Arxius de milicianes - Ab Origine Magazine\nGonzalo Berger va presentar la seva tesi doctoral (UB) el passat 2017, en la qual estudia detingudament les Milícies Antifeixistes des del seu naixement fins al desembre de 1936. Amb el seu treball, realitzat a partir d'una exhaustiva tasca d'arxiu, pretén desmuntar certs tòpics que s'han enquistat a la historiografia al voltant de les milícies. Busca així aportar llum a un dels processos més interessants i complexos de la nostra història recent. Fa poc, i fruït de la seva tesi, ha publicat el llibre Les Milícies Antifeixistes de Catalunya. Voluntaris per la llibertat. (Editorial Eumo). Ens trobem amb ell per parlar sobre els resultats del seu treball i per compartir reflexions al voltant de les milícies.\nL’any que ve farà 80 anys del final de la Guerra Civil i segur que les xarxes s’ompliran d’imatges de milicians i milicianes, que s'han plasmat en l’imaginari col·lectiu com el símbol de la lluita del poble contra el feixisme. Fins a quin punt aquesta imatge és real de què van representar les Milícies Antifeixistes?\nSón imatges reals, per descomptat. Són reals i corresponen a un moment concret, que forma part de la realitat de la Història de Catalunya. Jo crec que això és el que fa aquest moment, un moment diferent i especial.\nMés enllà d’aquesta imatge, sovint s’han sentit moltes crítiques de les milícies. S’ha dit que eren indisciplinades, que no hi havia una coordinació... Són justificades aquestes crítiques o s’han d’agafar amb mesura?\nHi ha un relat interessat per desprestigiar les milícies, ja durant la mateixa guerra i que després es reprodueix a la historiografia contemporània, durant el Franquisme i posteriorment també. Jo crec que la realitat la trobaríem en un punt entremig. Per descomptat que no eren indisciplinades, o poc operatives –tot i que hi ha casos en què es dóna com en qualsevol exèrcit del món d’aquella època–, però també és veritat, i així ho he pogut documentar, que les Milícies eren dures amb els càstigs per indisciplina, amb tot allò que tenia a veure amb abusos sobre la població local, sobretot, i especialment, amb abusos cap a les dones.\nEn el teu treball, de fet, remarques que la CNT, que sovint s’ha vist com el sindicat més indisciplinat, aplicava severs càstigs contra els seus milicians.\nCal entendre que la CNT és un sindicat amb una ideologia molt potent, que no consentia deslleialtats, abandonament del front, abusos, robatoris... Ni d’oficials ni de la mateix militància. Una frase molt significativa d’Antoni Ortiz és que contra la seva lògica ideològica, va ser una qüestió moral aplicar la disciplina, quan en principi els anarquistes estarien lluny d’aquestes directrius o sempre s’havien pensat que hi estaven lluny. I ell mateix reconeix que va haver d’aplicar condemnes de mort...\nContra la seva lògica ideològica, per la CNT va acabar sent una qüestió moral aplicar la disciplina, fins i tot amb condemnes de mort.\nPerò això es dóna en general a totes les columnes. En definitiva, tenim una força armada comandada per militars, molt sovint, i per civils armats, amb un component ideològic molt alt que les fa combatives. Això sí, eren poc operatives en alguns casos en front més obert: falta aquesta tècnica militar tan necessària per a la guerra.\nTornant al que deies que estaven comandades per militars, a vegades es té la idea d’unes milícies formades només per obrers i militants d’organitzacions sindicals i polítiques d’esquerres. Però, quin paper tenien els militars en aquestes milícies?\nAquesta ha sigut una de les sorpreses en analitzar els subsidis, perquè sempre s’havia dit justament això, que eren forces de civils. Però la realitat és que totes les columnes tenen comandaments o tropa formats per militars professionals... De fet, en els fronts, sobretot el de Mallorca i el d’Aragó, l’estructura del comandament de l’estat major és formada per militars professionals. Els militars i les forces d’ordre públic juguen un paper important en l’articulació de les milícies des de la rereguarda, en el comandament als fronts i en les mateixes unitats. I fins i tot, també, hi ha tres columnes que són les primeres que surten des de Lleida, Tarragona i Barcelona, el dia 23 [de juliol de 1936] a la tarda, que són formades íntegrament per soldats i forces d’ordre públic.\nTotes les columnes tenien comandaments o tropa format per militars professionals. Contra la idea que tots els militars eren reaccionaris, hi havia un gruix de militars que va mostrar la seva fidelitat a la República.\nÉs important destacar que existia una organització clandestina, la UMRA que creix en oposició a una organització de militars feixistes [la UME, Unión Militar Española]. Es dóna el cas que a Barcelona i Madrid hi ha un gran nombre de militars [de la UMRA], suposo que ja intencionadament desplaçats en aquestes guarnicions per tal d’apaivagar una mica els ànims reaccionaris. Per tant, destacar que contra la visió que es té dels militars tots feixistes, tots sollevats i reaccionaris, hi ha organitzacions amb alts comandaments militars, com Josep Guarner o Escobar, que són declaradament antifeixistes.\nMilitaven a alguna organització política?\nSí. A l’Exèrcit hi ha molts militants d’Esquerra Republicana i del Partit Sindicalista. També de la CNT, sobretot sotsoficials. De fet, molts dels militars que participen de l’octubre del 34, que són condemnats a mort o exiliats, després seran comandaments durant l’etapa del Comitè Central de Milícies. Per exemple, Díaz Sandino, que serà el primer Conseller de Defensa, és oficial d’aviació, i ja havia sigut condemnat el 1934 per negar-se a bombardejar el Palau de la Generalitat. Amb [la victòria] el Front Popular el 1936, tots aquests militars seran restituïts en els seus càrrecs i posteriorment seran els que articularan les milícies.\nQuè diferenciaria per tant les milícies d’un exèrcit convencional?\nQue els soldats i també els oficials són voluntaris. Hi ha una part de professionals que estan al capdavant de la força, de manera voluntària també, per fidelitat a la República, a la Generalitat o a les organitzacions. També la massa de combatents és voluntària. I això és la gran diferència respecte a un exèrcit tradicional, format per gent obligada a anar al front: les lleves. Això i que malgrat buscar l’eficiència militar, almenys durant l’etapa de les milícies, desapareixen les salutacions i els privilegis dels oficials respecte a la tropa, i apareix un nou esperit.\nTambé els salaris eren iguals en totes les capes dins de les milícies?\nEl salari és igual per tots, no es fa distinció, tots són voluntaris de les milícies i tots, quan comencen a cobrar, cobren les 10 pessetes al dia.\nReferent a aquest nou esperit que has mencionat, George Orwell en el seu Homenatge a Catalunya va escriure que per ell, participar de les milícies era «viure a l'avançada un tast del socialisme». Fins a quin punt, per aquells milicians i milicianes, la seva experiència els primers mesos era això, viure el socialisme o l'anarquisme dut a la pràctica?\nDiverses coses aquí. George Orwell no va estar mai a les Milícies Antifeixistes. Ell va anar al front cap al gener o febrer del 1937, i en aquell moment ja és l’Exèrcit Popular de Catalunya. Les milícies ja s’han militaritzat. A l’octubre comencen les lleves i el desembre l’Exèrcit de Catalunya ja està funcionant. Hem de tenir en compte que George Orwell és un estranger que arriba i que té una perspectiva i que després publica un llibre en funció de la seva ideologia. Però ell no va viure en cap cas els moments inicials ni les dinàmiques de les milícies. George Orwell o Homenatge a Catalunya són part d’aquesta idealització –en aquest cas en el sentit positiu– de les milícies.\nGeorge Orwell no va estar mai a les Milícies Antifeixistes. Quan ell va arribar, aquestes ja s'havien militaritzat i eren l'Exèrcit Popular de Catalunya. Homenatge a Catalunya és part d'aquesta idealització de les milícies.\nRespecte com ho van viure els protagonistes, crec que evidentment amb eufòria i entusiasme. Estem en una societat catalana amb una tradició antimilitarista molt forta, que a marcat gran part de les sublevacions i insurreccions populars a la Història de Catalunya. Una tradició antimilitarista generalitzada que no significa que sigui no-violenta, ja que la societat catalana, com la resta de societats europees del moment, era violenta.\nTenint en compte aquest antimilitarisme, sorprèn com en qüestió d’hores, desenes de milers de voluntaris i voluntàries estan disposats a anar al front a combatre. I això només s’explica perquè existeix el convenciment de la lluita contra el feixisme i el que implica la seva victòria. Per tant hi ha eufòria, convenciment en què s’està fent allò que s’ha de fer, en què el feixisme implicava la derrota total de les idees, de les organitzacions o del país; i suposo que pels que ho van viure, va significar un moment únic. Si t’hi fixes, hi ha un tema molt curiós, que és que en totes les fotografies de l’època, tant a Catalunya com a la resta d’Espanya, els milicians miren molt a càmera i somriuen. Aquesta és la convicció de ser subjecte històric, o sigui, estan fent història, estan fent alguna cosa excepcional que els fa enfocar aquesta mirada a càmera amb la il·lusió d’aquest moment inicial de defensar allò amb què es creu.\n[caption id="attachment_8160" align="aligncenter" width="484"] Milicians i milicianes mirant a càmera de forma somrient i amb el puny alçat. Font: Solidaridad Obrera[/caption]\nParlant d’aquests voluntaris que van amb el convenciment que estan fent història, arriba un moment, el 30 de setembre, en què es fa el primer Decret de Mobilització. No hi havia prou voluntaris per defensar el front d’Aragó?\nAquest és un fet curiós també. Hi ha una primera efervescència revolucionària però de seguida es veu que no són prou. El que comença sent una lluita a Barcelona amb unes columnes de voluntaris per anar al Front d’Aragó acaba convertint-se en una guerra: una guerra que demana recursos i combatents. Les organitzacions i columnes al front informen de la falta de voluntaris, malgrat que la premsa està venent en aquell moment que les forces antifeixistes estan combatent i vencent a tots els fronts. Hi ha tota una operació de propaganda que d’alguna manera fa baixar el nivell de voluntaris que s’adrecen als fronts. Mentrestant, les organitzacions demanen més homes i més armes.\nHi ha tota una operació de propaganda que d'alguna manera fa baixar el nivell de voluntaris. Mentrestant, les organitzacions demanen més homes i més armes.\nAnant al tema de les armes i els subministraments, en la teva tesi també analitzes els esforços de la Generalitat per obtenir armes i per crear una indústria de guerra. Amb quines dificultats es troba la Generalitat? Fins a quin punt podem afirmar que l’Estat intenta boicotejar la creació d’un exèrcit català?\nÉs absolutament així, tot i que més subtil. Catalunya assoleix l’autonomia política a partir de la creació d’aquest Exèrcit i la veritat és que el Govern de la República no ho veu amb bons ulls. Per tant, boicoteja per sistema les aspiracions catalanes, tant des de la vessant llibertària –que seria el front d’Aragó–, com l’expedició de Mallorca –que seria una empresa dirigida des dels interessos del PSUC, sobretot, i ERC i Estat Català, malgrat que també hi hagi la CNT–.\nCatalunya assoleix l'autonomia política a partir de la creació d'aquest Exèrcit i el Govern de la República no ho veu amb bons ulls.\nCatalunya té poques armes, sempre les ha tingut, degut fonamentalment a les insurreccions. Les armes mai estan a Catalunya, sempre estan al voltant de Catalunya i no hi ha capacitat financera per comprar-les, sobretot a partir del Tractat de No-intervenció de la República francesa i Anglaterra. Per tant, no hi ha ni armes ni capacitat financera, i el Govern de la República no en subministra. Això fa que les forces catalanes no puguin assolir els objectius que en principi es marquen a curt termini. És el gran problema que tindrà l’organització de Catalunya durant els mesos inicials de la guerra: la falta d’armament i de pólvora.\nI això s’aprofitarà per desacreditar les Milícies Antifeixistes, que no aconseguiren recuperar territori, quan el que passava és que no tenien armament, municions ni subministraments en general.\nClar, per això m’interessava documentar bé tot el tema de l’armament i el finançament. La gran excusa per atacar el poder polític de la Generalitat i del Comitè va ser la ineficàcia de les milícies, quan no existia aquesta ineficàcia: hi havia militars i voluntaris disposats a lluitar i a combatre, però el que no hi havia eren les armes necessàries per assolir els objectius. El Govern de la República estrangulava econòmicament–de forma subtil i no declarada– la Generalitat, i minvava les capacitats operatives de les milícies.\nLa gran excusa per atacar el poder de la Generalitat i del Comitè va ser la ineficàcia de les milícies, quan aquesta ineficàcia no existia. El que existia era la falta d'armament i municions.\nPer això no es pot recuperar Mallorca?\nNo, per això no. Mallorca no es pot recuperar perquè el Govern de la República decideix retirar la tropa republicana d’un dia per l’altra i abandona o no els combatents que estan a l'illa en funció de si aquests accepten retirar-se o no. És una qüestió del ministre de la Marina que decideix que Mallorca no és un objectiu pel Govern de la República, per diferents motius, i ofereix al capità Bayo el reembarcament i el desembarcament d’aquesta força a Andalusia, on s’especifica que sí que tindrà el suport de la Marina i de la força aèria republicana.\nÉs a dir, de recursos sí que n’hi havia.\nRecursos n’hi havia: per combatre a Andalusia però no per combatre a Mallorca, no per recolzar una campanya dirigida des de la Generalitat. Hem de tenir en compte que hi ha una acta del dia 30 o 31 d’agost on es pot veure una discussió molt gran en la qual es parlava de Mallorca. Hi ha informes que asseguren les possibilitats d’èxit a Mallorca, un objectiu que es considera vital per la supervivència de Catalunya a la guerra.\nRecursos n'hi havia, però per combatre a Andalusia, no a Mallorca.\nSi això passa el 30 d’agost, el 3 de setembre, Prieto, Ministre de Marina, envia un telegrama en el qual es comunica que amb tres hores s’ha de procedir al reembarcament de la força. No es comunica a Barcelona ni al CCMA... No només no es comunica a Barcelona, tampoc es diu res a la força que està a Mallorca. Bayo és l’únic que ho sap i no li diu ni als seus oficials ni a la tropa, sinó que els diu que desembarcaran a Palma. Un cop als vaixells els porten a Barcelona i a València. Clar, el cabreig a Barcelona és enorme, i el cabreig dels soldats i dels milicians, també, perquè bàsicament els han enganyat: s’hi han deixat la pell molts companys i es veuen traïts.\nEl tema de Mallorca respon únicament a què el Govern de la República es nega o no veu amb bons ulls una victòria catalana a les Illes. Mallorca era un objectiu bàsic per Catalunya, i així ja ho veuen els propis membres del comitè i els militars, sobretot per la por als bombardejos des de l'illa, com després acabarà passant. A més a més era un objectiu que estava a l’abast.\nDe fet Menorca no havia caigut i Eivissa i Formentera les conquereixen ràpidament i ningú dubta de la victòria sobre Mallorca. Mallorca està aïllada. Semblava possible recuperar-la.\nMallorca no té possibilitats de resistir. I de fet, clar, l’embarcament de les tropes de Mallorca passa entre el 3 i el 4 de setembre, i el 7 comencen a sortir milers de milicians cap a Madrid. Aquests milicians estaven preparats per marxar a Mallorca: la Columna Macià-Companys, la Columna Tierra y Libertad... Tots aquests anaven a anar a Mallorca i aquestes forces en joc hagueren desnivellat la balança perquè l’Exèrcit franquista a Mallorca no tenia capacitat d’augmentar les seves forces. Era qüestió de temps que Mallorca caigués.\nI després part de les milícies catalanes són enviades al front de Madrid. La capital era un objectiu estratègic?\nEra un objectiu simbòlic. Ho era fins i tot pel Govern de la República que abandona la ciutat. I no només l’abandona el Govern, també l’Exèrcit. De fet, Madrid és defensada per la gent de Madrid i a un preu altíssim. Hi deixen la vida milers de madrilenys i madrilenyes i gent de tota la Península que va a defensar la ciutat i és abandonada, a més a més de mala manera. La sorpresa és que després la ciutat resisteix.\nMadrid era un objectiu simbòlic, però no estratègic. El Govern de la República va abandonar la ciutat amb l'Exèrcit, i Madrid va ser defensat per la seva gent.\nAmb tota aquesta lògica de la guerra la pregunta és, com és que els milicians van a Madrid? Perquè en definitiva no és un objectiu estratègic ni per Catalunya ni per la guerra. És una ciutat que no té cap valor més enllà de la capitalitat. Però Mallorca és una lliçó que a Catalunya queda molt clara. A partir d’aquell moment, Catalunya considera que ha d’enviar forces i contribuir a l’esforç de guerra per no rebre més boicots. El mateix Durruti es nega a anar a Madrid.\nPerò hi va acabar anant, no?\nPerquè l’obliguen. Els comunistes comencen a enviar les seves forces a Madrid i la CNT no vol quedar enrere i acaben obligant a Durruti a anar-hi.\nArribats a aquest punt, m’agradaria preguntar-te si, com sovint s’ha afirmat, la conversió de les Milícies Antifeixistes en l’Exèrcit Popular de Catalunya és una victòria del PSUC i ERC sobre la CNT. Es pot fer aquesta lectura?\nRotundament, no. És absolutament desencertada aquesta visió de la història. I a més a més està molt documentat. El mite que la CNT no participa o no hi creu és només això, un mite, no la realitat. El Comitè Central de Milícies és creat per la mateixa Generalitat. Però fins i tot la CNT –els comitès superiors de la CNT i la FAI– el 20 d’agost estan decidint dissoldre el comitè, per donar-li tota la força a la Conselleria de Defensa.\nLa mateixa CNT-FAI decideix dissoldre el CCMA per donar-li tota la força a la Conselleria de Defensa de la Generalitat, de la qual hi formarà part.\nDe la qual hi formaran part després, no?\nDe la qual de seguida que es dissolgui el comitè, Joan Garcia Oliver en serà el sotssecretari, i com a tal organitzarà tots els decrets i la formació de l’Exèrcit de Catalunya. Però posteriorment, Francisco Isgleas, que serà després un dels homes més importants de la regional catalana de la CNT, serà el Conseller de Defensa, i serà qui militaritzarà les milícies, qui crearà l’Exèrcit Popular de Catalunya.\nPotser tenim una mica el tòpic arrelat d’aquesta CNT revolucionària...\nLa CNT està al front, i sap el que passa, i veu que no poden afrontar amb garanties la guerra com s’està fent amb les milícies, perquè els hi falta capacitat operativa. Per tant, consideren que la millor opció és la militarització. No hi ha aquesta fractura ERC-PSUC-CNT, estan tots junts. És una qüestió de matisos. Ells debaten, però sobretot per temes d’economia, no per temes de l’Exèrcit. Els grans problemes de la rereguarda són per la tensió econòmica i per quin ha de ser el model econòmic: una economia centralitzada per l’estat, col·lectivitzacions... Però amb l’Exèrcit ho tenen molt clar: la militarització és la millor opció per guanyar la guerra.\nLa reunió clau de tot això és a principis d’octubre, on participen el conseller Díaz Sandino, Joan Garcia Oliver, Durruti, Ortiz, José Del Barrio... tots els caps de les columnes. I Durruti, Ortiz i Garcia Oliver són els primers que defensen el comandament únic i la militarització de les milícies, perquè són conscients que la guerra es pot perdre en qüestió d’hores.\nAmb l'Exèrcit tothom ho tenia molt clar: la militarització era la millor opció per guanyar la guerra.\nTot i així, part de les columnes o alguns dels combatents de les columnes òbviament s’oposen a la militarització, per una qüestió ideològica o perquè estan cansats de la guerra –cal tenir en compte que molts milicians estan cansats: ha arribat l’hivern, fa fred i les condicions són pèssimes, potser simplement volen tornar. Sí que hi ha algunes columnes que s’hi oposen, però la majoria es militaritzen. Aquells que no accepten la militarització marxen de les milícies, com en la Columna Durruti on marxen entre mil i mil cinc-cents voluntaris; però moltes de les columnes es militaritzen ràpidament.\nI el POUM? Perquè el POUM ja no formarà part del Segon Govern Terradellas i per tant no tindrà poder de decisió en aquest procés de militarització.\nPerò no s’hi oposa en cap cas. El POUM accepta la militarització a la primera de canvi. Saben que és la manera d’aconseguir millors armes i més eficàcia militar. La resta de columnes al mateix.\nTornant a la CNT, s’ha d’entendre que al cap i a la fi, la lluita no és per la militarització, la lluita és pel control ideològic de l’Exèrcit. La CNT el que vol garantir és el control mitjançant el comissariat de guerra, i aquí hi ha la lluita amb els comunistes. Els comunistes, sent una organització més petita, ràpidament col·loca molts comissaris i per tant té el control ideològic de l’Exèrcit. I això és el que entorpeix la relació amb la CNT.\nLa lluita no és per la militarització, la lluita és pel control ideològic de l'Exèrcit.\nI després ja venen els fets de Maig?\nAixò degenera cap a la situació prèvia al maig. Fruit també de la tensió econòmica que viu la Generalitat, que és de col·lapse financer.\nMillor no hi entrem, als Fets de Maig. Canviant una mica de tema, en el treball també has intentat quantificar quantes dones van participar de les milícies.\nSí, també era un dels mites que havia de combatre. A partir de la bibliografia es pot veure com han nascut molts tòpics al voltant de la dona miliciana: que eren o bé prostitutes, o de la CNT... En el sentit pejoratiu de la vessant llibertària. La visió que es tenia era que eren putes o anarquistes o totes dues alhora. A partir d’aquí, es deia que havien anat molt pocs temps al front i que de seguida havien tornat. I també que eren molt poquetes.\nPerò quan t’acostes a les fonts i comences a analitzar els percentatges comencen a sortir moltes, moltes i moltes dones que estan combatent a primera fila i amb un perfil ideològic molt divers. Al voltant del 3% a les milícies van ser dones. Que encara és un nombre residual però molt significatiu si tenim en compte que la guerra era un espai reservat als homes. Per tant, la dona hi participa, hi participa massivament, durant les primeres setmanes de la guerra. El percentatge ideològic també és brutal, perquè de les aproximadament 1.200 dones que estan a les milícies entre el 24 de juliol i el 31 de desembre, les de la CNT no arriben a ser 400.\nLes dones van ser el 3% dels voluntaris a les milícies. Tot i que encara és un nombre residual, és molt significatiu si tenim en compte que la guerra era un espai reservat als homes.\nSempre s’havia cregut que eren majoritàriament de la CNT... De fet el PSUC organitza unes milícies femenines...\nNo és que les organitzi. És des de la Secció Femenina del PSUC que les dones que en formen part creen unes milícies femenines obertes a totes les dones de les organitzacions antifeixistes, cosa que no agrada a la directiva del PSUC, que en principi pretenia mobilitzar-les a la rereguarda i enquadrar-les a la seva organització.\nElles tiren pel dret i acaben muntant un Batalló Femení de Catalunya, format íntegrament per dones, i no només del PSUC, també d’Esquerra Republicana, d’Estat Català, del Partit Sindicalista, del POUM, d’Izquierda Republicana, de la FAI... Diferents organitzacions que aporten dones d’una manera significativa, unes dones de les quals moltes ja tenen una tradició de lluita molt potent i que identifiquen el feixisme com el seu gran enemic. Són dones que estan decidides a combatre: i lluiten i moren i pateixen igual que els homes.\nAixí i tot, amb la militarització les dones van ser expulsades de les milícies. A la teva tesi documentes com, per exemple, la Columna Libertad, que es trobava a Madrid, decideix retornar les dones a Barcelona. Com es produeix aquesta expulsió?\nLa Columna Libertad, del PSUC, però també altres de llibertàries, de seguida comencen a purgar les dones per culpa d'una concepció masclista, perquè no hi ha cap motiu objectiu per fer-les fora. Això ja passa durant les milícies: primer les acusen de prostitutes i de contagiar malalties venèries, i després es permeten el luxe de desprestigiar-les des de la premsa –llibertària, comunista i altres–. Diuen d’elles que per qüestions físiques són incapaces de córrer o de disparar, que els pits les desequilibren, que quan corren cauen de cul... que són físicament inferior als homes. I això des d’una visió comunista, anarquista o al cap i a la fi revolucionària, que no deixa de sorprendre.\nLes dones catalanes van viure una doble derrota: la primera per part dels seus companys i organitzacions; la segona, la repressió que vindrà després, amb el franquisme.\nAixí i tot, la majoria de les dones es queden i no és fins a la militarització que les expulsaran definitivament. Per tant, cal remarcar aquesta doble derrota de les dones catalanes: la primera per part dels seus companys i organitzacions; la segona, la repressió que vindrà després, amb el franquisme.\nCrec que ho podem deixar aquí, hem tocat molts temes. Moltes gràcies.


La doctora Magda Carlas i la periodista Esther Muñoz repassen els hàbits de salut per cuidar els nivells alts de colesterol i ens expliquen què són el colesterol bo i el dolent\nTinc el colesterol alt: què cal menjar per mantenir-lo a ratlla? // CC0\nActualitzada el 09-12-2021 16:25\nEl colesterol és una qüestió de salut que preocupa. Moltes persones solen pensar en dietes estrictes quan les analítiques els indiquen nivells de colesterol alts. Però, sabem realment què és el colesterol? Per què és tan dolent suposadament? Sabem què cal fer si les proves mèdiques diuen que el tenim massa alt?\nCapítol 23: Què cal menjar per mantenir a ratlla el colesterol?\nLa doctora Magda Carlas explica que tots en tenim, de colesterol, perquè “és un greix necessari i fisiològic”.\nEl colesterol és necessari i només és nociu quan està en uns nivells que no toquen\nMÉS - Aquests són els 7 pitjors aliments per al ronyó\nEl decàleg anticolesterol\n1. Posa exercici a la teva vida\n2. Evita el sobrepès\n3. Deixa de fumar\n4. Redueix l’alcohol a dosis mínimes\n5. Incorpora a la dieta fruita, verdura i llegums\n6. Fruita seca, peix blau i blanc hi han de ser als àpats\n7. L’oli d’oliva és la millor opció per tenir el colesterol en nivells òptims\n8. Eliminar o posar en dosis mínimes els productes processats\n9. La sal és un factor de risc\n10. Fes-te analítiques cada any, busca el consell d’un facultatiu i controla’t si passes dels 50 anys\nLa doctora Magda Carlas explica que tots en tenim, de colesterol, perquè 'és un greix necessari i fisiològic'. // CC0\nMÉS - Cal canviar la dieta quan comencem a fer esport?\nLa doctora Magda Carlas i la periodista Esther Muñoz fan un repàs detallat de quins són els nivells òptims de colesterol i expliquen quina és la diferència entre el colesterol bo i el dolent.\nHo fan al vint-i-tresè capítol del podcast Respostes que alimenten, l’ espai de nutrició i salut de RAC+1 .\nQue hi trobaràs, en aquest episodi?\n[1.05] Què és el colesterol?\n[1.19] Per què té connotacions negatives?\n[2.18] Quins són els nivells òptims?\n[2.50] Els tres paràmetres del colesterol\n[3’30] Què vol dir quan està per sota dels 200 i per sobre dels 240?\n[3.58] Diferència entre el bo i el dolent?\n[4.50] El colesterol depèn només de la dieta?\n[06.00] Per què s’ha de controlar un colesterol alt?\n[07.50] És dolent posar-se a dieta?\n[08.21] Què es recomana menjar per regular el colesterol?\n[10.00] Els beneficis de l’oli d’oliva i els fruits secs\n[11.23] S’han d’evitar els ous?\n[12.40] Poden influir-hi els mètodes de cocció en el colesterol?\nEl colesterol és una qüestió de salut que preocupa. // CC0\nFins ara s’han publicat 23 episodis de Respostes que alimenten . Alguns dels últims temes de nutrició que s’han tractat són: què són els superaliments, en què ens hem de fixar de les etiquetes quan anem a comprar i cal canviar la dieta quan comencem a fer esport?\nCapítol 22: Si comencem a fer esport, hem de modificar l'alimentació?\nCapítol 21: És important llegir el que posa a les etiquetes?\nCapítol 20: De debò existeixen els superaliments ?\n31-10-2021 21:00 ‘RESPOSTES QUE ALIMENTEN’\nSuperaliments: moda o realitat?\n23-10-2021 20:40 ‘RESPOSTES QUE ALIMENTEN’\n10 consells nutricionals per conviure millor amb la menopausa\n17-11-2021 17:59 ‘RESPOSTES QUE ALIMENTEN’\nCal canviar de dieta quan comencem a fer esport de baixa intensitat?\n13-11-2021 19:30 ‘RESPOSTES QUE ALIMENTEN’\nEtiquetes dels aliments, per què és important llegir-les amb detall?


Centre de Documentació d'Atenció a les Persones catalog › Results of search with limit(s): 'mc-ccode:'''''''SP''''''' au:Diputació de Barcelona. Àrea d'Atenció a les Persones se:Eines. Sèrie Salut Pública su-to:Salut pública'\nResults of search with limit(s): 'mc-ccode:'''''''SP''''''' au:Diputació de Barcelona. Àrea d'Atenció a les Persones se:Eines. Sèrie Salut Pública su-to:Salut pública'


El Bloc de Novelda participa en el Congrés autonomic del partit - Novelda Digital\nEl Bloc de Novelda participa en el Congrés autonomic del partit\nEl passat cap de setmana (29 i 30 de setembre) va tindre lloc a la ciutat de València el 6é Congrés del Bloc, al qual van assistir 6 delegats en representació de la comarca del Vinalopó.\nL’informe de gestió del secretari general i síndic de Compromís a les Corts, Enric Morera, es va aprovar amb un 85,5% dels vots i la nova executiva va obtindre el recolzament del 88% dels delegats. El Bloc reforça així l’objectiu de consolidar l’Espai Valencià de Progrés, que es concreta en la Coalició Compromís.\nEl diputat de Compromís al Congrés, Joan Baldoví, va conversar amb els delegats novelders Vicent López, Carles Sala, Sílvia Anna i Juli Martínez, i va reivindicar la felicitat com una actitud vital que entronca amb l’objectiu del Bloc de “lluitar per un horitzó de vida digna per a totes les persones”.\nEl Bloc també va acordar reclamar per unanimitat “un finançament just per a la nostra terra, maltractada i quasi humiliada en els nous pressupostos presentats pel Govern d’Espanya”. Així mateix, es va posicionar en contra de la recentralització de competències i va defendre un major grau d’autogovern, que, gestionat amb eficàcia, garantisca els drets socials i el benestar dels valencians.\nArtículo anteriorPleno ordinario de octubre\nArtículo siguienteLa Unión Ciclista Novelda prepara su tradicional almuerzo


L’Atlético: de les mines als borbons – DiarioYOYA\nPosted by ZY Xavier on 17/09/2010 at 00:47\nUna pregunta que m’inquieta: Quan es té un príncep com a President d’Honor, com s’ha de titular un club? Principesco Atlético de Madrid? Principal Atlético de Madrid? Principiante? Felipero? Letiziano Konsorte?\nI una pregunta que m’esborrona: El dia que Don Felipe VI pugi als altars al tron, hi haurà un canvi de noms: per un costat un Real Atlético de Madrid i per l’altre un Plebeyo Madrid al Bernabeu?\nNo són qüestions banals.\nAmb un Rosell al capdavant, això no els passaria. En un plis-plas, acabaria amb els presis d’honor a cops de gorra de polo. Sort que tenen altres.\nNo és casual el colchonerisme del príncep de Girona (ein?). En origen, l’Atlético era l’equip de l’aristocràcia i les classes altes madrilenyes, mentre que el Real Madrid tenia seguidors més populars. La decisió del general Franco el 1953 de convertir el Real en l’equip distintiu d’Espanya va trastocar les coses; el Realíssim es va convertir en el representant de l’oficialisme, del poder i de la caspa imperial, mentre l’Atlético passava a representar una estranya oposició que, per descomptat, no feia oposició del cap mena.\nTot i així, encara avui als tres districtes més elitistes de Madrid (Chamberí, Salamanca i Chamartín), hi ha més penyes colchoneres que merengues,\nEls fundadors del club van ser un grup d’estudiants biscaïns de l’Escuela Especial de Ingenieros de Minas, que el 26 d’abril de 1903 van fundar una sucursal de l’Athlétic basc. Tan sucursal era, que els Arancibia, Gortázar, Goyarrola, Goiriki, etc. van especificar que mai no es podien enfrontar al club matriu ja que eren una sola cosa.\nPer exigències del guió s’hi han acabat enfrontant, però. Per compensar-ho, han mantingut viva l’altra característica fundacional, allò dels estudiants de mines. Cap altre club espanyol ha tingut una història tan farcida de mines de fragmentació, mines anticarro i mines submarines, que han anat esclatant amb regularitat ineluctable, esquitxant cadàvers institucionals a tort i a dret, cadàvers esportius, cadàvers literals en el cas del jove Aitor Zabaleta assassinat per membres del Frente Atlético, i turmells cadaveritzats per les destralades dels braus defenses de l’entitat.\nAllí, l’únic immortal ha estat el propi club, que ha sobreviscut miraculosament a setze inacabables anys de presidència de Jesús Gil i Gil (1987-2003) baixant una sola vegada a segona divisió (2002).\nTanmateix, de mina en mina i xuto perquè em toca, l’Atlético ha assolit el tercer palmarès de la Lliga espanyola: 9 lligues, 9 copes (+ 2 Copes Eva Duarte que haurien de sumar) i la Supercopa del 1985.\nA l’estranger ha fet menys forrolla. Té la Recopa del 1962 (1-1 i 3-0 a la Fiorentina), l’UEFA Europa League del 2010 (2-1 al Fulham) i la recent Supercopa del 2010 (2-0 a l’Inter).\nVa estar a punt de tocar la Copa d’Europa del 74 però, a 30 segons del final de la pròrroga, Schwarzenbeck va batre el porter Reina (pare) amb un xut des dels 30 metres. En el partit de desempat, el Bayern el va arrasar amb un 4-0.\nEn compensació, el Bayern es va negar a jugar l’Intercontinental contra l’Independiente de Avellaneda, i l’Atlético va poder posar aquest trofeu a les seves vitrines.\nEls dos èxits internacionals de la temporada passada no han estat casualitat. L’Atlético ha aconseguit conjuntar un equip molt potent, que manté febrades d’irregularitat però que pot fer un estrip a qualsevol gallet. Que li ho preguntin al Barça de la lliga passada (o de les 3 últimes, totes amb derrotes: 4-2, 2-1, 4-3)\nLa davantera formada per Forlan i Agüero és temible, i reforços com Filipe Luís poden acabar a donar-li l’estabilitat que li falta. La feina de l’entrenador Quique Sánchez Flores sembla que està donant bons resultats. El repte que té, en aquesta seva segona temporada, és precisament consolidar l’Atlético al torneig de la regularitat.\nJa seria hora. Fa 14 anys que l’equip s’arrossega, dinamitant projecte rere projecte dels Gil, després de l’històric doblet de 1996.\nQui millor explica aquest club singular és Joaquín Sabina a Motivos de un Sentimiento, l’himne del Centenari:\ndel balón, del balon envenenado


Museu del Poble Noruec - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\npenínsula de Bygdøy, Oslo(Noruega)\nOlav Aaraas (2001–)\nNorwegian Pharmacy Museum (en)\nIbsen Museum (en)\nNorwegian Maritime Museum (en)\nEidsvoll 1814 (en)\nBygdøy Royal Estate (museum) (en)\n(2000) Norwegian Museum of the Year (en)\nEl Museu del poble noruec és un dels museus a l'aire lliure més grans d'Europa. Està situat a la petita península de Bygdøy d'Oslo (Noruega) i compta amb més de 150 edificis procedents de totes les regions d'aquest país escandinau. Un dels més destacats és l'església de fusta de Gol.\n2 Església medieval de fusta de Gol\n3 Activitats al museu\nEl Museu del poble noruec fou fundat per Hans Aall el 1894.\nEsglésia medieval de fusta de Gol[modifica]\nArticle principal: Església de fusta de Gol\nL'església de Gol és una de les atraccions destacables del Museu del Poble Noruec. Aquesta església està feta de fusta i va ser construïda a Hallingdal, Noruega cap al 1200. És una de les 30 esglésies d'aquest tipus que es conserven en el país. Quan la ciutat de Hallingdal va construir una nova església més gran cap al 1880, s'havia decidit enderrocar-la. Es va salvar de l'enderroc gràcies a l'interès de Fortidsminneforeningen (la Societat per la Conservació de Monuments Noruecs Antics) que va comprar els materials per tal de reconstruir-la en algun altre lloc. Va ser adquirida pel rei Òscar II que va finançar la seva recol·locació i restauració com a edifici central del seu museu privat a l'aire lliure. La restauració s'havia completat l'any 1885, supervisada per l'arquitecte Valdemar Hansteen. El 1907 aquest primerenc museu a l'aire lliure, un dels primers conegut al món, es va fusionar amb el Museu del Poble Noruec que actualment administra aquesta església de fusta, que encara és nominalment propietat de la monarquia noruega actual.\nUna rèplica moderna d'aquesta església medieval va ser construïda a Gol en un lloc que està allunyat de l'emplaçament original.\nActivitats al museu[modifica]\nDurant l'estiu s'organitzen diferents activitats tals com danses folklòriques, elaboració d'un pa anomenat Lefse en un antic forn, demostració d'artesania o exhibició d'animals i homes guarnits amb els vestits tradicionals pertanyents a la cultura sami.\nCases de troncs al museu\nEdificis històrics de Hovin i Gransherad\nInterior d'un edifici\nWeb del museu (anglès)\nAltres museus d'Oslo (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Museu_del_Poble_Noruec&oldid=25438467»


Sant Boi Notícies – Ofertes i més ofertes als Dies Bojos de Sant Boi\nOfertes i més ofertes als Dies Bojos de Sant Boi\nmay 26, 2012 Comerç i empresa, Oferta comercial Comentarios desactivados en Ofertes i més ofertes als Dies Bojos de Sant Boi\nDel 31 de maig al 2 de juny, Sant Boi viurà “Dies Bojos”. Les associacions de comerciant, restaurants i hotels de Sant Boi se sumen a una proposta similar a la Barcelona Opportunity Week i oferiran a la població tres dies d’ofertes variades de productes i serveis.\nHabitacions d’hotel a 10 euros la nit per a reserves limitades, vals de descompte pel valor de l’IVA, menús especials “Sabors de Sant Boi” o crispetes gratis al cinema són algunes de les iniciatives per fomentar la compra en la nostra ciutat.\nLes ofertes “bojes” també inclouen matrícula gratis als polideportius, 2×1 en espectacles culturals i una shopping night per a l’1 de juny en la qual 120 comerços de Sant Boi obriran fins a les 22 hores amb exhibicions de moda, actuacions musicals i animació de carrer.\nA més, el dia 1 de juny coincidirà amb el Mercat de Pagès, amb la venda i degustació de fruites i hortalisses amb el distintiu de qualitat “Producte FRESC del Parc Agrari del Baix Llobregat” i la I Cycle Chic a Sant Boi, una passejada en bicicleta per reivindicar l’ús urbà d’aquest mitjà de transport.\nEntre els participants dels diferents sectors econòmics de Sant Boi hi ha 200 establiments comercials, 27 concessionaris de cotxes, 12 srestaurants i 4 hotels de la ciutat.\nI Cycle Chic a Sant Boi Tercera fase VPK


Barcelona va acollir un congrés FIS de rècord - Diari de la neu\nBarcelona va acollir un congrés FIS de rècord\nBarcelona 09.06.201410.30 h\nEl 49 Congrés de la FIS celebrat a Barcelona que divendres va tancar les portes ha reunit les federacions d'esports olímpics de neu i també altres no olímpics i ha comptat amb la participació de més de 1.100 persones representant a 120 federacions nacionals. Els anteriors congressos de la FIS no havien sobrepassat el miler d'assistents. Una de les decisions més importants ha estat l'elecció de les seus dels Campionats del Món per al 2019 i les guanyadores han estat Are (Suècia) en alpí, Seefeld (Àustria) en nòrdic i Park City (USA) en Snowboard i Freestyle.\nDes de la RFEDI, que ha estat coorganitzadora de l'esdeveniment conjuntament amb la FIS, es valora molt positivament el congrés tant des del punt de vista esportiu com d'organització. Eduardo Roldán va explicar que a Barcelona tot ha funcionat a la perfecció: l'emplaçament dels hotels Rei Joan Carles I i Princesa Sofia, les sales de reunions, l'equipament i un personal molt atent amb els congressistes. Segons Roldán tot això "ha permès desenvolupar el treball dels comitès i el Consell amb la màxima eficàcia. L'índex de satisfacció ha estat alt i és ja una referència per al futur ".\nDurant el Congrés, responsables de RFEDI i Sierra Nevada han presentat l'informe de progrés dels Mundials d'Snowboard i Freestyle Ski que té adjudicada l'estació andalusa per al 2017 que ha estat molt ben acollit pels membres dels comitès i el Consell. A més durant les jornades de treball s'han discutit els calendaris per a les pròximes temporades que podrien suposar la disputa d'alguna Copa del Món de Snowboard en una estació catalana encara per determinar.\nA Barcelona també s'han aprovat els membres que estan en els comitès de la FIS en què hi ha espanyols, concretament hi ha presència espanyola en els comitès de Copes del Món i d'Europa d'alpí, fons, delegats tècnics, normativa, freestyle, snowboard, metge, legal, màrqueting i comunicació, màsters, discapacitats, universitaris, telemark, juvenils i infantils.\nRoldán considera que "després d'aquest Congrés a Barcelona de la FIS les instàncies esportives espanyoles, amb Miguel Cardenal com a màxim responsable, que ja tenen molt clar que els esports de neu tenen han pogut veure a més la magnitud d'aquests esports a nivell internacional en un marc diferent i únic en el qual es reuneixen tots els esports olímpics i no olímpics ". En aquest sentit el Consell Superior d'Esports va lliurar el dia 2 la medalla al Mèrit Esportiu a Kasper en el transcurs de la recepció de benvinguda. A més, el president de la RFEDI va comentar que aquest congrés és un pas més en la carrera per convertir en realitat les aspiracions olímpiques Barcelona-Pirineus 2026.\nBarcelona, un gran al · licient per al Congrés\nEnmig d'una setmana de reunions intenses, dijous es va realitzar una visita a les vinyes de Codorniu en la qual els membres de la família FIS van conèixer la tradició del Cava. Amb una benigna meteorologia, Barcelona s'ha mostrat com una de les destinacions turístiques més importants del món, així com una ciutat important en els aspectes esportiu, cultural i econòmic. És la segona ocasió que Barcelona acull aquest Congrés. La primera vegada va ser del 22 al 25 de maig de 1968. Més a Espanya s'han organitzat les de 1961 (Madrid) i 1981 (Port de la Creu, Canàries).


No em trobo bé. Quan m'he de fer un prova d'antígens?\nHi ha cap manera de saber si allò que té un malalt és covid-19 o grip? I com es diferencia d'un refredat? Tota la informació, ací\nActualització: 03.01.2022 - 11:46\nComença el fred i arriben, doncs, els primers virus i bacteris de les malalties respiratòries com la grip o els refredats. Això, normalment, no implicaria gaires maldecaps, però en plena pandèmia suscita una mà de dubtes. I més ara, que amb l’augment de la vaccinació s’han relaxat les mesures de protecció que l’any passat van servir per a reduir aquestes malalties al mínim. Enguany és molt més habitual tornar-les a agafar. I molts es demanen: és aquell refredat que tinc cada any o he agafat la covid-19? Malgrat que al començament un refredat nasal o el mal de coll no eren considerats símptomes de la covid-19, amb les noves variants i la vaccinació això ha anat canviant.\nA quina farmàcia puc notificar la meva prova d’antígens positiva en covid?\nAmb la variant delta, la tos, la febre i la pèrdua de gust ja no són tan corrents, tot i que són símptomes que es poden presentar igualment, i, en canvi, el mal de cap sense febre, el coll irritat i la picor al nas són més freqüents.\nQuins símptomes s’han de tenir en compte?\nEls símptomes lleus més habituals són febre o febrícula, mal de cap, mal de coll, tos seca, cruiximent a totes les articulacions, vòmits i o diarrees, refredat nasal, fatiga, pèrdua de gana o pèrdua d’olfacte i de gust. Si tenim dificultats respiratòries sobtades o una febre mantinguda uns quants dies, la simptomatologia es considera greu.\nEn el cas dels nens, s’han de tenir en compte els mateixos símptomes, però el mal de coll i el refredat nasal apareixen conjuntament amb algun altre símptoma de la llista.\nCom puc saber si és covid-19 o grip?\nEnguany la població tindrà molts dubtes a l’hora de saber si té covid-19 o grip. El problema és que les úniques proves realment fiables per a descartar una cosa o una altra són les d’antígens o les PCR. En cas de sospita, cal anar al centre d’atenció primària perquè facin la prova pertinent i descartin la covid, tot i que també hi ha l’opció de fer un prova d’antígens que es pot comprar a la farmàcia.\nEls experts fan més observacions, com ara que la grip, des d’un primer moment, té una afectació més general, ens fa mal tot. En canvi, amb la covid-19 hi ha unes etapes inicials de mal el coll, febre, congestió nasal i pèrdua de l’olfacte, per no hi ha aquest component general.\ncom es diferencia d’un refredat? Si tenim mocs i tos, ens hem de fer una prova d’antígens?\nEls refredats es caracteritzen pels típics esternuts, una mica de tos, molta mucositat, congestió nasal amb moc fluid, picor al coll i ulls plorosos. Tot i que també hi ha malestar, el cansament acostuma a ser lleu i la febre és inusual. Si apareix tos persistent i febre, paga la pena de fer-se una prova per descartar haver agafat la covid-19.\nTambé cal tenir en compte que, d’entrada, la mucositat no és un símptoma de covid-19. I la tos tota sola, tampoc. Cal fer una valoració clínica i epidemiològica més àmplia.\nQuan es fa la prova d’antígens o la PCR?\nEl Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya diu que tots aquests símptomes s’han de valorar en un context clínic. Si se sospita que aquests símptomes poden correspondre a unes altres patologies, pot ser que no es decideixi de fer la prova. L’última paraula la tindrà el metge. Per al diagnòstic, també es valoren antecedents epidemiològics dins el context general dels símptomes, com ara ser contacte estret d’algú que ha sortit positiu en coronavirus o haver viatjat a un país amb un alta incidència. Segons els dies d’evolució dels símptomes, es pot fer una prova d’antígens o una PCR.


Sampol es compromet a demanar a l'Estat polítiques de suport als productes balears\n08 maig 2021 02:27\nEls candidats al Congrés i al Senat visitaren Santa Maria\nEls candidats al Congrés d'Unitat per les Illes Pere Sampol i Margalida Miquel s'han compromès que, si obtenen representació a la Cambra Baixa en els comicis del 9 de març, demanaran a l'Estat que contribueixi econòmicament a promoure i potenciar els productes autòctons de les Balears.\nPer a la coalició nacionalista garantir la pervivència dels productes propis de les Illes serà un dels seus compromisos en la pròxima legislatura, com també aconseguir la implicació de l'Estat en aquest repte, ja que les produccions de les Illes «no poden competir en quantitat amb les que vénen de fora». «Però sí que poden fer-ho en qualitat», afirma Pere Sampol, que es comprometé a demanar al pròxim Govern estatal que impulsi a les Balears polítiques destinades a reduir els costs de producció i de distribució fins que no es compensi la insularitat. Així ho explicà durant una visita del tradicional mercat de Santa Maria, on demanà suport als ciutadans per al seu projecte.\nUnitat considera que, amb el suport de l'Estat, es permetria una major diversificació econòmica i es donaria un impuls «important» a un sector econòmic «emergent» a l'Arxipèlag, com és l'agroalimentari. La coalició nacionalista defensa també que s'obrin més circuits de distribució per als productes autòctons, que actualment «estan tancats, com l'hoteler i el turístic en general», i esmenten els dotze milions de visitants que cada any reben les Illes com una oportunitat que el sector agroalimentari «ha d'aprofitar». Sampol lamenta que els agricultors i els ramaders de les Balears tenguin la renda per càpita «més baixa» de tota la Unió Europea pel fet, segons ell, que l'Arxipèlag rep menys ajuts en aquest sentit «perquè se'l pressuposa un país ric».\nPer tot això, Pere Sampol advoca per involucrar l'Estat en les polítiques de potenciació de les denominacions d'origen i de qualitat impulsades per la Comunitat Autònoma, així com en la promoció de tots els productes de l'Arxipèlag.


Excursió de Senderisme a la Costa Brava de la Selva – Centre Europeu\nTornar a la Programació Camins de Ronda de la Costa Brava – De Blanes a Lloret | 17.02.2019\nCamins de Ronda de la Costa Brava – De Blanes a Lloret\nOn els boscos de la Selva acaronen la Mediterrània\nEl camí de ronda de Blanes a Lloret\nExcursió de Senderisme i Natura / Senderisme Cultural / Ruta Semiurbana\nSortida en autocar: 8 h del Centre amb les parades habituals.\nTravessa a peu a través d’atractius racons del litoral de Selva, el tram més meridional de la Costa Brava. La caminada començarà a la costanera població de Blanes.\nUn camí rost i graonat ens facilitarà la pujada a la torre de guaita de Blanes, bastida pels voltants del s. XVI per vigilar la costa de pirates i situada a l’emplaçament originari del medieval castell de St Joan de Blanes, lloc on gaudirem d’unes fantàstiques i àmplies vistes sobre la plana de la desembocadura del riu Tordera.\nPassarem per l’ ermita neoclàssica de Santa Cristina de Lloret, important punt d’aplecs locals. I a través de les belles platges de Santa Cristina, Sa Boadella, Fenals, Cala Banys… arribarem a la turística població de Lloret, amb un interessant patrimoni històric i monumental, del què la torre de guaita de les restes del castell de Sant Joan de Lloret (s.XI) n’és un clar exemple.\nBlanes (nivell mar) – Castell St Joan Blanes (173m) – Platja Boadella (n.m.) – Platja Fenals (n. m.) – Lloret (n.m.)\nLongitud total: 12 km. Observació: 10,5 km si la pujada a la torre de Blanes es fa pel camí esglaonat.\nCotes (altura sobre nivell mar): 173m (màxima) / nivell mar (mínima)\nTipus camí: carrer, asfalt, pista terra, camins graonats i senders/corriols amb trams pedregosos/saulosos i probablement humits. Observació: les persones que no desitgin pujar a la torre de Blanes pel camí habilitat amb 650 esglaons aprox. ho poden fer pels carrers que zigzaguegen fins arribar-hi.


About: Cala Morell\nCala Morell és una platja de l'illa de Menorca que es troba al nord del terme municipal de Ciutadella. Situada a la urbanització de nom homònim, és una platja de grava, que compta amb nombrosos replans de ciment des d'on els banyistes, sobretot locals, prenen el sol i neden. Per accedir a l'aigua es pot fer a través d'escales d'acer inoxidable de les de piscina.Per accedir-hi cal agafar la Ronda Nord de Ciutadella direcció Cala Morell - Platges d'Algaiarens. A l'alçada del desviament cal tirar cap a l'esquerra direcció a la urbanització. Està situada a 11 km del nucli urbà.Molt a prop de la urbanització hi ha dos jaciments arqueològics molt interessants: el poblat de Cala Morell i la necròpolis de Cala Morell.\nCala Morell Menorca.JPG\nCala Morell és una platja de l'illa de Menorca que es troba al nord del terme municipal de Ciutadella. Situada a la urbanització de nom homònim, és una platja de grava, que compta amb nombrosos replans de ciment des d'on els banyistes, sobretot locals, prenen el sol i neden. Per accedir a l'aigua es pot fer a través d'escales d'acer inoxidable de les de piscina.Per accedir-hi cal agafar la Ronda Nord de Ciutadella direcció Cala Morell - Platges d'Algaiarens. A l'alçada del desviament cal tirar cap a l'esquerra direcció a la urbanització. Està situada a 11 km del nucli urbà.Molt a prop de la urbanització hi ha dos jaciments arqueològics molt interessants: el poblat de Cala Morell i la necròpolis de Cala Morell. (ca)\nCala Morell (ca)


Jutgen dos igualadins per planificar una agressió a una dona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJutgen dos igualadins per planificar una agressió a una dona\nUn dels acusats s'enfronta a una pena d'un any i mig de presó i l'altre, a tres i mig\nJutgen dos igualadins per planificar una agressió a una dona Regió7\nL'Audiència de Barcelona jutjarà a partir d'avui dos acusats de planificar una agressió a Igualada. Els acusats s'enfronten a un any i mig de presó per planificar l'agressió i la fiscalia demana per a un d'ells, a més, dos anys d'ingrés penitenciari per un delicte d'amenaces. Segons la fiscalia, els fets van tenir lloc l'agost del 2012, quan L.M.M., de nacionalitat espanyola, i S.K., de nacionalitat ucraïnesa, van demanar a dos individus –que no estan acusats– que agredissin una dona de Vall-bona d'Anoia a canvi de diners. Es van reunir en un bar d'Igualada i van parlar, fins i tot, de matar la dona si estava sola a casa, segons l'escrit de la fiscalia.\nEls dos homes als quals es va encarregar l'agressió es van dirigir al domicili de la dona, a Vallbona, per inspeccionar la casa, situada en una urbanització del municipi, i havien de col·locar una càmera de vídeo per tenir controlat l'accés a l'habitatge.\nPer altra banda, L.M.M. va amenaçar en diverses ocasions, per telèfon i en persona, la dona i el seu marit dient-los que «anessin amb compte» perquè «Déu posa cadascú en el seu lloc», i els preguntava pels nens i afegia que «pobres, ells no en tenen cap culpa». La fiscalia, a més, demana que cap dels acusats no s'apropi a menys de 500 metres de la dona que volien agredir i el seu marit.


El diputat provincial de Projectes Europeus i responsable de l'àrea de Gestió i Retenció del Talent, Bartolomé Nofuentes, s'ha reunit amb Rodrigo Ballester, membre del gabinet del comissari d'Educació, Cultura, Joventut i Esports europeu, Tinor Navracsics, per a presentar a Brussel·les el programa de Gestió del Talent que està duent a terme la Diputació de València.\nEn la reunió, a la qual també ha assistit la vicepresidenta de les Corts Valencianes, Carmen Martínez, Nofuentes ha explicat les diferents línies de treball que s'emmarquen dins del programa, “que el seu objectiu és aprofitar el talent dels nostres i les nostres joves, facilitant la seua incorporació al món laboral, mentre empreses i institucions públiques es beneficien de les seues aptituds i coneixements”, ha destacat el diputat.\nUna iniciativa que ha tingut un gran acolliment a Brussel·les, des d'on s'ha vist com el programa s'alinea perfectament amb les prioritats i reptes socials de l'Estratègia 2020 de la Unió Europea. Així, el gabinet de Navracsics s'ha interessat per conéixer les accions que s'estan duent a terme, i ha sol·licitat que se li mantinga informat del desenvolupament i actuacions que es duguen a terme.\nDavant açò, Nofuentes ha ressaltat que “si des d'Europa mostren aquest interès pel nostre programa de Gestió i Retenció del Talent significa que estem fent bé les coses i, sobretot, que anem a comptar amb més suport i opcions per a poder seguir millorant-ho”.\nEl programa ha sigut reconegut tant a nivell nacional, sent premiat pel Ministeri d'Educació espanyol, com a internacional, rebent en 2015 l'etiqueta europea de Qualitat de Programes de Beques en l'Estranger atorgat per InternsGoPro, i en 2016 la nominació al premi de Millor Programa Públic de Tornada i Atracció del Talent de la startup Olé i StartUp Europe Awards.\nA més, la publicació Li Figaro Étudiant ho ha considerat com un dels millors programes de pràctiques, col·locant a la Diputació de València per davant d'institucions com la Cámara de Comercio britànica o Microsoft Europa.\nEn la trobada, també s'ha tractat el projecte en curs, finançat per la Unió Europea, amb el qual es pretén revertir la fuga de cervells i del que s'espera tenir les primeres dades en 2018. Així mateix, el diputat provincial ha exposat alguns dels projectes europeus que des de la Diputació s'estan desenvolupant, com el LIFE Libernitrate.


Fiord de Drammen - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nFiord de Drammen\nVista de Hyggen al municipi de Røyken\n59° 42′ 30″ N, 10° 18′ 29″ E / 59.70828°N,10.307978°E / 59.70828; 10.307978Coord.: 59° 42′ 30″ N, 10° 18′ 29″ E / 59.70828°N,10.307978°E / 59.70828; 10.307978\nSkagerrak (Mar de Noruega)\nDrammen, Svelvik i Røyken\nEl fiord de Drammen (o Drammenfjord en noruec) és un petit fiord del sud de Noruega que en troba al costat oest del fiord d'Oslo i que s'estén uns 30 km cap al continent en direcció nord i nord-est. El riu Drammenselva, el tercer per més gran del país, desemboca al cap del fiord i el municipi i la ciutat de Drammen, que duu el nom del fiord, també es troba a la seva riba. La ciutat és el centre de la regió de Drammen, que forma cinquena àrea metropolitana més gran de Noruega amb 260.600 habitants l'any 2016. El fiord és obert al trànsit marítim tot l'any, requerint l'ús de trencaglaç a l'hivern.\nLa majoria del fiord es troba dins del comtat de Buskerud, però el seu extrem oest i sud-oest es troba al comtat de Vestfold. Una llarga penínsulalocalitzada al costat est del fiord anomenada península de Hurum i separa el fiord de Drammen del fiord d'Oslo.\nEl fiord es redueix a un estret entre Svelvik (a Vestfold, a la riba oest) i Hurum (a Buskerud, a la riba est). L'estret és travessat per un transbordador d'automòbils. Aquest estrangulament, d'uns 200 m d'amplada i 10 m de profunditat, juntament amb l'afluència d'aigua dolça del Drammenselva (300 m³ / s), fa que l'aigua a l'interior del fiord al nord de l'estret sigui aigua salobre. A la superfície l'aigua és bastant fresca, la qual cosa resulta en zones de bany lliures de meduses, mentre que en profunditat l'aigua té una concentració de sal més gran, amb peixos d'aigua salada com el bacallà, abadejo, llenguado i verat. També es troben al fiord, entre 10 i 20 metres de profunditat, esculls de coral mort. La profunditat màxima del fiord al nord de l'estret és de 117 metres.\nDurant diverses dècades el fiord de Drammen ha estat contaminat. Les aigües residuals i els abocaments industrials de les indústries de Drammen s'han depurat de manera que l'aigua està ara molt més neta. De nou s'hi troben en les seves aigües, així com en el Drammenselva, el salmó i la truita.\nEn els temps nòrdics el fiord de Drammen es coneixia amb el nom de Dramn o Drofn, que significa aigües boiroses. En les sagues nòrdiques Snorri Sturluson diu que Olaf II el Sant es va amaga de Canut el Gran en un fiord que es deia Dramn. En aquesta època, l'aigua era 4-5 metres més alta i el fiord arribava fins a Hokksund.\n↑ Aquesta àrea està encara recuperant-se de l'enorme pes del gel glacial (rebot isostàtic), "creixent fora de la mar" diversos mm a l'any, especialment prop de la part interna dels llargs fiords, on la capa de gel era més gruixuda. Aquest és un procés lent, ja que el mar va cobrir extenses zones del que avui és terra ferma durant els milers d'anys que van seguir al final de l'edat de gel. Per exemple, el mar va aconseguir una altura de 221 m més alt que en l'actualitat a Oslo.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fiord_de_Drammen&oldid=27103764»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 maig 2021 a les 12:30.


Cap Vermell - Gent que no ens mereixem\nQuan el camí de Sa Gatova deixa al darrere les últimes cases i s'enfila cap a la muntanya, per la zona coneguda com Sa Tortuga, la natura s'obre acollidora i suggerent. Aquest és un espai que ofereix belles vistes sobre Sa Cala i a més s'hi troben dues antigues maresseres, deixades d'explotar des de molts d'anys ençà i que ara mateix constitueixen un interessant vestigi de l'activitat econòmica d'altre temps. És un lloc poc transitat i, per tant, tradicionalment molt net. Pulcre fins i tot.\nPerò ara la primera de les maresseres ha estat descoberta per algú que mai n'hauria d'haver tingut notícia. En diuen "anar a acampar", d'aquesta salvatjada. Sabem que, durant les festes de Setmana Santa, aquesta activitat és practicada amb certa assiduïtat, independentment de les prohibicions que existeixen, i sabem també que és impossible controlar tots els espais possibles d'acampada. En tot cas, tal activitat esdevé absolutament inadmissible si els "campistes" que envaeixen espais no permesos, a més, no tenen res dins el cap i deixen una empremta com aquesta del seu pas per la muntanya. Aleshores tenim la impressió que hem trabucat irreversiblement cap a mal.\nTradicionalment, els muntanyistes -campistes inclosos- han estat una gent molt curosa amb l'entorn. Deixar-ho tot com ho has trobat és una premissa ineludible de tot excursionista. Ha canviat, això? No generalitzem, però és evident que entre nosaltres hi habita gent que no té dret a fer-ho, gent que no ens mereixem. Són pocs, però fan molt de mal, i conviure amb aquests elements és un suplici.


Les mentides veritables\n01 de de gener del 2021. 22:32\nEns diuen que estem celebrant un Cap d’Any carregat d’esperances però allò del Barça s’assembla més a una processó de via crucis de Setmana Santa amb els seus corresponents misteris de glòria i misteris de dolor. La punyalada de l’Eibar va ser una enèsima estació dolorosa. Si haguessin deixat entrar al Camp Nou als seguidors probablement haurien cantat amb veu greu allò del «perdona al teu poble, Senyor», demanant clemència divina, suplicant el final de tantes desventures continuades i que apartessin d’una vegada aquest calze d’amargors que està sent aquesta temporada. De nadales, res.\nSi uns quants dies abans els peus de Messi, Pedri i Pjanic feien olor miraculosament de resurrecció, davant l’Eibar tot van ser més nuvolades de cara a aquest 2021, amb aquests mateixos Pedri i Pjanic tan absents de tot com el Messi, que ni tan sols es va vestir de curt. Messi ha tornat a ser el nom. Abans de l’últim partit de l’any passat tothom parlava del que li havia dit a Jordi Évole, però en aquesta trobada nefasta de cop va reaparèixer el silenci.\nFins i tot es va poder veure des dels receptors de TV l’argentí, de nou, mut però sens dubte no cec, molt seriós, observant des de la grada els seus companys de l’embolic en què es troba ficat i del qual no l’han deixat ni tan sols fugir. Per la seva mirada en aquella foto fixa del descoratjament que era la seva estampa a la grada del camp, la pregunta ja no és si seguirà o no. Ni tan sols si tornarà després, d’aquí a uns anys, quan hagi penjat les botes.\nLa pregunta és si aquest Barça sense diners, sense equip i sense moral aconseguirà refer-se en un termini de temps que no sigui tan llarg com aquells anys seguits en què mentre s’esperava una aparició miraculosa com la de Cruyff no es va aconseguir cap títol seriós. El que faci Messi mentrestant, lluny d’aquí, serà una anècdota.\nEl pesant farcell posat a Koeman\nVan a la baixa, a poc a poc, les accions de Koeman. Costa poc imaginar-lo dient aquestes últimes setmanes a Griezmann «d’entrada esperi a la banqueta; segons vagi el partit ja veurem». O a Coutinho «avui torna a jugar Pedri; després li donaré uns minuts, però faci el favor de no lesionar-se ja que hem de vendre’l com sigui al mercat d’hivern».\nO a Martin Braithwaite «el poso perquè intenti arreglar les coses; mogui’s i remati com si fos Etoo, Rivaldo o Ronaldinho, que la resta de coses ja vindran soles i de més a més». O a Pjanic «aguanti sisplau aquesta espècie de mur de canyes i fang que es desfà al centre del camp». O a Busquets «de moment no et vesteixis, que ara et toca descansar en pau». I a Déu o qui ell cregui que hi ha al cel «Senyor, Senyor, ¿per què m’has abandonat?». .\nFacin-me cas: són mentides però han de semblar-se molt a les frases veritables que ha de dir a la vista de com evolucionen les coses. Koeman no és el que està fracassant: li han posat un farcell tan pesant a l’esquena que tothom veu que li costarà molt volar.\nDeixar créixer els joves\nNo s’acosten els títols però sí les eleccions. En aquest Barça els únics que ara somriuen són els precandidats ja que en el fons són unes eleccions tristes i molt pobres d’idees. Alguns dels que fan promeses també diuen mentides però en aquest cas no se sembla gens a allò que molt previsiblement serà la veritat.\nL’única esperança real d’aquest club és que els joves que prometen vagin creixent i no tinguin la temptació d’anar-se’n. Ells podrien protagonitzar un tornar a començar. ¿Tindrà paciència aquest 2021 per deixar-los créixer l’afició? ¿Sabrà embeinar les espases l’entorn que no aconsegueixi cadires i llocs de treball en aquestes pròximes eleccions?H\nSergio Busquets Messi Ronald Koeman


A partir de gener els joves podran rebre 210 euros per pagar el lloguer La República\nA partir de gener els joves podran rebre 210 euros per pagar el lloguer\nUns 65.000 joves podran demanar al govern espanyol les ajudes de 210 euros al mes per al lloguer a partir del 2 de gener, a les noranta finestretes úniques de les Oficines Locals d’Habitatge. La ministra d’Habitatge, Carme Chacón i el conseller de Medi Ambient i Habitatge de la Generalitat, Francesc Baltasar, han firmat aquest dilluns el conveni per la gestió conjunta d’aquesta ajuda, la renda bàsica d’emancipació, amb la presència del president de la Generalitat, José Montilla. Aquesta renda inclou una ajuda directa de 210 euros mensuals amb un màxim de quatre anys, un préstec per a la fiança i 120 euros per costejar un aval.\nAquestes ajudes del govern espanyol van dirigides a facilitar l’emancipació dels joves d’entre 22 i 30 anys que tinguin una font regular d’ingressos que no superi els 22.000 euros bruts anuals i que siguin titulars del contracte de lloguer de l’habitatge on viuen.\nLa ministra d’Habitatge estima que durant el 2008 uns 65.000 joves catalans demanaran aquesta ajuda per pagar el lloguer, de manera que el govern estatal haurà de fer una inversió de gairebé 80 milions d’euros. Per la seva part, la Generalitat ja té un programa d’ajudes al lloguer per a joves, que se seguiran concedint sense duplicar ajudes.\nFins ara, el ministeri ha firmat els convenis per la gestió conjunta dels ajuts amb els governs d’Extremadura, Aragó, Astúries, Cantàbria, València, Andalusia, Canaries, Ceuta, Melilla i Madrid. Els acords estableixen en tots els casos que són les comunitats les que tramiten i atorguen els ajuts.\nPer informar-se d’aquesta nova renda d’emancipació, els interessats poden consultar les condicions a la pàgina web ‘alquilerjoven.es’ o al telèfon 900900707.


La nova formació Liceu Brass Ensemble s'estrena a "Les Cambres del Liceu" - SIESTV\n19 febr. 2019 La nova formació Liceu Brass Ensemble s'estrena a "Les Cambres del Liceu"\nLa formació neix fruit de l’impuls de la secció de metalls de l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu\nPosted at 18:36h in Cultura, Música by siestv\nRedacció.- El proper divendres 22 de febrer a les 20h el Foyer del Gran Teatre del Liceu acull el tercer concert de Les Cambres del Liceu, que suposarà l’estrena de la formació de la secció de metalls de l’Orquestra, Liceu Brass Ensemble.\nEl Liceu Brass Ensemble neix fruit de l’impuls de la secció de metalls de l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu, amb el suport incondicional del Mestre Pons, i amb l’objectiu de fer un treball rigorós i d’excel·lència. Per acompanyar aquest treball s’hi sumen dos ingredients necessaris: el cicle de Les cambres del Liceu, com a plataforma que facilita el Teatre per presentar el treball dels nostres metalls i la direcció d’un referent mundial en els instruments de metall, Ian Bousfield. En la preparació d’aquest concert els membres Liceu Brass Ensemble desenvolupen un treball tècnic exhaustiu i un aprofundiment en un programa virtuós, exigent i alhora molt gratificant.


Torra exposa 12 motius contra la seva inhabilitació\nEl president presenta un recurs de cassació contra la sentència per desobediència dictada pel TSJC\nper Joan Antoni Guerrero Redactor Palau de la Generalitat (Barcelona). 04 de febrer de 2020 14:50\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, exposa 12 motius en el recurs de cassació contra la sentència per desobediència dictada pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), que ha presentat aquest dimarts, ha informat Presdiència.\nUn dels motius principals que destaca Torra és la vulneració del “dret al jutge imparcial”, protegit per la Constitució espanyola i la Carta dels Drets Fonamentals de la Unió Europea.\nEl text del recurs denuncia “la manca d’imparcialitat de diversos membres de la Junta Electoral Central, així com del magistrat que va instruir el procediment de la causa i dels membres del tribunal que el van jutjar pels seus posicionaments públics contra el Procés i els seus representants polítics”, ha assenyalat Presidència en un comunicat.\nEl recurs denuncia la “clara intencionalitat política” de la causa que “té seriosos indicis de constituir una palmària persecució política, tant dels denunciants, que actuaven a instàncies dels seus adversaris polítics, com del Tribunal, cridat a instruir i enjudiciar” el ca, i que “no ha guardat la més mínima aparença d’imparcialitat”.\nL’escrit conclou que les decisions judicials preses “no han pretès sinó apartar il·legal i il·legítimament el president Torra dels càrrecs que, democràticament, ostenta” i subratlla que “el judici oral no constituïa un veritable debat, perquè que el veredicte ja estava predeterminat”.\nDocument: recurs de cassació del president Torra contra la sentència del TSJC


N2a Express, green màrqueting – Respon.cat\nN2a Express, green màrqueting 06/07/2020\nCreie que l'economia social, independent de l'activitat de l'empresa, sempre és un valor perfectament assumible per qualsevol empresa.\nEn el nostre cas, partim d'una activitat empresarial que encara se'ns fa més fàcil. Al ser una empresa de Green Marketing, i posant en valor la sostenibilitat, actuem en les tres branques que el sosté: ambiental, econòmica, i social.\nEns estem reinventant constantment, oferint producte que la societat necessita, i dintre de ser competitius, ens ajustem perquè qualsevol empresa pugui accedir-hi. No és moment d’especular, és moment de compartir.\nTambé hem creat una línea de producte de lloguer, economitzant les accions de màrqueting dels nostres clients, i allargant N2AExpressla vida dels productes, entenem que és una molt bona política per complir parts dels ODS.\nAnterior Grup Efebé, creem espais saludables\nSegüent Obra Social Sant Joan de Déu, mobilització ciutadana solidària


Hotel Katafigio Elati Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Hotel Katafigio\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Elati, Hotel Katafigio és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Elati. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, bar són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Katafigio sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, plat de dutxa a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Katafigio és una selecció idònia per a la vostra estada a Elati.


Perpinyà: el col·lectiu franc-algerià evoca les llibertats a Algèria - La Clau\nPerpinyà: el col·lectiu franc-algerià evoca les llibertats a Algèria\nNota de premsa del col·lectiu franco-algerià de Catalunya del Nord\nDilluns, 22 de febrer de 2021. 13:05h\nAbdelmadjid Tebboune, بد المجيد تبون, President de la República algeriana democràtica i popular © Unió africana\nEn un comunicat de premsa, el col·lectiu franco-algerià de Catalunya del Nord evoca l’actualitat de les llibertats a Algèria\nNota de premsa del col·lectiu franco-algerià 66, 22 de febrer de 2021.\nEl 18 de febrer de 2021, el president algerià va anunciar l'indult de diverses desenes d'activistes polítics durant un discurs a la nació sobre "ORTF algerià". Anuncis fets a la vigília del segon aniversari de l’Hirak, que va permetre expulsar del país l’expresident algerià Abdelaziz Bouteflika. Com no podem veure en aquests anuncis una enèsima manipulació del poder existent per tal de calmar totes les inclinacions del poble algerià? Una decisió aclamada pel president francès Emmanuel Macron per legitimar aquesta nova mascarada de poder.\nRecordem que aquests ciutadans van ser acusats de ser "autors de delictes relacionats amb les tecnologies de la informació i la comunicació".\nDes de fa anys, tots els intents de progrés democràtic han intentat ser embotits per una màfia estatal que només busca silenciar un poble a la recerca de la llibertat. El president Tebboune durant la seva presa de possessió va parlar del seu desig de transformar radicalment Algèria, fins i tot parlant de Nova Algèria.\nQuè passa amb avui?\nLa realitat és malauradament molt trista. El país viu una crisi econòmica sense precedents, agreujada per la crisi de la salut. La manca d’infraestructures sanitàries modernes va obligar fins i tot el cap d’Estat algerià a exiliar-se a Alemanya per rebre tractament. Res no ha canviat en la vida del ciutadà algerià si no ha estat per descobrir el vel d'una corrupció que pateix el país durant anys.\nDavant d'aquesta observació, el poble algerià continuarà resistint malgrat una terrible repressió que cada dia tanca activistes dels drets humans, opositors polítics i periodistes.\nEl col·lectiu franco-algerià 66 continuarà donant suport a aquest poble que només aspira a viure i ja no sobreviu, per perseguir el poder corrupte a les localitats més senzilles. Els Hirak van permetre encendre un foc que no s'apagarà fins que no es recuperi la independència del país.


FRUITES, VERDURES I BEGUDES RIQUES EN VITAMINA C: BENEFICIS DE LA VITAMINA C. - VITAMINES I SUPLEMENTS\n14 aliments amb més vitamina C que una taronja\nPrincipal / Vitamines I Suplements\nQuan penses en vitamina C, inevitablement penses en taronges. Però, i si us diguéssim que aquesta fruita és una espècie de meh al departament de C en comparació amb alguns altres productes seleccionats? És cert. Tot i que les taronges compten amb 70 mil·ligrams de vitamina C molt respectables per fruita mitjana (el valor diari recomanat per a una dona adulta és de 75 mil·ligrams), cada una d’aquestes fruites i verdures refrescants conté més per porció, cosa que és una bona notícia per a la vostra papil · les gustatives i el teu cos.\nHi ha molts beneficis de vitamina C. El nutrient ajuda a protegir les cèl·lules dels danys causats per coses com el fum de les cigarretes, la contaminació i la llum ultraviolada del sol. Instituts Nacionals de Salut . També dóna suport a la cicatrització de les ferides i ajuda a l'absorció de ferro d’aliments d’origen vegetal .\nVeure la galeria 14Fotografies minicase / shutterstock 1de 14Maduixes\nAquestes baies de color rubí contenen 85 mil·ligrams de vitamina C per tassa, juntament amb una forta dosi de manganès, que pot ajudar a mantenirestable de sucre en sang. Assegureu-vos de comprar una varietat orgànica: el Grup de Treball Ambiental ha trobat repetidament que les maduixes convencionals són un dels productes més carregats de pesticides.\nPichest / Getty Images 2de 14Pinya\nLa pinya fresca, tropical i sucosa conté 79 mil·ligrams de vitamina C per tassa. I, a diferència de la majoria de les altres fruites, també conté quantitats importants de l'enzim bromelina, que poden ajudar a ajudar-loproteïnadigestió. Porteu la piña colada o barregeu un deliciós batut de pinya i alfàbrega.\nKholrabi 3de 14Colinars\nAl departament d’aspectes, el colinabo no és res per escriure. Però és el que té per dins el que compta, oi? Aquest membre estrany de la família Brassica té 84 mil·ligrams de vitamina C per tassa. I, com els seus germans Brassica, posseeix propietats contra el càncer. Però, com diables el menges? Proveu d'utilitzar-lo en lloc de la col en la slaws,espiralitzeu-lo en fideus vegetals, o simplement talleu-lo a trossos i salteu-lo amb oli d’oliva.\nvalentyn volkov / shutterstock 4de 14Mango\nEls mangos dolços i suculents contenen 122 mil·ligrams de vitamina C per fruita. També són una potent font de zeaxantà, un antioxidant que ajuda a mantenir els ulls sans filtrant els raigs de llum blau nocius que contribueixen a la degeneració macular. No esteu segur que peleu la pena? No us la sueu, la varietat congelada és tan sana i és tan bonaincreïble addició als batuts.\nRuslan míting / shutterstock 5de 14cols de Brussel · les\nCom si necessitis un altre motiu per estimar les cols de Brussel·les. Una tassa d’aquests nois dolents conté 75 mil·ligrams de vitamina C, juntament amb nutrients que combaten el càncer, igual que el colinabo. Si fa massa calor per fer brots rostits amb cansalada, proveu aquest deliciós col de Brussel·les i amanida de prosciutto sense amanir sense cuinar.\nnataliya arzamasova / shutterstock 6de 14Kiwi\nNomés dos d’aquests superfruits de mida pinta contenen 128 mil·ligrams de vitamina C. La investigació també demostra que els kiwisajudar-vos a adormir-vosmés ràpidament i millorar la qualitat del son, probablement a causa dels seus alts nivells de serotonina, una hormona que hi juga un paperiniciant el sonaparició.\nGetty Images 7de 14Guaiaba\nAquest saborós regal tropical és una font de vitamina C, que serveix més del 200 per cent de la ingesta diària recomanada en una sola fruita.\nMai no heu comprat guayaba? Una fruita madura té una fragància florida i dóna una mica en tocar-la. Pel que fa a la seva aparença, ha de tenir una escorça de color verd pàl·lid a groc clar.\nalexei logvinovich / shutterstock 8de 14pebrots\nTots els pebrots (verd, groc, vermell i taronja) contenen més vitamina C que una taronja, que oscil·la entre els 95 mil·ligrams en verd i els 341 mil·ligrams en groc. També són molt baixos en calories, contenen només 45 calories per tassa, cosa que els converteix enberenar perfecteper sufocar un cas dels munchies.\nGetty Images 9de 14Préssecs\nUn préssec mitjà inclou un impressionant 138 mil·ligrams de vitamina C. Afegiu la fruita dolça d’estiu a la farina de civada o als panellets, utilitzeu-la per fer una salsa per a pollastre o peix a la planxa, o bé mossegueu-la bé com a aperitiu a la marxa.\nquanthem / shutterstock 10de 14papaia\nIgual que els seus cosins tropicals de mango i pinya, la papaia és una persona molt afectada al departament de vitamina C: empaqueta 95 mil·ligrams per fruita petita. També conté els enzims papaina i quimopapaina, quereduir la inflamació. Proveu-ho amb aquest batut de plaer de papaia, carregat d’ingredients per donar-vos una pell brillant.\n666 que significa número d’àngel\nGetty Images 11de 14Espinacs de mostassa japonesa\nÉs possible que no sempre estigui disponible el mercat d’aquest agricultor, però sempre que ho vegeu, assegureu-vos de recollir un bushel. Una mera tassa d’aquest verd picant proporciona 195 mil·ligrams de vitamina C, que supera més de quatre vegades la ingesta diària recomanada. Afegiu espinacs de mostassa als ous i sofregits o feu-los servir com a base per a una amanida.\nmarkobr / shutterstock 12de 14Bròquil\nUna tassa de florets de bròquil cru picat té aproximadament 81 mil·ligrams de vitamina C, juntament amb més vitamina K, important per asalut òssiai una coagulació de la sang adequada, del que necessiteu en tot un dia. Feu el vostre joc de bròquil fent aquesta senzilla amanida de cacauet de bròquil, perfecta per a cuina estiuenca.\nGetty Images 13de 14Suc de tomàquet\nUna tassa d’aquest suc de colors vius té 170 mil·ligrams de vitamina C, el 21 per cent de la vitamina A del dia i el 15 per cent del potassi del dia, tot per només 41 calories. No massa cutre! Assegureu-vos de comprar la varietat baixa en sodi per mantenir a ratlla la inflor.\nGetty Images 14de 14col\nA més de servir més d'un dia de vitamina C en una porció d'una tassa, aquesta verdura de fulla verda és una potent font de vitamines B6 i A, un nutrient que manté la salut de les nostres retines i afavoreix el desenvolupament normal de les dents i els ossos.\nPròxim14 aliments vegetarians que tenen més ferro que carn\nregal per a les mares que ho tenen tot\nnombres d’àngel 444\nangle número 111


El llevat, l'absurd, etc.\nEl llevat, l’absurd, etc.\n«El confinament, a part de deixar-nos sense feina, entristir-nos o fer-nos reconsiderar allò que és important a la vida, a mi, i potser a molts, em deixa moltes escenes absurdes al cap»\nNo sé si heu vist un vídeo viral d’un noi que corre per una platja italiana totalment buidada. De sobte, amb banda sonora de suspens, apareix en escena un policia que comença a cridar-lo perquè s’aturi i obeeixi les normes de confinament. El corredor fa el sord, no fa cas de l’autoritat. El policia, indignat per la seva actitud, comença a perseguir-lo. Quan l’agent, que camina amb passes feixugues per la sorra, és a punt d’atrapar-lo, el corredor reacciona accelerant i deixant-lo ridículament enrere. El policia, abatut, com si fos un personatge de comèdia italiana, es queda mirant com s’allunya l’intrèpid provocador, sense poder fer-hi res.\nEl confinament, a part de deixar-nos sense feina, entristir-nos o fer-nos reconsiderar allò que és important a la vida, a mi, i potser a molts, em deixa moltes escenes absurdes al cap. Escenes en què el límit entre la rialla i el dolor no és precís. Escenes desconcertants, carregades de potència, però que no sabem gaire bé què pensar-ne ni com jutjar-les. Perquè hi ha moments que perdem la referència entre el deure que tenim com a ciutadans i les nostres necessitats íntimes, i llavors toca fer un joc d’equilibris dins nostre. Un joc en què, en els millors dels casos, podem fins i tot acabar rient.\nCrec que tardarem temps a desxifrar totes aquestes escenes estranyes que vivim, que engolim. Segons alguns filòsofs, potser les oblidarem abans de poder-les entendre, perquè no tenim prou disc dur per a retenir tant d’astorament. Allò que sembla clar i també hem de reivindicar és el dret de sentir el desconcert de l’absurd mateix. Un absurd que no sabem si és anhel de vida o de mort, però que sabem que és un estrany mecanisme per a fer-ho tot una mica suportable. Perquè, després d’uns quants anys vivint, ja sabem que la mira de l’humor és una manera d’alleugerir la intensitat dels intensos.\nEls primers dies, incrèdula, sortia de casa amb una bufanda convertida en màscara. Després va venir allò d’anar a comprar al supermercat amb els guants de rentar els plats perquè ens deien que era obligat portar-ne però s’havien esgotat a totes les farmàcies. Vèiem els veïns més sensats sortir de les botigues carregats de paquets d’arròs i llaunes. Amb els dies, ja ens en vam anar fent la idea. Arribar a casa i netejar el mòbil amb Fairy o deixar la fruita en quarantena a la porta per si tenia el virus. Les pràctiques es van anar estabilitzant i els rituals també. Passejar el gos vuit hores el dia. Uns altres, sense animal de companyia, sortint a fer una volta pel barri amb el carretó de comprar o la bossa del supermercat penjada al coll. El carretó d’anar a comprar és el gos dels qui no tenen gos, diuen. El valor del paper de vàter va ser relegat aviat per un altre producte més cotitzat: el llevat, que s’ha exhaurit a tots els supermercats. Matèria imprescindible per a inflar pa, pastes i pastissos. Però què ens ha agafat ara amb el pa? És un concurs de veure qui fa el millor pa per les xarxes o respon a algun altre motiu? Amb alguna cosa s’han d’entretenir els nens, em deia l’altre dia la caixera del supermercat. Perquè sí, els nens ja fa quaranta dies que estan confinats i hi ha pares que comencen a parlar de conseqüències generacionals greus.\nEls criteris de reclusió recullen també algunes d’aquestes absurditats. No s’han tingut en compte les diferències entre viure al camp i a la ciutat; tampoc entre barris a l’hora d’informar i fer tasques preventives; ni les necessitats de la gent d’edats diferents. S’ha permès d’anar a comprar llimones a una gran superfície, però no recollir-les al teu hort; s’han omplert els metros de passatgers que anaven a treballar però no s’han pogut enterrar els morts amb la companyia d’aquells familiars que ho volien. La pandèmia ha portat l’absurd a la vida quotidiana. Però això potser seria una anècdota si nos fos perquè en moments de crisi social incorporem en el nostre imaginari consignes autoritàries, encara que siguin absurdes.\nCrec que aquests dies vinents l’expressió serà ‘distància social’. Segons sembla, aviat, els xiquets i els adolescents podran sortir al carrer però, atenció, ens repetiran la importància de mantenir la distància social. Mantenir la distància social. Una expressió com a mínim grotesca perquè ens aboca a un futur d’aïllament. El perill és assumir amb normalitat les mirades de desconfiança entre nosaltres; desplaçar-nos a la vorera de davant per no encreuar-nos amb un veí o evitar parlant amb la gent per si una gota de saliva infectada ens va a parar a la cara.\nEn moments de por, les persones tendim a assumir de manera poc crítica els conceptes que ens proposen. Aquests dies, mentre ens posem la màscara i ens la traiem, mentre descalcem el peu dret amb l’esquerre, sense tocar-lo amb les mans, sentim l’absurd més fort que mai.\nSí, potser el corredor de la platja només és un incívic, però no puc evitar de veure’l també com una resistència. Com si aquella escena gravada per un veí fos la millor representació de l’absurd. És clar que no té cap sentit preservar la vida si ens en priven.\nQue aquest confinament no ens serveixi només per a saber obeir bé, sinó per a poder pensar per nosaltres mateixos i no assumir tan ràpidament la rutina de la normalitat. Que la sensació d’absurd no ens abandoni, perquè la necessitarem.


Les mesures de Calafell i Cunit per prevenir el coronavirus\nCalafell i Cunit també prenen diverses mesures per prevenir el coronavirus\nEs tanquen diferents equipaments i s'anul·len activitats\nRedacció 12/03/2020 16:17h\nTot i que fins a aquest dijous 12 de març no es coneix cap cas de coronavirus a Calafell i Cunit, els dos ajuntaments han anunciat avui diverses mesures que s'aplicaran durant quinze dies per prevenir el contagi de la població. Són mesures que s'afegeixen al tancament de tots els centres escolars que ha decretat la Generalitat de Catalunya, i que es comença a aplicar demà divendres 13 de març.\nLes mesures anunciades a Calafell\nA Calafell, el govern municipal ha anunciat el tancament aquesta mateixa tarda dels centres cívics, les biblioteques, els casals de joventut i les llars de jubilats. Els mercats al carrer que es fan el divendres a Segur i el dimarts al passeig de la Unió queden suspesos. Tampoc funcionarà ja el transport escolar a partir de demà divendres.\nEl ple municipal previst per aquest dijous a les 17.00 hores es farà a porta tancada, ja que la presència dels regidors i regidores ja copa el màxim permès de persones en una activitat pública segons l'aforament de la sala.\nLa suspensió de les activitats docents també inclou les llars d'infants municipals i l'escola d’adults, la d'arts i la d'idiomes de Cal Bolavà. Les activitats públiques que queden suspeses són la Xatonada Popular d'aquest diumenge i la Cursa de l'Aigua del 22 de març. També s'ajornen les reunions previstes per la setmana vinent dels consells de participació ciutadana.\nMesures anunciades a Cunit\nA Cunit, els equipaments que s'han tancat aquest dijous i durant quinze dies són el Casal Municipal de la Gent Gran, el CEM Els Joncs, el Pavelló Municipal Els Joncs, el Centre Cívic Cal Cego, el Centre Cívic Els Jardins, el Casal Municipal, l'espai associatiu, l'Espai Jove, l'Escola de Música de Cunit, Ràdio Cunit, i la Zona Esportiva Municipal. Tampoc hi haurà mercat setmanal i els plens municipals es faran a porta tancada.\nA més a més, s'han ajornat diferents activitats esportives i de formació, així com altres que impulsaven diverses entitats, i que havien de tenir lloc els pròxims mesos, com ara la Setmana del Comerç, les Jornades Gastronòmiques, les Jornades de la Salut, Benestar i activitat física, la Feria de Abril, la Fira del Contraban i la Cursa del Penedès Marítim. La gossera municipal no admetrà tramitacions d'adopcions en els pròxims quinze dies.\n🔴ATENCIÓ: Les mesures de l'Ajuntament del Vendrell per contenir el coronavirus\n🔴ATENCIÓ: Novetats sobre el cas de coronavirus positiu al Vendrell\nAjuntament de Calafell Ajuntament de Cunit Calafell Cunit Coronavirus


Els Capgrossos portaran castells de 9 a la Diada Castellera del 1714, demà al Born | Mataró Ràdio\nEls Capgrossos portaran castells de 9 a la Diada Castellera del 1714, demà al Born\nDc, 10/09/2014 - 17:17\nEls Capgrossos de Mataró es sumen a la celebració del Tricentenari amb la Diada Castellera del 1714. Els blaus actuaran demà a les dotze del matí davant del Born Centre Cultural, en una actuació especial organitzada per la Colla Jove de Barcelona i amb la participació dels Minyons de Terrassa. La trobada vol commemorar els fets del 1714 i consolidar-se com una actuació destacada del calendari casteller. A menys d’un mes pel concurs de castells de Tarragona, els blaus no baixen el llistó i volen aixecar grans castells a la plaça comercial del Born. Així ho explica Albert Rubí, secretari de comunicació dels Capgrossos.\nA més a més, els Capgrossos també participaran a la “V” de la tarda, juntament amb una cinquantena de colles castelleres més repartides al llarg de la Via. Els mataronins estaran situats a la cruïlla entre Passeig de Gràcia i Gran Via, apunt per aixecar un gran castell de 8 a les 17.14 de la tarda.\nCapgrossos de Mataró, onze de setembre, Tricentenari


Vadevi | Freixenet, a l'espera del que passarà amb Henkell, aposta per l'art de brindar | Actualitat\nFreixenet, a l'espera del que passarà amb Henkell, aposta per l'art de brindar\nRicardo Darín i Michelle Jenner protagonitzen el nou espot nadalenc, que no es podrà veure a les televisions fins a l’11 de desembre i que es va presentar aquest dimarts a Madrid\nperRamon Francàs (Madrid) 29/11/2017 09:19 | Actualitzat a 30/11/2017 10:32\nJosé Luís Bonet, Michelle Jenner i Ricardo Darín\nEl president de Freixenet, Josep Lluís Bonet Ferrer, va esquivar aquest dimarts a la nit amb bona cintura els intents de la premsa per saber en quin punt exacte es troba la negociació per l’oferta d’adquisició de Freixenet presentada pel gegant alemany Henkell. Bonet es va limitar a dir que després de dos anys i mig de negociacions “no és gens dolenta” l’oferta de Henkell, afegint que això significa que Freixenet és “valorada”.\nVa tornar a deixar clar que ni ell ni el seu oncle i president d’honor de la companyia, Josep Ferrer Sala, vendran la seva participació accionarial, que és minoritària. Arribats a aquest punt va tancar la qüestió dient que “veurem què passa”. De fet, aquest dimarts va sorprendre que un dels fills del president d’honor, Pere Ferrer Noguer, no assistís a la presentació del nou anunci de Nadal de Freixenet per trobar-se de viatge a Alemanya.\nL’actor argentí Ricardo Darín, que protagonitza el nou espot nadalenc de Freixenet, va voler treure ferro a la qüestió afirmant que si Freixenet ven, “jo compro”, despertant les rialles dels assistents a la gala feta al Palacete de los Duques de Pastrana de Madrid.\nSobre les qüestions polítiques no sembla que el president de la companyia líder mundial dels escumosos elaborats seguint el mètode tradicional tingui tants inconvenients per mullar-se. Va voler deixar clar que si el resultat de les urnes el 21 de desembre comporta un Govern que no respecti ni la Constitució Espanyola ni l’Estatut, la qual cosa considera que suposaria “un desastre”, que serà ell mateix qui elevarà al Consell d’Administració de Freixenet la petició d’incloure en l’ordre del dia votar si canvien el seu domicili social, situat a Sant Sadurní d’Anoia des de fa ja més d’un segle. Va reconèixer, però, que marxar del barri de l’Estació de la capital del cava els suposaria un “profund desarrelament” i que se senten “molt a gust” a Catalunya, ja que “és la nostra terra”.\nJosep Lluís Bonet va reconèixer que l’octubre “va ser negre” després d’una bona marxa de les vendes fins al mes de setembre. Ara bé, va apuntar que s’ha vist aquest novembre “una certa recuperació”. Pel que fa al boicot no nega que hi hagi qui no vulgui comprar cava o productes catalans a causa de les turbulències polítiques però personalment no creu que la caiguda de vendes d’octubre hagi estat causa de cap boicot. Més aviat opina que ha estat la situació política “desarmonitzada” i d’inestabilitat que s’ha viscut a Catalunya la causant de la caiguda de les vendes. També va afegir que Espanya és “una de les primeres democràcies del món”, tot i que sí creu que “té els seus defectes, que cal arreglar posant-hi sentit comú”.\nL’espot nadalenc no es podrà veure a les televisions fins l'11 de novembre\nNo serà fins a l’11 de desembre que podrà veure’s a la televisió el nou espot nadalenc de Freixenet. Una altra cosa molt diferent és a les xarxes socials. Ricardo Darín i una daurada Michelle Jenner, que interpreta una mena de fada padrina, protagonitzen la nova campanya, batejada amb el nom de ‘L’Art de Brindar’. La campanya inclou una sèrie de tutorials i altres continguts extres que es compartiran a través de les xarxes socials amb el hashtag #elArtedeBrindar.\nLa campanya, segons Freixenet, “recupera l'elegància i solemnitat del brindis, que ha anat perdent la seva essència amb el pas dels anys a les llars, i li torna la màgia i poesia que solia desprendre”. El nou espot és un mini-relat cinematogràfic que ha comptat amb el realitzador Kike Maillo. La productora ha estat Oxígeno i l’agència TBWA.\nEl nou espot, on prevalen els sentiments per damunt de les paraules, és una reivindicació audiovisual del brindis. El director de Comunicació de Freixenet, Pedro Bonet Ferrer, considera que “el brindis més solemne s’ha anat banalitzant”. O sigui, que no té cap originalitat o interès. Pedro Bonet, de fet, creu que el brindis “és una manera de celebrar la vida”. Amb aquesta nova campanya s’arriba a posar l’accent, fins i tot, en l’elecció d’una bona copa i de com servir el cava. Aquesta és ja la campanya nadalenca número 45 de Freixenet. I l'anunci, com en les últimes campanyes també es farà en català.\nMichelle Jenner va admetre que protagonitzar aquest espot li suposa una gran il·lusió ja que “és l’anunci que més recordo des de petita”. En canvi, Ricardo Darín va reconèixer que al principi, quan el van trucar per protagonitzar la campanya, es va pensar que podia tractar-se d’una càmera oculta o que li volien prendre el pèl.\nSi , si , esta entre Turquia i Corea del Nord .\nDoncs molt be, si viste Ho diu. Jo brindar brindaré pero amb cava de la competencia seva. El seu val el mateix que la dictadura que a vosté li agrada.\naquest home viu aquí???\nem sembla que no he comprat mai, i per descomptat mai compraré, cap dels brevatges que ven aquest individu\nPotser que dediqui a ferde pallasso de circ. Vagi al nord d'europa a aprendre què vol dir la paraula democràcia!!#\nEl cava que fabrica li provoca al.lucinacions\nDons apa arranqueu les vinyes y las porteu a Espanya, nosaltres veurem champagne francès.\nHace años que no compro Freixenet!\nAra ho entenc, el que li preocupava al Bonet és que el collessin per abaixar el preu de la venda de Cavas Úlcera\nI no s'han posat tots a riure?? ... ah, clar, estava entre actors, molt bons actors, i gent del "régimen"\nRamon Cotarelo, llegiu LA DICTADURA ESPANYOLA en aquest diari, l'única veu a Espanya i a Catalunya en denunciar la unanimitat espanyola, GOVERN I POBLE, en l'objectiu compartit d'anihilar la realitat nacional catalana. Si hi ha al món occidental una societat necessitada d'una autèntica REVOLUCIÓ, començant per la revolució mental, és la societat espanyola, com a pas previ a la revolució a l'Europa del CAPITAL, el seu fill bastard, el FEIXISME, i el CATOLICISME, secular beneïdor de tots dos.\nfa molts anys que no compro res de freixentet, perquè,en general no m'agrada. Ara m'alegro de haver-ho fet,i, per poc que pugui, recomanaré a amics i coneguts que no ho facin. Tenim una munió de caves, de qualitat i a bon preu, d'empreses petites que es mereixen molta més atenció.\nAquest, paio està tocat del bolet, el feixisme se li ha menjat la materia gris\nel xiste del dia\nEspanya és “una de les primeres democràcies del món comensant per la cua!\nNo sabia que el liquid que beu dins ampolles amb forma de cava entrompés d'aquesta manera tan bàrbara aquest pobre capollet.\nJo entenc que vagi fent aquesta mena de declaracions a tort i a dret, és una manera d'eludir les responsabilitats perilloses que menen dels seus caves.\nAmb una ment tant clarivident, no es extrany que s'hagin de vendre l'empresa. I a sobre vol passar per un gran empresari, quan l'empresa se li ensorra. Els bon empresaris saben que en política cal estar en segon pla, si depens del mercat, i no del BOE.\nUn sant eres, un sant, i el teu lloc es a un altar del Cañizares.