més quan veié que aquella mesura no havia calmat els ànims de tota aquella colla de sangoneres, ans el contrari! Encara volien exigir-li més canvis que el desposseirien de tot el seu poder. N'estava fart d'esperar a que la situació millorés. Era el moment d'actuar abans que fos massa tard i si algú gosava apunyalar-lo per l'esquena no tindria cap tipus de pietat. Tenia les tropes i els diners per fer front a qualsevol amenaça.\nLes guerres pel tron imperial (1231 – 1240)\nJosselin I va assegurar una aliança amb Anglaterra per poder comptar amb ajuda en cas que la guerra prengués un rumb inesperat. Tant bon punt va rebre la confirmació d'aquest tractat dictà amb notable entusiasme un missatge destinat a tots aquells que pretenien negar-li el seu dret a la corona imperial: Comminava a tots els usurpadors a acceptar el seu dret legítim com a sobirà del Sacre Imperi, tant per heretat vinguda dels seus antecessor com per dret dinàstic dels Karling.\nL'any 1231, quan rebé les negatives dels prínceps i ducs alemanys i de l'incapaç Kàiser Wigerich de la dinastia dels Gerulfing, Josselin I feu una crida a tots i cada un dels seus vassalls i lloctinents per reunir totes les lleves dels tres regnes i dels dominis ibèrics. La guerra que ja feia anys que durava al centre d'Europa agafà un nou caire quan un dels monarques més poderosos del continent hi prengué part amb tots els homes dels que disposava.\nL'exèrcit de gairebé trenta mil efectius ocupà en poc temps els comtats occidentals de l'Imperi, però de totes maneres els setges s'allargaven massa en opinió del rei. Josselin temia que un dels vassalls, la duquessa de la Baixa Lorena, aconseguís prou territoris i victòries com per fer claudicar al Kàiser massa aviat. Així que decidí enfrontar-se als seus exèrcits i destruir els seus efectius per negar-li aquella posició de força que havia aconseguit.\nEl 20 de setembre del 1233 la batalla de Stahleck fou decisiva per aquella fase de la guerra. Vint mil soldats francesos, occitans i bretons feren miques les lleves de Lorena, dels deu mil combatents inicials poc més de cinc mil sobrevisqueren a la batalla. Ja no hi havia cap força unificada a Alemanya que pogués rivalitzar amb les del monarca francès al camp de batalla.\nTot i això encara quedava una dura guerra de setges per endavant. El desembre d'aquell mateix any una banda de mercenaris conformat per quatre mil efectius arribava a Vermandois per sumar-se a les forces franceses i així mantenir la ofensiva cap al centre d'Alemanya.\nEl 27 d'abril de 1235 el Kàiser claudicà. Havia perdut totes les seves forces en batalla i els seus dominis eren capturats un rere l'altre, els setges li donaven temps però la situació ja era irreversible. Totalment derrotat, concedí la victòria a Josselin I i així la corona del Sacre Imperi Romanogermànic passava a pertànyer a la dinastia Karling! Per tot el món conegut va córrer la veu, i durant molt de temps no es parlà d'altra coses a les corts, als hostals de camins transitats o als mercats de les grans ciutats. Els Carolingis estaven ben vius, con un fènix havien ressorgit de les seves cendres i ara reclamaven un cop més el títol d'emperadors de la cristiandat!\nPerò al centre d'Europa encara quedava molt per que arribés la pau. La meitat de l'Imperi continuava alçat en armes contra el nou emperador i a la revolta s'hi sumà un poderós batlle italià que pretenia trencar el pacte de vassallatge amb Josselin I.\nLa situació era complicada però anava a millor. Els vassalls de França, Aquitània i Bretanya havien començat a reclamar el retorn de les seves lleves, que els costaven un manteniment notable i morien fora del regne per un “capritx” del rei. Ja no era el cas. Ara estaven lluitant per pacificar els dominis de l'Emperador i sotmetre als rebels que es negaven a acceptar la seva autoritat, ara era una guerra defensiva i les seves reticències s'esvaïren davant les exigències de fidelitat del monarca. Els nous vassalls d'alemanya lleials a la corona també li juraren fidelitat i així noves lleves de tropes es sumaren a la guerra. Havia aconseguit una victòria, però el conflicte continuava ben viu, i més intens que durant els anys anteriors.\nGrans batalles, setges i ràtzies es succeïren per tot Alemanya i el nord de la península itàlica. Matances tant cruels i sanguinàries com actes de valor i coratge en nom de tots els senyors responsables de la guerra. Per Déu, per l'Emperador, pel Duc, pel Príncep, pels alemanys o contra el rei gavatx s'alçaven estendards de tots els colors enmig dels boscos de llances i acer de les batalles, on sempre resultava vencedora l'àguila negra imperial, lluent immaculada sobre el fons daurat en els nous estendards que marxaven en nom de l'Emperador Josselin I Karling.\nD'entre totes les llegendes d'aquesta època la història més famosa fou la del Compte Ekkehard de Frísia, que veient-se arruïnat i incapaç de pagar la manutenció dels seus soldats en campanya s'armà ell sol i respongué en persona a la crida de l'Emperador. Amb llança, escut i acompanyat del seu fidel cavall es diu d'ell que vencé a guerrers sense honor, descavalcà als millors cavallers d'Europa i encapçalà més d'un assalt contra les fortaleses enemigues sobreposant-se a ferides mortals. Tot i el seu valor al camp de batalla no va rebre cap agraïment per part de l'Emperador, que en totes les històries estava més preocupat per recaptar impostos i engreixar el seu tresor.\nLa guerra seguia el seu curs i alguns dels ducs menys poderosos començaren a rendir-se. L'únic que suposava una amenaça era l'anomenat 'Lord' batlle Rosso d'Ancona. L'emperador demanà ajuda als seus aliats, esperant que els anglesos ataquessin a Itàlia per sotmetre al Batlle rebel o el mantinguessin ocupat. El seu viatge per mar fou llarg, i mentrestant tothom es va veure sorprès. El Batlle va ordenar al seu exercit creuar els Alps! Perdé molts soldats durant la travessa però obligava les tropes imperials dispersades per Alemanya a reagrupar-se per poder fer-li front. Gairebé la meitat de les lleves es veieren obligades a embarcar per evitar veure's aïllades i lluny de l'ajuda dels reforços que es reagrupaven a Normandia.\nEl 22 de juny de l'any 1236 es lliurà una altra batalla decisiva. Reunides les tropes, els millors generals del rei es posaren en marxa per fer front al desgastat exercit del Batlle Rosso i a la batalla de Dordrecht destruïren l'amenaça que suposava una força armada tant nombrosa. Desprès de la costosa victòria l'Emperador va fer una nova crida a les armes. Amb forces renovades es tornaren a empedre ofensives simultànies tant contra el Batlle a Itàlia com contra els restants Prínceps Alemanys.\nMentre la guerra s'allargava alguns vassalls continuaven fent pressió per debilitar l'autoritat del nou emperador. Sense paciència ni voluntat de voler acontentar els comtes o ducs Josselin prengué una decisió: Va demanar al seu Mestre d'espies que deixés d'evitar complots dins el seu domini, enlloc d'això havia de preparar-li informes sobre els mateixos i cada cert temps decidiria que fer amb els conspiradors. Dos comtes foren els primers a caure presa d'aquesta cacera, pressionaven per fer baixar l'autoritat de la corona i planejaven un assassinat contra membres de les seves respectives dinasties. Sense vacil·lar Josselin els hi ordenà entregar-se o ser presos per les armes. Cap dels dos hi accedí. Dos comtes rebels, dos menys fent pinya amb els altres nobles per forçar canvis legals, dos simples pardals a mercè de l'àguila imperial.\nUn a un tots els usurpadors claudicaren davant l'Emperador a canvi de conservar els seus títols i possessions dins l'imperi. Així l'any 1239 només quedaven tres faccions rebels: El Batlle d'Ancona i els dos comtes acusats de conspiració. Les poques places que quedaven per conquerir foren preses a l'assalt, incapaces de resistir davant el poder Imperial.\nEl 18 de març de 1240 tot aquell que s'oposava a Josselin I havia estat vençut i una gran cerimònia tingué lloc al gran castell de Rethel, on tots els vassalls hagueren de renovar el seu jurament de fidelitat ara que la pau havia arribat al nou Sacre Imperi Romanogermànic, un poder al continent que no es veia des dels temps del mateix Carlemany. Tota la gran sala del tron exclamà a l'uníson ja fos per por, admiració o fidelitat:\n"Llarga vida a l'Emperador!"\nL'Emperador Karling (1240 – 1241)\nControlar l'Imperi més extens del continent era un nou repte a l'altura de sotmetre tots els seus oponents en una guerra. La debilitat de l'anterior Emperador havia permès que els ducs s'extralimitessin en les seves reclamacions territorials, i les fronteres internes de l'Imperi eren tot un caos. El fet que els ducs poderosos d'Alemanya fossin els que s'havien enfrontat a Josselin per la corona feia que hi hagués estabilitat, doncs tots ells estaven entre reixes i incapaços de sumar els seus esforços a tots els que reclamaven drets, concessions o privilegis. Els vassalls dels tres regnes continuaven insistint en les reformes, però res més enllà d'això, doncs el poder militar de l'Emperador no tenia rival al continent.\nPer començar el seu regnat amb bon peu el 29 d'abril de 1240 Josselin I envià emissaris a totes les contrades del regne. Es celebraria un gran torneig a Vermandois d'una escala mai vista a cap dels regnes coneguts de la cristiandat. Cavallers de totes les famílies i regions de l'imperi prendrien part en les justes i combats, i grans mercats i fires es celebrarien per aprofitar la ocasió i commemorar la recent coronació.\nEs diu que va ser conversant amb emissaris de terres llunyanes que l'Emperador va aprendre una forma de càstig que passà a ser la seva preferida poc temps desprès, assegurant-se de perfeccionar-la amb els presos menys importants de les abarrotades garjoles del castell de Rethel.\nAprofità la distracció que oferia el torneig per reorganitzar part dels seus dominis. L'excés de pactes de vassallatge el saturava i les reclamacions senyorials il·legítimes sobre comtats de l'Imperi fora dels ducats de iure el molestaven, sobretot si contribuïen a assegurar el poder de determinats nobles amb ínfules de grandesa. Començà per donar la independència al comte Emmerich de Posen, un senyor feudal insignificant que proporcionava una contribució negligible en homes a les lleves imperials, però una contribució notable en cartes i missatges a la ja saturada cort imperial.\nA continuació no va dubtar al moment de revocar uns pocs vassalls dels ducs empresonats. La decisió fou gens popular entre els nobles però estava decidit a fer-ho. Ell era l'Emperador i ningú li havia de dir com governar! A la llarga l'afebliment de certs ducs i l'enfortiment d'uns altres mitjançant aquest canvi en els juraments de fidelitat assegurarien un major equilibri dins el regne i també li serviren per crear nous títols ducals que asseguraven una millor administració dels dominis imperials.\nFins i tot ambicionava augmentar encara més l'autoritat Imperial, aprovant noves lleis que impedirien als vassalls lliurar guerres per reclamar nous territoris. Potser fins i tot podria intentar copiar el sistema administratiu dels autoproclamats “romans” de l'Imperi Bizantí, on l'Emperador era qui atorgava o revocava títols sense haver de donar explicacions als seus súbdits.\nQuan parlà del tema amb alguns dels seus consellers va ser quan un d'ells el va informar que durant la guerra pel control de l'Imperi el Basileus havia decidit abandonar el cristianisme en favor de les ensenyances de Mahoma. Ai las! Això volia dir que la cristiandat cada cop es veia mes acorralada: Per l'est la imparable horda de les estepes havia acabat de conquerir Lituània i ara pel sud-est el seu veí havia obert les portes d'Europa als musulmans. Alguns opinaven que la situació era preocupant, potser en algun moment la guerra tornaria a amenaçar l'Imperi contra enemics massa poderosos. L'Emperador es clar tenia la seva pròpia opinió, seria una ocasió perfecta per alçar-se com a defensor dels bons cristians i així justificar la reconquesta en nom de Crist. Una reconquesta que passaria a engrandir encara més el Sacre Imperi.\nContinuant amb la seva reorganització de vassalls no es tardà gaire a fer evident que la distribució de títols havia arribat a un límit. Donar més comtats als ducs els donaria massa poder i si intentava dividir-los tenia més vassalls dels que podia tenir controlats. Era doncs el moment de considerar una altra alternativa: Calia ajuntar alguns territoris sota un sol senyor que respongués a l'autoritat Imperial, calia donar als vassalls títols reials.\nBohèmia, Lotaringia, Frísia i Borgonya eren els regnes menys extensos que serien més fàcils de controlar. Però el domini de tres d'aquests regnes era un caos d'heretats dels ducs alemanys que feia difícil reorganitzar-los, així que començaria per Bohèmia, nomes hi havia un comtat que quedava fora del control dels dos ducs del regne de iure i era propietat del Príncep Otto de Baviera. Per preparar la guerra en cas que es negués a cedir el comtat l'Emperador acceptà el rescat per alguns dels seus presoners per tenir les arques plenes i començà a mobilitzar les tropes dels seus vassalls per llençar un atac per sorpresa que acabés ràpid amb el conflicte. Les lleves de la casa Karling es quedaren als seus dominis, estalviant al monarca el cost de mantenir-los en campanya.\nLa rebel·lió de Baviera i la Croada per Grècia (1241 – 1246)\nEl Príncep es negà a cedir el comtat tot i haver-se'l agenciat de forma il·legítima. Així que el 29 de novembre de 1241 les tropes imperials entraren als dominis rebels de Loon, Luxemburg, Savoia, Bohèmia i tot el ducat de Baviera. Només calia esperar que els assetjats es rendissin i no hi hauria d'haver més morts.\nO aquesta era la idea.\nAprofitant pactes obsolets d'abans de la seva conversió a l'islam el mal anomenat Basileus va entrar en el conflicte! Porc hedonista del qui es deia que practicava bruixeria d'amagat. Un gran exèrcit de deu mil homes s'avançava a la resta de les tropes de l'Imperi Bizantí amb la intenció d'auxiliar el seu “aliat”. Josselin I de la casa Karling tenia clar que es el que pretenia l'apostata, volia recuperar la glòria perduda i no podia fer-ho d'altra manera que no fos desafiant aquells que li havien usurpat el privilegi de rebre el nom d'Imperi Romà. Però no ho consentiria, era el moment de mostrar-li l'error que havia comès al sotmetre's al califat. El Sacte Imperi Romanogermànic asseguraria la seva hegemonia al continent!\nI va ser llavors, quan una segona onada de tropes del Basileus posava peu a terres de regents cristians, que el mateix Sant Pare es va decidir a actuar.\nL'Emperador respongué immediatament a la crida. Com en la guerra anterior, el que havia començat com un conflicte per interessos de Josselin I ara havia agafat un altre caire. Els senyors feudals s'alçaren al costat del monarca en defensa del món cristià i nous reclutes es posaren en marxa per reclamar les terres gregues de mans dels infidels, disposats a rebre l'absolució dels seus pecats batallant per Déu seguint la crida del Papa Stephanus X. Els cavallers de la casa Karling que s'havien mantingut al marge empunyaren les armes i Josselin I feu una crida a les ordres militars cristianes per que l'ajudessin en aquesta nova croada per alliberar Grècia del Basileus. Els Templers i els Cavallers Hospitalaris acceptaren aportar més soldats a la guerra i des de Vermandois partí una host amb una quantitat de cavallers mai vista fins llavors. La croada per Grècia havia començat!\nEl 5 de novembre de 1242 va marcar un moment decisiu de la croada. Mentre més a l'oest els setges als dominis del Príncep continuaven i els seus exercits rebels es veien incapaços d'emprendre una ofensiva contra l'Emperador els vint mil soldats bizantins van arribar a les fronteres de Baviera. Els millors generals de l'Imperi es van preparar per la batalla, ocupant posicions defensives entre el Danubi i els Alps. Esperaven el moment oportú en que l'enemic es llencés a l'atac contra ells, llavors els exercits pròxims se sumarien a l'escomesa per anular la superioritat numèrica enemiga quan ja estiguessin fatigats. El contingent de Bohèmia faria perdre temps als reforços del Príncep Otto. La gran batalla de Diessen estava servida. Al final del dia les forces que li restaven al Príncep i les malmeses tropes de Bizanci es retiraven a la desbandada cap al sud. Els pendons imperials s'alçaven victoriosos. L'enemic havia perdut la iniciativa de la guerra amb la pèrdua de tants efectius i encara restava ignorant del que havia d'arribar.\nEl contingent victoriós va avançar posicions cap a les fronteres del sud per guardar-les de qualsevol contraatac, així com per eliminar els grups de ressagats o desertors que s'havien quedat enrere durant la fugida.\nEl 21 de maig de 1243 els setges arribaven a la seva fi i el Príncep es sotmetia als designis de l'Emperador. El primer enemic havia estat vençut i totes les hosts del Sacre Imperi es van posar en marxa cap al sud. Nombrosos testimonis van deixar constància escrita del moment en que van presenciar el pas de desenes de milers de soldats per Àustria en unes poques setmanes, columnes interminables de soldats que s'aturaven per passar la nit i al dia següent continuaven marxant inexorablement cap al sud sense semblar tenir fi. La primera parada seria Hongria, per ensenyar als aliats dels infidels que una gosadia com aquella no podia quedar impune.\nEls majors castells del ducat de Pecs van ser saquejats anant de camí cap al sud. La breu aturada va servir per atraure noves lleves bizantines a terrenys favorables, que un cop més intentaven socórrer als seus aliats per mantenir-los en la guerra. El Basileus va començar a desesperar quan del segon gran exèrcit que va enviar al nord, encapçalat pel seu titella: el Patriarca Ecumènic, només la meitat van tornar a trepitjar Grècia. I sense “el cap del reietó gavatx” com els havia ordenat. La batalla de Krizevci havia resultat en una altra massacre.\nJosselin I avançava confiat i sense oposició cap al cor de Grècia. Desprès de les humiliants derrotes cap oponent podia fer front a les atronadores carregues de tres mil llances de cavalleria pesada que conformaven els seus cavallers i els de les ordres de cavalleria. Els pocs exèrcits bizantins que intentaven frenar l'avenç croat foren fets miques sense compassió.\nSegur de que no es trobaria cap exercit prou nombrós com per amenaçar la victòria Josselin I dividí les seves forces per assetjar el major nombre de baluards possibles. La tropa més nombrosa es dirigí a Constantinoble, on assetjaria la joia del món i tallaria l'accés del Bòsfor per evitar que el Basileus o el Califa (que afortunadament es mantenia al marge gràcies a veure's involucrat en una guerra contra l'Imperi Mongol) aconseguissin tornar a entrar a Grècia sense presentar batalla. L'Emperador dirigí un altre contingent a assetjar Adrianopolis i la meitat de les tropes imperials i les ordres militars assetjaren posicions a l'oest, aixi l'accès a la península grega també quedava tallat.\nFou desprès d'una execució per empalament especialment horrible presenciada pels soldats quan es capturà un castell a Adrianopolis que Josselin I passà a ser conegut com a Josselin “El Cruel”.\nAlgunes escaramusses més es succeïren al centre de les línies imperials, on les forces es trobaven més repartides i vulnerables. Tot i així el Basileus no pogué reclamar cap victòria per als mahometans i setge rere setge, incloent la gran ciutat de Constantinoble, les fortaleses es rendiren davant el poder del Sacre Imperi Romanogermànic.\nEl 20 d'agost del 1246 la croada finalitzava. El Basileus renunciava al regne de Grècia i el Papa Stephanus X proclamava a Josselin I nou monarca de tota Grècia.\nJosselin I Karling havia aconseguit engrandir encara més el seu domini. El Sacre Imperi Romanogermànic arribava des del mediterrani fins al mar del nord i des de la península Ibèrica fins al Bòsfor.\nLa consolidació del poder Carolingi (1246 - 1256)\nGrècia era un territori extens, ric i valuós. El problema era que després de l'expulsió dels mahometans no hi havia cap estructura de govern en tot el territori. L'Emperador es veia obligat a repartir totes les terres i si alguna cosa tenia clara es que volia concedir les mínimes possibles als vassalls amb posessions ja massa engreixats de França i Alemanya. Buscaria fills menors de les famílies nobles o convidaria nobles menors a la cort per repartir els títols, i calia fer-ho abans que la mala gestió comences a donar ales als que com sempre reclamaven més privilegis per limitar el poder de la corona. Va demanar el rescat per alguns dels presoners estrangers que havia fet durant les darreres guerres, inclosa una fortuna per l'alliberament del Patriarca Ecumènic, ja que necessitaria els fons pe poder pagar els títols i algunes de les famílies nobles per la falta de concessions en terres.\nAl final va aconseguir organitzar degudament tots els comtats de Grècia. També tenia pensada una solució per evitar veure's col·lapsat per mantenir massa vassalls sota el seu control directe. Va donar la corona de Grècia i la sobirania sobre tots els feus del territori al seu fill Jaufré, a qui ja havia concedit anteriorment el ducat de Tolosa feia alguns anys. Això el prepararia per gestionar l'Imperi en un futur i tindria la oportunitat de repartir els títols com millor convingues arribat el moment en que ell hagués d'assumir el tron. Però això deixava al seu fill amb la joia més gran de tot Europa: Constantinoble.\nI ell no podia ser menys. De nou amb el pretext de redistribuir els títols del Sacre Imperi va retreure el vassallatge del comte de París al duc d'Aquitània i poc després aconseguí reclamar el comtat per a si mateix, d'on obtindria una font d'ingressos a l'altura de la ciutat de l'est. El comte es negà a cedir. Ben aviat els exèrcits de la casa Karling el van fer canviar d'opinió i el 27 de gener de 1249 Josselin I aconseguia el control directe de la ciutat de París i les seves rodalies.\nContinuant amb la reorganització dels dominis imperials va restaurar dos regnes dins les fronteres imperials. Bohèmia, que ja tenia pensat atorgar des d'abans de les croades, i Borgonya. Aquest últim regne l'atorgà al titular del mateix ducat, amb l'esperança que les seves reclamacions territorials el tindrien ocupat durant unes quantes dècades contra els Prínceps germànics que encara volia debilitar i mantenien dominis a Provença.\nEls anys que seguiren foren tranquils en comparació als anteriors. Només alguna revolta de camperols trencà la monotonia. Pel simple fet de demostrar el seu poder, les primeres les sufocà ell en persona abans de deixar que cada vassall es fes càrrec dels seus problemes.\nL'Emperador pogué comprovar amb orgull que el seu pla pels territoris de Borgonya estaven sent efectius, doncs el Rei Werner el savi ja havia començat a reclamar comtats a mans del Duc de Luxemburg.\nEl Sacre Imperi prosperava i el seu domini estava assegurat. Els impostos de la ciutat de París omplien els seus cofres i comptava amb Anglaterra i Pomerània com a aliats en cas que esclatés algun conflicte amb el califat del sud. El seu fill Jaufré havia intentat reclamar un ducat del Califa en nom de crist, però no havia sigut prou ràpid i les hosts del califa el superaren numèricament. Al final hagué d'acceptar la derrota.\nEl 8 de febrer de 1254 el Papa tingué la gosadia d'exigir que l'Emperador traspassés a la Santa Seu la potestat per nomenar bisbes al Sacre Imperi. Una negativa directa podia resultar en pitjors relacions amb l'església, que ja no es trobaven en un bon moment, i una excomunió podia comprometre l'estabilitat imperial. Així que va optar per oferir al Sant Pare una generosa donació per evitar problemes majors. Els bisbes continuarien sent nomenats per l'Emperador. Potser en un futur s'hauria de plantejar posar algú més “responsable” al capdavant de la Santa Seu, algú més afí a l'autoritat Imperial...\nAmb tot això encara tenia una espina clavada que no deixava de molestar. Per culpa de la negativa dels seus vassalls encara no havia pogut iniciar la reforma de l'administració imperial que volia aconseguir. I no només això sinó que les faccions de nobles que s'unien per pressionar-lo tornaven a anar en augment. Si tan sols el Califa fos prou neci com per atacar-lo podria tornar a unir-los contra un enemic comú! No esperava tenir tanta sort així que tornà a utilitzar un mètode que havia demostrat ser eficaç anteriorment.\nEl 16 de febrer de 1255 va començar pel duc de Saxònia, que liderava un complot per reclamar un títol aliè. Va aprofitar l'excusa per ordenar-li que s'entregués i quan s'hi negà les tropes imperials ja estaven preparades per apressar-lo. Des de la garjola ja no podria donar suport a les faccions que volien reduir l'autoritat de la corona.\nEl següent seria el duc de Gascunya. Que era part important de dues faccions que demanaven una reducció de les potestats de la corona. Les tropes estaven en camí i esperaven al voltant dels dominis del duc quan el missatger que havia de portar l'ultimàtum al duc va portar un altre missatge per a les tropes.\nEl 12 de novembre de 1256 Josselin I “El Cruel”, Emperador del Sacre Imperi Romanogermànic, Rei de França, Aquitània i Bretanya havia mort als 61 anys, desprès de vint i set anys regnant.\n“L'Emperador ha mort. Llarga vida a l'Emperador!”\nLa grandesa del que havia aconseguit no podia ser negada, havia unificat totes les terres des del centre d'Europa fins a les costes Atlàntiques sota la seva autoritat, la costa mediterrània de la península ibèrica li retia vassallatge i fins i tot havia conquerit una gran part del que havia sigut el totpoderós Imperi Bizantí. Però el sobrenom amb que Josselin passà a la història era testimoni que en vida despertà poques simpaties. Els serfs el veien com un tirà que no tenia compassió, sobretot amb els impostos, i en nom del qual s'havien lliurat cruentes guerres que havien portat gran mortaldat. L'església el veia com un home detestable anatema de les virtuts i una amenaça per la independència de la Santa Seu. I els nobles es veien sotmesos a la seva mà de ferro sense possibilitat de poder actuar tant lliurement com voldrien, veient-se arrossegades les seves tropes a catorze anys de guerres que van haver de mantenir amb els seus diners.\nEncara que un cop mort molts van respirar alleujats, les incerteses començaren a planar sobre l'Imperi. Havia aconseguit portar una estabilitat que ningú podia recordar haver viscut a bona part del continent. Que passaria ara amb el gran Imperi que havia construït? Perduraria o s'esfondraria sota el seu propi pes enfront l'amenaça del sud i la dels nobles avariciosos del seu interior?\nTenint la reclamació sobre el títol del Sacre Imperi de bon principi tenia pensat aconseguir-lo enlloc de crear un imperi a part que fos menor a l'Imperi Carolingi. Desprès volia intentar aconseguir que s'establís la llei d'autoritat de la corona absoluta, que dona molt més control dels títols nobiliaris a l'Emperador. Més enllà d'això no tenia gaire més pensat i he anat seguint els esdeveniments que han anat tenint lloc.\nAl final la dinastia Karling l'any 1255 ha aconseguit:\nControlar els problemes inicials amb faccions de nobles, tot i que cedint quan han reclamat successió gavelkind a Bretanya (per alguna raó acaba afectant el títol d'Aquitània que aniria a parar a un vassall, no ha acabat sent així per raons que no entenc).\nGuerra per la corona del Sacre Imperi Romanogermànic! Josselin aconsegueix reclamar la corona i es proclama emperador.\nContinuar la guerra contra els altres pretendents i altres revoltats fins a pacificar del tot tot el nou domini Imperial.\nReorganitzar alguns títols dins l'imperi, debilitant alguns dels vassalls més poderosos. Altres empresonats com a conseqüència de la guerra de successió.\nLliurar una guerra per revocar un comtat dins l'imperi que continua en una croada per aconseguir Grècia de mans del Basileus convertit a l'islam. Josselin en surt victoriós.\nConcedir títols reials per controlar millor els vassalls, encarcerament d'altres que formaven part de faccions mitjanament perilloses.\nJust abans de la mort es preparava un atac imminent al duc de Gascunya. Forma part de varies faccions i ha comès l'error de preparar un complot que es pot aprofitar per empresonar-lo.\nContinua pendent l'aprovació de la llei d'autoritat absoluta de la corona. Un cop assolida el nivell de majestat es suficient per implantar una administració imperial que permetrà gestionar millor els títols dels vassalls.\nNo hi ha hagut la possibilitat de canviar la llei successòria de Bretanya. Compte que continua sent successió gavelkind!\nActualment per superar els límits de vassalls i feus hi ha lleves reduïdes, cosa que fa que algunes faccions es confiïn. Si s'espera el moment propici per que alguna facció perillosa s'alci en armes i immediatament es cedeixen vassallatges i feus per tornar a tenir disponible tot el poder militar de l'imperi...\nCaldria buscar aliats als regnes veïns per poder tenir suport durant un inici de regnat complicat si hi comença a haver rebel·lions.\nSi en algun moment hi ha relacions dolentes amb la Santa Seu, l'Emperador es prou poderós com per nomenar un antipapa. I Roma es ben a prop de les fronteres del Sacre Imperi... Cal evitar la excomunió per que pot portar molts problemes d'estabilitat.\nCompte amb el Califa! Estem igualats en poder i si en algun moment una rebel·lió o guerra a Europa ens va malament pot aprofitar-ho per atacar-nos a Grècia. I te prou forces per rivalitzar amb el SIR.\nDiria que es la millor partida que he jugat al CKII i això que ja hi tinc bastantes hores posades! La part de les guerres sempre m'agrada jugar-les per complicades que siguin i amb tot el poder militar del SIR no ha sigut un desafiament impossible. El que ha sigut un maldecap de debó ha estat el repartiment dels títols de Grècia. L'opció de fer-ho automàticament creava absoluts disbarats durant la distribució i m'ha costat un parell d'intents de prova distribuir-los bé manualment sense complicar les coses més del que ja ho estan a Alemanya o França.\nI per si a algú li interessa. El mod que canvia l'aspecte del mapa es el Theatrum Orbis Terrarum de Steam Workshop. M'ha agradat l'aspecte de mapa dibuixat que queda i per això l'he deixat posat. Com que només afecta la UI del joc no causa cap problema amb els saves (crec).\nApa Gödel, et toca. Admeto que no t'ho deixo massa fàcil per que hi ha molts vassalls emprenyats i intentant fer-te menjar amb patates alguna llei important per mantenir l'estabilitat de l'imperi. Però la meitat dels que també et putejarien estan entre reixes. Podria ser pitjor\nEl fitxer de guardat: https://mega.nz/#!kBECAbgC!R31EsalJSdcW6L_OUmnLvlxh8Yk3K6xqCkvdpVJwaN4\n▴#9319955 \t9\n23.05.2017 18.12 h \nDiria que en 650 hores de joc no he aconseguit mai tenir tant de territori. No vull imaginar-me el que em trobaré quan em torni a tocar a mi\n▴#9387051 \t0\n23.05.2017 19.05 h \n450 hores en total i puc dir el mateix. El que més he arribat a fer es Escandinavia més mitja Anglaterra. Anar alternant torns fa que un no es cremi tant com per deixar una partida a mitjes (encara ara no he arribat amb cap a la data de final del joc).\nArribat aquest punt la dificultat es torna inversament proporcional a la quantitat de vassalls poderosos que hi ha entre reixes, tot dependrà que com heretis la presó\n▴#9387177 \t0\n23.05.2017 19.27 h \nVinga! Si és que els Habsburg tenien raó, amb alló de parar atenció a la política matrimonial.\nM'hi poso així que pugui, però aquestes setmanes ho tinc molt complicat i per postres tinc un parell d'entrevistes de feina, o sigui que potser tardo una mica a actualitzar.\n23.05.2017 19.47 h \nSense presses. I molta sort amb les entrevistes!\n▴#9387303 \t0\n26.05.2017 09.41 h \nDeure abans que lleure. Que tinguis bona sort amb les entrevistes.\n23.05.2017 19.44 h \nCollons, quina currada Em dóna fins i tot una mica de vergonya aliena que només et pugui votar un cop\nFocViu 6.420 9 335  1.077\n26.05.2017 12.46 h \nR0CAGUINARDA 287 3  353\n02.06.2017 12.54 h \nNo sé si ets millor governant o cronista, perquè... Tela, crack!\nOgaTatsumiElDimoni777 1 1\n25.05.2017 17.26 h \nMare meva quina currada esta mol be un 10 per tu :D\n26.05.2017 09.06 h \nBon dia, puc jugar amb vosaltres?\nOriol_e9g 738 11  184\n29.05.2017 21.22 h \nPerò si tens un munt de feina amb el ReactJS! No et distreguis!\n▴#9390779 \t1\n02.06.2017 12.49 h \nSí, sí, però, a veure, per alguna cosa es va inventar el mode finestra, no?\n▴#9395620 \t0\n03.07.2017 20.42 h \nD'acord, gent! Com potser heu notat, fa molt que no s'actualitza el fil. Mea culpa! Però vaig aparcar la partida al començar a currar (em van pillar) ara em fot pal seguir, ja que em va lent de collons i tinc poques hores lliures.\nVaig tenir temps d'incorporar el Regne d'Aragó, i estava a punt de fer el mateix amb el de Sícilia, però vaig crear una coalició d'aquestes punyeteres. Jo, amb el vostre permís, donaré per tancada aquesta partida, i proclamaré l'Avemflama05 el sant heroi que portà nostra sagrada dinastia en la seva merescuda gloria.\n06.07.2017 01.06 h \nTot lo bo s'acaba, heh. Felicitats pel curro!\n▴#9441902 \t0\n06.07.2017 20.32 h \nPobre Xulomander, però.\n▴#9445282 \t0\n 4051 lectures\nfa 28 minuts 95 respostes\n23.026 raconaires | 305 connectats (47 raconaires)


Fem la tecnologia amigable.\nTan important és disposar dels últims avanços tecnològics com que el seu ús no suposi un repte.\nAcompanyem als nostres clients.\nEn un terreny de canvi constant és important escoltar als nostres clients i assessorar-los en els seus projectes.\nIntegradors especialitzats en audiovisuals i tecnologia.\nEl nostre repte és aconseguir integrar la tecnologia de manera que el seu us sigui tan natural que es torni "transparent" pels nostres clients.\nQui som / Definició d'empresa\nSom una empresa de serveis que gestiona llibres de text i diferents materials educatius als centres escolars Gestió integral de tots els processos tant logístics com administratius des de la confecció de la llista per part dels centres fins a la distribució als pares i la proposta de liquidació als diferents proveïdors.\nServei - Rendibilitat - Finançament\nEstalvi en estructures\nDescomptes directes dels proveïdors\nUn gestor personal s'ocuparà d'atendre totes les necessitats del centre.\nQue oferim - Serveis / Llibres de Text i Material escolar\nOferim una fórmula diferent per al subministrament de:\nLlibres de text (folres, rotlles, bosses...)\nLectures recomenades d'ESO i obligatòries de Batxtillerat\nCarpetes i Llibretes (possibilitat de personalització)\nArticles musicals Material escolar i didàctic\nExisteixen 3 opcions per a la distribució de Llibres de text i Material escolar\nJ.NADAL > S'ocupa de gestionar les comandes amb tots els proveïdors, controlar els albarans, preparar els llibres i el material per a la venda, impresos, bosses, devolucions… Informe al detall de la liquidació a proveïdors.\nEL CENTRE > Cobrarà i distribuirà els llibres a les famílies.\nGestió més Venda\nJ.NADAL > S'ocupa de gestionar les comandes amb tots els proveïdors, controlar els albarans, preparar els llibres i el material per a la venda, impresos, bosses, devolucions… Distribuirà els llibres a les famílies. Informe al detall de la liquidació a proveïdors.\nJ.NADAL > S'ocupa de tot\nEL CENTRE > Haurà de facilitar un espai per realitzar la venda.\nEn la recerca de seguir acompanyant als centres educatius oferint els millors serveis, J.Nadal fa ara un gran salt tecnològic amb la incorporació de nous recursos materials i personals, especialitzats en instal·lació i manteniment tant en l'àmbit informàtic com d'audiovisuals a centres educatius concertats i públics, així com a empreses. Comptem amb molta experiència en aquests sectors tant en la implantació de noves estructures o dispositius, com en l'actualització o manteniment dels ja existents. Prioritzem l'acompanyament dels nostres clients, amb un bon suport, tant en el desenvolupament del projecte, en la implantació, com posteriorment, ja que coneixem la necessitat d'un bon servei post-venda.\nComptem amb una llarga experiència en la instal·lació i manteniment de xarxes, tant de cablejat com wifi, així com de la seva gestió.\nEspecialistes en centres educatius i empreses. Adaptem la tecnologia sense ser invasius i respectem al màxim l'estètica dels espais dels nostres clients.\nFem un bon seguiment i manteniment per garantir el correcte funcionament.\nEls nostres especialistes experimentats en aquest sector treuen el millor partit als equips audiovisuals, amb solucions clau en mà on els nostres clients poden fer ús des del moment de finalitzar la instal·lació.\nTens un nou projecte relacionat amb els nostres serveis?, Explica'ns!\nEt podem assessorar i donar pressupost sense cap compromís.\nAquests són alguns dels nostres serveis, per més informació no dubteu en posar-vos en contacte amb nosaltres.\nImplantadors de G Suite tan a nivell educatiu com corporatiu.\nApostem per la tecnologia CISCO Meraki per oferir als nostres clients la gestió de la seva xarxa, de manera ràpida i senzilla.\nEstem introduïts en els canals de venda IT per oferir als nostres clients preus ajustats pels seus projectes, independentment del volum.\nTreballem de la mà d'una de les empreses més importants del sector, especialistes en qualsevol solució de maquinari, cablejat, etc.\nDes de la cartelleria digital SAMSUNG, fins a altres solucions més plug and play, sempre adaptades a les necessitats dels nostres clients.\nJa sigui de vídeo streaming dins una ubicació o entre ubicacions, per treballar directament o de manera col·laborativa, disposem de tota mena de solucions.\nInteriors i exteriors, adaptades als nostres clients i instal·lades garantint un correcte calibratge i alineació.\nAmb Polycom, líders en el sector de la videoconferència amb el seu gran vano de solucions totalment adaptables.\nAquests són alguns exemples de les feines realitzades.\nPolycom més NovoPro\nClever Touch més NovoPro\nHitachi tàctil més NovoPro\nProjector a gran alçada amb gàbia de seguretat\nProjector més NovoPro\nSala auditori projecció simultània i sistema Penta Class\nCleverTouch a l'àula\nCartelleria digital SAMSUNG\nMonitor Hitachi tàctil més NovoPro\nArmari seguretat per portàtil\nIntegrem l'última tecnologia de control de presència/accés conjuntament amb un software intuïtiu i personalitzable a les vostres necessitats.\nDigitalitzem el vostre Control de Servei de Menjador per control de presència/accés.\nUn pas més enllà en l'àudio i el reforç de veu\nÉs un altaveu 360º, Bluetooth, amb microfonia integrada, entrada i sortida de línia d'àudio... Substitueix tot amb un sol clic!\nAdreça : Carrer de l'Energia 72-74, 08940 Cornellà de Llobregat\nTelèfon: 93 298 06 46\nFax: 93 332 46 41\n© 2018 J.NADAL S.L.U. Designed and Developed by J.NADAL S.L.U.


Miquel Ensenyat, diputat de MÉS per Mallorca M. F.\nPalma"Ja ens anava bé una comissió d'investigació al Consell de Mallorca", ha assegurat el diputat de MÉS per Mallorca, Miquel Ensenyat, en relació amb l'escàndol de menors tutelats per la institució insular. Ensenyat ha concretat que era una comissió d'investigació oberta a la participació de tècnics i educadors amb l'objectiu final de fer una diagnosi per veure "on hem fallat" i per "depurar responsabilitats" i que no torni a passar. Per la seva banda, el president del PP, Biel Company, ha assegurat que MÉS per Mallorca s'hauria de replantejar si li val la pena formar part del govern. Segons Company, la presidenta Armengol culpa els ecosobiranistes de l'escàndol de l'IMAS."No sé si això li val la pena a MÉS per Mallorca en l'àmbit filosòfic, o al PSM de tota la vida", ha dit Company.\nLes declaracions d'Ensenyat es produeixen pocs dies després que el també diputat ecosobiranista, Josep Ferrà, acusàs el portaveu del PSIB al Consell, Andreu Alcover, de "mentir," ja que, segons Ferrà, "MÉS i Podem varen defensar la comissió d'investigació internament i públicament fins que els socialistes varen exigir la comissió d'experts". El diputat de Podem, Alejandro López, no ha volgut entrar en el tema i ha assenyalat que es va cercar la fórmula "més neutra, amb més seny i més respectuosa". López ha dit que no s'ha de crear polèmica, "ni externa ni interna", en relació amb els seus socis.\nEls socis de govern del PSOE i l'oposició veuen amb bons ulls la renúncia de Jorge Carlos Fernández del Valle, qui havia de coordinar la comissió d'experts per investigar l'escàndol d'explotació sexual de menors tutelats al Consell de Mallorca. El PSOE a la roda de premsa d'aquest dilluns al Parlament no s'ha pronunciat, però Armengol ha confirmat que no estarà al capdavant de la comissió al programa Al Dia d'IB3 Ràdio. Ciutadans i el PP, de manera més contundent que els socis dels socialistes han celebrat l'anunci de la retirada de Fernández.\nEn relació amb la renúncia, des de MÉS per Mallorca, el diputat Miquel Ensenyat ha assenyalat que està bé que la persona "no estigui contaminada de la realitat d'aquí", en al·lusió que Fernández ja havia assessorat el Consell de Mallorca precisament en aquests temes. Des de Podem, el diputat Alejandro López ha assegurat que com que el possible nomenament havia generat rebuig per part del PP, "el més sensat és que no s'iniciï la comissió amb un conflicte entre els partits". Ciutadans ho ha vist com una "bona notícia" i Company ha dit sobre Fernández que "sembla que no s'ha deixat comprar", respecte que qui hi havia de dirigir la comissió ja havia fet feina pel Consell.\nEscàndol IMAS IMAS menors tutelats


Butlletí número 627 (dimecres 21/03/2012) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig\n1) Màrius Serra - Qui va al volant?\n2) Antoni Bassas - El plaer de la llengua\n3) Vicent Partal - 'Qu'ei finit lo temps de la vergonha'\n4) Pep Riera - Les conquestes del castellà\n5) Víctor Alexandre - Quan el racista diu ‘racista' a la víctima\n6) Entrevista a Marina Subirats: "El conflicte sobre la immersió del català no és real, és polític"\n7) Escola Valenciana demana concreció sobre el plurilingüisme\n8) Diego Gómez - Sense immersió no hi haurà més normalització\n9) La conselleria garanteix a Escola Valenciana el manteniment de la línia en català\n10) Alerta de lingüistes i pedagogs\n11) Oposició a l'ordre del Govern balear de retirar els llaços pel català de les escoles\nArticle publicat en el diari La Vanguardia dillus 12 de març del 2012\nArticle publicat en el blog HOTEL DILLUNS dillus 12 de març del 2012\nQui va al volant?\nLa resolució del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya té diverses lectures. L'única certesa és que som davant la baula d'una cadena més llarga que es prolongarà en altres instàncies judicials. O sigui, que és un punt i seguit. Els demandants, acomboiats per Convivencia Cívica Catalana (doublespeak en estat pur), transformen la llengua en una arma llancívola amb forma de bumerang i volen fer valdre que aquell bastó doblegat els és una amenaça. La discussió de fons, que enfaristola els espanyols monolingües, és sobre qui porta les regnes i qui va a remolc. D'això discutim, de la llengua vehicular consensuada per al nostre model educatiu. De vehicle només n'hi ha un. Hi cap tothom, però el vehicle té un sol volant. L'única possibilitat d'avançar cap a la riquesa i la diversitat de la societat catalana és que el català sigui la llengua vehicular. Compartir volant amb el castellà menaria a una societat culturalment empobrida en la qual cada cop més estudiants sortirien del sistema educatiu essent castellanoparlants monolingües funcionals. El castellà hi ha de ser present, tal com hi és fins ara, exercint de copilot, d'escorta o de seguici, segons les circumstàncies dels passatgers de cada aula. Però no és tolerable que el castellà sigui el conductor del vehicle de l'educació catalana. Ningú no pot dir sense exercir de cínic que l'actual sistema educatiu genera catalanoparlants monolingües funcionals. La resolució del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya acaba amb un clar continuarà. Si la continuació és que qualsevol ciutadà que ho sol·liciti pot fer que el vehicle educatiu català es condueixi en castellà serem al cap del carrer. Ara han estat tres famílies. Demà, un parell més, i anar fent. Mentrestant, aquest curs uns cent vint-i-cinc mil xiquets valencians que sol·licitaven estudiar en català no ho han pogut fer i cap tribunal no els empara. És tan flagrant la desproporció amb què la justícia espanyola tracta els afers aliens al seu model cultural monolingüe que finalment l'única solució serà estripar les cartes i encetar una altra baralla.\nLlegeixo amb veritable delectança un llibre deliciós: Paseos con mi madre de Javier Pérez Andújar. L'autor, nascut a Sant Adrià del Besòs l'any 1965, reivindica el seu dret a dir que és fill de San Adrián. Res a dir. Però també es mostra impenetrable a la llengua catalana i fa un exercici de memòria preciós que, tanmateix, perllonga la idea èpica del cinturó roig amb immigrants castellanoparlants explotats pels burgesos catalanoparlants. Aquest tòpic contrasta amb l'alt funcionariat que representen els magistrats del TSJC. Perquè aquesta resolució que ara a Madrid valoren com una victòria (pírrica) del nacionalisme català està escrita íntegrament en castellà, llevat del vot particular de la magistrada Núria Cleries, i parla en tot moment d'una institució que no ha existit mai, la Generalidad, que és com parlar de la Liga de Balompié Profesional. Dels vint-i-dos magistrats que signen la resolució l'únic nom escrit en català és el de l'esmentada magistrada. També hi ha tres casos de noms idèntics en les dues llengües: Pilar (2 cops) i Manuel. Parlo de noms, no pas de cognoms ni d'orígens, sinó del nom de pila que tots els que hem volgut fer l'esforç hem pogut catalanitzar-nos lliurement al registre. La resta de magistrats que signen la resolució criticada a Madrid per nacionalista catalana es diuen Alberto, Ana, Dimitry, Eduardo, Emilio (2), Francisco, Javier, Joaquín (2), José Manuel, Juan Fernando, Luis Fernando, María Fernanda, María Jesús Emilia, María José, María Luisa i Ramón.\n'Qu'ei finit lo temps de la vergonha'\nLa frase, en occità de Bearn, ('Qu'ei finit lo temps de la vergonha e que comença lo temps de la fiertat!'), l'ha pronunciada aquest cap de setmana a Tolosa Francés Bayrou, un dels candidats a la presidència de la República Francesa. El cap del Moviment Democràtic, que és gascó de Bearn, ja va distingir-se fa temps per la seua defensa de l'occità i de les altres llengües minoritzades de l'Hexàgon. I si bé hi ha qui creu que tan solament en fa un ús simbòlic, a mi, em sembla que no es pot menystenir el senyal que conté. Especialment per als catalans.\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 12-03-2012 Pàgina 16\nEl Punt Avui. Edició Nacional 12-03-2012 Pàgina 2\nLes conquestes del castellà\nDijous passat Mike Hammer, secretari d'Estat adjunt del govern de Barack Obama, va fer una roda de premsa a Washington íntegrament en castellà. Era la primera vegada. N'informava divendres el corresponsal de La Vanguardia. Marc Bassets explicava que Hammer , de mare espanyola i que es va criar a diversos països de l'Amèrica llatina, ho va proposar a la seva cap, Hillary Clinton, a qui li va semblar “molt bona idea”.\nTampoc no és que fos un capritx personal de Hammer. El fet és que als Estats Units, segons l'últim cens, hi ha més de 50 milions de ciutadans d'origen llatinoamericà, que representen un 16,3 per cent de la població. O sigui, que també va ser una mostra de sensibilitat vers una part important de la població. També és cert, i així ho assenyala Bassets, que hi pot haver un rerefons electoralista en aquest fet. La mobilització de la població hispana va ser decisiva en l'elecció d'Obama a la presidència, i ara que s'estan fent les primàries republicanes per escollir el rival de l'actual president en les pròximes eleccions, els demòcrates fan aquest gest cap a la població hispana per anar fent bossa de vots.\nUn cop dit tot això, és l'hora de dir que no ho he explicat per parlar de política sinó de llengua. Sempre que siguem prou innocents per creure que es pot parlar de llengua sense parlar de política, i més en aquest racó de món on vivim nosaltres. Ja m'entenen. Els he parlat de la roda de premsa en castellà del senyor Hammer per parlar de les sentències sobre la immersió lingüística a Catalunya. Per venir a dir, o a posar en evidència, com seria d'impossible que a Madrid algun dia un ministre convoqués una roda de premsa en català per sensibilitat amb bona part de la població (un percentatge similar al d'hispans als Estats Units) de l'Estat. Això sí, segur que els espanyols estan orgullosos d'aquesta conquesta en territori nord-americà.\nMentrestant, aquí els catalans estem raonablement satisfets perquè el TSJC no qüestiona de soca-rel la immersió lingüística en l'ensenyament. Però no podem negar que l'ofensiva anticatalana ha obert una altra escletxa, en aquest cas en la llengua. Va ser el Tribunal Constitucional. I aquí estem, mirant de no recular o de minimitzar els danys de cada reculada. Espanya està en la misèria econòmica. Però progressa en el seu imperialisme lingüístic.\nQuan el racista diu ‘racista' a la víctima\nLa majoria de les persones, quan decideixen abandonar la seva terra per anar a viure a un altre lloc, són conscients que el canvi els suposarà un esforç d'adaptació a una nova realitat cultural. Saben que a partir d'aquell moment ja res no serà igual, però, tot i així, ho assumeixen perquè també saben que l'adéu a una terra no significa pas l'adéu a un mateix. Per tant, siguin d'on siguin, no deixen de ser qui són pel fet de viure a Catalunya, França o Alemanya. Al contrari, són infinitament més rics, ja que aprenen una nova llengua i incorporen una cultura i una visió del món que fins aleshores desconeixien. Són, en definitiva, persones que sumen, no pas persones que resten, perquè la incorporació a una nova collectivitat nacional, lluny de ser una renúncia o una pèrdua, constitueix un meravellós enriquiment que els fa més cultes i més savis en la mateixa mesura que la societat d'acollida es fa més culta i més sàvia quan incorpora els seus valors. Catalunya, com diu una cançó, és “fruit d'un mestissatge que ve de segles enllà”, i aquesta evidència inqüestionable és justament la que ha configurat la nostra personalitat i ens ha fet acollidors i respectuosos amb altres maneres de ser i de pensar. Acollidors i respectuosos, però no idiotes.\nAquesta és la raó per la qual a un català que decidís viure al País Basc, a França o a Alemanya mai no se li acudiria exigir que el seu fill fos escolaritzat en català en nom de la seva condició d'europeu i d'un pretès dret a la llengua materna. Cada poble té la seva llengua pròpia i ha de ser aquesta, lògicament, la llengua vehicular de les seves escoles. Una altra cosa és que algú, autòcton o forà, vulgui escolaritzar els seus fills privadament en un centre la llengua vehicular del qual sigui una altra. El Liceu Francès o l'Escola Alemanya, per exemple. En aquest cas, serà una opció legítima i no hi ha res a dir. Ara bé, les línies d'ensenyament d'un poble és obvi que les han de marcar els governs nacionals d'acord amb la voluntat democràtica dels seus Parlaments i cap govern de cap altre poble no té dret a immiscir-se en aquesta qüestió. De llengües maternes, a Catalunya, com a tots els pobles del món, n'hi ha moltes, moltíssimes. Però cap d'aquestes llengües, totes respectables, no pot, en virtut del caprici o de la ideologia d'algú, passar per damunt dels drets de la llengua pròpia i nacional i dels acords del Parlament en aquest sentit.\nA Catalunya, malauradament, hi viuen algunes persones, molt poques per sort, que odien profundament el país. No, no és que n'odiïn la geografia o el clima, odien la nació. Odien la seva llengua, la seva història i la seva identitat, perquè encarnen la prova del fracàs imperial espanyol. En realitat, són fills ideològics d'aquell Santiago Bernabeu que l'any 1968 va dir: “Me gusta Cataluña a pesar de los catalanes”. Quaranta-quatre anys després, la senyora Consuelo Santos, candidata del Partit Popular per Sabadell i una de les tres persones que estan en contra de la immersió lingüística, ha anat encara més lluny i ha titllat de racista el Parlament de Catalunya tot comparant-lo amb els blancs que prohibien que els negres s'asseguessin al seu costat als autobusos nord-americans a començament del segle XX. La catalanofòbia és capaç de dir aquestes barbaritats i moltes altres sense el més mínim sentit de ridícul. El seu problema, com el de l'esperpèntica entitat Convivencia Cívica Catalana –esperpèntica fins i tot en el nom, ja que persegueix just el contrari–, és que pretenen viure a Catalunya com si visquessin a Valladolid, a Salamanca o a Toledo. És a dir, com si no s'haguessin mogut de la seva terra. I perquè això sigui possible necessiten que sigui Catalunya qui s'adapti a ells i no pas ells a Catalunya. Ja se sap, és el colonitzat qui ha de parlar la llengua del colonitzador i no pas el colonitzador la llengua del colonitzat.\nArribats aquí, però, serà bo preguntar-los si creuen que els parlants de les 283 llengües maternes que hi ha a Catalunya també haurien de tenir un ensenyament lingüístic personalitzat. Més que res perquè quan ens responguin que naturalment que no, atès que no són llengües oficials, els haurem d'enfrontar amb les seves contradiccions i preguntar-los si no havíem quedat que, segons ells, el dret a l'ensenyament en la llengua materna és un dret humà individual? Ho és o no ho és? O potser és una norma que només regeix en cas que la llengua materna sigui l'espanyol? Si és així, ens hauran d'explicar per quina raó l'italià, l'alemany, l'amazic, l'aimara, l'urdú, el wòlof, el quítxua, el portuguès o el panjabí no poden gaudir del mateix dret que l'espanyol. “Porque estamos en España”, potser? Però que no diuen que no són nacionalistes? Que no diuen que no es pot discriminar ningú per raons de llengua i que no hi ha drets nacionals, només drets individuals?\nEn tot cas, el que sí que hi ha són tres raons bàsiques per les quals el català ha de ser la llengua vehicular de l'ensenyament a Catalunya. Una, perquè és la llengua pròpia del país; dues perquè és una llengua amenaçada de mort; i tres, perquè si el català no és llengua vehicular a les escoles de Catalunya, a quin lloc del món ho ha de ser? Per altra banda, fóra bo que aquesta gent ens digués per quin motiu uns pares de Valladolid poden exigir que el seu fill sigui escolaritzat en espanyol a Lleida i, en canvi, uns pares catalans no poden exigir que el seu fill sigui escolaritzat en català a Valladolid? No compten, aquí, els famosos drets individuals de la llengua materna? Sembla que no, perquè a Valladolid l'única llengua oficial és l'espanyol, que és la llengua pròpia de Valladolid, mentre que a Lleida, tot i que la llengua pròpia és el català, hi ha dues llengües oficials, el català i l'espanyol. I aquí és on rau el parany, un parany que consisteix no sols a prohibir l'oficialitat del català a Espanya –cosa que el faria oficial a Europa– i a imposar l'espanyol com a idioma hegemònic a tot l'Estat, sinó a imposar-lo també com a idioma oficial a Catalunya. D'aquesta manera, com que el català no és oficial a Valladolid, els pares catalans que hi visquin, tot i ser considerats espanyols, no tenen els mateixos drets lingüístics que els vallisoletans a Catalunya, la qual cosa fa que hi hagi espanyols de primera i espanyols de segona. I aquests espanyols de segona, naturalment, són els espanyols a la força. És a dir, els espanyols que en realitat no són espanyols. Qui és, aleshores, el discriminador? Qui és, en conclusió, el racista?\n"El conflicte sobre la immersió del català no és real, és polític"\nPublicat en EL PUNT AVUI dimarts 13 de març del 2012\nEscola Valenciana demana concreció sobre el plurilingüisme\nL'entitat reivindica la immersió lingüística perquè és la que millors resultats acadèmics ofereix\nEscola Valenciana ha preparat un escrit adreçat a la consellera d'Educació, Maria José Català, on demana claredat en l'exposició del projecte sobre plurilingüisme i planteja sis preguntes concretes que permeten certificar el rigor pedagògic del projecte anunciat per la institució.\nL'entitat remarca que “el punt clau ha d'estar en potenciar el projecte que millors resultats ofereix, i aquest és el de la immersió lingüística”. Escola també adverteix que “sumar hores de castellà a la immersió lingüística sense cap argument pedagògic és una operació que res té a veure en l'educació plurilingüe ”. L'entitat insisteix a mantindre la negociació duta a terme per l'anterior conseller.\nEscola Valenciana ha recordat hui que s'oposarà a qualsevol projecte que no permeta l'existència dels programes que millors resultats evolutius han donat fins a l'actualitat: els programes d'immersió lingüística. El portaveu d'educació d'Escola Valenciana, Jaume Fullana, ha insistit en què “el consens que reclamem és aquell que ens ha de permetre aconseguir per a tot l'alumnat valencià sense excepcions unes competències plurilingües satisfactòries ”. “La història ens ha mostrat com imposar projectes educatius sempre ha acabat en fracàs”, ha reblat.\nLes preguntes d'Escola se centren en els resultats, formació del professorat, recursos humans i materials, la generalització del projecte i l'avaluació del mateix. En el document figuren les següents qüestions:\n1.La Conselleria garanteix amb aquest projecte una competència equilibrada en les dues llengües oficials? S'impulsarà l'adopció dels programes òptims. (PEV i PIL)?\n2. S ' hi estableix un pla de formació del professorat que permet el correcte desenvolupament dels programes?\n3. La Conselleria ha concretat el nivell d' exigència pel que fa a la competència en les diferents llengües valencià, castellà i llengües estrangeres, d ' acord amb el lloc de treball, i en termes del Marc Europeu Comú de Referència? S' ha previst la catalogació bilingüe de tots els llocs de treball i en totes les etapes educatives?\n4. La Conselleria ha previst recursos humans i materials complementaris d'acord amb les necessitats de cada centre. (immigració, alumnat amb necessitats educatives especials, ...)?\n5. S'assegura l'aplicació correcta i coherent dels programes al llarg de les diferents etapes educatives des de l ' educació infantil fins al batxillerat?\n6. Es podrà contrastar l ' eficàcia dels programes a través d' avaluacions que compten amb la participació de les universitats?\nPublicat en VilaWeb dimarts 13 de març del 2012\nSense immersió no hi haurà més normalització\nTot sembla indicar que el nou marc legal que la Conselleria d'Educació de la Generalitat Valenciana pretén fer conèixer aquesta setmana, sense el consens i la negociació, de manera unilateral, torna a la càrrega contra el model lingüístic d'escola valenciana que, durant aquests darrers més de vint-i-cinc anys, ha treballat per l'ús vehicular de la nostra llengua en el sistema educatiu des de vessants de qualitat, integració i d'identitat.\nL'anomenat 'model únic' destapa les vertaderes intencions de l'administració educativa valenciana i del PP, de dinamitar el potent edifici de l'escola en català al País Valencià. Amb tan sols escola en castellà o escola en valencià, desapareix definitivament el programa d'immersió lingüística dels centres educatius valencians i, doncs, la via integradora i afectiva de fer créixer l'aprenentatge acollidor i potenciador del respecte a les diferents llengües presents en els nostres centres escolars. Sense immersió no hi haurà més normalització. Limitar i degradar la línia en valencià i enfortir el tractament del castellà són els arguments d'aquest model únic (ja ho diu el nom: model únic, sols en castellà).\nEl senyor Rafael Carbonell, històric en la casa de l'avinguda de Campanar, retalla el model educatiu valencià, oblida el plurilingüisme, oblida l'anglés, oblida la catalogació lingüística del professorat de secundària, oblida la formació lingüística del professorat i sols es preocupa d'afavorir l'ensenyament en castellà i d'aturar els moviments en defensa de l'escola pública, valenciana i de qualitat. De nou des de la Conselleria ens trauen la llengua d'una manera burleta (com Font de Mora i González Pons en la seua desgraciada campanya de promoció ) a tots els valencians i valencianes.\nTornen les ombres allargades de les directrius monolingües de l'estat centralista que pretenen desmobilitzar i desmuntar els corrents socials i polítics nacionalistes. L'escola en valencià és un niu de catalanistes i de formació de gent que vota en clau valencianista i per això cal tallar de soca-rel l'educació que ensenya a llegir i a escriure en valencià les futures generacions. Aquesta gent del PP ha suportat les fortes mobilitzacions de Sí al Valencià i ara ja tira pel recte. La nostra contestació haurà de ser convertir les Trobades en la veu de la defensa del nostre actual model.\nLa conselleria garanteix a Escola Valenciana el manteniment de la línia en català\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 11-03-2012 Pàgina 43\nEl Punt Avui. Edició Nacional 11-03-2012 Pàgina 27\nPublicat en VilaWeb dimarts 20 de març del 212\nOposició a l'ordre del Govern balear de retirar els llaços pel català de les escoles\nLa Conselleria ha enviat una circular on requereix que es retirin els senyeres\nEls sindicats d'ensenyament han criticat fortament la circular enviada per la Conselleria d'Eduació als centres de les Illes, que els requereix a retirar els llaços amb la senyera penjats als edificis en defensa de la llengua, una iniciativa de la campanya 'Enllaçats pel català'.\nSegons el Govern, la senyera no és cap símbol de les Illes i és un element amb rerefons polític que excedeix l'exercici d'autonomia dels centres i altera les relacions en la comunitat educativa.\nEl sindicat STEi-i ha explicat que els llaços 'són l'expressió del compromís de la comunitat educativa amb la llengua pròpia de les Balears' i que si la policia es presenta als centres per treure'ls 'incentivarà la defensa del formenterer, el menorquí, l'eivissenc i el mallorquí'.\nLa FE-CCOO ha acusat el govern d'actuar 'de manera irresponsable i antipedagògica', una actitud que ha generat reaccions contràries, ja que alguns centres que no tenien la senyera, l'han penjada després de rebre la circular. El sindicat considera que el llaç amb la senyera és un símbol cultural i no pas polític.\n'Valoram molt negativament que entrin a controlar aquests temes aprovats pels consells escolars', ha dit el president de FAPA-Mallorca, Jaume Ribas, que retreu que Educació posi en qüestió el projecte lingüístic de cada centre.\nLa campanya 'Enllaçats pel català' va néixer com a resposta a la política lingüística del Govern balear, per a fer visible el malestar dels centres a l'ofensiva de Bauzá contra el català i també per 'enfortir la consciència lingüística dels catalanoparlants que assumeixen un compromís amb la llengua'.\n99. La integració dels immigrants passa pel coneixement de la llengua catalana.\nCEIC (Comitè Evangèlic per a la Immigració a Catalunya)


Agustí Pericas disputarà la Copa del Rei de waterpolo - Granollers Informa!\nInici » Esports » Waterpolo » Agustí Pericas disputarà la Copa del Rei de waterpolo\n26 Febrer 2015 a 17:30\nAgustí Pericas disputarà la Copa del Rei de waterpolo\nEl CN Terrassa, on està cedit, és un dels favorits per endur-se la victòria\nAgustí Pericas // Imatge del web del CN Terrassa\nAgustí Pericas, el waterpolista juvenil del Club Natació Granollers cedit aquesta temporada a l’equip absolut del CN Terrassa, disputarà la XXIX Copa del Rei de waterpolo que se celebra aquest cap de setmana, del 27 de febrer a l’1 de març a les instal·lacions del CN Barcelona.\nA la Copa del Rei hi accedeixen els 8 primers equips classificats de la Divisió d’Honor en arribar a l’equador de la lliga. Aquesta temporada la disputaran el Terrassa, l’Atlètic-Barceloneta, el Mediterrani, el Sabadell, el Mataró, el Poble Nou-Enginyers, el Real Canoe i el CN Barcelona.\nEnguany el CN Terrassa es el favorit, el principal candidat a guanyar la Copa, ja que és el líder invicte de la categoria. Si fos així, acabaria amb el regnat de l’Atlètic-Barceloneta, que és l’equip que més Copes ha guanyat –deu– de la història de la competició.\n#Agustí #Club Natació Granollers #CN Granollers #cn terrassa #copa del rei #waterpolo #XXIX Copa del Rei de waterpolo\nEl CN Granollers a l’Homenatge als Clubs de Catalunya\nL’equip absolut del CN Granollers es complica l’ascens de categoria


Andrés Iniesta: "He gaudit molt de la temporada" - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesAndrés Iniesta: "He gaudit molt de la temporada"\nAndrés Iniesta: "He gaudit molt de la temporada"\nEl capità del FC Barcelona ha catalogat el curs futbolístic com a "magnífic", després de guanyar la Supercopa d'Europa, el Mundial de Clubs, la Lliga i la Copa, mentre que ha destacat el cicle guanyador blaugrana i la dificultat que té repetir títols any rere any\nAndrés Iniesta, durant l'entrevista / MIGUEL RUIZ - FCB\nAmb el final de la temporada, és el moment de fer les primeres valoracions. Ja es van fer les primeres després de guanyar el títol de la Copa del Rei, en l'últim partit del Barça, i hores després a la celebració del doblet al Camp Nou. Però ja en fred, el primer en parlar ha estat el capità del primer equip, Andrés Iniesta, que ha repassat la temporada per al programa 'Hora B', de Barça TV, i per al web del Club (www.fcbarcelona.cat).\nIniesta no ha dubtat ni un segon en assegurar que "la valoració final és magnífica", després d'afegir la Lliga i la Copa a la Supercopa d'Europa i al Mundial de Clubs guanyat al Japó. Especialment per haver aconseguit la Copa "de la manera com es va aconseguir, en una final dura, intensa i exigent", en què van haver de "treure forces d'on no en quedaven" per donar-li la volta a l'expulsió de Mascherano i a la lesió de Luis Suárez. També ha valorat haver sabut reaccionar a la Lliga davant la mini ratxa de resultats negatius que va patir l'equip durant el mes d'abril i que va deixar a zero el coixí de punts aconseguit. Perquè "amb una reacció de guanyador, d'orgull, vam tornar a donar mostres que estem davant d'un equip campió, que va seguir donant la cara després de recuperar la línia que ens havia portat a guanyar". La valoració final és magnífica\nUn fet que Iniesta sap apreciar, perquè el migcampista és conscient que aconseguir l'èxit no és fàcil: "Costa molt tornar a guanyar i cada vegada és més complicat, no només el triplet sinó algun títol. Però aquest Club viu aquesta dinàmica des de fa anys i, per tant, estem davant d'un cicle brutal. No és normal que passi, però és un repte més que tenim, el d'intentar mantenir el gran moment que vivim. Tenir els jugadors que tenim et fa estar més a prop dels objectius".\nPersonalment, a més, ha assegurat que "he gaudit molt de la temporada com a jugador", ja que "les sensacions han estat molt positives i la dinàmica que ha tingut l'equip ha ajudat". "Em felicito per viure aquest moment. Evidentment que m'agradaria tenir 26 anys, però estic content i feliç per tot el que he viscut i per tot el que hem aconseguit. A més, sóc optimista de cara a la temporada que ve", ha comentat.\nLes notes de la Copa\nTot i que ja han passat un parell de dies, Andrés Iniesta encara té molt present la final de la Copa contra el Sevilla. No només per "la feina i per l'esforç de l'equip, que va estar de deu, ja que va haver de fer un pas endavant quan es van complicar les coses", sinó també per l'afició. "A la nostra gent i a la nostra afició els hi dono un 10. Va estar sensacional des del minut 1 i ens va donar l'energia necessària quan més ho necessitàvem", ha comentat.\nIniesta, a l’Hora B: “He disfrutado mucho esta... by fcbarcelona\nDesprés que Xavi Hernández deixés el Barça, Andrés Iniesta va agafar el braçalet de capità del de Terrassa. Així doncs, el manxec també ha aprofitat l'entrevista per valorar el seu primer any com a capità del primer equip. "Intento representar els meus companys de la forma més honesta i natural. He passat per totes les etapes de formació del Barça i portar el braçalet és molt especial i significatiu. No hi ha res negatiu en ser el capità del Club que estimes", ha sentenciat.


Convocatòries – Esadib\nFinalitzat el procés de selecció de professors de l’ESADIB\nEl dimecres 08 de setembre, va finalitzar el procés selectiu\nPublicació del llista d’admesos i exclosos per al concurs del director/a provisional de l’ESADIB\nA continuació es publica el llistat d’admesos i exclosos per la selecció provisional del director/a de l’ESADIB: Llistat provisional pre-candidats d’admesos i exclosos. Llistat definitiu d’admesos i exclosos.\nOberta la convocatòria de selecció de professorat interí per les places d’interpretació i teoria teatral\nLa FESMAE obre la Convocatòria per a seleccionar professors/es interins/es per impartir les àrees de coneixement següents: – Professor /a de l’àrea d’interpretació – Professor/a de l’àrea de teoria teatral Nombre de places convocades: 2. 1 plaça d’interpretació i 1 de teoria teatral. Tipus de…\nNomenament dels membres de la comissió de selecció del concurs per la selecció del director provisional de l’ESADIB\nEl passat 30 de març de 2021 el Patronat de la FESMAE va aprovar les bases que han de regir la selecció dels directors/es provisionals de la Fundació i va delegar les funcions de nomenament de la Comissió de Selecció en el president del Patronat….\nObert el termini de preinscripció extraordinària a les proves d’accés pel curs 21/22\nL’ESADIB obre el termini de preinscripció extraordinària a les proves d’accés pel proper curs 21/22. Les proves d’accés relacionades amb aquesta convocatòria només es duran a terme sempre que quedin places vacants a la convocatòria ordinària del mes de juliol. Les persones interessades podran realitzar…\nOberta la convocatòria per al concurs de selecció provisional del director/a de l’ESADIB\nAnunci del conseller d’Educació i Formació Professional en qualitat de president del Patronat de la Fundació FESMAE-IB, pel qual es convoca un concurs per a la selecció provisional del director de l’Escola Superior d’Art Dramàtic de les Illes Balears (ESADIB) i de les bases de…


Només llegint 20 minuts diaris guanyaran en lèxic, expressió oral i escrita i en concentració\nDeixar de llegir a l’estiu té conseqüències negatives en el camp cognitiu. Alguns estudis constaten que l’alumne perd riquesa lèxica i que tres anys sense llegir per vacances equival a un any perdut en desenvolupament intel·lectual. Les diferències encara són més acusades en alumnes de classes desfavorides. Els experts afirmen que els infants que no abandonen l’hàbit de la lectura durant l’estiu agafen abans el ritme quan es reincorporen a l’escola.\nN’hi ha prou amb vint minuts diaris, segons apunta la professora col·laboradora del grau de psicologia i del màster universitari de psicologia infantil i juvenil de la UOC Montse Martínez. "Si la lectura es treballa bé durant l’estiu, el nen guanyarà en lèxic, expressió oral i escrita i, sobretot, en concentració", subratlla. Una activitat que, assegura Martínez, redundarà en benefici dels alumnes quan tornin a les aules al setembre: als nens que han fet alguna activitat cognitiva a l’estiu els costa menys tornar a agafar el ritme després del llarg període vacacional que als que no han fet res en tot l’estiu.\nEls experts aconsellen la lectura com una de les activitats diàries pels amplis beneficis cognitius que comporta\nLa també professora de la UOC i psicopedagoga María Ángeles Megías corrobora que la lectura és important per al desenvolupament cognitiu, ja que ajuda a connectar els hemisferis cerebrals, perquè són moltes les àrees cerebrals que s’activen i intervenen en el procés lector. Llegir afavoreix la comprensió lectora, enriqueix el vocabulari i les construccions morfosintàctiques, fa guanyar velocitat lectora i, en conseqüència, afavoreix la comprensió lectora, cosa que també es tradueix en menys temps de dedicació a l’estudi que un nen que llegeix a poc a poc. Al marge d’això, explica Megías, la lectura també permet que el nen es posi en la pell de l’altre, fet que aconsegueix empatitzant amb els personatges que surten en el llibre i connectant amb les seves emocions.\n"Si la lectura es treballa bé durant l’estiu, el nen guanyarà en lèxic, expressió oral i escrita i, sobretot, en concentració"\nMontse Martínez - professora de psicologia\nLa proposta que fan alguns centres escolars d’incorporar una sèrie de lectures obligatòries a l’estiu no és la manera més bona de fomentar la lectura entre els nens, especialment entre els que no els agrada llegir. Les expertes aconsellen ser oberts de mires i que els nens puguin llegir el que realment els agrada o el que els genera interès. "És important que trobin un llibre que els faci gaudir i que els ajudi a estar concentrats uns minuts al dia", explica Martínez. "L’hàbit de lectura no ha de ser una obligació, sinó un descobriment". Per tant, aposta perquè els nens a qui els costa més la lectura facin lectures simples i senzilles, com ara un còmic. També recomanen utilitzar biblioteques públiques, on sovint es fan activitats gratuïtes de foment de la lectura que els ajuden a motivar-se.\nQuan han d’aprendre a llegir?\nPerò també convé recordar que no només la lectura contribueix al desenvolupament cognitiu dels nens, sinó que també hi ha altres activitats que tenen un impacte positiu en la seva ment i que es poden practicar a l’estiu, com ara visitar museus, fer activitats de contacte amb la natura o viatjar amb la família. "Els nens aprenen sensitivament; per tant, anar a la platja, contemplar la lluna, tastar nous aliments i experimentar-hi, cuinar o escoltar música també ajuden al desenvolupament cognitiu", explica Megías.\nUn període vacacional tan llarg com l’estiu no afavoreix l’adaptació del nen quan torna a les aules al setembre. El calendari europeu divideix el curs en cinc períodes lectius i estableix períodes curts de vacances al mes de novembre, per Nadal, Carnestoltes, Setmana Santa i l’estiu. A l’estat espanyol hi ha cent setanta-cinc dies lectius, però les vacances es concentren en grans blocs: Nadal, Setmana Santa i estiu. Les dues expertes són partidàries d’escurçar les vacances d’estiu i redistribuir els dies de festa, com fan altres països. "Com més llarg és el període vacacional, més els costa tornar a agafar rutines", conclouen les expertes.


Imatge de la neu acumulada a Falset\nFalset sota la neu\nEndesa hi envia grups electrògens i els connectarà si no pot restablir el subministrament en les properes hores\nActualitzada 10/01/2021 a les 12:06\nFalset, Arnes i altres municipis de la zona del Priorat i la Terra Alta porten més de 12 hores sense llum i està fallant també el subministrament de gas. Fonts d'Endesa han explicat a l'ACN que hi ha diverses incidències concentrades en aquesta àrea, en concret sis punts on falla la línia. Hi ha en camí grups electrògens que es connectaran al migdia si no es pot restablir el subministrament en les properes hores. Els seus tècnics van estar treballant-hi fins a la nit de dissabte amb moltes dificultats a causa de la nevada. Alguns van haver de caminar fins a tres quilòmetres per la neu per trobar les avaries. 150 persones han reprès la feina a les 6 del matí.\nDurant el dissabte ja es van produir alguns problemes que es van anar resolent al llarg del dia, però a partir de les 21 hores va produir-se un nou tall que encara dura en aquesta zona a causa de la intensa nevada, que dificulta molt les tasques d'inspecció dels tècnics i també les maniobres i els canvis d'elements necessaris. Els tècnics van treballar fins a la nit i hi han tornat a les 6 del matí, amb 46 equips de 150 persones.\nEstan en camí 7 grups d'electrògens cap a Falset i dos més a Morera del Montsant, que es connectaran al migdia si no s'aconsegueix restablir la llum.\nL'avaria múltiple afecta, entre altres, a 1.347 clients de Falset, 530 d'Arnes, 355 de Masroig i 327 de la Palma d'Ebre. Endesa treballa en coordinació amb els ajuntaments, el CECAT i la Diputació de Tarragona per poder obrir les vies necessàries per accedir a la línia.\nL'alcalde de Falset, Carlos Brull, a explicat a l'ACN que la prioritat passa per tenir els generadors i engegar-los el més aviat possible. Confia que en dues o tres hores ja hagin arribat. En el cas concret del municipi, preveuen connectar-ne quatre i que permetin restablir el servei als diferents sectors del poble. Altres indrets com Falset, La Morera de Montsant i el Masroig estan en la mateixa situació i molt pendents que arribin.\nEn el segon dia de temporal Filomena la situació continua essent "preocupant" a la zona, segons paraules del batlle. Ja acumulen gruixos d'entre 50 i 60 centímetres i aquest matí continua nevant amb força. Precisament, la neu acumulada és el que ha impedit als tècnics poder accedir al punts de les averies en les últimes hores.\nEn paral·lel, les brigades porten hores treballant en la neteja dels principals accessos amb moltes dificultats. En aquest context, l'alcalde creu que el retorn a l'escola demà dilluns seria "precipitat" i que el més adient seria endarrerir-ho a dimarts per poder tenir temps de netejar les carreteres i retirar els gruixos de neu. "Hi ha molta feina a fer encara i serà molt complicat si s'ha de retornar", admet. El Departament d'Educació i els alçades valoraran conjuntament la situació i prendran una decisió en les pròximes hores.\nA Falset i a altres municipis del sud de Catalunya com Horta de Sant Joan i Arnes s'acumulen més de 50 centímetres de neu. El retorn a l'escola dilluns dependrà de com evolucioni el temporal durant aquest diumenge. Els Bombers han fet 266 sortides pel temporal, 83 entre les 20 hores i les 9 del matí. El 112 ha rebut 901 trucades.\nProtecció Civil alerta que el temporal de neu i vent seguirà aquest diumenge tot i que anirà a la baixa en les properes hores. De moment no s'ha registrat cap incidència personal i els Bombers han treballat en serveis com ara alguna teulada col·lapsada o revisions de vies, especialment al sud.\nComenta el contingut : Falset, Arnes i altres municipis de la zona porten més de 12 hores sense llum