ViA. Relleu a l'alcaldia de Sant Pere de Ribes\nBenvolguts, regidors i regidores, i tots els assistents. Un cop posada a votació la voluntat d’aquest ple tinc l’honor de ser acceptat per la majoria com alcalde de Sant Pere de Ribes.\nCom ja tots sabem aquest fet ha estat possible gràcies a l’acord que en el seu dia varem prendre CiU-ViA i UM9 i que al setembre passat, gràcies al suport de ICV va suposar un canvi de govern. Com deia jo mateix en el ple de dijous passat, de renúncia d l’alcaldessa Anna Gabaldà: “L’acte d’avui suposa la continuïtat d’aquest acord. És un pas intermedi en l’esdevenir del govern actual. Quan al setembre passat plantegem una acció de govern a 20 mesos vista ho fem pensant en la totalitat d’aquest termini i es marquen les accions que han de fer efectiu la finalització de l’acord entre les forces participants. El que fem avui és un pas més”.\nAquesta continuació ha estat subratllat en el pacte signat entre els grups que donen suport a aquest govern on s’afirma: ASSUMIM amb tota responsabilitat i pensem donar tot el suport necessari, la voluntat de treball i de compromís que, més enllà del consens polítics amb la resta de forces polítiques municipals, implica des de govern la materialització del Pla de Reactivació Municipal. Tant per la seva aportació en matèria econòmica i social, com pel seu pla d’actuació per els anys 2014-2015, així com per les línies obertes d’acció descrites en el propi pla. Accions que ens caldran concretar en tota nova línia d’acció política municipal i molt concretament en l’elaboració del pressupostos participatius per el 2015, l’actualització i nova redacció del ROM sota criteris de transparència i participació i la gestió de l’actiu immobiliari un cop acabat el procés de liquidació de Garraf promocions municipal.\nEntenem que el canvi d’alcaldia forma part d’una voluntat inequívoca de possibilitar l’acord per a la governabilitat en termes de representativitat política i equitat d’acord a les voluntats expressades en la darreres eleccions municipals. En conseqüència i amb voluntat de donar sentit als acord presos i les voluntats expressades tant el mateix document, com en el Pla de Mandat pensem que el canvi en les responsabilitats de l’alcaldia no ha de significar cap entrebanc en la continuïtat del treball polític iniciat per part de tot l’equip de govern municipal. Tot el contrari, aquest treball de govern iniciat el setembre de l’any passat ha de poder complir els objectius proposats en benefici dels interessos generals de la població.\nHem avançat fins avui. El balanç ha estat positiu i estic segur que aquest treball conjunt donarà bons resultats al municipi. El meu compromís com alcalde es treballar per què així sigui. Per fer-ho possible cal mantenir el treball en equip, aplicant permanentment la transversalitat en l’acció del govern; reforçar per part meva el contacte permanent i obert amb ICV en el suesuport al pacte de govern, i millorar la comunicació i la transmissió d’informació als grups de la oposició.\nNo podem ni hem d’amagar, la importància sociològica i política del pacte. Demostrem en el dia a dia, que la col•laboració fa possible una millor gestió i representativitat democràtica. Hem assumit amb naturalitat, les diferències ideològiques existents, els entorns culturals i socials en que cadascú es mou, i les maneres de fer de cada formació. Ho fem sobre uns objectius concrets i pactats. En definitiva, fem política establint el conjunt de criteris, principis i pautes bàsiques que han de determinar la manera de treballar per la millora de qualitat de vida dels ciutadans de Sant Pere de Ribes. Tot fet sobre la base de servei al ciutadà de Sant Pere de Ribes, visqui on visqui.\nSant Pere de Ribes és un municipi divers. La gestió de l’ajuntament i concretament de l’alcaldia, té la dificultat afegida d’aquesta diversitat. Els polítics i els ciutadans hem d’acceptar aquesta diversitat. Crec que tenim l’obligació de crear en ella mateixa un valor del municipi. Llegint el filòsof Àngel Castiñeira al diari Ara el passat 5 de juliol, en un article sobre les ciutats educadores, diu: la ciutat és comunitat, crea espai comú, vincles, afiliació, formes de pertinença. (…). No hi ha bé comú sense sentit de pertinença a la comunitat. La pertinença s’obté al menys per tres vies: a) per la via de l’aplicació dels drets universals i reals de ciutadania que assegura el contracte social de l’estat del benestar, b)per la preservació i compartició d’un mateix patrimoni linguistic i c) per la participació activa en processos civicoassociatius. . Sant Pere de Ribes té per si mateix diferents comunitats. Tots els pobles en tenen, però la nostra dispersió geogràfica les accentua i determina les relacions entre els seus veïns. Els seus pobles: Ribes, Les Roquetes, Puigmoltò, les seves urbanitzacions com Rocamar, Can Lloses, Can Pere de la Plana , Vallpineda, les seves masies i llogarets, defineixen una gran dispersió geogràfica i també social de relació. Crec que com a ajuntament i com alcalde haig d’atendre aquesta diversitat, valorar-la com a un factor positiu, i gestionar-la en l’objectiu comú de la plena assumpció de valors socials, cívics i de creixement personal i col•lectiu, amb un entorn de convivència enriquidora.\nJa que parlem de vincles i de sentit de pertinença a una comunitat, deixeu-me fer una reflexió molt interna i opinable, com tot, del paper dels regidors com a membres del ple municipal, màxima representació de la comunitat. En els plens no donem una bona imatge. Crec que entre tots, i m’incloc absolutament a la reflexió, hem de participar en un treball enriquidor que ajudi a la presa de decisions, hem de fomentar el debat real en el si del ple, i defugir el discurs populista i electoralista. Com alcalde assumeixo el mandat en un moment que ens acostem a processos electorals, crec que hem de fer un esforç per saber defensar les nostres accions sense estirabots propagandístics, hem de buscar un debat enriquidor i real. Penso, amb sinceritat que mostrem una realitat diferent del que som. Som uns pobles on es viu bé, on la rica vida cívica, l’alt grau de solidaritat i l’entorn, permeten una bona qualitat de vida en un entorn de convivència real. El ple municipal ha de mostrar, tot i les disputes, aquest caràcter.\nAssumeixo la condició d’alcalde en un moment de fortes dificultats socials. En soc plenament conscient. La situació de crisis és del tot coneguda i patida per molts. L’efecte de la solidaritat, entesa com l’acció de ciutadans lliures per la inclusió social, és molt important al municipi. I tenim un valor molt arrelat: el voluntariat. Els col•lectius que treballen de forma voluntària per la justícia social, s’han posat a treballar conjuntament en el consell social. La convicció de donar prioritat a aspectes socials és plena en aquest govern i continuarem treballant en aquest sentit. El propi consell social, el pressupost 2014 i el pla de reactivació en son els majors exemples d’aquesta prioritat.\nEn el treball diari dels que formem part d’aquest govern, patim les dificultats normatives per la correcta gestió dels serveis municipals: traves normatives per la substitució de personal, la reducció de la capacitat de decisió en els objectius de la despesa, entre d’altres, són conseqüències clares de la LRSAL i les darreres lleis de pressupostos de l’estat central. Com a alcalde i com a membre del govern treballaré profundament per la millora de serveis, tot i les dificultats que tenim.\nS’ha dit moltes vegades en aquest ple que la situació econòmica de l’ajuntament és bona. És cert que la comptabilitat i els tancaments d’exercici mostren uns resultats bons. Però no és menys cert que el municipi pateix una situació social marcada per un 17.6% d’atur, 3 punts per sobre la mitjana a Catalunya. Tenim ingressos per IAE que no han variat en els darrers anys i l’ICIO, impost que va suposar uns grans ingressos anys enrere, ara té una lleugera recuperació després de uns anys d’estar absolutament enfonsat. És a dir, tenim un municipi bàsicament residencial, molt depenent de l’IBI i l’aportació d’altres administracions, i amb poca capacitat de reacció. El més preocupant però, és tota la feina que queda per fer: la casa de la vila, el local, el teatre de Les Roquetes en serien els exemples més evidents. Hi va haver anys molt bons econòmicament, però la feina està per fer. I en aquets moments no és fàcil. Aquest govern vol fer la feina, però la vol fer de manera que els recursos invertits generin riquesa en el propi municipi, que tingui efecte directe i indirecte sobre els ciutadans dels nostres pobles. Per això treballem amb els criteris del pla de reactivació: potser endarrerirem algun resultat, però estarem convençuts de que ho farem tal com s’ha de fer.\nUn tema recurrent es la gestió de l’empresa Garraf promocions i el capital immoble que ens deix. Es fa un us polític del tema, lligat al greu problema de l’habitatge. Estic convençut que la línia del govern en aquest tema és la més correcte. Hem volgut assentar les bases per poder gestionar el problema que ha generat Garraf promocions. Hem de donar solidesa econòmica per poder respondre solventment a la possibilitat de fer una política social d’habitatge amb l’important patrimoni que ens deixarà Garraf promocions, incloent la finalització dels pisos que van quedar per fer. Com a govern hi hem de dedicar, i hi dedicarem, molts esforços en aquest tema. L’habitatge com a necessitat bàsica i primària.\nEls serveis a les persones inclouen les primeres necessitats i també els factors de creixement individual i col•lectiu: l’ensenyament, l’esport, la cultura, la festa com a generador d’aquest sentit de pertinença que comentava abans. I no podem oblidar la conservació del patrimoni cultural, arquitectònic i el natural: el bosc i l’agricultura com a espais de paisatge, actius naturals, d’equilibri de l’espai on vivim i també actius econòmics. Seguirem treballant en establir criteris i dinàmiques per la millora, al nostre entendre, d’aquests factors amb la participació dels agents implicats.\nNo em voldria deixar aquells serveis bàsics en el funcionament del municipi i que a més s’emporten una part molt important de la despesa de l’ajuntament: la neteja, la seguretat, via pública, el tractament de residus, urbanisme. Serveis de poc ressò però que fan molta feina i molt necessària.\nEn aquest punt, una referència als treballador públics. L’ajuntament de Sant Pere de Ribes és una institució gran. Una màquina que avança gràcies als seus 250 treballadors. A ells agraeixo la feina feta en aquests darrers mesos i espero que es continuïn sentint-se com fins ara, part important d’un municipi que ha d’avançar cap a la millora i el bon fer.\nCom a país estem immersos en un procés democràtic esperançador cap a la possible sobirania plena de la nació catalana. Tots coneixem la clara demanda que una part molt important de la societat catalana i també ribetana i roquetenca, ha fet de l’exercici democràtic per la consecució del màxim autogovern de Catalunya que és la independència. Els grups que donem suport a aquest govern hem manifestat repetidament el suport al procés amb l’objectiu de la consulta democràtica. Com alcalde, i amb el suport de la majoria dels regidors, assumiré tot el que em toqui per que els ciutadans de Sant Pere de Ribes es sentin partícips d’aquest procés que ha tingut una qualitat democràtica immillorable.\nPer acabar aquest discurs permeteu-me un apunt personal. Soc de Sant Pere de Ribes, m’he criat al voltant de la plaça Marcer. En els 50 anys que tinc he vist créixer el meu poble, el meu municipi, d’una forma ràpida i intensa, i ho he viscut. Conec els seus carrers i la seva gent, perquè en soc un més. Em sento fortament arrelat al meu poble i al meu país, a les seves tradicions, cultura i maneres de fer. He gaudit sempre de l’entorn que tenim, amb activitats de lleure i també amb el treball de la terra, de la vinya. No puc ni vull fer-me veure com el que no soc. La meva història és la que és i no la considero ni vull que es consideri ni millor ni pitjor que la de qualsevol altre. Com alcalde vull aprendre moltes coses, sé que cal estar obert a tots els punts de vista i pensaments per evolucionar, per créixer com a persona que ocupa un càrrec institucional important. Així soc, i soc absolutament conscient de que com alcalde haig d’entendre i atendre a tots els veïns i veïnes del municipi, siguin quins siguin els seus orígens, ideals o lloc on visquin. Haig de defensar l’interés comú davant el particular, amb plena consciència de que qualsevol decisió sempre té una part discutible que l’acompanya. Aquest és el compromís i el compliré. No renunciaré al que soc i el compromís el tinc clar\nFa uns dies una persona em va dir que no fes ostentació del càrrec. Fent un exercici d’autocrítica, francament no veig la paraula ostentació en la meva manera de ser. No us negaré un punt d’orgull. Orgull de ser alcalde d’aquest municipi. Orgull de poder representar a tots els seus ciutadans, amb molt respecte per poder treballar amb la consciencia de servei.\nSucceixo l’Anna. En el ple de la seva renúncia ja ho vaig dir. Crec que ha fet una bona feina, després del que es va dir al ple és important subratllar-ho. Espero fer-ho al menys tant be com tu Anna, en benefici meu i de tot el govern.\nJa per acabar deixeu-me fer agraïments: a tot el govern i als grups que li donen suport, al conjunt de regidors del ple, als 20, per la seva tasca en pro de Sant Pere de Ribes. Vull fer un agraïment especial a tots aquells que han col•laborat per què el projecte polític que encapçalo sigui una realitat, i a tots aquells que ens varen votar el 2011. També un agraïment especial als de casa amb els que comparteixo la llar i la vida.


Incidències a Renfe que la companyia atribueix a una vaga encoberta dels maquinistes\nHi ha diversos trens amb retards que poden superar l'hora, i dos no han arribat a sortir\nUsuaris de Renfe a l'Estació de Sants, en una de les jornades de vaga dels maquinistes (ACN)\nRedacció 15/06/2016 - 17.10 Actualitzat 16/06/2016 - 00.36\nEls usuaris de Renfe s'han trobat aquest dimecres amb retards i trens que no han passat, encara que no hi ha convocada vaga. La companyia ha atribuït alguns dels problemes a una vaga encoberta dels maquinistes, com ha passat altres vegades enmig de les jornades d'aturada.\nEntre els incidents, destaquen dos trens que no han prestat servei. Un, que havia de sortir de Puigcerdà a les 7.29, no ha passat. I un altre tren de l'R3 ha acabat el recorregut a Vic, en comptes de fer-ho a l'Hospitalet de Llobregat. Un altre comboi, que havia de sortir de Maçanet a les 8 del matí, tampoc no ha passat.\nPer conflictivitat laboral del personal de conducció es poden produir afectacions aïllades en el servei de Rodalies de Catalunya.\n Rodalies Catalunya (@rodalies) 15 de juny de 2016\nTren Puigcerdà 06:17-L'Hospitalet 09:09 finalitza recorregut a Vic per conflictivitat laboral. Viatgers a tren Vic 08:08-L'Hosp. 09:36.\n R3 Rodalies (@rod3cat) 15 de juny de 2016\nTren Maçanet 08:04 - L'Hospitalet 09:51 no circula per conflictivitat laboral. Viatgers a tren Portbou 07:38 - L'Hospitalet 10:48.\n R1 Rodalies (@rod1cat) 15 de juny de 2016\nEntre els retards, destaquen els tres quarts d'hora que ha acumulat un R-2 Nordi un regional cap a Riba-roja. I a la llarga distància, un Euromed cap a València ha sortit amb una hora i quart de retard.\nAquest dijous hi havia una vaga convocada, amb un 66% de serveis mínims en hora punta i un 33% en hora vall, tot i que finalment s'ha desconvocat.


Tàrrega acull la presentació del llibre ‘La nova cuina de l’Urgell’ – Comarques de Ponent\nTàrrega acull la presentació del llibre ‘La nova cuina de l’Urgell’\nLa biblioteca de Tàrrega ha acollit la presentació del llibre La nova cuina de l’Urgell, publicat per Editorial Fonoll. Es tracta d’un recorregut pels fogons típics de la comarca amb propostes presentades per xefs destacats del territori. Les receptes conjuguen l’herència dels avantpassats amb un caràcter de modernitat, incidint en nous sabors i noves textures. A la vegada s’hi proposen vins i caves autòctons com a maridatge. El llibre constitueix el segon volum de la col·lecció La nova cuina lleidatana. L’acte de presentació, celebrat el passat 12 de març, comptà amb la presència de l’editor Josep Gelonch i l’alcaldessa de Tàrrega, Rosa Maria Perelló. La nova cuina de l’Urgell engloba aportacions dels restaurants Atípic, Cal Menut, 2007, El Buidasacs i El Celler de l'Artista, junt amb els cellers Analec, Cal Cabo, Cercavins, Monestir del Tallat, L'Olivera i Petit Duran.


El FS Montcada es manté líder en vèncer l'Olimpyc Floresta per 2-7 - La Veu - Esports\nEl FS Montcada es manté líder en vèncer l'Olimpyc Floresta per 2-7\nEl tècnic Xavi Romeo dona instruccions a les seves jugadores a un dels partits disputats aquesta temporada al pavelló Miquel Poblet.\nL'equip de Xavi Romeo encapçala la classificació amb dos punts d'avantatge respecte el Sant Cugat\nEl FS Montcada femení manté el lideratge del grup 2 després de vèncer l’Olimpyc Floresta per 2-7. L’equip de Xavi Romeo és el primer classificat amb 33 punts, a dos de diferència del Sant Cugat, que també va guanyar el seu partit contra el Sabadell.\nLa victòria és molt valuosa en una pista on és complicat sumar algun dels tres punts en joc. De fet, l’Olympic es va avançar en el marcador per dues vegades (1-0 i 2-1), però el FS Montcada no es va rendir en cap moment i va donar la volta al resultat fins anar al descans amb un 2-4. A la represa, la superioritat montcadenca va quedar palesa amb tres gols més. “Vam sortir molt concentrades, aprentant molt a dalt. Vam crear moltes ocasions de gol, però hem de millorar la definició. En general, estic content perquè van jugar molt bé”, ha valorat l’entrenador, qui ha elogiat el rival. “Només tenien un canvi, però van aguantar bé el ritme del partit. Si tinguessin més banqueta, estarien a dalt”, ha comentat Romeo.\nA falta de dos partits perquè acabi la lliga, tot apunta que l’última jornada serà la decisiva per saber quin equip pujarà a la Divisió d'Honor Catalana, ja que hi haurà l’enfrontament entre el Sant Cugat i el FS Montcada. “Tal com van els resultats, podria ser que ens ho haguem de jugar tot a la pista de les vallesanes”, opina el tècnic, tot i que ha remarcat que abans “hem de guanyar l’Arenys el pròxim cap de setmana, que no serà fàcil perquè fins fa res anàvem les primeres”.


Centenars de persones tornen a celebrar de nou la Bressolada a la Catalunya Nord - El Gerió Digital\nL'acte ha estat multitudinari i s'ha reivindicat "la importància del català" al territori\nDissabte, 21 de maig de 2022 11:45h\nAlumnes pares i professors han omplert el parc de Sant Esteve de Monestir a la Bressolada © ACN\nACN, Gerard Vilà / Sant Esteve del Monestir\nCentenars de persones han celebrat aquest dissabte "amb l'ànim molt alt" una nova edició de la Bressolada. Alumnes, pares i professors s'han trobat per reivindicar la festa d'aquestes escoles que ensenyen en català a la Catalunya Nord.\nTot plegat després de dos anys sense poder-ho fer per les restriccions obligades per la pandèmia. L'estany de Sant Esteve del Monestir s'ha convertit, de nou, en un espai on s'han fet desenes d'activitats, entre les quals concerts, xerrades o un dinar popular. La directora general de la Bressola, Eva Bertrana, ha reivindicat la importància d'aquests centres i més després de la polèmica amb l'Ajuntament de Perpinyà que intenta evitar que obri el primer liceu en Català a la ciutat.\nBertrana, ha explicat que estan molt satisfets de la resposta que hi ha hagut per part de tota la comunitat educativa de les diferents Bressoles. En aquest sentit, destaca que el divendres ja tenien una reserva de més de 600 dinars, malgrat que el gruix dels assistents no compren el tiquet fins el mateix dissabte. "La veritat és que hem quedat sorpresos de la implicació de la gent i les ganes que tenien que es tornés a celebrar la Bressolada", ha assenyalat la directora de la Bressola. I és que el dia que ha fet també ha acompanyat. Un sol radiant i forta calor que ha fet que els centenars d'assistents a la festa de les escoles en català de la Catalunya Nord es resguardessin a les poques ombres de l'estany de Sant Esteve del Monestir.\n"Cal seguir reivindicant l'escola en català i la necessitat que no es perdi la llengua a la Catalunya Nord", ha reclamat Bertrana. Un dels conflictes oberts que té la comunitat educativa és amb l'Ajuntament de Perpinyà que va evitar que obrís el primer liceu en català a la ciutat, malgrat que tot estava tancat. La justícia francesa, però, va suspendre el dret de preempció exercit pel consistori fet que va fer posicionar el Departament dels Pirineus Orientals a favor de la Bressola.\nEn concret, el Departament assegura que està al costat de la Bressola en relació al conflicte amb l'Ajuntament pel projecte de liceu i considera que la decisió judicial "confirma el caràcter injust de la decisió de Perpinyà". En un comunicat, el Departament assenyalava que ja va alertar el 15 d'octubre que l'Ajuntament no aportava cap projecte d'interès general i que la seva oposició no era "admissible". En aquest sentit, recorden que fa més de 20 anys que treballen amb la Bressola i demanen que els tràmits per fer realitat el projecte es reprenguin des de la "serenitat"\nLa festa de la Bressolada ha arrencat a les 10 del matí amb el pregó a càrrec de la cofundadora de La Bressola i fundadora de l'editorial Trabucaire, Maria-Àngels Flaqué, que, a més, va ser la primera mare d'una alumna. Després del discurs, ha estat el moment dedicat als més petits amb la cantada de l'Animalari Urbà. Els nens i nenes de les escoles i el col·legi han recitat els poemes musicats d'Enric Larreula.\nCom és habitual, al migdia s'ha fet un dinar popular i parades de menjar i beure organitzades per les escoles i associacions de famílies. També hi ha hagut l'actuació dels Castellers del Riberal, el Ball de Bastons i els Sorollosos d'Aire Nou de Bao. La jornada ha continuat amb un espectacle del Tortell Poltrona.\nPels volts de les quatre de la tarda s'ha fet una xocolatada popular i hi ha hagut l'actuació de Ramon Gual que ha ofert el seu repertori de danses i cançons. Finalment, per acabar la festa, a partir de les cinc s'ha fet una sessió de DJ's. A més, durant tota la jornada també s'ha pogut gaudir d'una mostra d'entitats de la Catalunya Nord.


MEGANE WANG - Informació sobre la marca\nMEGANE WANG - Informació sobre la marca\nMarca MEGANE WANG a Espanya\nInformació sobre la marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531\nLa marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531 va ser sol·licitada el 26/11/2003. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531 va ser sol·licitada per RUTH AGUIAR COLOM. La marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531 va ser sol·licitada per les classes 41 segons la Classificació niçarda.\nRenovació de la marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531\nAltres marques sol·licitades per RUTH AGUIAR COLOM\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per RUTH AGUIAR COLOM, entre les quals es troba la marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per RUTH AGUIAR COLOM clicar aquí.\nÉs possible conèixer marques similars quant a productes i serveis a identificar es refereix. La marca MEGANE WANG amb el nombre M2571531 va ser sol·licitada a les classes 41 pel que si es desitja conèixer més marques sol·licitades en 41 clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca MEGANE WANG. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.\nÉs possible conèixer totes les marques registrades en la classe 41 (educació, formació, serveis d'entreteniment, activitats esportives, servei de domatge i ensinistrament d'animals, activitats culturals, cantants i ballarines, serveis prestats per clubs d'educació física o centres esportius) entre les quals es troba la marca MEGANE WANG amb el número M2571531. Conèixer les marques registrades en una classe és important per a saber les possibilitats de registrar una marca en aquesta mateixa classe.


Els arrendataris de locals tancats o amb l’ús limitat per la COVID-19 podran renegociar el preu dels lloguers - Cambra de la Propietat Urbana de GironaCambra de la Propietat Urbana de Girona\nEls arrendataris de locals tancats o amb l’ús limitat per la COVID-19 podran renegociar el preu dels lloguers\nEls arrendataris de locals comercials tancats o amb l’ús limitat per les mesures contra la Covid-19, amb contractes celebrats amb posterioritat al dia 1 de gener de l’any 1995, podran renegociar el preu dels lloguers a partir del dia 22 d’octubre de 2020, data en què ha entrat en vigor el Decret Llei de mesures urgents de suport a l’activitat econòmica desenvolupada en els locals de negoci arrendats.\nEs redueix al 50% el lloguer dels locals de negoci tancats durant el període de suspensió de l’activitat en cas que no hi hagi acord entre propietari i arrendatari. Els llogaters de bars, restaurants, centres d’estètica, casinos, sales de joc o bingos podran renegociar amb els propietaris per establir, de mutu acord, una rebaixa de les mensualitats o acollir-se, en el termini d’un mes, a la rebaixa del 50% si no hi ha pacte.\nLa norma pretén evitar el tancament d’empreses i la destrucció de llocs de treball i potenciar la negociació entre les parts per no judicialitzar la qüestió.\nEn el cas dels negocis amb restriccions parcials, si hi ha manca d’acord la rebaixa serà del 50% de la part restringida. Això vol dir que, en cas d’un negoci que té l’aforament limitat a la meitat, l’arrendatari haurà de pagar tot el lloguer de la part que pot utilitzar i la meitat de la part restringida. És a dir, que el propietari acabarà ingressant el 75% del preu del lloguer habitual.\nLa mesura es podrà aplicar en sectors amb aforament o horaris parcialment restringits com teatres, comerços, gimnasos, botigues de 24 hores i hotels.\nEl decret llei preveu que, en el cas de la restauració, el fet d’oferir servei a domicili o recollida no es tingui en compte per accedir a la rebaixa del lloguer. A efectes pràctics, per tant, l’administració considerarà que el negoci està tancat i que pot acollir-se, també, a la rebaixa del 50%.\nFòrmula ràpida per a una situació d’emergència\nEl Decret Llei afavoreix l’acord entre llogater i propietari i, alhora, impedeix que la negociació dilati la rebaixa de les quotes, ja que s’estableix el termini d’un mes per l’aplicació automàtica de la disminució del preu. El Govern considera que això evita una judicialització massiva de la rebaixa dels lloguers que congestionaria els tribunals i, a més, no serviria per ajudar als negocis a temps.


Cuidar-se com mai | Sònia Pau | barcelona | Política | El Punt Avui\nCuidar-se com mai\nExperts en psicologia recomanen evitar la sobreinformació, incrementar les activitats d’oci i intentar riure per relaxar-se\nLa violència policial de l’1 d’octubre pot provocar ansietat i estrès tant als que la van patir directament com als que només la van veure\nNo dormir durant 5 nits o recordar constantment imatges angoixants, motius d’alerta\nCuidar-se com mai Arxiu.\nMoments de recolliment a l’escola Ramon Llull de Barcelona A. PUIG.\n“Potser cal aturar-se,pensar i reflexionar per controlar les emocions”, planteja una psicòloga\n“Fa tres nits que no dormo i gairebé no menjo. Tot el dia amb llàgrimes als ulls...” És un whatsapp real del 4 d’octubre escrit per una dona de 40 anys, amb dues carreres, que treballa a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i que el diumenge 1 d’octubre va presenciar i gravar a primera hora del matí les càrregues de la policia espanyola a l’escola Ramon Llull de Barcelona. En les primers sis dies de funcionament, el servei d’atenció jurídica i psicosocial de l’Ajuntament de Barcelona i del Centre Irídia per la Defensa desl Drets Humans ha atès un centenar de persones que també van veure la violència policial o fins i tot la van patir directament. Trenta han estat ateses de forma presencial a l’Oficina per la No Discriminació (OND) del consistori (carrer Rec, 15). No és el cas de l’autora del whatsapp, perquè amb el pas dels dies ha millorat el seu estat. Són sobretot persones que van resultar agredides directament pels cops i empentes de les forces policials , explica la psicòloga Irene Santiago, responsable de l’atenció psicosocial en aquest servei. “És una situació molt subjectiva –adverteix–. Cadascú la viu a la seva manera. I pot estar tan afectada una persona que va rebre la violència directa, com qui ho va veure”.\nLes càrregues policials del dia del referèndum van deixar, segons les últimes dades de Salut, un miler de persones amb lesions físiques, contusions, fractures i hematomes . Més enllà d’aquest miler hi ha les que, amb llenguatge de carrer, diuen que no poden dormir, estan tristes, angoixades... o les que eviten al màxim sortir de casa o passar per l’escola on van ser testimonis de la violència. “No tothom necessitarà ajuda professional i tampoc parlaria en general de situacions de xoc. Sí que detectem un nivell d’ansietat elevat”, resumeix Santiago. Hi afegeix que en aquestes situacions d’incertesa, estrès social i indignació, d’entrada, les persones activen els seus propis recursos per protegir-se. “Hauríem de posar les cures al centre –proposa aquesta psicòloga–. Mirar-nos a nosaltres mateixes per observar que els símptomes no vagin a més i també estendre actituds de suport als altres”.\nSegurament molta gent té dubtes de si ha d’anar o no a un professional. Estar més de cinc nits sense poder dormir ni descansar; l’empitjorament de malalties prèvies com la diabetis, la hipertensió, la depressió o l’ansietat, o recordar constantment imatges i pensaments angoixants serien senyals d’alerta, detalla la directora de la Unitat de Crisis de la UAB, Ingeborg Porcar. Són símptomes que indiquen que cal demanar ajuda. Santiago, però, considera que els fets de l’1-O són encara molt recents: “Estem reaccionant a uns fets molt immediats [la violència de l’1-O] i en un context de molt de moviment polític que no deixa que ho tanquem. Convivim amb moments d’incertesa”. És per això que precisa que una mica d’estrès o nervis o indignació no tenen perquè ser alarmants. Sí que ho serien si segueixen d’aquí a un mes. “Sempre, però, que algú es quedi més tranquil consultant un especialista, que ho faci”, diu.\nDespertar traumes ocults\nEn aquest sentit, la psicòloga d’emergències i especialista en trauma del SEM, Anna Romeu, destaca que les actuacions brutalment violentes dels cossos policials de l’1 d’octubre “han despertat records traumàtics ja viscuts” en algunes persones. Assegura que això és “preocupant”. “Persones grans ens diuen «això ja ho he viscut», però també hi ha un trauma heretat dels que malgrat no haver-ho viscut ho hem sentit explicar a pares i a avis”, manifesta. I hi afegeix: “Segurament tothom té clar que eren fets que no calia repetir i els tornem a viure”. En aquest marc, la psicòloga d’emergències recomana “aprendre a protegir-se a nivell personal”. És a dir, “aturar-se, parar, pensar i reflexionar per controlar les emocions”. “Cal afluixar. Potser –indica Romeu– silenciar o sortir d’algun grup de whatsapp, mirar menys notícies, reposar de les xarxes socials... Quan estàs enfadada no pots prendre decisions. Hem de fer baixar la intensitat en què ens trobem. Cadascú com pugui. Depèn de la implicació emocional”.\nLes tres psicòlogues coincideixen en moltes de les recomanacions per fer baixar aquesta incertesa i estrès social [vegeu gràfic]. I totes tres insisteixen que cadascú ha de trobar quines s’adapten més a la seva situació. Posar distància als fets que ens angoixen, seguir amb normalitat la vida quotidiana (família, feina, oci), no mirar constantment les notícies ni les xarxes socials ni el mòbil i buscar altres temes de conversa són alguns dels consells. També pot rebaixar el neguit compartir-lo: “Cal sortir del «només em passa a mi», posar-hi paraules i donar-nos suport els uns als altres. Es viu un dolor comú7”, planteja Santiago. Per això en algunes escoles de Barcelona s’estan fent sessions grupals compartides entre persones que van viure les agressions policials.\nLa psicòloga d’Iríada insisteix que no totes les solucions són bones per a tothom. “El ioga facilitat la gestió emocional, però no serveix a tothom”, posa per cas. Caminar o fer esport per trencar pensaments, riure per desbloquejar emocions, sortir a la muntanya o al mar per agafar distància, proposa Porcar. I sobretot insisteixen que cal tenir cura d’un mateix: menjar equilibrat i quan toca, dormir les hores necessàries per descansar i vigilar la cafeïna i l’alcohol.\nhan rebut els professionals del servei d’atenció jurídica i psicosocial a persones afectades per les càrregues policials del passat 1 d’octubre de l’Ajuntament de Barcelona i el Centre Irídia. El servei estarà obert a l’Oficina per la No Discriminació del consistori (Carrer Rec, 15) fins el 20 d’octubre. S’ha de demanar cita prèvia al correu victimes1oct@bcn.cat. Segons les necessitats, es defineix un recorregut jurídic del cas i una atenció psicosocial, que pot ser derivada a altres serveis del sistema de salut pública. L’horari del serveis és de 10 a 2 del migdia i de 3 a 8 de la tarda.\nEl Punt Avui. Girona 13-10-2017 Pàgina 32\nEl Punt Avui. Barcelona 13-10-2017 Pàgina 12


Com a resposta a la guerra a Ucraïna, els EUA, Gran Bretanya i la UE, secundats per algunes desenes de països, han aplicat sancions econòmiques per aïllar a Rússia i congelar la seva economia en una escala que no té precedents. La “arma econòmica” és part del bagatge dels Estats capitalistes més poderosos des de fa més de 100 anys, però mai, almenys des de finals de la II Guerra Mundial, el conjunt de sancions aplicades a un país havia arribat al nivell de les que rep Rússia. La separació de les seves principals institucions financeres del sistema de pagaments internacional Swift, la confiscació de la meitat de les seves reserves, que estaven a l’abast dels EUA per estar col·locades en actius en dòlars, el bloqueig a les exportacions de Rússia –decisió aquesta aplicada de manera selectiva pels països més dependents del combustible i l’energia russa però duta a terme amb bastant fermesa de totes maneres– i la pressió per a la liquidació per part de les multinacionals dels seus actius en sòl rus i la cancel·lació de qualsevol associació amb signatures en aquest país, marquen un salt respecte del que era la pràctica de les sancions que l’imperialisme ve duent a terme contra altres països d’envergadura menor, o contra la mateixa Rússia des de 2014. Si bé algunes mesures com l’exclusió del sistema Swift ja s’havien aplicat contra l’Iran, la major envergadura de l’economia de Rússia (novena en grandària del planeta) i el pes dels seus llaços comercials amb Europa en matèria energètica, marca una escala nova.\nCom ja indiquem prèviament, el major abast de les sancions va prendre per sorpresa al règim de Putin, que esperava un nivell de resposta comparable al de 2014, i va ser pres per sorpresa per decisions com el congelament de les reserves del seu Banc Central, una “miltarització de les finances”, com la va definir el Financial Times, que imposa un perillós precedent per al sistema financer internacional que orbita al voltant del dòlar. El ruble, que va estar en caiguda lliure al començament de la guerra, ha recuperat el seu valor en relació a les divises internacionals, però al preu d’estrictes controls de capitals i un augment radical de les taxes d’interès. Això, sumat a l’impacte de les restriccions comercials imposades per altres països, preanuncia una caiguda de l’economia de Rússia de dos dígits per aquest any (i probablement superior al 20%). No obstant, com deixa en evidència la continuïtat de les operacions de l’exèrcit rus en sòl ucraïnès, semblant atac a l’economia, que impacta sobretot en les condicions de vida de la classe treballadora i els sectors populars més enllà dels luxes i actius financers que els oligarques pròxims al règim han vist esfumar-se de la nit al dia (degudament compensats per Putin per mantenir-se fidels), té un efecte immediat limitat sobre el desenvolupament de la guerra. Pot convertir-se en una amenaça per a l’estabilitat a Rússia per agullonar els amplis descontentaments que preexisteixen, però no torça les decisions de l’exèrcit. Pot sí, erosionar les capacitats militars de Rússia en la mesura en que la falta d’accés a inputs estratègics provinents de l’estranger limiti la capacitat de proveïment de la seva indústria militar; però això no és una cosa que actuï en el curt termini d’algunes setmanes (o fins i tot mesos) sinó que pot tornar-se rellevant en un conflicte ja més prolongat. Es planteja llavors l’interrogant de quant poden sostenir-se en el temps les sancions sense danyar severament l’economia mundial i multiplicar els desbordaments a tot el món.\nRússia no sols és un gran exportador de gas i petroli, sobretot amb destinació a Europa. És també, juntament amb Ucraïna, gran proveïdor de blat i altres cereals. La guerra de per si mateix ha fet pujar el preu dels grans i olis dels quals Ucraïna és el principal exportador mundial, i no se sap si hi haurà producció enguany ni si podrà emportar-se als ports on es despatxa a la resta del món. Les sancions han multiplicat el trastorn en aquests mercats de grans en atacar a l’altre gran proveïdor de blat, ordi i altres grans. De manera poc sorprenent, les sancions han multiplicat l’efecte alcista en el preu d’aquests grans que havia generat la pròpia guerra, però a més li han incorporat el trastorn en el preu del gas i el petroli, multiplicant els desbordaments econòmics.\nL’efecte combinat de les sancions i els trastorns de la guerra –és difícil d’aïllar quant explica solament la guerra i quant les sancions, però ambdues es retroalimenten– , es pot observar en l’acceleració de l’augment de preus registrat des del començament de les hostilitats. Al març els EUA van tenir un increment de preus al consumidor interanual de 8,5%, quelcom que no s’observava feia quaranta anys, abans que les dràstiques mesures preses per Paul Volcker redundessin en un xoc que va acabar amb l’alça inflacionària que havia dominat tota la dècada de 1970 en aquest país. És de destacar que la inflació "bàsica" que exclou l’impacte d’aliments i combustibles, va ser de 0,3% interanual. És a dir, que l’alça de preus de l’últim mes als EUA (així com en gairebé tothom) ha tingut un pes aclaparador d’aquelles rúbriques impactades per la guerra (el preu del combustible ha augmentat un 18,3% al març respecte de febrer, i ni més ni menys que un 48% interanual; els aliments han tingut augments generals de preus de 10% en un any).\nA la Unió Europea la situació és similar; ha tingut un increment interanual de 7,8%, enfront del 6,2% de febrer i molt per sobre del 1,7% de març de l’any passat.\nLa magnitud dels danys col·laterals que puguin crear les sancions dependrà de quant se sostinguin en el temps i de si continuen escalant o no. Així com després de l’ocupació de Crimea les mesures aplicades llavors no es van revertir, és possible que el cessament de les hostilitats no es tradueixi en un aixecament de totes les sancions. No obstant, resulta difícil que se sostingui en el temps un bloc homogeni en favor de sostenir les sancions, per l’efecte que tenen aquestes sobre el nivell de vida i per tant sobre els salaris, i altres costos, especialment per a la UE que depèn de manera crítica de les vendes d’energia de Rússia. Però encara amb un ràpid aixecament de les mesures implementades, que avui no es preveu, els danys col·laterals continuaran sentint-se.\nOn és més clar que els trastorns duraran, és en els mercats de grans. Vegem el cas del blat, que resulta crític per a l’alimentació a tot el món. Ja fa diversos anys, per una combinació entre trastorns climàtics i canvis en la demanda mundial, les reserves de blat es troben en nivells històricament baixos. La producció mundial no és suficient per reposar-les, la qual cosa ve determinant una tendència alcista dels preus. La virtual destrucció de la producció d’Ucraïna, o la impossibilitat d’exportar-la pel bloqueig de la sortida exportadora que imposa la invasió de Rússia, i l’exclusió de Rússia dels mercats internacionals, preanuncia una caiguda dramàtica de les reserves i dificultats per fer front a la demanda d’enguany. Tot això no sols afectarà els preus de 2022, sinó que continuarà pesant durant tot el període que pugui portar la recomposició de les reserves.\nL’acceleració de la inflació, que havia desaparegut com a problema als països imperialistes des de començaments de la dècada de 1980 fins a 2021, quan la disrupció de les cadenes de producció globals i els efectes de les polítiques expansives preses per fer front a la pandèmia, hauria ocorregut encara sense les sancions com a resultat de l’impacte de la guerra. Però aquestes han amplificat els seus efectes. També mostren un límit en la capacitat que tenen les potències occidentals per continuar escalant en el càstig a Rússia. La total exclusió d’aquest país dels mercats energètics faria col·lapsar la indústria d’Alemanya i altres països de la UE, a més de disparar encara més els costos de l’energia (el que es farà sentir severament en el pròxim hivern del Nord en totes les llars).\nSi bé per a alguns analistes l’avanç inflacionari estaria aconseguint un pic si ens guiem pel nivell relativament baix de la inflació bàsica, i podria començar a retrocedir, la continuïtat de les disrupcions en els mercats d’energia i aliments promet continuar generant trastorns, i el envión que generen augments com el del combustible sobre el conjunt de la logística continuarà repercutint en nous increments de preus. Per als Bancs Centrals, que començant per la Reserva Federal dels EUA van sostenir durant bona part de 2021 que l’augment dels preus era transitori com a resultat de la pandèmia i de problemes puntuals de l’oferta, l’escenari és cada vegada més complicat. Mentre augmenten les pressions per a pujar decididament les taxes d’interès a dalt de 3% (per a deixar els bons del Tresor en nivells pròxims al 7% que no s’observen des d’abans de la crisi de les hipoteques), també estan els qui adverteixen que això no necessàriament atacarà les causes de la inflació, i en canvi és gairebé segur que empenyerà una recessió als EUA en l’any vinent. En l’immediat, la guerra i les sancions ja van conduir a la baixa els pronòstics de creixement de l’economia mundial durant aquest any respecte dels realitzats fa uns mesos, com va donar a conèixer l’FMI en els últims dies.\nUn altre mal col·lateral de les sancions és l’agenda contra el canvi climàtic (ja de per si mateix limitada i sotmesa als imperatius capitalistes). L’escassetat i encariment de l’energia va tenir com a resultat la cerca de totes les fonts disponibles per a fer front a l’escassetat, incloent l’augment en la utilització de carbó, la disminució del qual és crítica per a mitigar les emissió de diòxid de carboni, i, lluny de reduir-se, està aconseguint màxims històrics com a font per a generar energia elèctrica. La indústria dels hidrocarburs va ser insuflada de nova vida gràcies a la guerra, que va posar en pausa tots els planteos sobre la urgència de la transició energètica basada en increment de fonts renovables i de menor impacte ambiental. Fins i tot va tornar al rodo, si bé encara amb poques chances de concretar-se, el debat sobre la necessitat d’afavorir l’energia nuclear, tant a Alemanya (on té poques chances de concretar-se ja que Rússia és el principal proveïdor d’Urani), com al Japó.\nUn altre pas cap a la fragmentació global\nA més dels efectes econòmics immediats que les sancions puguin tenir sobre els propis països que les imposen i no sols sobre els quals les pateixen, i que es faran sentir més profundament en tant es prolongui la guerra i el càstig imposat pels imperialismes occidentals a Rússia, es planteja la pregunta sobre l’efecte que puguin tenir aquestes decisions en les relacions econòmiques internacionals.\nUna característica fonamental del capitalisme durant les últimes quatre dècades va ser la internacionalització productiva, que es va articular a través de les cadenes globals de valor. Aquestes es van conformar com a resultat de l’aprofitament de la creixent obertura econòmica que van fer les grans multinacionals que tenen la seva base d’operacions majoritàriament als països imperialistes. Portant els processos productius intensius en treball o altament contaminants a regions del planeta caracteritzades per baixos salaris o laxitud reguladora en matèria ambiental, i aprofitant també la competència entre els països per reduir impostos i altres exigències per a atreure inversions, les signatures van crear xarxes productives molt complexes, fins i tot tercerizando nombrosos processos en altres signatures, donant lloc a nous eslabonamientos entre signatures. A major internacionalització, major competència forçada entre assalariats de diferents països, la qual cosa va donar lloc a l’anomenat “arbitratge global” de la força de treball aplicat pels capitalista, que els va permetre imposar durant les últimes dècades condicionis cada vegada més flexibles i salaris pitjors, als països dependents però també en els centres imperialistes.\nDes de la crisi de 2008 i les seves conseqüències, que van ser entre altres un afebliment relatiu del comerç internacional, tota aquesta bastimentada va començar a estar posat en qüestió i va ser impugnat socialment per esquerra i per dreta. El Brexit i la presidència de Trump, amb la seva “America First” i el seu rebuig als acords comercials, van ser exponents d’aquests corrents profunds de malestar. Amb la pandèmia i els colls d’ampolla que es van produir quan l’economia va començar a recuperar-se en 2021 després del col·lapse de l’any previ, es va posar en evidència nombrosos riscos potencials d’aquesta bastimentada de la internacionalització productiva, molt profitós per a les grans empreses però sotmès a nombrosos colls d’ampolla potencials. Per això, aquesta crisi va augmentar la preocupació de les empreses per l’enfortiment de la “resiliència” de les cadenes de valor –és a dir, que estiguin menys exposades als trastorns que sorgeixin de l’embotellament del circuit logístic–. Però es tracta d’una preocupació de difícil resolució, perquè obligaria a un replanteig d’aquestes estructures fonamentals del capitalisme contemporani, que les signatures multinacionals són renuents a abandonar a causa de les formidable millora en la competitivitat i rendibilitat que els va generar aquest esquema.\nÉs en aquest context, de relativa desglobalización o decadència de la globalització que té lloc des de fa un temps –sense que sorgeixi tampoc res amb el que el sistema mundial capitalista pugui reemplaçar a aquesta profitosa gran empresa–, que hem d’analitzar les conseqüències de les sancions econòmiques. Els efectes disruptius de les sancions en la integració econòmica mundial poden venir pel costat de decisions dels Estats –i en particular dels Bancs Centrals– i de les empreses que acabin donant lloc a dos o més espais econòmics diferenciats, amb molta menys interrelació entre si de la qual caracteritza a l’economia avui. En concret, un eventual abandó de l’ús del dòlar i els actius basats en aquesta moneda per part de les potències “revisionistes” que puguin sentir-se amenaçades, i una reorganització de les cadenes de producció globals com a resultat de l’abandó de les multinacionals de països que puguin eventualment sofrir sancions, i de la cerca d’aquests últims de guanyar graus de “autarquia” en inputs estratègics.\nEn un recent article de Financial Times, Robin Wigglesworth, Polina Ivanova i Colby Smith es pregunten si com a resultat de les mateixes hi hauria una reacció contral dòlar.\n"El poder de les sancions a Rússia es basa en el domini del dòlar estatunidenc, que és la moneda més utilitzada en el comerç, les transaccions financeres i les reserves del banc central. No obstant això, en utilitzar explícitament el dòlar com a arma d’aquesta manera, els EUA i els seus aliats corren el risc de provocar una reacció violenta que podria soscavar la moneda estatunidenca i dividir el sistema financer mundial en blocs rivals que podrien deixar a tots en una situació pitjor".\nLa discussió sobre el futur del dòlar no és nova, ha sorgit davant totes les crisis que va travessar els EUA almenys des del desinfli de la bombolla de les “punt com” i els escàndols d’Enron i WorldCom l’any 2000. Cada anunci de països com la Xina, Rússia, l’Iran o l’Índia acords per a comerciar entre si usant les seves respectives monedes sense passar pel dòlar, va ser seguit d’anàlisi sobre el futur ombrívol que li esperava al dòlar com a pilar del sistema monetari mundial. Mentrestant, com observa un recent document de treball del FMI elaborat per Serkan Arslanalp, Barry J. Eichengreen i Chima Simpson-Bell, s’observen alguns indicadors que marquen una reculada del dòlar, en aquest cas com a moneda de reserva: va passar de ser el 71% de les reserves dels bancs centrals en 1999, a 59% en 2021. Com s’observa, hi ha una reculada marcada però manté una posició aclaparantment majoritària.\nPodria el salt qualitatiu de les sancions aplicades a Rússia ser un disparador d’una major fragmentació de l’economia mundial de la qual existeix avui? El poder de les sancions es basa en la profunditat de les interconnexions que caracteritzen a l’economia moderna, i en el protagonisme indiscutit del dòlar i de les institucions financeres dels països imperialistes, però, com adverteix Nicholas Mulder en el pròleg de l’arma econòmica. El creixement de les sancions com a eina de la guerra moderna, el propi ús d’aquest poder, en un context que com vam veure ja ve signado per tendències contràries a la internacionalització, pot conspirar contra les pròpies condicions que fan poderoses a les sancions. Referint-se al període que va seguir a la I Guerra Mundial, observa que les sancions “van explotar les xarxes econòmiques de la globalització d’entreguerres, però finalment van soscavar les seves bases polítiques” . I prevé:\n"Avui, mentre l’economia mundial es trontolla per les crisis financeres, nacionalisme, guerres comercials i una pandèmia global, les sancions s’estan agreujant tensions existents dins de la globalització. Que les sancions estiguin destinades a promoure l’estabilitat internacional, desafortunadament, no és una defensa contra aquest risc: les conseqüències negatives no desitjades poden ser tan destructives com els danys premeditats".\nEls qui avui porten la batuta en els Estats imperialistes i estan castigant a Rússia, són en tots els casos afins als interessos dels sectors globalistes de la burgesia, i pretenen costi el que costi salvar l’statu quo de la seva decadència, encara que sembli una empresa impossible. No obstant això, al contrari de les seves aspiracions, les seves accions empenyen cap a un món cada vegada més fragmentat en blocs enfrontats. Aquest és un còctel cada vegada més explosiu que convida a l’aprofundiment dels xocs entre potències i afebleix qualsevol element moderador que pugui sorgir de la interdependència econòmica.


Les escoletes municipals de Palma, que obriran el 15 de juny, comprovaran la temperatura a l'entrada\nAquests centres, que estaran oberts fins al 31 d'agost per assumir el servei d'estiu, no permetran l'assistència als infants nascuts l'any 2019 fins al curs que ve\n2 min. Palma 04/06/2020 12:50\n651x366 El regidor d'Educació i Política Lingüística de Cort, Llorenç Carrió / AJUNTAMENT DE PALMA El regidor d'Educació i Política Lingüística de Cort, Llorenç Carrió / AJUNTAMENT DE PALMA\nL'Ajuntament de Palma obrirà les escoletes de 0-3 anys el 15 de juny. Aquest servei de retorn no només serà fins al 15 juliol, sinó que s'allargarà fins al 31 d'agost, ja que "assumirà el servei d'estiu", segons ha informat el regidor d'Educació, Llorenç Carrió. A les directrius que estableix Cort es preveu prendre la temperatura in situ als adults i als infants. Per a això s’han equipat els centres amb termòmetres digitals per fer-los servir a l’entrada del centre.\nLa presa de temperatura és una de les directrius establertes per l'Ajuntament palmesà, que també estableix que els nascuts l'any 2019 no podran assistir-hi fins al curs que ve. Carrió també ha explicat que es donarà preferència a les famílies en dificultats de conciliació, en situació de vulnerabilitat socioeconòmica i en situacions de protecció del menor, i que s'ha optat "per organitzar el servei entorn d'unitats de convivència estable amb grups tancats i amb referents educatius permanents". D'altra banda, també s'estableix que es limitarà l’entrada dels familiars a una persona per infant.\nFa dues setmanes el regidor de Palma va declarar que no volia "marcar una data concreta per a aquesta obertura davant la situació actual".\nLa Regidoria d’Educació posarà en marxa dia 10 de juny el projecte Escudella d’alimentació saludable. Hi ha 241 famílies que han demanat aquest servei, que permet recollir dos cops a la setmana el menú per a cada dia durant el període que coincideixi amb el curs lectiu. Així, es donen a les famílies carmanyoles amb dos plats cada una: un primer i un segon, compatibles nutricionalment, que es complementen amb fruita o iogurts naturals.\nFinalment, a partir de la tercera setmana de juny també es posarà en marxa el\nprojecte Propostes per Emportar (PxE). “L’objectiu és continuar acompanyant les\nfamílies que no disposin d’activitat presencial en el procés de desenvolupament\ndels menuts. Per això se’ls facilitarà propostes.\nDilluns dia 8 de juny obriran escoletes a altres municipis\nLa FELIB ha informat que Deià, Campos, Calvià, Esporles, Consell, Campanet, Algaida i el municipi eivissenc de Sant Josep de sa Talia obriran les escoletes.\nLa Conselleria d'Educació va publicar la versió definitiva en el BOIB del dimarts 26 de maig i la resolució va entrar en vigor l'endemà. Els col·lectius educatius, els ajuntaments i els consells insulars varen tenir fins al 22 de maig, dos dies, per presentar-hi al·legacions.\nEl govern augmentarà 75 euros la targeta menjador i estudia perllongar-la al juliol i a l'agost


Albert Casanovas, convocat per als World Roller Games 2019 a Barcelona\nEl seleccionador Alejandro Domínguez convoca el defensa reusenc del Benfica. Casanovas anirà acompanyat de Jordi Adroher, reusenc d’adopció\ndilluns, 27 de maig 2019 - 18:28h\nAlbert Casanovas competirà amb la selecció espanyola durant el mes de juliol | Isabel Cutileiro / SL Benfica\nLa Federació Espanyola de Patinatge ha fet pública aquesta tarda la llista dels deu jugadors que formaran part de la selecció espanyola absoluta que competirà en els World Roller Games 2019 que se celebraran a Barcelona del 4 al 14 de juliol. L’entrenador Alejandro Domínguez ha decidit convocar una desena de jugadors on destaca la presència del reusenc Albert Casanovas, integrant del Benfica portuguès. Jordi Adroher, company d’equip de Casanovas i reusenc d’adopció, també forma part de la llista d’escollit per representar Espanya en la competició.\nMés enllà d’aquests dos, Domínguez s’endú els porters Xavi Malián i Sergi Fernández i els jugadors de pista Eduard Lamas, Pau Bargalló, Nil Roca, Ignasi Alabart, Toni Pérez i Ferran Font. D’aquesta manera, només el Barça i el Deportivo Liceo queden representats en la selecció com a integrants de l’OK Lliga, ja que la resta de jugadors procedeixen de l’hoquei portuguès.\nDissabte 6, el primer partit\nAlbert Casanovas podrà debutar en el Mundial d’aquest estiu a Barcelona el dissabte 6 de juliol en el partit on Espanya s’enfrontarà a França a partir de les 22.00 hores. Dilluns dia 8 a la mateixa hora, els espanyols s’enfrontaran a Itàlia i el dimarts dia 9, en idèntic horari, serà el torn d’Angola. A l’altre bàndol del quadre, en el grup B, hi ha concentrades les seleccions de Portugal, Argentina, Colòmbia i Xile. La fase final de la competició començarà dijous 11 amb la disputa dels quarts de final del torneig, mentre que les semifinals seran divendres 12 i la gran final diumenge 14. Per preparar la competició, els jugadors quedaran concentrats entre el 10 de juny i el 4 de juliol per exercitar-se al CAR de Sant Cugat.\n"Bernabé Barragán rep ofertes però «si hagués de jugar a Segona B, seria amb el Nàstic»" "⚽ Paola Soldevila deixa la Real Sociedad i podria tenir nou destí ben aviat"


La UPF, primera universitat espanyola al rànquing de Xangai | UPF-BSM\nL'edició 2017 de l'Academic Ranking of World Universities (ARWU), més conegut com el rànquing de Xangai, situa la Universitat Pompeu Fabra dins la franja que va de la posició 201 a la 300, un resultat que millora el de l'edició anterior i que consolida la seva progressió en aquesta classificació.\nLa UPF, que en la darrerra edició es trobava en la franja que va del 301 al 400, destaca especialment en els camps d'Economia i Negocis (en el qual se situa en el segment 51-75) i en Ciències de la Computació (151-200). També destaca en l'àmbit de coneixement de les Ciències Socials (en situar-se entre les 100 millors universitats del món).\nSegons l'ARWU, la UPF ocupa la primera posició de l'Estat, conjuntament amb la Universitat de Barcelona (UB) i la Universitat de Granada. Altres universitats com l'Autònoma de Barcelona, Autònoma de Madrid, Complutense de Madrid i Universitats de Santiago de Compostel.la se situen en el segment següent (301-400).\nA través de la seva pàgina web, mostren els resultats dels millors 500 centres universitaris de tot el món, d'acord amb indicadors bibliomètrics sobre l'activitat acadèmica i de recerca, i publiquen les dades desglossades en cinc àmbits de coneixement (broad subject fields) i cinc camps (broad fields).\nHegemonia de les universitats nord-americanes i britàniques\nCom en anys anteriors, són les universitats nord-americanes i britàniques les que copen els primers llocs de la classificació: Harvard, Stanford i Cambridge formen el podi. Des que es va crear el rànquing, les universitats dels EUA mantenen l'hegemonia: de les deu primeres universitats, vuit són dels Estats Units.\nEls altres tres indicadors són l'N&S (20%): articles publicats en les revistes Nature i Science els darrers cinc anys; el PUB (20%): publicacions científiques indexades al Science Citation Index Expanded (SCIE) i al Social Science Citation Index (SSCI) de l'ISI; i finalment, el PCP (10%): introdueix un factor de correcció dels anteriors en funció de la dimensió de la institució mesurada a partir del professorat equivalent a temps complert.


L'esbroncada d'una dona al seu marit per portar la seva filla com li va sem\nLa situació s'ha fet viral\nper Redacció dijous, 30 de juny 2016 - 21:25h\nEl pare va decidir el 'look' de la seva filla. Foto: Imgur\nÉs ben cert que, habitualment, als pares no se'ls reconeix pel seu sentit de la moda. Aquesta és, probablement, la raó per la qual moltes mares es fan càrrec de vestir els seus fills. I és que, ningú vol que els seus petits vagin vestits de forma extravagant. Aquest és el cas d'una usuària de la xarxa Imgur i que recull The Sun, en què mostra com va vestir el seu marit a la seva filla i que està causant un gran enrenou.\nEl pare primerenc, Jeremy, s'havia de fer càrrec de la seva filla i dur-la a la guarderia. En aquest cas, sembla que a la petita Olivia li era igual anar tot el dia amb un peto i res més però, de ben segur que a la seva mare no li va fer gaire gràcia. De fet, el missatge de la mare diu «has portat a l'Olivia a la guarderia sense samarreta?». La resposta del pare va ser una emoticona amb cara de no saber que dir i, poc després, confirmava els fets.\nA partir d'aleshores la mare va intentar fer entendre al seu marit que sota el peto calia posar una samarreta a la nena i ell al·legava a la seva ignorància. Tot i així, la petita Olivia no es va traumatitzar en cap cas per l'estil pel qual havia optat el seu pare i sembla feliç en la imatge. D'altra banda, els usuaris de la xarxa, en veure la imatge, van aportar el seu toc d'humor. De fet, alguns sortien en defensa del marit i explicaven el que ells havien arribat a fer.\nA més, s'ha descobert que el marit va optar per decorar la llista de tasques que la seva dona li havia marcat.\nLa carta de la mare que el pare va decidir maquillar. Foto: Imgur


QUÈ ÉS EL DAOISME I COM ES PRACTICA A LA XINA? - TAOISME - 2022\nDaoisme a la Xina\nEl daoisme o (d o ji o) és una de les principals religions indígenes de la Xina. El nucli del Daoisme consisteix en aprendre i practicar El Camí (Dao), que és la veritat definitiva de l'univers. També conegut com a taoisme, el Daoisme té les seves arrels al filòsof xinès Laozi del segle VI aC, que va escriure l’icònic llibre Dao De Jing sobre els conceptes del Dao.\nEl successor de Laozi, Zhuangzi, va desenvolupar encara més els principis taoistes. Escriure el segle IV aC, Zhuangzi va explicar la seva famosa experiència transformadora Butterfly Dream, on somiava que era una papallona però al despertar, va plantejar. la pregunta Quina era la papallona somiant que era Zhuangzi?\nEl daoisme com a religió no va florir fins centenars d'anys més tard, cap al 100 aC, quan l'ermità taoista Zhang Daoling va fundar una secta del Daoisme coneguda com "El Camí de les Matèries Celestials". Amb els seus ensenyaments, Zhang i els seus successors van codificar molts aspectes del taoisme.\nConflictes amb el budisme\nLa popularitat del Daoisme va créixer ràpidament des del 200-700 CE, durant el qual van sorgir més rituals i pràctiques. Durant aquest període, el Daoisme es va enfrontar a la competència per la creixent propagació del budisme que va arribar a la Xina a través de comerciants i missioners de l'Índia.\nA diferència dels budistes, els daoistes no creuen que la vida pateixi. Els daoistes creuen que la vida en general és una experiència feliç, però que s’hauria de viure amb equilibri i virtut. Les dues religions sovint entraven en conflicte quan ambdues volien convertir-se en la religió oficial de la Cort Imperial. El Daoisme es va convertir en la religió oficial durant la dinastia Tang (618-906 aC), però en les dinasties posteriors, va ser suplantada pel budisme. A la dinastia Yuan (1279-1368) dirigida pels mongols, els daoistes van sol·licitar guanyar-se favor a la cort de Yuan, però van perdre després d'una sèrie de debats amb budistes que van tenir lloc entre 1258 i 1281. Després de la pèrdua, el govern va cremar molts textos daoistes.\nDurant la revolució cultural de 1966-1976, molts temples daoistes van ser destruïts. Després de les reformes econòmiques de la dècada de 1980, molts temples han estat restaurats i el nombre de daoistes ha crescut. Actualment, a la Xina hi ha 25.000 sacerdots i religioses daoistes i més de 1.500 temples. Moltes minories ètniques a la Xina també practiquen el taoisme. (veure gràfic més avall)\nLes creences daoistes han sofert una sèrie de canvis en la seva història. Al segle II dC, l'escola de taoisme Shangqing va sorgir centrada en la meditació, la respiració i la recitació de versos. Aquesta va ser la pràctica dominant del Daoisme fins al voltant del 1100 d.C.\nAl segle V aC, va sorgir l'escola Lingbao que va manllevar molt d'ensenyaments budistes com la reencarnació i la cosmologia. L’ús de talismes i la pràctica de l’alquímia també es van associar a l’escola Lingbao. Aquesta escola de pensament es va acabar absorbint a l'escola Shangqing durant la dinastia Tang.\nAl segle VI van sorgir els Daoists Zhengyi, que també creien en talismes i rituals de protecció. Els Daoists Zhengyi van realitzar rituals d’oferta d’agraïment i el "Ritual de Retiro" que inclou penediment, recitacions i abstinència. Aquesta escola de Daoisme encara és popular avui en dia.\nAl voltant de 1254, el sacerdot Daoist Wang Chongyang va desenvolupar l'escola de Daoisme de Quanzhen. Aquesta escola de pensament utilitza la meditació i la respiració per afavorir la longevitat, moltes també són vegetarianes. L'escola de Quanzhen també combina els tres principals ensenyaments xinesos del confucianisme, el daoisme i el budisme. A causa de la influència d'aquesta escola, a la tardana dinastia Song (960-1279) moltes de les línies entre el Daoisme i altres religions es van difuminar. L'escola de Quanzhen també és important avui en dia.\nPrincipals conceptes del Daoisme\nEl Dao: la veritat última és el Dao o el Camí. El Dao té diversos significats. És la base de tots els éssers vius, governa la natura i és un mètode per viure. Els daoistes no creuen en els extrems, sinó que es concentren en la interdependència de les coses. Ni el bé pur ni el mal no existeixen, i les coses mai no són del tot negatives ni positives. El símbol Yin-Yang exemplifica aquesta visió. El negre representa el Yin, mentre que el blanc representa el Yang. El Yin també s’associa a la debilitat i la passivitat i el Yang a la força i l’activitat. El símbol mostra que dins del Yang existeix el Yin i viceversa. Tota la natura és un equilibri entre tots dos.\nDe: Un altre component clau del Daoisme és el De, que és la manifestació del Dao en totes les coses. De es defineix com a virtut, moral i integritat.\nImmortalitat: Històricament, el màxim assoliment d'un Daoista és aconseguir la immortalitat mitjançant la respiració, la meditació, ajudant els altres i l'ús d'elixirs. En les primeres pràctiques taoistes, els sacerdots van experimentar amb minerals per trobar un elixir per a la immortalitat, posant les bases de l'antiga química xinesa. Un d’aquests invents va ser la pólvora, que va descobrir un sacerdot Daoista que buscava un elixir. Els daoistes creuen que els Daoistes influents es transformen en immortals que ajuden a guiar els altres.\nEl Daoisme ha influït en la cultura xinesa durant més de 2.000 anys. Les seves pràctiques han donat llum a arts marcials com Tai Chi i Qigong. Vida saludable com practicar el vegetarianisme i fer exercici. I els seus textos han codificat punts de vista xinesos sobre la moral i el comportament, independentment de la seva afiliació religiosa.\nGrups de Minories Ètniques Daoistes a la Xina\nGrup ètnic: Població: Localització provincial: Més informació:\nMulam (també practica el budisme) 207.352 Guangxi Quant al Mulam\nMaonan (també practica el politeisme) 107.166 Guangxi Sobre el Maonan\nPrimi o Pumi (també practiquen el lamaisme) 33.600 Yunnani Quant a Primi\nJing o Gin (també practiquen el budisme) 22.517 Guangxi Sobre el Jing\nPunts De Vista Religiosos : Daoisme a la Xina © 2019. All Rights Reserved.


Barça Lassa – Reus Deportiu: El liderat es decideix al Palau!\n(18.00 hores, Esport3) El feu blaugrana acull un clàssic que promet estar a l’alçada d’una OK Lliga de la qual Barça, Liceo i Reus aspiren a acabar líders aquest dissabte\nEl liderat de l’OK Lliga té més pretendents que mai. L’empat de dimarts a Riazor (2-2) va donar vida a un Reus Deportiu que es presenta aquest dissabte al Palau Blaugrana (18.00 hores, Esport3 i OK Liga TV) per jugar un duel en què hi ha la primera plaça en joc. El Barça Lassa, amb dos punts més que el Liceo i amb tres més que el Reus, desitja fer valer el factor Palau per poder fer un pas endavant a la competició regular: “Espero que vingui molta gent al Palau, perquè el partit s’ho mereix. Segur que l’afició no fallarà i ens donarà el suport que necessitem”, ha expressat Edu Castro.\nEn cas de victòria, els blaugranes acumularien tota una volta sencera d’OK Lliga sense perdre i deixarien el Reus sis punts per sota (a Reus es va perdre 3-2, i també s’haurà d’intentar guanyar el goal-average particular). Si el matx acaba en empat o derrota, el Liceo hauria de guanyar a Girona per assolir el primer lloc. I si els gallecs no guanyen i els roig-i-negres s’imposen al Palau, els de Jordi Garcia serien els nous líders a falta de set jornades.\nEdu Castro: “En atac, el Reus et posa al límit”\n“El Reus té una qualitat individual immensa i, a més, aquest any tenen un ordre defensiu molt important”, ha explicat Edu Castro davant els mitjans de comunicació, i ha afegit que “en atac et posen al límit”. En el mateix sentit s’ha pronunciat Pablo Álvarez: “Serà un partidàs! El Reus és un equip molt complet, amb gran poder ofensiu”. “Tot i que després queden diverses jornades, serà un partit clau per a l’OK Lliga”.\nEl d’aquest dissabte serà el tercer duel d’aquesta temporada entre els equips dirigits per Edu Castro i Jordi Garcia. A la Lliga Catalana es va guanyar (5-2), i també es va acabar amb victòria a la semifinal de la Copa (1-3). En canvi, es va perdre a Reus a la primera volta de l’OK Lliga (3-2), en l’última derrota dels culers.\nEls reusencs acumulen ara nou victòries seguides a la Lliga i han entrat de ple en la lluita pel títol gràcies, en part, al rendiment de Càndid Ballart a la porteria, la solidesa d’Albert Casanovas i Romà Bancells en defensa, l’energia de joves com Joan Salvat i Àlex Rodríguez i la inspiració dels golejadors Marc Torra (19) i Raül Marín (44; pitxitxi).\nPablo Álvarez: “No hem de donar més importància al que va passar a Riazor”\nDesprés del partit jugat dimarts a Riazor, l’equip s’ha exercitat dijous i divendres al Palau amb l’esperança que Pau Bargalló pugui rebre aquest dissabte l’alta mèdica. Sobre la polèmica generada en l’última acció de l’enfrontament contra el Liceo, Edu Castro ha expressat que “és molt cansat discutir evidències”. “Tothom ho ha vist moltes vegades i els àrbitres l’encerten. Ara hem de girar full”. I Pablo Álvarez ha afegit: “No hi hem de donar més importància. Primer deien que era gol de Carlo Di Benedetto, després deien que la tocava Sergi Fernándezm i ara diuen que sóc jo qui la toca, però això no és així. Els àrbitres van fer el correcte”.


Sanitat notifica 361 nous casos de coronavirus, 3 defuncions i 618 altes en la Comunitat Valenciana – tucomarca.com\nHomeSeccióLa ComarcaCanal SalutSanitat notifica 361 nous casos de coronavirus, 3 defuncions i 618 altes en la Comunitat Valenciana\nEls nous casos registrats per províncies són: 49 a Castelló, 182 a Alacant i 130 a València\nEl 86,02% de la població major de 12 anys en la Comunitat Valenciana ja ha completat la pauta\nUn total de 4.026.148 persones han rebut ja una dosi de la vacuna contra el coronavirus en la Comunitat Valenciana. A més, en aquests moments, compten amb la pauta completa d’immunització (dues dosis per a Pfizer, Moderna i AstraZeneca; la monodosis de Janssen i una dosi de qualsevol vacuna en les persones amb antecedents d’haver passat la COVID) 3.848.580 persones, xifra que representa el 86,02% de la població major de 12 anys.\nD’altra banda, la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública ha notificat, des de l’última actualització, 361 casos nous de coronavirus confirmats per prova PCR o a través de test d’antígens. Amb aquests nous casos, la xifra total de positius se situa en 506.931 persones. S’han notificat 49 nous casos a Castelló (52.567 en total); 182 a Alacant (185.596 en total) i 130 a València (268.766 en total). Continua havent-hi un total de 2 casos no assignats.\nA més, s’han registrat 618 altes a pacients amb coronavirus. D’aquesta manera, el nombre de persones que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia en la Comunitat Valenciana ascendeix a 506.982 persones. Per províncies, les altes es distribueixen així: 52.831 a Castelló, 184.829 a Alacant i 269.265 a València. El total d’altes no assignades es manté en 57.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 232 persones ingressades, 54 d’elles en l’UCI: 35 a la província de Castelló, 4 en UCI; 100 a la província d’Alacant, 28 d’elles en l’UCI; i 97 a la província de València, 22 d’elles en UCI.\nA més, s’han registrat 3 defuncions (dues amb data de defunció en els últims 7 dies i una tercera persona morta a l’agost), per la qual cosa el total de decessos des de l’inici de la pandèmia se situa en 7.745: 840 a la província de Castelló, 2.961 en la d’Alacant i 3.944 en la de València.\nD’acord amb les dades registrades, en aquests moments hi ha 3.656 casos actius, la qual cosa suposa un 0,71% del total de positius.


És Crist que passa > En la festa del Corpus Christi > Punt 157\nJesús, us deia al començament, és el sembrador. I per mitjà dels cristians, prossegueix la seva sembra divina. Crist prem el blat amb les seves mans ferides i el xopa amb la seva sang, el neteja, el purifica i el llança dins el solc, que és el món. Tira els grans d’un en un, perquè cada cristià, en el seu propi ambient, doni testimoni de la fecunditat de la Mort i de la Resurrecció del Senyor.\nSi estem en les mans de Crist, ens hem d’amarar amb la seva sang redemptora, deixar—nos llançar a eixam, acceptar la nostra vida tal com Déu la vol. I convèncer—nos que, per a fructificar, la llavor s’ha d’enterrar i morir. Després creix la tija i sorgeix l’espiga. De l’espiga, el pa que serà convertit per Déu en el Cos de Crist. I així ens tornem a reunir en Jesús, que fou el nostre sembrador. Ja que el pa és un, nosaltres, tot i que som molts, formem un sol cos; ja que tots participem en aquest únic pa.\nNo hem de perdre mai de vista que no hi ha fruit si abans no hi ha sembra: per això cal, doncs, escampar generosament la Paraula de Déu, fer que els homes coneguin Crist i que, coneixent—lo, en tinguin fam. Aquesta festa del Corpus Christi —Cos de Crist, Pa de vida— és una bona ocasió per a meditar sobre totes les menes de fam que hom veu en el poble: de veritat, de justícia, d’unitat i de pau. Davant la fam de pau, hem de repetir amb Sant Pau: Crist és la nostra pau, pax nostra. Els desigs de veritat ens han de recordar que Jesús és el camí, la veritat i la vida. Als qui aspiren a la unitat hem de posar—los davant de Crist que prega perquè estiguem consummati in unum, consumats en la unitat. La fam de justícia ens ha de dur a la font originaria de la concòrdia entre els homes: ésser i saber—se fills del Pare, germans.\nPau, veritat, unitat, justícia. Que difícil que sembla, a vegades, la tasca de sobrepassar les barreres, que impedeixen la convivència humana! I, així i tot, els cristians som cridats a realitzar aquest gran miracle de la fraternitat: aconseguir, amb la gràcia de Déu, que els homes es tractin cristianament, portant els uns les càrregues dels altres, vivint el manament de l’Amor, que és vincle de la perfecció i resum de la llei.


El Raval camí de ser una zona no-go: 50 sudamericans expulsen els Mossos del barri per una baralla de matinada - XCatalunya.cat\nEl Raval camí de ser una zona no-go: 50 sudamericans expulsen els Mossos del barri per una baralla de matinada\nUna patrulla de Mossos acudeix al Raval per una baralla i acaba agredida per una turba de gent\nUna patrulla de Mossos d’Esquadra ha patit una agressió aquesta matinada passada al Raval de Barcelona. Pels voltants de les 06.00 hores, els agents han acudit al carrer dels Escudellers per l’avís d’una baralla a la via pública i, en arribar, han estat encerclats per una turba de gent d’entre 40 i 50 persones de diferents nacionalitats sudamericanes.\nInicialment, els dos policies han estat increpats i posteriorment han estat atacats, amb cops de puny i puntades de peu. Fins i tot, algun dels assaltants ha intentat robar l’arma i la defensa policial als agents.\nEls dos Mossos han patit ferides lleus i han hagut de ser atesos per policontusions en un centre mèdic.\nLa policia catalana ha obert una investigació per aclarir els fets i poder identificar els autors de l’agressió.\nTags: Mossos, Raval\n2 pensamientos sobre “El Raval camí de ser una zona no-go: 50 sudamericans expulsen els Mossos del barri per una baralla de matinada”\nRetroenllaç: Tragèdia mortal en un xoc entre dos vehicles a Manlleu - XCatalunya.cat\nPaul droid ha dit:\n11/10/2021 a les 18:09\nUna vergonya! Seguim acollint gent de fora, que no fan mes que delinquir i vendre droga.\nS’esta quedant una barcelona i área metropolitana ben maca amb la merda dels panchitos 🤟🏻


La Llumenera de Nova York: Un dijous d'agost, camí de l'aeroport\nUn dijous d'agost, camí de l'aeroport\nEl metro de Nova York van construir-lo amb previsió: les estacions són llargues, els vagons són llargs i els trens, de vagons, en tenen vuit. A banda d'això, hi ha trens que són locals i que paren a totes les estacions, i n'hi ha que són exprés i que paren únicament a les d'enllaç —les principals—, situades a cada quatre o cinc de les altres.\nTenir casa al costat de la feina (o la feina al costat de casa que, a efectes pràctics, és exactament el mateix) fa que t'enfrontis a la gran ciutat d'una manera molt diferent. T'estalvies les hores puntes (rush hour) als transports públics, les cues i les aglomeracions. Rarament agafo el metro en aquestes condicions i, per això, quan ho faig, a banda de sentir-me afortunat pel pa nostre (i la tranquil.litat) de cada dia, percebo tot d'una la ciutat de debò: el pols real de la gran urbs.\nLa gent va amb presses; alguns, fins i tot, corren per no perdre l'enllaç entre el metro i el tren. És el paradís dels auriculars i dels micròfons, de les Blackberry i dels iPhones. Tothom hi juga o aprofiten el commute per a llegir correus electrònics o enviar-ne. Tots aïllats del món exterior immediat i connectats alhora amb el d'una mica més enllà per telèfon o el que hi ha encara més enllà a través d'internet. Una noia (oh! my gosh) parla per telèfon i planifica amb el seu interlocutor les copes del vespre a la ciutat baixa.\nSort que al metro de Nova York encara no hi ha cobertura de telefonia mòbil. Aquí al tren, te n'adones que la gent és sorda. La noia que ha arranjat les copes d'aquest vespre continua en veu molt alta amb una segona trucada, i un home, dues files més endavant, li respon (també en veu alta, però en espanyol) des de la seva conversa telefònica particular.\nEls aiguamolls del sud de l'Estat de Nova Jersey, sempre m'han semblat un paisatge més aviat madmaxià: amb els tons marronosos de l'hivern, les vies del tren, les fàbriques, zones industrials, hangars abandonats i la proximitat de la ciutat suburbial sense llei que és Newark. Però avui, amb la llum baixa d'una tarda d'agost, un cel de grans horitzons, de perspectiva americana, i la verdor dels canyissars, de la vegetació de ribera, els rierols i els canals de les maresmes, m'ha semblat que encara té una certa gràcia.\nUri 12 d’agost, 2008 01:53\nEls millors "raps" que he sentit han sigut dins el metro de NY, rush hour, ple com un ou, i a dins d'un vagó (no pas a l'andana).\nEs ben cert que és una ciutat que ha interioritzat el metro de forma definitiva.\nAra, el caos que es forma amb les direccions i les parades durant els caps de setmana no el vaig entendre...\nnovesflors 12 d’agost, 2008 02:57\nEm sent estressada només de llegir-ho.\nFerran Porta 12 d’agost, 2008 04:36\nDiuen que cada cop som més associals, per culpa dels "auriculars i dels micròfons". A mi em sembla que, justament gràcies a ells, cada dia som més "socials", com a mínim amb el nostre cercle: als qui abans contactàvem esporàdicament, ara els contactem via sms, e-mail, mòbil... ¿No serà que som igual de "socials", però d'una altra manera?\nmiq 12 d’agost, 2008 12:35\nJa m'agradaria anar-me'n de vacances. El viatge era per recollir visites.\nTrina Milan 13 d’agost, 2008 05:28\nquan es fan vacances a NY?....aquí tots estem preparant o fent-ne...per cert, et deus trobar mil catalanets a NY ara...sembla que hi ha fal·lera per anar-hi...\nNuria Coll 14 d’agost, 2008 00:07\nM'encanta la rush hour perquè la visc des de fa uns dies però no la pateixo. Estic parcialment d'acord que ens estem socialitzant d'una altra manera i amb gent amb qui abans hi parlàvem un cop al mes ara ens la trobem al messenger o, com a mínim, fent comentaris en un correu col·lectiu. Però al metro de NY la gent a part dels iphones, i els portàtils porta ulleres de sol !!! Un símptome que no tenen cap mena d'intenció d'establir relacions socials amb ningú que no soni a través dels seus auriculars. Llavors sí! Si sona pels aparetets parin les màquines!\nEls Autors 14 d’agost, 2008 04:05\nJo crec que hi ha una mica de tot, que com sempre no es bo no generalitzar. Es a dir, és clar que hi ha persones que adoptin aquesta manera d'anar pel mon per no comunicar-se, i que les noves tecnologies (i maneres de fer), els ho ha beneficiat. Però hom és lliure de triar si en una ciutat de milions de desconeguts no es vol ser comunicatiu. Potser és una manera de ser selectiu, rollo; EL no ja l'estic fent evident, ara soc jo qui decideix si em trec els auricular per preguntar-te, respondre o avisar del que jo cregui. O, ara empraré el facebook o el que sigui per quedar i veure'ns, perquè ara se que ets aquí, et deixes localitzar i abans no hi havia manera de localitzar-te.


Un fragment de material aïllant, causant de la tragèdia del "Columbia"\nLa comissió que investiga l'accident del transbordador espacial "Columbia" ha arribat a la conclusió que la causa "més probable" de la catàstrofe és la col·lisió d'un fragment de material aïllant amb l'ala de la nau. Fins ara, la comissió ha al·ludit com a causa probable de l'accident, que va deixar set astronautes morts, l'impacte d'un tros de material aïllant procedent del dipòsit central de combustible que es va separar de la nau minuts després d'enlairar-se.\nNo obstant això, l'almirall Harold Gehman, president de la comissió que investiga la tragèdia, va dir en una conferència de premsa que "un tros d'aïllant" de la mida d'una maleta que va colpejar una ala "és la causa més probable de l'accident" del "Columbia". Es tracta de la declaració més ferma feta fins ara sobre la causa de l'accident. Gehman no va voler especular amb una possible data de represa dels vols espacials, encara que va dir que no veu "condicions tècniques invencibles" perquè l'agència espacial nord-americana (NASA) torni a l'espai "en els pròxims sis a nou mesos".\nEls investigadors confirmen que el despreniment d'una peça va causar la tragèdia del "Columbia"\nLa NASA mostra el vídeo dels minuts previs a la desintegració del "Columbia"\nIdentifiquen les restes mortals de l'astronauta israelià Ilan Ramon


L’alcalde presenta un cartipàs en xarxa per seguir transformant Deltebre | Ajuntament de Deltebre | Portal d'Informació Municipal\nL’alcalde de Deltebre, Lluís Soler, ha presentat la reestructuració del cartipàs municipal el primer dia laboral després d’haver renovat l’alcaldia el passat dissabte. Soler ho ha fet així per tal “de començar a treballar el més aviat possible per posar en funcionament l’estructura interna de l’Ajuntament de Deltebre i seguir transformant el municipi”.\nSoler ha presentat un cartipàs distribuït en quatre grans àrees d’acció i amb el qual es segueix apostant pel treball en xarxa entre els diferents regidors i regidores per fomentar “la coordinació i la cohesió entre els membres del govern municipal i generar sinergies positives”. Tot i això, abans, l’alcalde ha volgut agrair la confiança de la ciutadania i ha remarcat que “encarem aquest repte amb la màxima il·lusió possible i assumint la responsabilitat de governar l’Ajuntament de Deltebre atenent a les expectatives i la exigència que els veïns i veïnes dipositades”.\nLes noves àrees del cartipàs simplifiquen la seva denominació respecte la darrera legislatura i incorporen un hastag per a la seva descripció: #DeltebreEficient, #DeltebreProjecció, #DeltebreTerritori i #DeltebreActiu.\nAquesta àrea engloba totes aquelles regidores que esdevenen l’engranatge de l’Ajuntament de Deltebre. La tinenta d’alcalde i coordinadora de l’àrea serà Elisabeth Tomàs, la qual a banda també assumirà les regidories d’Hisenda, Gestió Interna i Relacions Institucionals. Ingrid Santiago s’ocuparà de la regidora de Personal i Andreu Curto serà el responsable d’Atenció a la Ciutadania, Transparència i Participació Ciutadana. Carlos Serra, igual que en el mandat anterior, seguirà sent el regidor de Comunicacions.\nAquesta àrea incorpora totes aquelles regidories enfocades en l’àmbit social i econòmic que faciliten la projecció de Deltebre. El tinent d’alcalde i coordinador de l’àrea serà Carlos Serra, el qual també s’encarregarà de la regidoria d’Enfocament Turístic, Fires i Ensenyament. Elisabeth Tomàs també tindrà responsabilitats en aquesta àrea amb la regidoria de Revalorització Econòmica. Ingrid Santiago serà la regidora d’Acció Comercial, Robert Bertomeu de Sector Primari i Lluïsa Ventura seguiria duent a terme la gestió de les regidories més socials com són el cas de Servei a les Persones i Inserció Laboral.\nAquesta àrea aglutina les diferents regidories que fomenten la planificació territorial, la imatge de poble i la defensa del territori. El tinent d’alcalde i coordinador de l’àrea serà Francisco Castro, el qual gestionarà les regidories de Gestió Territorial i Ciutadania i Seguretat. L’alcalde de Deltebre, Lluís Soler, assumiria la cartera de Planificació Territorial amb els projectes del POUM i el Port de Deltebre, entre d’altres. A banda, Joan Lucas serà el regidor d’Imatge de Poble i Polítiques Ambientals i Platges, i Carme Franch la regidora d’Equipaments i Actes.\nEl portaveu del govern municipal serà el regidor electe més jove de tota la corporació, Andreu Curto, i el portaveu adjunt serà Francisco Castro.


Enxampen dos joves quan estaven robant en un domicili de Manresa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEnxampen dos joves quan estaven robant en un domicili de Manresa\nUn veí va veure els lladres escalant per una façana i va alertar la Policia Local\nredacció. manresa 30.11.2020 | 23:16\nEnxampen dos joves quan estaven robant en un domicili de Manresa Regió7\nLa Policia Local de Manresa va detenir aquest dilluns a la matinada dos homes, veïns de la ciutat, que presumptament havien entrat a robar a un habitatge del barri de la Mion Puigberenguer de la capital del Bages.\nSegons van explicar ahir fonts del cos policial, un veí de la zona va alertar que havia vist a dos homes que accedien al pati d´un domicili tot escalant per una façana i que creia que encara es trobaven al seu interior perquè no els havien vist sortir.\nUn cop els agents de la Policia Local van arribar al lloc indicat, van accedir a l´immoble es van trobar els dos joves en una construcció annexa a l´habitatge, on estaven amagats darrera unes neveres. Un cop els van localitzar, els agents van detenir els dos joves.\nEls dos arrestats són dos homes, de 30 i 22 anys d´edat, i són veïns de Manresa.\nSe´ls investiga com a presumptes autors d´un robatori amb força.\nDetenen un home que trucava timbres i va agredir un policia.\nDetingut a Manresa un home que s'havia saltat el toc de queda i tocava timbres.