Dijous, 13 de Novembre de 2008 00:18\twebmaster\nLa defunció del Sr.Medinyà el dia 15 d'abril del 2009 va comportar la remodelació de la Junta del club, que va passar a presidir en Josep Serra, càrrec que es va ratificar en l'assamblea que vam cel.lebrar al juny següent.\nEn posterioritat a aquesta data la junta directiva ha experimentat una bona remodelació, amb algunes baixes i un bon grapat de noves incorporacions. En Toni Salagran substitueix a en Francesc Mayo en el càrrec de tresorer, i en Pablo Alonso deixa el càrrec de vocal. Per ells dos tindrem sempre un fort agraïment per l'excel.lent tasca realitzada durant tots aquests anys.\nI a part d'en Toni Salagran comptem amb quatre noves incorporacions més: la Mercè Ramírez (segona vicepresidència), la Eli Pons (coordinació dels escacs femenins), i en Gabi Pérez i en Xevi Torres (vocals). Tots els canvis foren ratificats en l'assamblea del club cel.lebrada el dia 23 de gener de 2010.\nAixí és com queda per tant la junta actual del club:\nPresident.- Josep Serra\nVicepresident primer - Jordi Garcia\nVicepresidenta segona - Mercè Ramírez\nSecretari - Quim Mundet\nTresorer.- Toni Salagran\nCoordinador de l'escola - Jordi Gusó\nCoordinadora dels escacs femenins - Eli Pons\nVocals.- Óscar Martinez, Albert Trias, Gabi Pérez i Xavier Torres.\nLa coordinació del Campionat per equips anirà a càrrec d'en Quim Mundet, i en Jordi Garcia gestionarà la web i els aspectes informàtics.


Biologia d'un berrinche: què li passa al cervell del teu fill durant una rabieta | Consumer\nConèixer què ocorre en el cos del nen en un berrinche ajuda als pares a actuar amb calma i estratègies més adequades\nData de publicació: Dimarts, 15deDesembrede2020\nEl nen plora, crida, patalea, es tira al sòl i fins a pot pegar-te, dir paraules que poden ferir-te, o, per contra, aïllar-se a la seva habitació. Totes elles són conductes normals en una rabieta o berrinche. I tenen la seva explicació científica. Conèixer-la et farà veure al teu fill de 2-3 anys, i fins a amb més edat, de manera diferent quan passi per una. I també actuar de forma diferent. A continuació d’expliquem què passa en el cervell i la resta del cos quan un nen té una rabieta. I t’apuntem què has de fer i què no en aquestes circumstàncies.\nEntorn dels dos anys d’edat, els nens i nenes tenen reaccions emocionals que desconcerten als seus pares. Quan arriba l’hora d’anar-se a dormir, o al moment d’haver de vestir-se, per una llaminadura… o aparentment sense motiu, el petit explota en plor, crits, rebequeries… Aquestes rabietas o berrinches són conductes evolutives, pròpies del desenvolupament del menor; la seva reacció davant una situació de frustració, impotència o malestar.\nQuè signifiquen? A aquestes edats, “el nen va guanyant en autonomia i sorgeix en ell la consciència que és una persona diferent als seus adults i que pot decidir. Comença a dir ‘no’, com una manera de diferenciar-se i de posar un límit respecte als adults”, comenta Leire Iriarte, psicòloga sanitària i sotssecretària de la Societat Espanyola de Psiquiatria i Psicoterapia del Nen i de l’Adolescent (Sepypna). Aquesta oposició també és una mostra que vol construir la seva pròpia identitat. I com els recursos lingüístics del nen encara són escassos, se serveix d’una manifestació conductual (la rabieta) per explicar el que vulgues (o no) o simplement què li ocorre o sent. “És reflex d’un conflicte o lluita interior del nen i que no sap gestionar”, reconeix.\nI els ocorre a tots. Però la seva personalitat i temperament té molt a dir. Alguns nens reaccionen més fort i amb més rapidesa (els que solen tenir més rabietas), i uns altres ho fan amb menys força i triguen més a reaccionar (tenen moltes menys). No obstant això, per sexes no hi ha amb prou feines diferencia. Els nens són més propensos a mostrar el seu malestar amb conductes i mentre que ells tenen a patalear, elles prefereixen aïllar-se en una cantonada o a la seva habitació.\nEls nens amb patologia neurològica (dany cerebral, autisme…) tenen més rabietas, però, per descomptat, el berrinche no és en si mateix un símptoma de trastorn mental. “En cas que sigui continuat, sense possibilitat de calmar-se i, acompanyat d’altres manifestacions problemàtiques, podríem pensar que alguna cosa està ocorrent”, sosté Iriarte.\nImatge: mohamed Abdelgaffar\nLlavors, quan una rabieta no és normal? “La rabieta és una reacció tan natural i fisiològica com fer-se pis quan un és petit”. Així de clar s’expressa Álvaro Bilbao, neuropsicólogo i expert en plasticitat cerebral. Per això, als cinc i fins i tot als set anys, també els berrinches poden ser habituals. “Hi ha nens que tenen molt poc autocontrol i els pares es posen nerviosos i no ho fan bé… pel que podria perpetuar-se més en el temps”, assenyala. I és normal.\nPerò en edats tan avançades també pot servir com a eina de control, de mostrar cert poder sobre els altres o d’intentar aconseguir alguna cosa que vol. Estaríem davant rabieta secundària o instrumentalista. “Pansa —diu Bilbao— en nens que han tingut moltes rabietas i els seus pares cedeixen, per la qual cosa comença a tenir-les per aconseguir el que vulgues”.\nQuè passa en el cervell (i el cos) del teu fill quan té una rabieta\nÁlvaro Bilbao coneix molt bé el cervell infantil. En el seu llibre ‘El cervell del nen explicat als pares’ (2015) els apropa el món interior dels més petits perquè puguin educar-los des de la comprensió de les seves veritables necessitats. I les rabietas també tenen la seva explicació.\nAsemblen quan el nen té uns dos anys. Per què no abans? “A aquestes edats ja s’ha desenvolupat una zona de l’escorça cerebral que permet persistir, mantenir l’atenció o la intenció en un tema concret. No obstant això, no té desenvolupada l’altra capa del cervell que li permet controlar les seves emocions. El nen no té suficients neurones dopaminérgicas en l’escorça prefrontal; les que tenen la capacitat d’inhibir els estats emocionals més intensos que succeeixen en el sistema límbico. És com si tinguéssim un cotxe que no té frens”, aclareix.\nLlavors, quan una regió del cervell emocional s’excita a l’excés a causa de la frustració, la tristesa o a qualsevol altra emoció que resulti molt intensa, el nen no serà capaç de dominar el seu estat d’ànim. “Es troba atrapat entre aquesta necessitat de lluitar pel que vulgues i la incapacitat per calmar-se solament. En aquest moment, una manera de calmar aquesta tensió emocional que s’ha produït és a força de plor, rebequeria… La rebequeria no ocorre per aconseguir el que vulgues, sinó que ocorre quan s’ha adonat que no i és llavors quan descarrega les emocions”, comenta.\nI com ho fa? Durant una rabieta ocorreran dues reaccions físiques:\nEl nen s’agitarà amb rebequeria, cops, crits… El sistema nerviós parasimpático està activat i es recorre al moviment com a forma de descarregar aquesta emoció. Els ganglis basals s’activen i el cos es mou. Aquí també té molt a veure la dopamina. “Quan tenim una frustració, sortim a córrer, a fer exercici… activar aquest circuit motórico ens ajuda a activar la dopamina; que és una font de calma”, afirma el neuropsicólogo.\nEl nen plorarà. S’activa la producció de serotonina, un neurotransmissor que ens tranquil·litza. “Plorar és una estratègia ben pensada a nivell biològic perquè el nen es calmi abans”, assegura Bilbao.\nImatge: Ba Phi\nAixí que, encara que vegem al nen enrabietarse, la qual cosa està fent en realitat és intentar calmar-se. Per aquest motiu “no hàgim de minimitzar aquestes reaccions o enfadar-nos pensant que està reaccionant per alguna cosa que para nosaltres pot resultar fins a una nimietat, sinó tractar d’entendre el que li està ocorrent en aquest moment i per què necessita expressar-se d’aquesta manera”, recomana la psicòloga clínica Leire Iriarte.\nEs pot prevenir un berrinche?\nPrevenir els berrinches, per tant, és difícil, però podem intentar minimitzar-los. Com? La membre de Sepypna aporta dues pautes:\n?? Evitar situacions que estimulin o facilitin que el nen es manifesti d’aquesta manera: es mostra molt cansat, està famolenc o té alguna incomoditat física. En aquest sentit, Bilbao discrepa: “Hi ha pares que confonen necessitats amb rabieta. El nen que té gana no té una rabieta, sinó que està demanant cobrir una necessitat: menjar. Però el que vol una chocolatina i ha desdejunat fa una hora, està demanant un capritx. És bé que els nens entenguin la diferència entre necessitat que s’ha de cobrir i un capritx que pot esperar i que és bé que nen tingui resistència”.\n?? Anticipar-los el que va a ocórrer. “Els nens han de tenir clares unes poques normes fermes, coherents i consistents, de manera que puguin anticipar què és el que va a ocórrer”, explica la psicòloga. “El nen necessita límits, que li diguin que ‘no’, perquè això els proporciona organització, seguretat i els ajuda a poder regular-se per si mateixos”, resumeix.\nCom actuar davant un berrinche\nI si apareix una rabieta, què podem fer? És habitual que aquestes situacions els pares ens sentim impotents, rabiosos, culpables… però és important mantenir-se calmats en aquests moments. Per tant, no s’ha de reaccionar amb angoixa, ràbia o empipament. Álvaro Bilbao ens dona diversos consells sobre aquest tema:\n? No hem de cridar-li ni castigar-li. Tampoc deixar-li solament. I no fer-li sentir vergonya.\n? Sí hem de quedar-nos al costat del nen, donar-li temps i fer-li una abraçada quan el berrinche acabi i dir-li que estigui tranquil i que estem aquí.\nPer Iriarte, no hi ha fórmules, però és important ser pacients i entendre que cada nen té el seu ritme i els seus temps: “Cada pare haurà de veure a cada moment i en funció del que li ajuda al seu fill quin és la millor estratègia que li ajuda a calmar-se”.\nAixí, si l’ús de les paraules pot ser insuficient o fa que empitjori la situació, podríem actuar: abraçar-li, agarrar-li, posar-nos al seu costat en silenci, portar-ho a un lloc tranquil… qualsevol cosa que ajudi a disminuir la força o intensitat de la rabieta. I, a mesura que el nen es va calmant, la psicòloga recomana “parlar-li, empatizando amb el seu malestar o amb la seva emoció, tractant de transmetre-li que, a pesar que no estem d’acord amb la manera en què expressa el seu malestar, anem a ajudar-li a fer-ho d’una altra manera, reafirmant l’amor i l’afecte que els tenim”. I deixar-li solament? Deixar-li en un lloc tranquil no significa abandonar-li. “Se li pot acompanyar, però si no vol, podem sortir de l’habitació i acudir cada cert temps, de manera que senti que estem aquí i li anem a ajudar”, apunta.\nQuè fer davant una rabieta amb públic\nDe vegades passa que aquest tipus de rebequeries es donen al carrer, tendeixis… llocs on hi ha gent. Això pot fer que us sentim més incòmodes, passem fins a vergonya, no sapiguem com reaccionar i ens inhibim a l’hora de controlar la conducta del nen. El neuropsicólogo justifica aquesta conducta: “Aquestes persones, de petits quan van tenir una rabieta, van tenir un adult al costat que els va fer passar vergonya, els va fer sentir culpa, que això no estava ben…”.Què fer en aquests escenaris? “Tractar d’ignorar el possible judici social”, aconsella Leire Iriarte. “No jutjar-nos a nosaltres mateixos ni dir al nen ‘fins a aquí’. Si saps que la rabieta és normal, que el teu fill el que està fent és descarregar aquesta ràbia, aquesta frustració… tens una basa més per poder estar tranquil i portar al nen des de la calma”, resumeix Álvaro Bilbao.


El futur de la humanitat dependrà del nostre sotmetiment o resistència al passaport verd [Joan Carrero, 18.11.2021] - L'HORA\nLes altres claus de l’extraordinari èxit de les grans farmacèutiques\nSense el nostre consentiment submís, totes les causes de l’extraordinari “èxit” de les grans farmacèutiques a les que em vaig referir en l’article anterior haurien estat insuficients per a aquest triomf. Des del místic mahatma Gandhi fins al marxista Antonio Gramsci, molts han sabut analitzar i formular aquesta realitat. Ja no m’estic referint a una anàlisi genèrica d’allò que Noam Chomsky i Edward S. Herman van definir com a fabricació de consensos. Fabricació, gràcies al control dels mitjans, que han estudiat fonamentalment des de disciplines com la sociologia o la politologia. Ara em centraré en l’anomenat factor humà, que és també decisiu i que ha de ser tingut molt en compte. Tot i la seva complexitat i imprevisibilitat, té les seves regles de funcionament. I conèixer-les i controlar-les és fonamental si el que es vol és dominar la gran massa social.\nLes grans farmacèutiques ho saben molt bé. Per això a les seves nòmines hi podem trobar també un gran nombre de psicòlegs. Una cosa a la que no se sol fer gaire referència. Sabem que tenen al seu servei una extensa xarxa de lobbistes la principal missió dels quals és aconseguir que, per exemple, la Unió Europea aprovi legislacions a mida, legislacions davant les quals els estats no podran fer res ulteriorment. Sabem també com es van apropiant de la pràctica totalitat dels grans mitjans de comunicació occidentals. Mitjans en els que ja no serà possible una dissidència significativa per part dels professionals que hi treballen. Però també hi ha els psicòlegs. Centenars? Milers? Han de ser molts quan es recorre a un equip només per crear un breu espot publicitari d’un parell de minuts.\nNo sabem quants són, però la seva “magnífica” feina és cada cop més evident. És un treball enfocat fonamentalment sobre les nostres pròpies febleses com a individus socials. És a aquestes febleses a les que em refereixo quan al títol del meu anterior article hi introdueixo el terme altres per convertir-lo en el subtítol d’aquest. Però abans d’intentar analitzar aquestes febleses actualitzaré les meves reflexions sobre els darrers fets i evidències que van apareixent al voltant de la pandèmia, al voltant de la seva gestió a Occident i, en especial, al voltant de la qüestió de la desconcertant ànsia de vaccinar massivament tothom (fins i tot als qui ja han superat la infecció o als nens) així com a la increïble determinació d’imposar de mica en mica el passaport covid o passaport verd com un poderós instrument de control social. Són fets i evidències tan notoris que fan encara més sorprenent les febleses de la majoria dels individus de les nostres societats. Unes febleses que bloquegen pel que sembla tota capacitat de sentit crític.\nAcumulació de fets i evidències sanitàries al llarg dels mesos\nAmb el pas dels mesos es van acumulant tants fets i evidències que ja és impossible continuar sostenint fal·làcies que abans van ser doctrina inqüestionable. Com la fal·làcia que els vaccinats ja estan immunitzats. Tan inqüestionable era aquesta mentida, que el terme immunització es va convertir en sinònim del terme vaccinació, substituint-lo amb molta freqüència. Posteriorment van aconseguir imposar durant algun temps la doctrina que els vaccinats, encara que també s’encomanen i encomanen, no acabarien hospitalitzats gràcies a la vaccinació.\nSense el menor reconeixement d’aquests errors, molts i massa greus, s’ha passat directament a un reajustament de la doctrina oficial. Es manté en la seva essència, maquillant-la amb alguns retocs. Durant molts mesos el dogma era aquest: “La vaccinació massiva és l’única manera de parar la pandèmia”. I això malgrat que aquest relat estava en absoluta contradicció amb els fets: països com la Xina van ser precisament els que la van aturar malgrat el seu baix índex de vaccinació. Ara ja només es tracta de que “cal ser previnguts, encara que la vaccinació massiva és important”.\nEs manté aquesta tesi fins i tot a costa de mentir i amagar dades. Especialment, és molt revelador que s’amagui sistemàticament el percentatge de vaccinats que ja hi ha entre el total dels infectats hospitalitzats. La veritat és que per als creadors de la “sana doctrina” i els propagandistes que segueixen les seves consignes el que és realment important en aquest moment del procés d’adoctrinament és evitar, sigui com sigui, haver de reconèixer que són cada vegada més els vaccinats els qui estan sent internats en hospitals i UCIs.\nSobre els caps de les elits “filantròpiques”-financeres que són al darrere d’aquest espantós malson, segur que hi planegen molts fantasmes: els advertiments dels millors experts sobre el fracàs en què sempre han acabat els anteriors intents de vaccins per als coronavirus, les seves previsions que serà precisament la vaccinació la que potenciarà la pandèmia, les estadístiques en què cada vegada és més clara la relació directa entre el progrés de la vaccinació i el de les infeccions… Fins i tot són molts els testimonis de que els hospitals i les funeràries van començar realment a saturar-se amb la vaccinació.\nIgualment, malgrat la gran magnitud del nombre de morts i efectes adversos greus com a conseqüència de la vaccinació, han aconseguit convèncer la societat que aquest nombre és proporcionalment insignificant respecte al nombre total de vaccinats. Si tenim en compte que les desenes de milers de morts com a conseqüència de la vaccinació comptabilitzats a les estadístiques oficials, així com els centenars de milers que han patit efectes adversos greus, són només la punta de l’iceberg (càlculs molt fiables apunten que només es comuniquen l’1% d’aquests casos), ¿no es podria dir igualment que els 1.004 morts per la Covid a les Balears en el dia d’avui o els 5 milions de morts a tot el món (tot i suposant que tots ells van morir no només amb la infecció sinó per la infecció) és una quantitat insignificant respecte als més de 1.200.000 habitants de les illes o els gairebé 8.000 milions d’éssers humans que habiten el nostre planeta?\nPerò a aquestes elits ara els serà molt més difícil amagar o almenys minimitzar la gran i creixent quantitat d’hospitalitzacions dels ja vaccinats. Per aquest motiu i per sortir-se una altra vegada amb la seva, estan recorrent de nou a la mentida. O a les mitges veritats. Sense haver reconegut mai que als hospitals ja hi ha vaccinats, i menys encara que són molts, els titulars ara són aquests: “La majoria d’hospitalitzats són no vaccinats”. Excepcionalment, alguns s’atreveixen fins i tot a concretar més, amb dades en el dia d’avui, encara que no confirmades oficialment: “El 60% dels hospitalitzats per la Covid a Espanya no estan vaccinats”. Potser ens creuen tan idiotes per no ser capaços de deduir que, per tant, ja a Espanya, seguint un procés semblant al d’altres països, el 40% dels hospitalitzats són vaccinats?\nI quan no els queda més remei que comprovar que a d’altres països, on va començar la vaccinació abans que a Espanya, la majoria d’hospitalitzats ja són vaccinats, es dediquen a proclamar que els no vaccinats són els culpables dels contagis, convertint-los en els bocs expiatoris d’aquest gran drama que cada cop sembla més una tragèdia bíblica o grega. Es dediquen a afirmar-ho sense cap argument ni cap prova que un no vaccinat hagi estat el que ha contagiat algun vaccinat.\nPer alliberar-se de tants fanàtics inquisidors, ¿els no vaccinats hauran de seguir l’exemple d’aquella infermera no vaccinada del comtat de Ventura (Califòrnia) que realitzava PCRs amb freqüència i les mostrava a les companyes vaccinades que s’havien infectat per provar que ella no era la responsable? Quan, per matar dos ocells d’un tret, acompanyen les imatges dels manifestants italians contra el passaport verd amb el comentari que el repunt d’infeccions està vinculat a aquestes manifestacions (a l’aire lliure), ja cauen directament en el cinisme.\nI després d’aquestes acusacions, els nostres responsables polítics i sanitaris tornen a insistir, de manera obsessiva, en la necessitat i urgència de seguir avançant en la vaccinació massiva, la gran solució: vaccinant els no vaccinats i passant a la tercera dosi en el cas dels ja vaccinats. Si cal recórrer a més i més dosis de manera indefinida, és evident que l’eficàcia dels vaccins deixa molt a desitjar. I sobretot, si els vaccinats estan immunitzats, per què tanta obsessiva insistència en l’“error” que els no vaccinats els poden contagiar?\nNo sembla que de moment se’ls acudeixi una altra alternativa que recórrer a una tercera dosi per compensar la ineficàcia de la vaccinació. Per la qual cosa em pregunto: És que ni se’ls passa pel cap que potser les explicacions de tals mancances i problemes dels vaccins puguin ser unes altres, com aquelles a les que apunten tants experts prestigiosos i honestos, o és que ens estafen deliberadament? És que senzillament ni llegeixen ni coneixen els posicionaments fundats d’aquests experts o es tracta d’una cosa més inconfessable?\nSón excepcionals als grans mitjans, sobretot en horaris de màxima audiència, les intervencions honestes davant dels fets inqüestionables. Com la de l’exministre d’Economia Miguel Sebastián a La Sexta el 10 de novembre passat: “Això que [a Espanya] hi ha un nivell de vaccinació molt alt em deixa tranquil fins a cert punt. A mi em té obsessionat Singapur […]. Ha tingut 100.00 casos fins a l’1 d’octubre en tota la pandèmia i 100 morts. Des de llavors, des de l’1 d’octubre, s’han duplicat els casos i s’han multiplicat per quatre els morts. I Singapur ja té més vaccinats que Espanya: el 86% de la població amb pauta completa. Per tant, aquí passa alguna cosa. No sóc epidemiòleg i no sé què és, però miro les dades i és evident que aquí està passant alguna cosa. Cosa que a mi no em deixa tranquil”.\nSi mor un metge no vaccinat, és un esdeveniment mereixedor de tot un titular. Sobre els molts morts ja vaccinats… ni la més mínima notícia. I encara menys sobre les desenes de milers de morts a Occident per causa del vaccí. En realitat, com comentava una altra infermera del comtat de Ventura, són multitud els professionals, tant de la Sanitat com de la Informació, que ni tan sols saben què és el VAERS. Com són multitud els professionals europeus que no saben què són l’EudraVigilance i la MHRA. ¿Com comunicaran els sanitaris i els afectats els incidents amb els vaccins a uns “ens” dels quals no n’han sentit mai a parlar?\nPer ara, massa fets i dades incompatibles amb la doctrina oficial es colen als articles, sense que se’n tregui cap conseqüència que la qüestioni. Així, per exemple, mentre s’explica que a Portugal (que va començar aviat la seva campanya de vaccinació i que ja té un percentatge de persones amb pauta completa de ni més ni menys un 86%) hi ha ara un important repunt de la pandèmia, es cola la dada que tres setmanes abans havien començat amb la tercera dosi “de reforç”. Aquí a Mallorca, les residències de gent gran on hi ha hagut més infeccions han estat precisament aquelles en què ja s’havia administrat aquesta tercera dosi. Però cap d’aquests creadors d’opinió fa referència, en cap moment, a que els millors experts ja es temien que això passaria i havien demanat que ningú acceptés aquesta tercera dosi.\nÉs també revelador comparar el cas de Suècia amb el de Lituània. Suècia va ser un dels únics països del món que va rebutjar gairebé tota la histèria i la tirania pandèmica que es va desplegar a partir de principis del 2020. Durant aquest temps, al país li va anar molt millor que a la majoria de països en termes de casos, hospitalitzacions i morts. Lituània, per contra, que actualment compta amb el pla de “passaport vacunal” més estricte del món, està registrant un màxim històric de nous casos per càpita en la seva població. Té una taxa d’infecció per coronavirus 16 vegades superior a la de Suècia.\nNomés sis setmanes després que es posés en marxa el protocol de vaccinació obligatòria a Lituània, les taxes d’infecció es van disparar com mai abans, superant amb escreix les de Suècia, que està pràcticament lliure de coronavirus en aquest moment. Tanmateix, si es cerca a Internet informació sobre Suècia, tots els primers enllaços confonen el lector: o les estadístiques que ofereixen són del 2020 o es refereixen al descontentament amb el fet que no s’hagin implementat mesures més restrictives, cosa que no té res a veure amb la vaccinació. Només cal veure les gràfiques a 10 de novembre de l’una i de l’altra. És un exemple més de la confusió creada pels qui no només són amos dels grans mitjans sinó que també es dediquen a intentar controlar tota la informació que circula a la Xarxa.\nAcumulació de fets i evidències no estrictament sanitàries al llarg dels mesos\nEl que sentim i llegim als grans mitjans és ben “curiós”, per no dir confús, creador de confusió (per començar a referir-nos ja a alguna de les nostres febleses) o fins i tot embogidor (per començar a referir-nos ja a alguna de les tècniques per anul·lar la nostra capacitat de crítica): d’una banda s’intensifica la campanya contra els “negacionistes no vaccinats” com a responsables del perillós repunt de la pandèmia i per l’altra es diu, també als grans mitjans, ja obertament, que l’exigència de la segona dosi per poder entrar en alguns països “és més una qüestió política que sanitària”.\nAixò em recorda la sorprenent revelació que mai va existir el comitè d’experts al qual es referien els nostres polítics durant els mesos passats per justificar i imposar les seves mesures davant de la pandèmia. De la mateixa manera que fan pudor a “(mala) política” les exigències de restriccions cada vegada més grans als no vaccinats, ara que està absolutament provat que els vaccinats s’encomanen i encomanen tant o més que els no vaccinats.\nA la Xina, per contra, on s’han aconseguit resultats tan espectaculars contra la pandèmia, les restriccions i confinaments mai van fer diferència entre vaccinats i no vaccinats. Ni van cercar unes restriccions i confinaments socials massius. Encara que així pogués semblar, només pretenien aïllar els infectats realment ja detectats. A diferència d’aquí a Occident, on s’ha encunyat i utilitzat espúriament la categoria “contagis per asimptomàtics” amb l’objectiu d’aconseguir, com argumenta el doctor immunòleg Michael Yeadon, el control social tan buscat mitjançant la imposició d’un passaport covid universal, així com posar fre (sigui com sigui) a allò que les elits anomenen la superpoblació.\nAltres evidències cada cop més nítides són les que fan referència als comportaments criminals de les grans farmacèutiques: falsejar els criteris d’atribució de morts al virus; falsificar moltes altres dades; no fer seguiment dels efectes adversos; amagar els contractes amb els estats fins i tot als eurodiputats; “negar l’accés dels pacients a tractaments primerencs que salven vides; interrompre la sagrada relació metge-pacient i suprimir el debat científic obert per obtenir beneficis i poder”, com denuncien milers de metges i científics a la Declaració de Roma liderada pel doctor Robert Malone, creador de la tècnica de vacunació ARNm; etc.\nSón també cada cop més grans les evidències que es refereixen a l’estreta relació entre la pandèmia i el Gran Reinici, amb tots els corol·laris que ja comencen a aparèixer: allargar el període de càlcul de les pensions a canvi dels fons europeus, la creixent devaluació del paper-moneda en relació amb el cost dels productes, el brutal encariment de l’electricitat, el desproveïment, etc. Durant dècades, les elits d’Occident s’han dedicat a imprimir sense cap control, fonamentalment des de la Reserva Federal, quantitats ingents de paper-moneda, sense cap suport en l’or des del 1971, i a repartir-se desenes de bilions de dòlars entre ells mateixos. S’ha arribat així a un endeutament i una economia insostenibles, sense cap relació amb l’economia real.\nJa fa més de deu anys, Eric Toussaint explicava que “el valor hipotètic dels contractes de derivats al mercat OTC va assolir el 2011 l’astronòmica suma de 650 bilions de dòlars (650,000,000,000,000 $), és a dir unes 10 vegades el PIB mundial”. I fa més anys encara que molts altres experts independents i honestos es refereixen a la insostenibilitat d’aquest estat de coses, a la necessitat d’un reinici des dels fonaments i al temor que les elits esmentades desencadenin un gran conflicte mundial o un altre tipus de gran “esdeveniment” que faci possible aquest reseteig. Un més dels esdeveniments que són tan típics del Govern dels Estats Units, al qual les elits van segrestar ja fa moltes dècades.\nPerò aquestes són qüestions que no poden ser tractades breument i lleugerament sinó que exigirien cadascuna tot un article en exclusiva. O fins i tot tractaments més extensos, com els que ja vaig fer sobre aquestes mateixes qüestions fa una dècada al voluminós llibre La hora de los grandes “filántropos”. Tot i que que, almenys, ara cal recordar que són aquestes mateixes elits les que han realitzat manifestacions en aquest sentit. La gran preocupació de David Rockefeller pel creixement de la població mundial va quedar filmada per a la posteritat.\nI encara que des de fa un temps els entabanadors autoerigits en guardians contra les boles, o fake news dels conspiracionistes, dediquin una gran energia i temps a negar l’evidència, el projecte d’aquestes elits per instaurar un Nou Ordre Mundial està documentat abundantment. Entre moltes altres coses, aquests nous inquisidors desmenteixen amb força que se li pugui adjudicar a David Rockefeller aquella frase que roda per Internet: “Tot el que necessitem és una gran crisi i les nacions acceptaran el Nou Ordre Mundial”. Però cal ser molt ignorant per no saber que tots els grans “renaixements” mundials, dels quals les elits en van ser sovint els artífexs, han estat sempre precedits per uns terribles dolors de part dels pobles. No han llegit La doctrina del xoc de Naomi Klein?\nO cal ser molt deshonestos per no reconèixer que, igual que en un iceberg, és més important el que es calla que el que es verbalitza. El que és realment significatiu és que ni David Rockefeller en aquella filmació ni cap dels seus elitistes camarades, no hagi parlat mai d’altres qüestions molt diferents i molt més importants. Qüestions com la d’acabar no amb el creixement de la població mundial sinó amb les desigualtats abismals entre ells, els que imprimeixen els bitllets, i l’enorme massa de pobres del món. Com tan sàviament va dir mahatma Gandhi, a la Terra n’hi ha prou per cobrir les necessitats de tots però mai s’aconsegueix sadollar la cobdícia d’uns quants.\nLa veritat és que l’obsessió per vaccinar massivament (fins i tot els qui ja han superat la infecció o els nens) és tan exagerada i tan mancada de fonaments i arguments científics, que no sembla que l’enriquiment de les grans farmacèutiques sigui una explicació suficient d’aquesta bogeria. Precisament després d’haver arribat a aquesta important i ferma convicció personal, he conegut les declaracions de transcendència excepcional del doctor Michael Yeadon, excap científic i exvicepresident de la divisió d’investigació sobre al·lèrgies i malalties respiratòries de l’empresa farmacèutica Pfizer.\nCrec que aquest gran expert i excepcional ésser humà l’encerta del tot en la veritable clau del que està passant. Clau que explica, especialment, l’obsessió vaccinadora: aconseguir el control social que les elits d’Occident esperen aconseguir mitjançant aquest instrument pervers que serà el passaport verd. Tot apunta i porta des de fa temps a la imposició d’aquest passaport universal. Aquest control, gràcies a la por (especialment la por d’acabar convertits en éssers socialment marginats), serà fonamental per al Gran Reinici. Així que totes les nostres febleses personals que són l’objecte d’aquest article seran precisament decisives en la nostra submissió o rebuig d’aquest passaport.\nI així, amb la nostra opció personal, s’estarà jugant ni més ni menys que el futur de la humanitat. No crec que aquesta sigui una exageració grandiloqüent: un cop derrotada aquella que Noam Chomsky va anomenar la segona potència mundial, l’opinió pública, Occident no serà res més que una maquinària de dominació hegemònica mundial en mans d’una reduïdíssima elit de psicòpates criminals.\nDerrota que ja sembla que comença a ser una clara constatació… tret que comptem amb El que és Inesperat: Allò indefinible i fins i tot innombrable que està latent en la matèria des del mateix Big Bang. Una matèria-energia que, gràcies a un gran cúmul d’estranyíssimes constants físiques fonamentals i de “providencials” esdeveniments (la formació de la lluna en la posició justa, la desaparició dels dinosaures i un llarguíssim etc.), ha portat a l’aparició de la consciència sobre aquest prodigiós planeta.\nAquestes poderoses elits, malaltes de supèrbia i cobdícia, que, com explicava el pobre Julian Assange ja fa més d’una dècada, tenen [L’Estat Profund] “el seu centre de gravetat als Estats Units, però una xarxa de tutelatge a tots els països occidentals i els connecta”, s’extingiran un dia. Igual que es van extingir els tiranosaures rex que van viure també precisament en el que avui és l’Amèrica del Nord. I que eren tan ferotges com els actuals tiranosaures filantropus.\nLes explicacions i prediccions dels grans experts censurats\nRecents investigacions realitzades a Suècia i Anglaterra confirmen tant el que ja havien mostrat altres estudis anteriors, com l’exactitud de les prediccions dels millors i més honestos experts: el vaccí no només perd aviat la seva eficàcia sinó que deixa els vaccinats amb una immunitat negativa. És a dir, més indefensos davant de la pandèmia que els no vaccinats. La falsa immunitat que proporcionen les injeccions en realitat deixa el sistema immunitari del receptor pitjor que abans que fos injectat. La càrrega vírica a la sang dels vaccinats és en realitat superior a la que existeix a la dels no vaccinats. A això cal afegir-hi totes les morts i efectes adversos greus com a conseqüència del mateix vaccí. Intentaré fer una breu síntesi del més rellevant de les seves manifestacions:\nEls vaccinats són, atesa aquesta càrrega vírica més gran, potencialment més capaços de contagiar que els no vaccinats. El vaccí causa que aquest virus es torni més infecciós del que seria en absència de vaccinació.\nAquest és el pitjor malson d’un vaccinòleg, ja ha passat amb altres virus. I ha passat pràcticament amb cadascun dels programes de desenvolupament de vaccins contra els coronavirus, tant en animals com en humans. És el que els vaccinòlegs han estat advertint des del principi d’aquesta precipitada campanya de vaccinació.\nVa passar amb el virus sinticial respiratori. Als anys 60 va causar més morts infantils entre els receptors de vaccins que entre els no vaccinats. Va passar amb Dengvaxia, el vaccí contra el dengue. El vaccí, en el període de pèrdua d’eficàcia, uns mesos després d’haver estat injectat, està causant que el virus es repliqui d’una manera més eficient. És l’anomenada “millora dependent d’anticossos”.\nQue les variants s’estiguin desenvolupant en els no vaccinats és una mentida més dels nostres responsables politico-sanitaris. Som en els senyals preliminars que adverteixen que entrem en el pitjor dels escenaris.\nSi aquesta vaccinació està causant que el virus es repliqui de manera més eficient, hem d’aturar la campanya de vaccinació. Hem de fer un gir per accelerar tant com sigui possible els tractaments farmacològics que han estat majoritàriament bloquejats i reprimits.\nUna publicació a Scientific Reports confirma que el risc més gran que s’estableixi una nova soca de virus resistent als vaccins es produeix quan una gran part de la població ja ha estat vaccinada però la transmissió no està controlada. És l’anomenada “pressió selectiva”, la força que impulsa qualsevol organisme a evolucionar.\nAquesta és una de les característiques distintives de les injeccions COVID: no estan dissenyades per bloquejar la infecció. Permeten que es produeixi la infecció i, en el millor dels casos, en disminueixen els símptomes. Tot i que en realitat ho fan només per un temps.\nLa vaccinació podrà disminuir el nombre de casos, hospitalitzacions i morts a curt termini. Però a la llarga conduirà a que les noves variants adquireixin una resistència completa als vaccins.\nLa història demostra que no es pot fer que un virus respiratori desaparegui. Ja s’ha intentat i mai ha funcionat. Per què no ho expliquen? Per què han fet creure la gent que amb el vaccí quedarien immunitzats? Si sabien que això no era possible, per què s’han assumit uns riscos tan enormes? No sembla que hagi estat per la salut. Per contra, han amagat que els infectats romanen ja immunitzats.\nEls virus respiratoris estacionals circulen tot l’any esperant que el sistema immune s’afebleixi o es torni desequilibrat. Els coronavirus no poden ser previnguts. Igual que els efectes dels vaccins, ens estaran perseguint la resta de les nostres vides. No són comparables amb la verola, per exemple, amb la qual es va poder acabar.\nPer què un vaccí que suposadament és tan efectiu no està impedint brots fins i tot a l’estiu?\nPer respondre aquesta pregunta cal conèixer que és el “millorament dependent d’anticossos”. És una situació en què els vaccins empitjoren la condició, com s’ha pogut comprovar amb tots els experiments que s’han fet en coronavirus des de l’aparició del SARS i en altres virus respiratoris, on un vaccí s’ha fet servir incorrectament. Fa que el sistema immunològic lluiti malament i que el virus es torni pitjor. I és per això que s’han vist brots a l’estiu.\nTothom sap que també els antibiòtics poden, mal administrats, fer més resistents els virus.\nA l’estudi del doctor immunòleg Dan Stock, ja el 75% dels contagiats estaven vaccinats. Els contagiats que han estat vaccinats tenen entre 2 i 4 vegades més de possibilitats de patir efectes adversos.\nLa immunitat natural del nostre sistema immunològic és més eficaç i de més ampli espectre que la que els actuals vaccins ens proporcionen específicament contra el SARS-CoV-2. L’efecte dels vaccins va desapareixent i deixa el sistema immunològic desequilibrat. Per contra, la immunitat natural s’organitza i es va reforçant per si mateixa amb el pas dels mesos.\nEl vaccí COVID produeix anticossos contra una sola de les proteïnes virals, la proteïna de l’espiga, mentre que la immunitat natural produeix anticossos contra totes les parts del virus, a més de cèl·lules T amb memòria.\nQuan el sistema de complement s’activa, acaba funcionant de manera que destrueix en lloc d’ajudar les cèl·lules. Curiosament, el SARS-CoV-2 utilitza aquest mateix sistema en benefici seu, fent que el nostre sistema immunitari segueixi un camí d’autodestrucció. El mateix camí autodestructiu també sembla activat per les injeccions COVID. És part de la raó per la qual podrien ser la major amenaça a què s’ha enfrontat la humanitat.\nÉs un deure informar enèrgicament la gent sobre els perills als que s’estan sotmetent a si mateixos i als seus éssers estimats amb aquesta “vaccinació”.\nJa estem començant a veure els primers indicis de la potenciació dependent d’anticossos (ADE), cosa que va preocupar molts científics des del principi. L’ADE, o potenciació immunològica paradoxal (PIE), fa referència a una condició en què la vaccinació resulta en tot el contrari del que es busca. En lloc de protegir contra la infecció, el vaccí augmenta i empitjora la infecció. L’ADE es pot produir mitjançant més d’un mecanisme. La potenciació es deu principalment a la hiperreactivitat dels limfòcits assassins i a l’activació secundària del complement, que causen danys greus.\nHan amagat deliberadament a quines parts del cos va l’ARN missatger després de ser administrat i quant duren els seus efectes. El fet que l’Organització Mundial de la Salut hagi canviat la definició d’immunitat de ramat… és un escàndol. Com poden els col·legues mèdics i científics del món suportar escoltar totes aquestes ximpleries?\nEstan fent servir la “història” de les variants per justificar la pèrdua d’eficàcia dels vaccins i argumentar la necessitat, almenys semestral, de noves dosis. Amaguen que les anomenades variants són reconegudes, fins i tot després de molts anys, per les cèl·lules T amb memòria, que circulen pel nostre cos. I que fins i tot la variant més allunyada de l’actual virus trobat a Wuhan és en un 99,7 semblant a aquest. Per això no pot ser presentat com un virus diferent que pugui saltar-se la immunitat ja existent.\nEns hem d’horroritzar que les farmacèutiques ja estiguin fabricant vaccins de “reforç”, tan semblants als actuals que no necessitaran autorització. Serà molt difícil provar la connexió entre aquests “vaccins” i els seus efectes nocius. No hi ha cap explicació benigna de tal manipulació i del silenci dels reguladors. Tot això se’ns va mostrant com un projecte planificat que tan sols serà possible dur a terme si se’l va executant molt paulatinament, a poc a poc.\nEl SARS-CoV-2, tot i que es propaga més fàcilment que el SARS (la qual cosa ha estat clau per atemorir la societat) és menys letal. Afecta fonamentalment persones grans o malaltes. La gran mortaldat que ha causat no pot ser explicada sense tenir en compte la criminal gestió que, seguint directives de les cúpules internacionals, s’ha realitzat davant d’ell: dificultant i fins i tot impedint, per exemple, els eficaços tractaments primerencs ja existents.\nSobre aquests tractaments eficaços existents, prèviament van aconseguir imposar la doctrina que eren ineficaços i fins i tot perillosos. Així, atesa la inexistència de tractaments eficaços, van aconseguir obtenir l’autorització d’emergència per als vaccins. Una autorització legalment impossible en el cas que ja existissin els tractaments esmentats.\nAmb l’episodi de la Grip A ja hauríem d’haver après que les grans farmacèutiques són capaces de forçar la declaració d’una pandèmia (en realitat inexistent pròpiament com a pandèmia si prèviament no s’hagués modificat la legislació mundial) per tal que els estats estiguessin obligats a adquirir enormes quantitats de vaccins, milions dels quals van ser finalment llençats a les escombraries.\nQualsevol medicament té efectes secundaris i no es fa servir en general, sinó per a les persones en risc de contagi. Al Regne Unit, per exemple, no ha mort cap nen sa que s’hagi contagiat amb aquest virus. Tanmateix, hi ha 10 milions de nens que seran vaccinats malgrat el risc que pateixin efectes adversos greus.\nEls actuals “vaccins” ARN missatger són experimentals i només estan autoritzats per la suposada situació d’emergència. Però aquests 10 milions de nens no corren cap risc. Ni tampoc en corren els seus avis, suposadament immunitzats per uns vaccins suposadament molt eficaços (ja que es posaran totes les dosis de “reforç” que siguin necessàries).\nPer tant, no hi ha cap emergència que justifiqui legalment la vaccinació de centenars de milions de nens. I tota la vida ja portaran al seu cos un agent experimental que se’ls va administrar sense ser informats i sense el seu consentiment. Això va ser condemnat pels principis de Nuremberg.\nPel que fa als efectes secundaris adversos dels vaccins, cal dir que un dels més comuns és la coagulació anormal de la sang, que pot donar lloc a accidents cerebrovasculars i atacs cardíacs. Fins i tot els microcoàguls que no bloquegen completament el vas sanguini poden tenir greus ramificacions.\nHi ha una altra cosa igual d’esfereïdora. Una o dues setmanes després de la primera injecció, es comencen a produir anticossos en grans quantitats. Quan s’administra la segona injecció i les proteïnes d’espiga comencen a projectar-se des de les parets dels vasos cap al torrent sanguini, no només es troben amb els limfòcits assassins, sinó que ara els anticossos també hi són i els anticossos activen el sistema de complement .\nEl primer sistema en cascada és el sistema de coagulació. Si s’activa, la sang es coagula. I si s’activa el sistema de complement amb els anticossos que s’uneixen a la paret dels vasos, llavors aquest sistema de complement començarà a crear forats a la paret dels vasos.\nEl que estem presenciant és un dels experiments més fascinants que podria conduir a una malaltia autoimmune massiva. Quan passarà això, Déu ho sap. I a què conduirà això, Déu ho sap.\nLes injeccions COVID també poden delmar els ganglis limfàtics, ja que aquests estan plens de limfòcits i altres cèl·lules immunitàries. Essencialment es crea una guerra entre unes cèl·lules immunitàries contra altres cèl·lules immunitàries. Com a resultat d’aquest atac, es produeix un problema greu, ja que els limfòcits dels ganglis limfàtics són sentinelles de per vida que mantenen sota control infeccions latents com l’herpes zòster. Quan funcionen malament o es destrueixen, aquests virus latents es poden activar.\nPer això estem veient informes d’herpes zòster, lupus, herpes, Epstein-Barr, la tuberculosi i altres infeccions que sorgeixen com a efecte secundari de les injeccions. Per descomptat, certs càncers també es poden veure afectats. Com tots sabem, cada dia es formen tumors al nostre cos, però aquestes cèl·lules tumorals són reconegudes pels nostres limfòcits i després són eliminades.\nAixí que és summament preocupant que s’estigui incitant el món a introduir-se al cos una cosa que canviarà tota la cara de la medicina. Veurem malalties i morts massives entre persones que normalment tindrien una vida meravellosa al davant.\nLes claus que tenen a veure amb la nostra subjectivitat i les nostres febleses\nPerò fins i tot enmig d’aquests fets, sembla que unes poderoses inèrcies mentals i emocionals continuen bloquejant la capacitat de raciocini i crítica de milions de conciutadans. Per això, ara ja sí, acabaré intentant analitzar molt breument, més aviat enumerar només, quines poden ser algunes d’aquestes “altres” claus:\nLa por del coronavirus. Por exacerbada pels mitjans amb informacions alarmistes inexactes i fins i tot totalment falses.\nLa ceguesa davant de fets realment eloqüents. Fets referents a l’obstaculització duta a terme contra qualsevol tractament primerenc eficaç, o a la manipulació per exagerar la gravetat de la pandèmia o al boicot a qualsevol possibilitat d’accés a informacions sensibles. Per què van prohibir al personal de les UCIs que continuessin utilitzant tractaments com el diòxid de clor? Per què hi va haver una mortaldat tan excessivament desproporcionada a les residències de persones grans, a les quals es va abandonar totalment d’una manera que amb molta freqüència era injustificable (2.200 llits d’UCI estaven lliures a Espanya mentre 12.000 ancians morien sense atenció a les residències)? Per què es modificaven arbitràriament els cicles en les proves PCR? Com pot ser que no hi hagués ni un sol cas de grip el 2020? D’on sorgien les consignes que (com es fa als partits polítics) van crear la sorprenent homogeneïtat d’anàlisis i criteris? Per què es van prohibir les autòpsies, que tan importants eren per saber el que en realitat estava succeint?\nLa por del rebuig social. A ser rebutjats pel nostre propi entorn, com una mena d’empestats, igual que els antics leprosos. A convertir-nos en uns dels “rars” negacionistes que no es volen vaccinar, estigmatitzats per tots els grans mitjans.\nLa manca de suficient interès en informar-se millor, en mitjans que no siguin propietat de les elits, sobre una cosa que afecta tan seriosament les nostres vides.\nL’enorme força d’allò que en psicologia s’anomena “procés de negació”: mecanisme de defensa, que impedeix reconèixer i acceptar els efectes adversos de la vaccinació o el fet que els nostres líders ens enganyen. Com tants malalts greus o tants addictes són incapaços de reconèixer la realitat que estan vivint, les persones que han patit els efectes adversos greus dels vaccins, així com les persones del seu entorn o de l’entorn dels morts semblen ser incapaços d’acceptar la connexió entre el vaccí i aquests efectes i defuncions.\nL’arrogància dels qui sempre creuen saber més del que saben. La deshonestedat amb un mateix i amb els altres en resistir-se a reconèixer que s’ha estat enganyat.\nEl silenci de massa professionals de la Sanitat i investigadors, testimonis de coses com les que denuncien alguns escassos companys seus disposats a afrontar seriosos problemes laborals.\nLa profunda interiorització del missatge omnipresent que la nostra societat està en mans de gent capaç i honesta. Que, en definitiva, “nosaltres som els bons” de la pel·lícula.\nEl Dr. Michael Yeadon, immunòleg, respon: per què ens menteixen sobre el virus i els vaccins? (abril 2021)


El lloc web i els dominis hostessesdevol.com corresponen a Hostesses de Vol Montse Alsina, domiciliada al carrer Bailén núm. 8, de Girona (CP 17002), tel. +34972 22 22 12 i correu electrònic info@hostessesdevol.com.\nEls continguts d’aquest lloc, incloent-hi els textos, imatges i dissenys pertanyen a Hostesses de Vol Montse Alsina, o a tercers que n’han autoritzat el seu ús.Hostesses de Vol Montse Alsina presenta aquests continguts amb finalitats d’informació i publicitat. N’autoritza la seva utilització exclusivament amb aquestes finalitats. De forma general queda prohibida la seva utilització amb finalitats comercials així com la seva transformació o alteració. Qualsevol utilització d’aquests dissenys, imatges o textos haurà de citar expressament la seva pertinença a Hostesses de Vol Montse Alsina, que es reserva el dret a iniciar les accions legals oportunes per reparar els danys i perjudicis causats per qualsevol acte que vulneri els seus drets de propietat intel·lectual o industrial.\nNo s’autoritzen presentacions dels continguts d’aquest lloc en una finestra aliena a Hostesses de Vol Montse Alsina (framing).\nLes dades personals obtingudes per mitjà del formulari de contacte d’aquest lloc són tractades amb el màxim de confidencialitat i només s’utilitzaran per atendre les sol·licituds d’informació o consultes. Únicament s’incorporarien a un fitxer o tractament de dades en el cas que s’establís una relació comercial entre Hostesses de Vol Montse Alsina i la persona interessada, i sempre amb el coneixement previ d’aquesta persona.\nTot i que Hostesses de Vol Montse Alsina actua amb el màxim de diligència possible, es pot donar el cas que alguna dada o informació no estigui del tot actualitzada en el moment que l’usuari del lloc web el consulti. Per això Hostesses de Vol Montse Alsina manifesta que les referències dels preus i serveis que es presenten en el seu lloc web tenen una funció orientativa i no obliguen al titular del lloc fins a la seva confirmació expressa.\nHostesses de Vol Montse Alsina es reserva el dret a modificar unilateralment, en qualsevol moment i sense avís previ, la presentació, configuració i continguts del web.\nHostesses de Vol Montse Alsina no serà responsable de la informació que es pugui obtenir a través d’enllaços inclosos en el lloc.


rutes amb la moto - Mostra el tema - De Costoja al Port de la Selva (ruta del 21-03-10)\n[ Hora i data actual: ds. juny 06, 2020 11:53 am ]\nMostra les entrades sense resposta | Mostra els temes actius Hora i data actual: ds. juny 06, 2020 11:53 am\nCom últimament, tard, però al final, acomplint amb la crònica i fotos promeses.\nEspero que ningú faci d’això una lectura de que el temps a publicar les cròniques, te ha veure amb lo que a mi m’ha agradat una ruta o lo be que ens ho hem passat o de qui prepari la ruta. El temps a penjar les fotos, només és degut a les hores que jo pugui dedicar a aquestes coses.... que per desgràcia, últimament no son moltes.\nAquesta vegada, la ruta era a proposta de l’Albert. Una ruta que volia combinar Mar i Muntanya, i que dono fe que ho va aconseguir.. i mol be, per cert.\nLa ruta és aquesta, que la podeu veure en aquest croquis...\nsi la voleu veure amb més detall en el google maps, aquesta vegada teniu que fer-ho en dues parts, ja que no permet veure-la directament tot sencera, cliqueu sobre d’aquest lincs...\nEns trobem com és habitual quant anem cap el nord, a l’Area de Servei dels Batzacs, al coll de la Manya, just abans de trobar l’entrada a Granollers. No som molts, peró fem una molt bona colla, ideal per a rodar.\nPugem cap els pirineus tot seguint la C17 fins a Ripoll. De seguit veiem que el ritme serà alegre i dinàmic.....\nEm decidit anar a esmorzar al Mr Bikers, a Vallfogona. Tot deixar Ripoll sota nostre, comença el festival de corbes, que fem ràpides i eficientment\nL’esmorzar, com cal, una bona cansalada, junt amb els comentaris i el bon rotllo de tots. Sempre es fa curt i fa una mica de recança deixar la taula.\nTornem a les motos, anem cap a Olot, però ens desviem tot just a uns quilometres per anar cap el coll de Santigosa.\nAquest tram també és força divertit, tot i que a l’hivern cal anar amb molt de compte, ja que acostuma a estar molt humit. La millor època per aquesta zona, la tardor.\nA Sant Joan de les Abadesses prenem la C26 cap a Camprodon, i d’aquí, pugem ràpidament per la nova i asfaltada carretera cap el Coll d’Ares, que és frontera política amb França.\nDe coll d’Ares sempre si te bona vista i convida a fer una petita parada, no baixem ni de la moto...\nColl d’Ares a 1513mt sobre el mar, és el punt culminat d’avui. Ja que d’aquí, ja anem en direcció est, i per tant baixarem fins a tocar mar....\nArribem a Prats de Mollo i seguim cap a Amelie les Bains per la D115. És una carretera que a mi sempre m’ha agradat... estem al Vallespir\nUns quilometres abans d’Arles (3,5) ens desviem a la dreta cap a St. Llorenç de Cerdans i Costoja (Coustouges). La carretera la van arrelar fa un parell d’anys fins a Sant Llorenç, però desprès torna a ser força malmesa...\ntot i que en arribar a Costoja, i en tornar a saltar a Catalunya, la carretera es transforma en quasi una ràpida autovia... genial fins a Maçanet de Cabrenys.\nEn passar per Tapis decidim parar a fer una cervesa, deixem les motos ben a la vista per si passen amics i volen fer un veure amb nosaltres...\n....i s’apunta un amic del Ciscu que ve de Maçanet de Cabrenys per compartir una estona amb nosaltres...\nBen abeurats, prosseguim per la GI-501 cap a Darnius i a buscar la N2. Anem una mica preocupats... hi ha qui va sec de benzina i no trobem pas un lloc per repostar.\nTranquem cap a Capmany i Ullastre per la GI602.\nArriba un punt on no ens atrevim a continuar per la ruta per falta de “suc”. És urgent i necessari trobar una benzinera. Ens desviem cap a Pont de Molins, altre cop a la N2 on trobem un lloc per assedegar, ara, les nostres muntures.\nAnem seguin la N2 fins a Figueres, i d’aquí prenem la N260 fins a trobar el trencall de Vilajuïga, L’idea és pujar a Sant Pere de Roda.\nLa carretera que surt de dins del poble, s’enfila retorçada i divertida, pero sorprenentment enseguida ens trobem amb una sorpresa...\nLA BOIRA, tant espessa que no veiem la moto del devant... fins i tot ens arribem a perdre uns i altres.\nParem a un parquing d’on es veu en dies normals el mar, i truquem els companys. Ja han baixat cap al Port de la Selva.\nEl mar no el veiem fins que som ben avall. El port de la Selva ens espera, i allà, el restaurant de dinar, Ca l’Herminda\nMengem bo i be.... una passada de musclos i amanida, per fer un remate d’allò més suculent, un arròs caldos per llepar-se els dits...\nCom sempre, tot i lo bo del dinar, el millor ho posa la penya. Que ens ho passem d’alló més be petant la xerrada.\nEn acabar, i abans de marxar, fem la pertinent foto de grup. El mar de fons.\nPer tornar, no ens ho pensem gaire... el dia s’està tapan, i tampoc queden moltes hores de llum. Anem directament a buscar la N2 per la N260, i cap a casa. Encara no acabem de passar Girona que ja cauen gotes.\nLa veritat es que ha estat un dia magnífic... el temps ens ha aguantat d’allò més be. Hem fet un fart de quilometres, i hem gaudit de la moto i la companyonia d’alló més.\nFelicitar a l’Albert per la ruta preparada i per tant encertat lloc per dinar... així si que es pot anar en moto...\ni sabeu... això de no fer de road lider... d’anar al mig de la comitiva... també fa que pugui gaudir de la ruta d’altra manera.


El clam de la consciència\n06 maig 2021 14:09\nAlexandre Ballester | 04 maig 2011\nAquí, es vulgui o no es vulgui admetre per certs sectors polítics, hi ha consciència de país a través dels dos aspectes més ferms i més vinculants del concepte. La llengua, l'idioma català de Mallorca, resum viu i comunicatiu d'una llarga història i d'una noble cultura, i l'estimació de l'àmbit vivencial, el paisatge i les tradicions. El "Mallorca m'agrada" inclou una poderosa valença vivencial.\nEl passat dissabte, com a esclafit final del mes d'abril, a la plaça Major de Ciutat més de dues mil persones, amb un clam que naixia al cor i vol arribar a les orelles d'estaquirots polítics, van reivindicar el dret -com respirar- de parlar el català i sentir-se mallorquí.\nA la Part Forana, i amb el risc de generalitzar, crec que aquest sentiment és una potència a revitalitzar amb una responsabilitat gojosa, neta. El manifest "Mallorca m'agrada" és una amorosa declaració de principis que qualsevol mallorquí que no sia traidor a la seva sang hauria pogut escriure. Aquest és el clam de la consciència. Volem ésser el que som. Res més.\nQue aquests polítics d'aire foraster es canviïn les clenxes i ens deixin estar tranquils. El bolero de s'hort d'en Boira, la Sibil·la, Sant Joan, Pelós, Jo i un pastor, i altres músiques celestials, no són per a ells.\nA aquestos polítics d'aire foraster també els agrada Mallorca, només que a sa seua manera. I en es cas d'Eivissa, gent com n'Abel Matutes, en Pocholo o sa ja morta Smilja Mikhailovitx han manifestat que s'illa els agrada o agradava, només que d'una manera molt diferent de com m'agrada a jo, per exemple. I com que això de "Mallorca m'agrada" és tan abstracte igual molta gent que vota i votarà PP era a sa festa de dissabte. Per què no ha de ser així?\n"...es vulgui o no es vulgui "


Formentera celebra l’acte institucional de la Diada al Far de la Mola\nÀrees Serveis Generals Presidència Formentera celebra l’acte institucional de la Diada al Far de la Mola\nAhir a les 20.00 h es va celebrar al pati del Far de la Mola l’acte institucional de lliurament de les distincions honorífiques de l’illa, amb motiu de la celebració de Sant Jaume, Diada de Formentera. A l’acte es varen entregar la Medalla d’Or de Formentera i els premis Sant Jaume així com un títol de filla adoptiva.\nEs va atorgar la distinció en la categoria de Filla adoptiva a títol pòstum a Remedios Castillo Cañas (Granada, 1940 - Formentera, 2021). En reconeixement a la seva tasca com a ceramista i, sobretot, a la seva apassionada trajectòria com a divulgadora d’aquesta disciplina durant més trenta anys a l’illa, tot contribuint a desenvolupar la imaginació i creativitat de tants formenterers i formentereres, així com pel seu compromís de promoure la convivència i participació ciutadana de l’illa, i en defensa de la igualtat.\nEls tres premis Sant Jaume han recaigut sobre:\nAssociació Reis Mags de Formentera\nEn reconeixement a l’impuls i compromís social en l’organització de la cavalcada dels Reis Mags i la celebració de la Mitjana Festa de Nadal, així com altres activitats solidàries, culturals i festes populars, com a expressió de la identitat local i mostra de la cultura popular de Formentera.\nEn reconeixement a una trajectòria empresarial iniciada als anys cinquanta, i que continua a dia d’avui, com a establiment emblemàtic de Formentera, esdevenint punt de trobada indiscutible, ja des de la seva fundació, de la multiculturitat incessant de l’illa, i a la qual continua conferint identitat i singularitat.\nTeixits J. Marí Serra\nEn reconeixement a la seva llarga trajectòria empresarial, originada a mitjans del segle passat, com a comerç familiar dedicat a la venda de teles i productes tèxtils, i que s’ha convertit en un dels establiments emblemàtics i de referència de Formentera.\nLa Medalla d’Or de Formentera es va atorgar al Col·lectiu professional de la informació de Formentera. Per la seva tasca d’aproximar la notícia i la realitat local a la ciutadania de Formentera i, per tant, garantir un dels drets humans cabdals, el de la informació, pilar indiscutible dels pensaments més lliures i independents. Aquesta distinció cobra especial rellevància després de tota la feina que estan fent els periodistes i informadors de Formentera durant la pandèmia.\nLa presidenta va felicitar, en nom propi i de tot l’equip de Govern, a tots els premiats i va oferir un discurs en què va destacar la trajectòria de tots els guardonats que han dut endavant una feina essencial a Formentera “conformant el nostre teixit particular que ens protegeix i al que alhora hem de protegir perquè la nostra illa mantengui la seva singularitat i identitat”.\nA l’acte també varen assistir el president del Parlament, Vicenç Thomàs, el vicepresident i el conseller del Govern balear, Juan Pedro Yllanes i Josep Marí Ribas, així com la diputada Sílvia Tur, i els consellers i conselleres de la institució insular formenterera, entre d’altres autoritats.\nL’acte es va tancar amb l’actuació musical de Júlia Benevelli (a la veu) i Sergi Navarro (al piano) que varen interpretar quatre peces “Mad World”, “Breathe”, “When I was your man”, “Hallelujah”. La gala es va retransmetre a través del canal de YouTube del Consell de Formentera i de la TEF. El podeu veure aquí.\nAvui 25 de juliol, festivitat de Sant Jaume, a les 20.00 h se celebra la tradicional missa a l’Església de Sant Francesc Xavier i a les 21.00 h tendrà lloc el ball pagès a la plaça de la Constitució de Sant Francesc.\nA les 22.00 h al pati de sa Senieta Clara Peya quintet oferirà un concert únic. Pianista i compositora, Clara Peya és considerada una de les creadores més originals i úniques que han aparegut en els darrers temps en l’escena musical del país. Una biografia frenètica que transita entre la música, el teatre i l’activisme. Les entrades per aquest concert amb aforament limitat han estat exhaurides.


Hospital de Sabadell - Hàbits saludables\nMenja fruita, verdura, hortalisses, llegums, fruita seca, i farinacis (preferentment integrals), així com quantitats moderades de carn, peix, ous i làctics.\nReparteix la ingesta diària en 5 o 6 àpats; t’ajudarà a sentir-te millor. No cal menjar per dos.\nBeu preferentment aigua.\nModera el consum de sal. És millor utilitzar sal iodada.\nUtilitza preferentment oli d’oliva, per cuinar.\nMenja cinc racions de fruita i verdura al dia.\nMenja peix dos cops a la setmana, ja que té omega 3, necessari per al bon desenvolupament del fetus. Evita els peixos predadors (peix espasa, emperador, tonyina) ja que tenen alt contingut en mercuri.\nMenja làctics, preferentment desnatats. Evita els formatges frescos o de pasta tova (camembert, mascarpone, brie, mató, formatge de Burgos).\nCuina les carns suficientment, sense que quedin parts crues.\nRespecta les dates de caducitat dels aliments refrigerats.\nEn general, no mengis aliments crus d’origen animal.\nPots utilitzar diferent tècniques culinàries, però sempre cal evitar aquelles que comporten un excés de greix (fregits).\nNo són recomanables els sucres i els aliments amb greixos, com les pastes dolces, pastissos, gelats, llaminadures,...\nDurant l’embaràs, és necessari més que mai seguir una alimentació saludable. Una alimentació adequada contribueix a un bon desenvolupament del fetus.\nDurant la gestació, es necessita una aportació variada d’aliments per a un bon desenvolupament de l’embaràs: és millor menjar poc de molts aliments que menjar pocs aliments en molta quantitat.\nL’augment de pes durant la gestació depèn del pes inicial a l'inici de la concepció. Un augment de pes inferior o excessiu al recomanat durant l’embaràs pot derivar a possibles complicacions.\nConeix el teu índex de massa corporal (IMC):\nBaix: (IMC< 20): Augment de 12,5 kg\nNormal: (IMC 20 a 26): Augment d’11,5 kg\nAlt: (IMC 27 a 29): Augment de 7 kg\nMolt alt: (IMC >29): Augment de 7 kg\nCalculadora d’IMC Canal Salut (Gencat)\nPracticar exercici físic durant l’embaràs n’alleuja les molèsties pròpies i ajuda a descansar millor. Enforteix la musculatura i millora la resistència per a una recuperació més ràpida posteriorment al part. En absència de complicacions, la pràctica moderada d’exercici físic, com ara passejar, caminar, nedar, exercicis aeròbics de baix impacte, ballar, ioga i /o estiraments no són perjudici als ni per a la mare ni per al fetus.\nEs desaconsellen els esports de risc com ara aquells que puguin implicar caigudes o cops, esports d’aventura o aquells que impliquin un augment excessiu de pes.\nDurant la gestació, a causa dels canvis hormonals, físics i psicològics, hi pot haver una modificació del desig sexual: pot ser que durant el primer trimestre disminueixi, que augmenti en el segon i que torni a disminuir al tercer.\nEl tabac perjudica la salut tant de la mare com del nadó. És molt important no fumar durant l’embaràs. Si ets fumadora, l’embaràs és un bon moment per deixar el tabac. Pots demanar ajuda a la llevadora i/o a l’obstetra, si la necessites.\nDurant l’embaràs es desaconsella totalment el consum de begudes alcohòliques. L’alcohol pot tenir greus conseqüències per al nadó, tant a curt com a llarg termini, així com problemes en el comportament i l’aprenentatge, canvis emocionals o defectes físics.\nEl consum de tabac, d'alcohol, així com d'altres drogues durant l’embaràs, afecten directament al fetus i poden provocar patiment fetal, augmentar el risc de tenir un part prematur i/o baix pes al néixer.\nLa toxoplasmosi és una malaltia infecciosa ocasionada per un paràsit (toxoplasma gondii), que es transmet a través dels animals. Durant l’embaràs pot ocasionar complicacions greus, afectant a la placenta i al fetus.\nA les anàlisis que es fan durant l’embaràs es determina si hi ha anticossos davant la malaltia.\nSi el teu resultat és negatiu, tingues en compte:\nNo menjar carn crua o poc cuita, o bé congelar-la durant més de 24 h a –20 ºC.\nEvitar el contacte amb gats i els seus excrements (netejar diàriament el lloc on fan les necessitats).\nEvitar treballs que puguin facilitar el contacte amb material possiblement contaminat (jardineria).\nRentar-se les mans i rentar les superfícies i els estris de cuina després de manipular carn crua, verdures o fruites.\nNo ingerir verdures, hortalisses, herbes aromàtiques ni vegetals crus sense rentar-los prèviament a fons amb aigua.\nLa listeriosi és una infecció causada per una bactèria (listèria monocitògena) que es pot contraure a través d’aliments contaminats. Durant l’embaràs pot causar complicacions greus a la placenta i al fetus.\nConsells per evitar la infecció:\nCuina bé tota la carn, les aus i el peix.\nEvita els aliments frescs preparats, a no ser que els escalfis. Evita patés, embotits, peix fumat. No mengis amanides preparades, com les que venen als supermercats, sobretot si contenen ou, pollastre o marisc.\nEvita la llet no pasteuritzada (sense tractament), així com els aliments que continguin aquest tipus de llet (tant de vaca com de cabra). No mengis derivats de la llet, com els formatges, a menys que en les seves etiquetes d’elaboració s’especifiqui que estan fets amb llet pasteuritzada.\nRenta i pela bé totes les fruites i vegetals, abans de consumir-los.\nEvita els brots de soja i altres germinats.\nEvita contaminar els aliments que ja estiguin llestos per menjar: manté els aliments que podrien ser contaminants separats dels vegetals i fruites ja rentats, i dels aliments cuits i llestos per el seu consum.\nNo guardis el menjar durant massa temps.\nRevisa la temperatura de la teva nevera i refrigerador.


Tractament de l'Acne - Farma Salut\n> Cirurgia Estètica>Tractaments Mèdic - Estètics> Tractament de l'Acne\nPEELINGS ANTI-ACNE PER REGULAR LA SECRECIÓ SEBÁCEA\nEls peelings que li oferim tenen una acció seborreguladora, comedolítica, antisèptica, bacteriostática i fungicida que permeten que en tan sols 2-4 sessions puguem obtenir uns resultats bons i ràpids.\nDurant la consulta el seu metge li dirà el tipus de millorança que vostè podrà aconseguir. És necessari prendre una història mèdica completa i examinar el tipus de pell i pigmentació que vostè té per determinar si és vostè un bon candidat a realitzar un peeling antiacneico. No oblidi esmentar qualsevol història d'infecció viral, sensibilitat al sol, o tractament cutani previ, tals com dermabrasión o tractament amb Roacután en els últims sis mesos.\nQUINS PROBLEMES PODEN MILLORAR AMB EL PEELING ANTIACNÉ?\nPot millorar de forma eficaç una gran varietat de problemes cutanis, incloent acne inflamatorio, discronomías, léntigos senils, fotoenvelliment facial, etc.\nLa majoria dels peelings anti-acne es realitzen de forma ambulatoria en la consulta del metge. Les pacients van a experimentar durant el peeling una sensació de calor i de coïssor que pot durar entre uns deu segons o més, seguit d'una sensació de picazón. No és necessari anestèsia per a aquests procediments.\nHAIG DE PREPARAR LA PELL ABANS DEL TRACTAMENT?\nDues setmanes abans podem preparar la pell mitjançant productes tòpics amb AHA ja que permeten una major penetració del peeling anti-acne. El seu metge li informarà sobre aquest tema.\nQUÈ HA D'ESPERAR DESPRÉS DEL TRACTAMENT?\nEl peeling anti-acne normalment origina un mínim enrogiment i la formació d'una màscara blanca que desapareix al cap d'uns minuts. En els dies posteriors es produirà una mica de descamació que es tolera molt bé i que no impedeix una vida totalment normal. Durant aquest període és important dur a terme una bona higiene i hidratació facial.\nPot començar a aplicar-se cosmètics al voltant de la segona setmana.\nDesprés del peeling la pell estarà més tirant, més tersa, més juvenil i més llisa.\nNo existeix risc de cremada durant el tractament perquè el vehicle s'evapora ràpidament i no hi ha penetració dels agents actius.\nNo obstant això, és important que després de cada peeling vostè eviti exponserse al sol. La nova pell és molt sensible i susceptible de lesió solar. Deu sempre aplicar-se un protector solar enfront de rajos UV-A i UV-B amb un factor de protecció elevat, vint minuts abans de sortir de casa.\nTot el tractament després del peeling li serà indicat pel seu metge per assegurar-se que la curació és l'adequada.


Història | Toni Pons\nNova imatge Toni Pons\nEspais Toni Pons\nDels orígens al compromís d’avui "A finals de la primera meitat del s.XX, en un entorn de bosc molt barrejat d’alzines, roures, faigs i castanyers,\nel primer Toni Pons va començar el camí que hem continuat després adaptant\nel projecte inicial a tot tipus de canvis."\nDurant més de seixanta anys ens hem anat reinventant sense perdre mai l’essència del producte i l’esperit inicial.\nAvui, l’espardenya té prou vida, força i personalitat perquè traspassi fronteres i sigui coneguda arreu. Nosaltres li hem facilitat\nel passaport i continuarem fent-ho en el futur.\n46 Qui perd els orígens,\nperd la identitat De la má d’Antoni Pons Parramon, neix l’empresa l’any 1946 en forma d’una petita fàbrica de calçat bàsic de l’època.\nEspardenyes de jute o goma i botes de pell van esdevenir els primers productes realitzats per la marca Toni Pons.\nAmb els anys, el projecte s’ha reinventat constanment per poder seguir oferint un producte d’actualitat i tendència.\nAixò, però, s’ha fet sempre sense perdre l’essència artesanal i ecològica que ha transpirat la marca des de la primera espardenya o bota.\na Girona En l’any 1968 l’empresa es trasllada de la població d’Osor a Girona.\nEls avantatges logístics que aportava la nova localització geogràfica van ser clau per a prendre la decisió de canviar la ubicació de la\nseu de l’empresa. Des de la seva arribada, l’empresa s’ha sentit a Girona com a casa participant en diferents activitats ciutadanes\nde caire social i lúdic. Amb prop de 50 anys en la ciutat, la marca ha viscut un creixement continuat d’activitat que l’ha fet canviar fins a\n3 vegades de seu en la mateixa ciutat.\n75 Antoni Pons i Carós,\nsegona Generació de l’empresa Antoni Pons i Carós a l’edat de 18 anys, després d’haver compaginat empresa i estudis en els anys anteriors\nrealitza el pas d’entrar en l’organització.\nAmb les inquietuds de tot jove emprenedor, la 2a generació entrarà amb la visió de convertir l’abast de la marca,\nfins al moment local, en internacional.\ncomença l’expansió L’any 91 esdevé l’any clau per entendre la vocació internacional de l’empresa.\nEn aquest any es fa el pas d’entrar en el mercat francès. La marca aconseguirà, des del primer moment, un gran reconeixement entre el públic\nfrancès. Un públic que valora immensament l’espardenya com a calçat pel bon temps i el seu tret artesanal característic.\nGairebé 25 anys després, França segueix sent el principal mercat de la marca.\n08 De Girona a tot el món.\nUna identitat pròpia vista a nivell internacional Amb l’entrada en el mercat Australià, la marca segueix amb la seva aposta per a la internacionalització, comptant ja amb presència\nen tots els continents del planeta. A través d’una xarxa d’agents i distribuïdors, la marca compta amb una presència consolidada\nen els principals aparadors mundials. TONI PONS exporta arreu del món un calçat artesanal i de tradició amb uns tocs contemporanis\ni mediterranis que el fan ser reconegut per a multitud de cultures diferents.\n15 Cap el futur,\nseguim reinventant Toni Pons A les portes del 70è aniversari de Toni Pons, l’empresa decideix actualitzar la marca de dalt a baix. Des de la reformulació del logotip de la marca\nfins a una reestructuració de la col·lecció que passa a dividir-se en seccions amb una personalitat concreta, l’empresa segueix apostant per a\ntenir una marca i un producte d’actualitat i a la última moda.\nDels orígens al compromís d’avui\n1946 · Qui perd els orígens, perd la identitat\n1968 · D'Osor a Girona\n1975 · Antoni Pons i Carós\n1991 · França, comença l’expansió\n2008 · De Girona a tot el món\n2015 · Cap el futur, seguim reinventant.\n“A finals de la primera meitat del s.XX, en un entorn de bosc molt barrejat d’alzines, roures, faigs i castanyers, el primer Toni Pons va començar el camí que hem continuat després adaptant el projecte inicial a tot tipus de canvis.”\nDurant més de seixanta anys ens hem anat reinventant sense perdre mai l’essència del producte i l’esperit inicial. Avui, l’espardenya té prou vida, força i personalitat perquè traspassi fronteres i sigui coneguda arreu. Nosaltres li hem facilitat el passaport i continuarem fent-ho en el futur.\nDe la má d’Antoni Pons Parramon, neix l’empresa l’any 1946 en forma d’una petita fàbrica de calçat bàsic de l’època. Espardenyes de jute o goma i botes de pell van esdevenir els primers productes realitzats per la marca Toni Pons. Amb els anys, el projecte s’ha reinventat constanment per poder seguir oferint un producte d’actualitat i tendència. Això, però, s’ha fet sempre sense perdre l’essència artesanal i ecològica que ha transpirat la marca des de la primera espardenya o bota.\nEn l’any 1968 l’empresa es trasllada de la població d’Osor a Girona.\nLes avantatges logístiques que aportava la nova localització geogràfica van ser clau per a prendre la decisió de canviar la ubicació de la seu de l’empresa. Des de la seva arribada, l’empresa s’ha sentit a Girona com a casa participant en diferents activitats ciutadanes de caire social i lúdic. Amb prop de 50 anys en la ciutat, la marca ha viscut un creixement continuat d’activitat que l’ha fet canviar fins a 3 vegades de seu en la mateixa ciutat.\nAntoni Pons i Carós amb l’edat dels 18 anys, després d’haver compaginat empresa i estudis en els anys anteriors realitza el pas d’entrar en l’organització.\nAmb les inquietuds de tot jove emprenedor, la 2a generació entrarà amb la visió de convertir l’abast de la marca, fins al moment local, a nivell internacional.\nL’any 91 esdevé l’any clau per entendre la vocació internacional de l’empresa.\nEn aquest any es fa el pas d’entrar en el mercat francès. La marca aconseguirà, des del primer moment, un gran reconeixement entre el públic francès. Un públic que valora immensament l’espardenya com a calçat pel bon temps i el seu tret artesanal característic.\nAmb l’entrada en el mercat Australià, la marca segueix amb la seva aposta per a la internacionalització, comptant ja amb presència en els tots els continents del planeta. A través d’una xarxa d’agents i distribuïdors, la marca compta amb una presència consolidada en els principals aparadors mundials. TONI PONS exporta arreu del món un calçat artesanal i de tradició amb uns tocs contemporanis i mediterranis que el fan ser reconegut per a multitud de cultures diferents.\nA les portes del 70è aniversari de la marca, l’empresa decideix actualitzar la marca de dalt a baix. Des de la reformulació del logo de la marca fins a una reestructuració de la col·lecció que passa a dividir-se en seccions amb una personalitat concreta, l’empresa segueix apostant per a tenir una marca i un producte d’actualitat i a la última moda.\nToni Pons Hivern 17\nCopyright 2015 - Tots els drets reservats - Política de Privacitat - Avís Legal


ADA COLAU: Barcelona enderrocarà el cinema Pere IV i farà un equipament per a Sant Martí | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona enderrocarà el cinema Pere IV i farà un equipament per a Sant Martí\nEl nou centre serà un dels projectes motor del Pla de Barris del Besòs\nBarcelona 28 FEB 2017 - 19:31\tCET\nL'antic cinema Pere IV. Ajuntament de Barcelona\nBarcelona assajarà al barri del Besòs, dins del Pla de Barris de l'alcaldessa Ada Colau, un nou equipament que combinarà l'activitat administrativa del districte de Sant Martí (al matí) amb la veïnal (a les tardes i als caps de setmana). I se situarà a l'antic cinema Pere IV, al carrer d'Alfons el Magnànim. Dues sales que van ser de la família Balañá, van tancar el 2000 i les va comprar el Consistori el 2010. El mal estat de l'edifici obligarà a enderrocar-lo, ha explicat aquest dimarts el regidor del districte, Josep Maria Montaner, i es tornarà a construir. Les obres començaran el 2019 i costaran 8,5 milions d'euros.\nEl futur equipament serà un dels anomenats projectes motor del Pla de Barris a l'eix del Besòs. Els projectes motor són els que estan cridats a dinamitzar el seu entorn. El pla destinarà 3,5 milions del pressupost global i l'edifici hauria d'estar acabat entre el 2021 i el 2022. El nou edifici, de tres plantes i soterrani, que sumaran 3.500 metres quadrats, acollirà els serveis municipals que ara hi ha al Clot, on treballen un centenar d'empleats municipals.\nA l'equipament hi haurà sales polivalents, una oficina de serveis socials, d'habitatge o salut comunitària, sales de reunions i formació i d'estudi nocturn. També albergarà serveis de llicències i espai públic, l'estructura executiva de govern i de gerència del districte.


Catalunya lidera el rànquing de desnonaments a l'Estat\nActualitat Catalunya lidera el rànquing de desnonaments a l'Estat\nDurant el primer trimestre del 2019 se n'han fet 3.557, el 22,9% del total espanyol\nActualitat 10/06/2019 18:42\nConcentració contra desnonaments\nCatalunya lidera el rànquing de desnonaments a l'Estat del primer trimestre del 2019, segons dades aportades pel Consell General del Poder Judicial (CGPJ) a l'informe Efectes de la crisi econòmica als òrgans judicials. En concret se n'han fet 3.557, el 22,9% del total de l'Estat.\nD'aquests, 2.335 estaven vinculats a la Llei d'Arrendaments Urbans (LAU), mentre que 1.092 han estat execucions hipotecàries. La resta han estat per altres causes.\nEn l'àmbit estatal, la xifra de desnonaments ha estat de 15.065, i segons el CGPJ, suposa un descens global del 2,2% en comparació amb el mateix trimestre del 2018. El 65,9% del total van ser conseqüència de procediments derivats de la LAU (un 5,2% més), mentre que el 27,9% es van derivar d'execucions hipotecàries (un 19,2% menys).\nD'altra banda, Catalunya ha estat també la comunitat on més concursos s'han presentat als jutjats del mercantil. Concretament van ser 520, un 30,9% dels 2.796 d'arreu de l'Estat i gairebé el doble de la segona del rànquing, Madrid amb 265.\nTambé ha estat a Catalunya on més concursos de creditors s'han presentat. Concretament 367, el 33% del total estatal, que ha estat de 1.113. Al seu torn, aquesta xifra representa un augment del 52% en comparació amb el primer trimestre del 2018.\nPel que fa al nombre de demandes per acomiadament, en aquest cas Catalunya ocupa la segona plaça del rànquing amb 5.625, el 19,1% del total, només superada per Madrid amb 5.869 (19,9%).


Requisits contracte de pràctiques per empresa i treballador - Gestoria Luis\nHome » Requisits contracte de pràctiques per treballador i empresa\nUn contracte en pràctiques permet que joves talents puguin incorporar-se al món laboral reduint de forma significativa els costos per a l’empresa. Aquesta opció és altament recomanable per a empreses que requereixen de mà d’obra sense experiència prèvia en el seu sector i que estan disposades a invertir en formació als seus empleats. En la següent entrada t’expliquem els requisits contracte de pràctiques per treballador i empresa.\nEl principal benefici pel treballador és la d’obtenir experiència en un sector determinat tot i que moltes vegades les condicions econòmiques no són les més favorables. El benefici per les empreses és el d’alleujar els costos de seguretat social i salaris al mateix temps que avaluar si aquests treballadors és l’adequat per acabar formant part de la plantilla a temps complet. No obstant això, només podran accedir a aquest contracte si tant empresa com a treballador compleixen amb certs requisits. Saps en quins casos pots realitzar un contracte en pràctiques? O quines obligacions i drets tens? A continuació et resolem aquests dubtes:\nRequisits contracte de pràctiques pel treballador\nTots aquells professionals que desitgin treballar amb un contracte en pràctiques hauran de tenir un títol formatiu sense que hagin transcorregut més de 5 anys després de la seva obtenció. Això inclou un títol universitari, formació professional, certificat de professionalitat o qualsevol títol reconegut apte per al desenvolupament professional. No obstant això, el període de temps s’ampliarà a 7 anys en cas de discapacitat.\nRequisits contracte de pràctiques per a l’empresa\nDurada del contracte en pràctiques\nUn contracte en pràctiques pot tenir una durada d’entre 6 mesos i 2 anys. Seran els convenis col·lectius qui determinaran la durada de les pràctiques segons el sector de treball. Si el contracte en pràctiques tingués una durada inferior a dos anys, aquest es podrà prorrogar sempre que no s’excedeixi dels límits establerts, sigui una o més empreses on l’empleat hagi treballat.\nEl treballador amb contracte en pràctiques pot realitzar la mateixa jornada laboral que els treballadors habituals amb altres tipus de contractes. Així, podrà realitzar jornada laboral completa o jornada laboral parcial. No obstant, en aquest últim cas, el contracte haurà d’especificar les hores de treball i la seva distribució al llarg de l’any.\nSalari pel treballador\nUn empleat amb contracte en pràctiques haurà de cobrar com a mínim el 60% del salari d’un treballador que ocupi el mateix treball durant el primer any. A partir del segon any, el seu sou ha de ser retribuït amb mínim un 75% del salari ordinari. La remuneració vindrà especificada en el conveni col·lectiu utilitzat per a l’ocasió. Cal afegir que en cap cas el salari d’un treballador amb contracte en pràctiques serà inferior al salari mínim interprofessional.\nL’empresa ha d’utilitzar el model oficial de contracte en pràctiques amb el logotip del Ministeri d’Ocupació i S.S. Han d’aparèixer les dades de l’empresa i del treballador, així com els altres aspectes anteriorment comentats. El treballador sota un contracte de pràctiques haurà de tenir un tutor assignat. Aquest marcarà les directrius del treball i serà qui farà el seguiment de les tasques realitzades. Un cop finalitzat el període de pràctiques, el treballador rebrà un certificat conforme ha realitzat les seves pràctiques: les tasques que ha exercit, la durada, etc.\nSi vols seguir-te informant sobre aquest tema i molts més pots consultar de forma gratuïta el nostre videoblog on trobaràs referències sobre aquest tema i molts més.\nEmpreses, Laborals, Particulars


FIHGUV - Presentació\nCentre de simulació/\nEl Centre de Simulació Clínica de l'Hospital General Universitari de València va començar la seua activitat l'any 2014. La seua missió fonamental és proporcionar als alumnes de grau i residents (pregrau i postgrau) i als professionals del centre i de fora del departament una formació pràctica estandarditzada d'avantguarda en un entorn controlat i segur per a millorar la capacitació mèdica.\nProporciona un entrenament en situacions clíniques poc habituals, permet la realització de procediments en escenaris que recreen situacions crítiques reals, alhora que reforça el treball en equip i l'autoaprenentatge.\nEl Centre disposa de 34 models de simulació diferents, mecànics i electrònics, que permeten recrear més d'un centenar de patologies i situacions crítiques. Així doncs, permet la ressuscitació cardiopulmonar amb maniquins de lactant, xiquet i adult amb desfibril·lador. Tècniques mèdiques i quirúrgiques com nucs, sutures, accés a vies, traqueotomies, entubaments, etc.\nEl Centre de Simulació disposa de dues plantes:\nPlanta baixa (420 m2): amb una aula doble polivalent i la sala d'actes (dotada amb tecnologia que permet connectar amb l'Edifici Quirúrgic per a interactuar i veure la cirurgia que s'està fent en temps real).\nPlanta primera (391 m2): amb una aula d'informàtica dotada amb 24 ordinadors amb carros portables i 3 aules:\nAula de simulació mèdica.\nAula de simulació ecogràfica.\nAula de simulació quirúrgica (integra els models de cirurgia de l'Escola Europea d'Endoscòpia Ginecològica). Té connexió en directe amb l'Edifici Quirúrgic.


Colau odia a la policia. | SOMCAT\nColau odia a la policia.\nPosted at 15:32h in Municipal\tby\tinfo@somcat.cat 0 Comentaris\nDesgraciadament, una vegada més, Barcelona és notícia per la via del seu nefast ajuntament.\nLa banda de música la guàrdia Urbana de Barcelona, un dels símbols internacionals de Barcelona, tan representativa del cos i de la ciutat, esborrada d’un plomall.\nL’actual govern de la ciutat no pot evitar-ho, odia tot el que siguin uniformes, tot el que sigui autoritat, tot el que ensumi policia i especialment tot el que simbolitzi tradició, per això s’està carregant a poc a poc a laguàrdia urbana de Barcelona.\nVergonya, barcelonins, vergonya!!


Dilluns, 16 d´abril, sorteig dels habitatges de lloguer per a joves a Premià de Mar | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nDilluns, 16 d´abril, sorteig dels habitatges de lloguer per a joves a Premià de Mar\nDilluns, dia 16, a les 12h tindrà lloc a la Sala de Plens (Joan XXIII, 2-8) el sorteig dels 9 habitatges amb protecció oficial de lloguer destinats a joves.\nEls habitatges estan ubicats al carrer Narcís Monturiol 11-13, en un solar que en el seu moment l´Ajuntament va cedir a l´Institut Català del Sòl perquè hi pogués construir 23 habitatges que són administrats per l´Agència de l´Habitatge de Catalunya.\nLes claus d´aquells habitatges es van lliurar el juliol del 2008 i els que ara s´adjudicaran de nou actualment havien quedat buits. Tenen una superfície de 35,07 m2 a 38,57 m2 i la renda mensual oscil·larà entre els 199 i els 268 euros. L´acte del sorteig comptarà amb l´assistència de l´alcalde, Miquel Buch i de la regidora d´Habitatge, Anna M. Medina.


Es convoca la 21a edició dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona | Bonart\nEs convoca la 21a edició dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona\nLa Demarcació de Girona del Col·legi d’Arquitectes de Catalunya (COAC) convoca una nova edició dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona, que aquest any arriben a la 21a edició, amb l’objectiu de donar valor a l’arquitectura realitzada en l’àmbit territorial de la Demarcació de Girona, mostrant la qualitat i el rigor dels professionals.\nAls Premis s’hi poden presentar obres acabades entre l’1 de gener i el 31 de desembre de 2017, que s’adscriuran en una de les quatre categories següents: Arquitectures, Interiors, Paisatges i Efímers. Les propostes presentades seran valorades pel Jurat que aquest 2018 el formen els arquitectes José Miguel Roldán i Andrade, Anna Maria Bordas i Geli, Pablo Garrido i Torres, i un membre de l’actual Junta Directiva de la Demarcació de Girona del COAC, que actuarà com a secretari sense vot. El Jurat atorgarà un premi per cada categoria: Arquitectures, Interiors, Paisatges i Efímers.\nEl termini per presentar les propostes acaba a les 14 hores del divendres 9 de març de 2018.\nEls participants es faran càrrec dels drets d’autor que pugui generar tot el material presentat i seran responsables d’haver obtingut l’autorització necessària per a presentar-se als premis per part dels propietaris, promotors, usuaris o d’aquells que tinguin drets legítims sobre l’obra i el material presentats. Així mateix, assumiran el cost de qualsevol reclamació o despesa en concepte de drets de propietat intel·lectual, de protecció del dret d’intimitat o en matèria de protecció de dades de caràcter personal derivades de la reproducció i l’explotació per part del COAC del material presentat.\nTots els participants autoritzen la Demarcació de Girona del COAC a organitzar les exposicions que podran viatjar, i a editar un catàleg digital amb les propostes presentades a concurs, així com a utilitzar-les per a la difusió dels Premis d’Arquitectura en aquesta i futures edicions, dins i fora de l’àmbit col·legial, tant en suport paper com en suport digital.\nLa Demarcació del COAC es reserva el dret d’utilitzar les imatges presentades per activitats de difusió d’àmbit cultural o de l’activitat col·legial en general. Així mateix, la Demarcació de Girona del COAC es reserva el dret a cedir el material presentat a aquells mitjans de comunicació que ho sol·licitin, sempre i quan es tracti de la difusió dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona.\nEl termini pel lliurament del material corresponent a la 21a edició dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona finalitzarà a les 14.00 hores, del divendres 9 de març de 2018. No s’acceptarà documentació fora d’aquest termini. Tota la documentació requerida haurà de ser tramesa a la Demarcació de Girona del COAC, 2a planta (registre de secretaria), edifici Pia Almoina, plaça Catedral núm. 8, 17004 Girona (fins al 9 de març), o a les delegacions de la Garrotxa-Ripollès a Olot (fins al 8 de març) i Alt Empordà a Figueres (fins al 7 de març). Més informació al telèfon 972 41 27 27 o al correu electrònic cultura.gir@coac.cat. No serà vàlid el certificat d’enviament. A finals de març s’exposaran a la sala “La Cova” de la Demarcació de Girona del COAC, edifici de la Pia Almoina, la totalitat de les obres presentades. El dijous 4 de maig es donaran a conèixer les obres seleccionades. La primera setmana de juny es donaran a conèixer les obres premiades en un acte públic a la seu social de la Demarcació de Girona del COAC, i s’inaugurarà l’exposició dels Premis d’Arquitectura de les Comarques de Girona 2018 a la sala d’exposicions de l’edifici de la Pia Almoina de la Demarcació de Girona del COAC.\nEtiquetes: Premis d'Arquitectura de les Comarques de Girona


Curs de Massatge Tailandès en camilla | ekilibrat.net\nCurs de Massatge Tailandès en camilla\nFormadora: Inés Navarro\nInici 1 d’Octubre 2022\nHorari: 1 DISSABTE al mes de 10h a 19h\nDates: 1 d’Octubre 22 / 19 de Novembre 22/ 10 de Desembre 22 / 7 de Gener 23\nPreu: 50€ reserva (*) +100€ / mes\nS’entregarà un DIPLOMA acreditatiu en finalitzar el curs\nEn què consisteix el Curs de Massatge Tailandès en camilla?\nEn aquest curs ens endinsarem en el Massatge Thai des d’un punt de vista diferent.\nConnecta amb la seva essència. Sent els seus beneficis en cos, ment i esperit i descobreix tot el que aquest art ancestral pot aportar a les teves sessions.\nLa proposta és la d’aprendre les bases del Massatge Tailandès a dalt en la camilla, com a punt de sortida per a la pròpia experimentació i integració amb les pròpies pràctiques terapèutiques.\nEl Massatge Tailandès\nPressions, mobilitzacions, estiraments i línies d’energia són els ingredients d’aquesta mil·lenària pràctica sanadora, amb més de 2000 anys d’història.\nTé una estreta relació amb la cultura budista i els seus valors i sovint se l’ha considerat com una meditació activa, tant per al que l’ofereix com per al que ho rep.\nDissol la tensió muscular\nAmplia la respiració\nCalma la ment i l’esperit.\nSubmergeix-te en el seu rítmic i hipnòtic moviment i deixa’t anar en una fluida dansa contínua.\nTreballarem des de la comoditat i la calma, amb la respiració com a guia.\nBuscarem despertar la intuïció tàctil a través de la saviesa innata de les nostres mans.\nEscoltarem el nostre cos mentre connectem amb l’altre.\nBuscarem projectar les nostres accions des de l’amor i la benevolència.\nPer què en camilla?\nTradicionalment el Massatge Tailandès es realitza en el terra, amb el que la gravetat i el suport de la terra es converteixen en els nostres aliats durant la sessió.\nNo obstant això, en la nostra cultura, són pocs els espais terapèutics que han aconseguit integrar en el terra en la seva pràctica.\nAconseguir portar el Massatge Tailandès a camilla suposa poder aplicar-lo en més situacions i que els seus beneficis arribin a més persones.\nA més, en tractar-se d’una pràctica tan diferent de les que se solen realitzar en camilla, com el quiromassatge o massatge esportiu, és molt interessant conèixer-ho per a portar una mirada diferent que ampliï les possibilitats de les nostres sessions.\nCada sessió desenvoluparà una seqüència sobre la qual aprendrem les bases tècniques i anatòmiques del massatge.\nEn aquest curs treballarem en Posició Supina, fent un viatge de peus a cap, i treballant tot el cos del nostre receptor, sigui de manera directa o indirecta.\nInsistirem en la pròpia consciència corporal i la meditació com a base de la nostra pràctica i inclourem una part de laboratori d’integració del nostre moviment, el nostre bagatge i la nostra intuïció en aquesta pràctica.\nEstructura de les sessions (orientativa)\n10:00 Meditació i Ioga Suau\n10:30 Desenvolupament primera seqüència A\n12:30 Desenvolupament primera seqüència B\n15:00 Pràctica de Respiració, Moviment i Consciència Corporal\n15:30 Desenvolupament segona seqüència A\n16:15 Desenvolupament segona seqüència B\n17:00 Integració, Repàs i Laboratori\nManual del curs (PDF i versió impresa per prendre notes)\nVídeo Tutorials de cada seqüència (accés online)\nAquest curs és curt però concentrat, pel que es recomana als alumnes que vulguin aprofitar-lo al màxim, la realització mínima de dues pràctiques personals entre les sessions.\nEs facilitarà un qüestionari de pràctiques amb la intenció de detectar els aspectes a millorar, potenciar els punts forts així com els aspectes a millorar i gestionar les impressions que sorgeixin de manera natural a l’hora d’oferir una nova tècnica.\nEn aquest curs el nivell és obert, amb totes les possibilitats que això ofereix.\nCada alumne té la llibertat de plantejar el seu punt de sortida i les seves inquietuds, com a punt de partida per a desenvolupar les seves possibilitats.\nTerapeutes amb més i menys experiència, que vulguin rebre unes noves bases sobre les quals desenvolupar la seva pròpia pràctica.\nPersones que ja sàpiguen massatge tailandès i vulguin revisitar les seves bases de la pràctica, abordant-ho des d’un altre pla que els obri noves possibilitats.\nPersones sense coneixements previs en teràpies manuals, que vulguin atrevir-se a confiar en la seva intuïció innata a l’hora d’explorar el cos.\nClasse 1: Peus, Cames i Malucs. Estiraments bàsics\nClasse 2: Torsions i mobilitzacions. Pit, Braços i Coll.\nClasse 3: Introducció a les Línies d’energia. Estiraments avançats.\nClasse 4: Integració de les tres seqüències. Dubtes i repàs. Laboratori de massatge\nSobre la formadora: Inés Navarro.\nEm vaig formar en Massatge Tailandès a Barcelona i poc després vaig viatjar a Tailàndia per aprofundir en la tècnica. Allà vaig tenir la sort d’estudiar i treballar amb persones locals, de manera que vaig poder amarar-me de la seva essència i de la cultura thai.\nQuan vaig tornar, em vaig incorporar a l’equip d’un petit Spa a Barcelona, integrat per aquell temps per diverses fisioterapeutes, on vaig treballar per diversos anys, mentre oferia al mateix temps les meves teràpies en la meva consulta privada a Sant Andreu.


Goigs a llaor de Sant Pau Apòstol que es venera a la capella de l'antiga casa de convalescència avui de la biblioteca de Catalunya. La seva festa: 25 de gener.... · Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus\nGoigs a llaor de Sant Pau Apòstol que es venera a la capella de l'antiga casa de convalescència avui de la biblioteca de Catalunya. La seva festa: 25 de gener....\nGarcia-Borrón, Maria de la Pau\nGoigs a llaor de Sant Pau Apòstol que es venera a la capella de l'antiga casa de convalescència avui de la biblioteca de Catalunya. La seva festa: 25 de gener.\nTorell de Reus, n. 640\nGarcia-Borrón, Maria de la Pau, Rovira - Artigues, Josep Maria, i Baldelló, Francesc, 1887-1977, “Goigs a llaor de Sant Pau Apòstol que es venera a la capella de l'antiga casa de convalescència avui de la biblioteca de Catalunya. La seva festa: 25 de gener. ,” Biblioteca Digital del Centre de Lectura de Reus, consulta 27 febrer de 2021, https://bd.centrelectura.cat/items/show/18079.