Edición del martes, 08 julio 1986, página 43 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del martes, 08 julio 1986, página 43\nMARTES, a JUUO 1986 Fragments La liibertat i l’estAtua E LS diaris ens donen, aquestsdies, dues noticies aparent ment contradictóries sobre els Esas Units. Per una banda, els nord-americans, per subscripció privada, han restaurat la famósa eMua de la Llibermt que s’aixeca aJentrada del port de Nova York: aquelia estátua de bronze q ue ha donat a benvinguda, especial— rnent anys enrera. a rnilions d’e— migrants que arribaven «Europa: ueus, treballadors sense feina, aventurers 1 carterisles que inicia— ven una nova. fructífera etapa de la vida. lina dama revinguda i més aviat alta s’ha guanyat a pols -arnb el braç aguanta. incansable, una torxa— ser sírnbol de les lii— bertats civils j’ emblema del país suposadarnent rnés lliure del món. el més democrátjc de la terra. Laura noticia té un signe molt divers: el Tribunal Suprem nord americé ha dictat una senténcia contra un cambrer anornenat Mi- chad Hardwick per practicar. en la intimitat, relacions sexuals per via oral arnb un ahre borne. La sentncia estableix un precedent legal molt ciar. segons el qual se tan considerades illegals i puni— bIes toles les relacions sexuals per la via anal i per la via oral: “fella— tio”. cunniiingus’. petonets als rnugrons. sodornia 1 altres bar— roqwsrnes erót ics — practicats. al capdavall. en una o altra forma, per lota la h umanitat — queden fornialment proscrits als Escits Unds, ja siguin duts a terme l3e1 parches homosexuals o per santi— ficats n]atrimonis d’home i dona. Posem—hi tres 1. Aquesta .senléncia és «una coheréncia democrática exem— plar:s’ha acabat el bróquil per tot han. homes i dones. joves i grans. clsdun Estal i els de Faltre —conu- II que, en el terrenv fiscal. la de- rnoeócia no ha arribat lan Iluny. i un nord—americé pot estalviar en un Estat alló que potser ha robat en un altre. 2. L’Estat nord--americá —hauríem de puntualitzar, i par— lar de la forma d’Estat que Ii agra- da a Ronald Reagan, veritable factotum «aquesta revolució de drets— sembla haver—se decidit a assumrtotesles funcions que cal- i gui, fins i tot aquelies que havien eMa tradicionalmeni delegades a lareligió o. senzillament. al lliure albir. 3. Per fi, pulsar és que la demo— crácia americana, aquella que fou tan preuada per Toequeville ha 1 entral en una crisi definitiva. Pot— ser és que un poder tan absolut, , un total. porta com a conseqüén ! ca inevitable l’ús indiscriminat i 1 extralirnitat del poder mateix, éd— huc sobre la própia població po— densa. (Ja ho deia Artistótil, que la democrécia ha de ser cosa de 3cs: pocs i coneguts.) Si reunim els dos fets que són noticia aquests dies. tal vegada ConvIngui pensar que quan els símbolsde la llibertat es restauren unb bombos i piaterets és que la rriable garantía de les veritables t quotidianes ilibertat ha entrat una crisi rotunda. Qui tap si Kaf ka.queera un profeta, no volia dir exactament aixó quan, al comen— çament de la novella “América” Vd descriure l’estátua de la Lliber— tal posant-li una espasa a la má enlloc d una br .a. “Lapsus cala— mi’ ben curiós, per on Freud tam— té tiodria legítima entrada en dqUestacolumnu JORDI LLOVET -, --Y. • Fabricamos r 1 1 armaros¡t u. ?m3 rooaro... 1 t. L — ..— msem it.) III 1 M d maO-ra 1 1 1 rraJraj1 1 1 stH.kLL.Li molamisas, etc. boinas 4 - rda 431 77 3 - 431 77 09L_ 08014 BARCELONA ¿Política “versus” cultura?L A teorització de la políti ca ha suggerit pagines notables de pensament uni versal. El relat de fets polítics omple lleixes de la biblioteca possible de la bona literatura. Intel.Iectuals de tota mena han acabat exercint de polí tics. O polítics més o menys jubilats d’inteljectuals. En un primer balanç, l’observador dina que sí, que la república deis afers poiítics ha de ser re— gida pels poetes, artistes, in tel.Iectuais. etc. Més encara: malgrat l’óbvia insolvén .cia económico-fiscal de la majo- ría d’aixó que en dieta ci món intel.lectual, quan arriben eleccíons tothom els telefona i els apunta a la llista. (,Per qué llistes de “poetes” que donen suport a... í no de “paletes”? ¿Per qué d’escriptors i no de tipógrafs?) Prometeu acaba la primera tragédia d’Esquii afirmant: “Ja és temps d’obres i no de paraules”. Ho diu poe abans de saber que se Ii enfonsará la roca —entre llamps, trons i c.ruixits— , la penya que havia de portar un aire nou a les re- Iacions amh Zeus. Dones be: tInc la sensació que hi ha ma- lediccions interferides entre els ámbits de la política i de la cultura. Fins al punt que la síntesi és infreqüeno, imma dura, fiblada per távecs fan tasmagórics 1 que quan arri ba el temps en qué les obres han de substituir la dictadura de les meres paraules, comen- ça una crisi matrimonial entre cultura i política de signe irre— versible. Els polítics amb sólid currícuium cultural es quei xen de les limitacions pressu postáries. deis recoizes labe- ríntics, suara desconeguts, de l’Administració. Les utopies. diuen, han d’anar precedides d’un número de codi, que n’i dentifiqui la partida i d’unaprévia aprovació de la despe— sa. Aihora, molts intel.lec tuals aprofiten” fescletxa de i’amic per obtenir compensa cions (generaiment, en forma de beca, de lloc de trebail esta- ble o d’encárrecs puntuals). Els uns i eis altres es queixen de i’esquematització que comporta i’emissió de missal ges polítics. aixi com sobre les ‘urgéncies que no ens de-ixen fer ailó que havíem concep tuat com a necessari”. (L’in tel.iectual, savi universal, és generós i renuncia, sempre a favor de la comunitat, a algu nes millores que puguin sem biar “estrictament” cultu rais... i se’n fa tant ús del cul tíssim adjectiu estricte que no s’apiica a la matriu estreta d’unajove pái.iida!) Quan re- clamava un auditori per a un ajuntament periféric, em contestaven: “abans hi ha ur géncies socials!” 1 tots ens quedávem tranquils de cor (i sense auditori, naturaiment). A les publicacions més re- cents sobre probiemética ju— venil o sobre polítiques cultu rais, cada cop és més freqüent lajustificació d’una acció cui tural “perqué a la liarga p01 crear llocs de trebail”. (Optica no gens negligible, peró que requeriría una explicació menys angélica de la música de Bach o de la pintura de Ve- iázquez.) Ara be: les condicions de possibilitat d’una acció cultu ral són les d’un temps, d’uns mitjans, d’un “projecte” cui tural de i’accio, peró potser també d’una certa autono mia. O no? E van acabant els “Maitres penser” de la generació cata lana del cinquanta. Per?, el més trist, potser, rau en l’oblit en qué els havíem deixat. Les falses mo- des inte!Iectuals deis anys seixan— tu van escombrar massa valors só uds. Qui es recordava avui, en aquest país, de Jean Lacroix? La seva mort l’ha reseatat de l’oblit. Aixó que fins fa poe temps va con- tinuar en el seu briliantíssim tre— bali de posar a l’abast deis lectors de “Le Monde”, cada setmana, les novetats filosófiques publicades a França. Aixó que, també, dos deis seus libres, “Marchisme—Existen— cialisme—Personalisme” j .“ Le Sens de i’Athéisme moderne”, foren obres de capçalera d’aquella gene— ració. Lacroix. com Ricqueur, fou el filósof del personalisme. Moto- nier, sobretot, u ésser l’ideóieg. Ricqueur escrigué recentment “Le personalisme est mort. Vive la personne!”. 1 en el fons quan la ideologia inounieriana ha perdut la seva força renta la força d’uns fi— lósofs que van anar més enllá de la ideologia. No van predicar el per sonalisme sinó que el van practi car. Lacroix es pot considerar a França com el mestre del diáleg fi— Iosófic, des de les seves intuicions fondes amb totes les tendénciés contemporénies. Filosofar per a eH era dialogar. El personalisme era diéleg en exercici amb els al- tres “ismes” o no era res. Per aix, Garaudy a “Prespectives de l’Hoinme” va ser dur amb Mounier peró ínfinitivament respec tuós amb Lacroix. Per aixó el je sulla antiprogressista per excel- léncia Gaston Fessart va dedicar a Lacroix les pitjors diatribes. Sempre recordaré una frase de Lacroix publicada a la revista “Es- prit”: “Els cristians seran judicats Una nova revista de poesia, ti- tulada “Ultime” (titol inspirat en Ungaretti). acaba de ser Ilançada a Berga. Promoguda per un grup de joves poetes, la publicació neix amb l’objectiu principal de donar a conéixer l’obra deis joves con- readors de la lírica catalana. AiXÓ no obstant, donará tumbé cabuda a textos de poetes ja consagrats, com és el cas, en el seu primer nú— mero, de Joan Brossa, del qual es publiquen set poemes. Dins l’apartat deis textos poé tics, que constituiran el seu nucli principal, “Ultime” dedicará un espai a la traducció, no solament d’autors d’aquí sinó també estran gers. Per exemple, el número u re— produeix el poema de Gabrielle d’Annunzio “La Nau”, traduit per Caries Riba, que es va publi car l’any 1 9 1 7 a “La Revista”. La revista vol també difondre obres de tipus pléstic i ha inaugu rat una secció específica presen tant en el número inicial la série “Postals d’aigua” de J.H. Cam— prubí, conjunt d’aiguades realit zades el 1985, En el proper exem— piar aquest apartat estará dedicat a la fotografia i s’hi inclourú obra de l’artista manresá Vilaplana. El director de la revista és el poeta i filóleg berguedá Jaume per la seva capacitat d’esperança humana”. Aquesta frase va desa paréixer del llibre on havia recollit els seus articles, suposo que per pressions fortíssimes durant la caça de bruixes contra el progres sisme históric. Recordo també, cono en la Conjuntura histórica deis anys cinquanta francesos La- croix va tenir el coratge d’escriure que “le marchisme c’est la philo sophie imanante du prolétariat”. Perú Lacroix creient perú gens clerical inteliectualment i no in— tegrat en la cultura eclesiástica, ni que fos la francesa, no va fer com aquells dominics que en els matei— xos anys feien síntesis apressades entre sant Tomás i Marx, sumant dues ortodóxies i dues dogmátiques. Lacroix sabe practicar el di! fícil art de no ser marxista en aquelis anys impregnant-se dediáleg no académic ni estratégic sinó interior i recercador amb el marxisme. Anticipant—se a avui s’havia llegit la contemporaneitat actual no soIs des de Kant i Marx, sinó també des de Nietrache i Freud. AiXÓ Ii estaiviá de caure en els efectes unidimensionals de marxisme exclusivista del progre sisme históric católic tot defensant la idea de progrés. Si per a eh l’ho me era l’ésser per qui l’evolució es— devé história i per tant calia defi nir la humanitat no pels seus orí gens sinó per les seves perspectives Huch, que ha inaugurat amb la publicació d’”Ultime” el segeil editorial Edicions de I’Albí. Al- guns deis poetes que han escrit textos per al primer número —Mar Ainaud, Jaume Ferrer iFerran, Concepció Argerich, Ra- mon Mujal i Bruch, tota elis enea- ra sense obra publicada— són in tegrantsdel grup de creadors que han impulsat la revista, que vol donar cabuda a la major varietat possible de vetos. També es presenten en el nú mero u aiguns poemes del poeta Clirnent Forner, del qual s’está pubiicant i’obra completa (a cár rec d’Edicions del Mali). Tot i que el primer número está íntegrament consagrat a la crea- ció, és possible que en propers lliuramentu “Ultime” doni també cabuda a textos teórics de crítica literária, narracions breus i altres géneres. Els responsables de la pu- blicació preveuen publicar-toe en- tre tres i quatre números l’any. Monogrfic Carner Per la seva banda, la revista de poesia “Reduccions” dedica el seu número 29/30 a l’obra de Josep Carner. La publicació vigatana de futur, reivindicant fortament la necessitat d’una filosofia de la história més enllá de l’historicis— me, també “el sofriment d’un sol infant condemna tota lateoria del progrés” seguint a fórmula de Dostoievski. Com a la vegada as- sumia la fórmula que “la utopia del progrés ha coFlocat una bena sobre totes les inteFligéncies”. No es veu el mal, no se sent la injustí cia. Perú tumbé sabia aihora que “el progrés és la significació matei— xa d’aixó que hi ha d’humá en l’home. 1 és la moral, doncs, qui ha de triar el sentit de la história”. Des de la línia kantiana concebia el progrés com quelcom que porta sobre els condicionaments de la moral més que no par sobre lamo- ralitat mateixa. Perú al kantiá pro- grés jurídic hi afegia un progrés econórnic d’inspiració marxiana i un progrés psicológic d’inspiració aihora freudiana i nietzscheana. En el fons creia que sois una hu manitat triomfant podia tornar inteiligible la humanitat sofrent. Deixar de creure en el progrés, per cli, concebut d’una manera aliu nyadada de la dogmática progres sista a l’ús sinificava escapar de l’escepticisme i del pseudo-escata— logisme. Eieinents que barrejats en dosis diferentes en la mateixa ideologia formen l’univers intel- lectual deis nostres dies, o la idea de progrés de noto ha picat fons, havia dedicat fins ara aiguns mo- nográfics a poetes catalans con- temporanis com Foix, Vinyoli i Riba. Bona part deis articies que componen aquest número doble prenen com a punt de referéncia i’edició de “Poesia” de Carner del 1 957. S. Oliva i J. ColI fan un estu di crític sobre les uriants del poe— ma “Immunitat”; M. Ortín analit za el progrés poétic de Carner per les variants més significatives d’”Els fruits saborosos”; S. Serra llonga presenta una part de la cor respondéncia mantinguda entre Mariá Manent i Carner sobre la preparació de “Poesia”. La revista reprodueix també trenta—tres cartes que Carner va enviar a R. Sena entre 1902 i 1 904, publicades a cura de J. Me- dina i M. Rovira. A inés, la revista recupera una traducció en vers de l’”Alastor” de P.B. Shelley feta el 1 9 1 7, un poema extraordinari de 1941 contra el nazisme, práctica— ment desconegut, i un altre de ri gorosament inédit escrit el 1914. Destaca també la inciusió del Dis curs de Brussebles que J. Ferraté va pronunciar dins la “Soirée de poésie catalane” organitzada per Europalia 85. També estrena revista la Uni más enilá del mite. 1 en el pensa— ment de Lacroix torna ‘er válid. Aquest diáieg pluridmensionaJ de Lacroox és el que permeté que els setos esforços, rellegits ara, es- capin de l’esfondrament de la ideoiogia personalista originada per l’oclusió de les ciéncies huma— nes en els anys seixanta i del piet inquisitiu de l’estructuralisme, el neonietzscheisme i el heideggeris— me tardá. Perqué una filosofia que s’aguanta amb una sola pota está condemnada a anar-se’n de trom pis quan aquesta es trenca. AiXÓ esdevé impossible amb un pensa ment d’interrelació multiforme. Les categories de subjecte, d’histó— ría, d’humanisme, de persona. de comunitat própies a l’onada del personaiisme i deis seus coetanis humanismes marxista i existen- cialista se n’estan anant en orris. Perú sois els filósofs que en el seu moment no van saber posar en qüestió aquestes categories per preservar-nc el sentit i van renun ciar a fer-ne banderes aessives o defensives de tipus ideoiógic po— den donar pistes, passat el temps. per tornar a plantejar els proble-. mes i no restaurar velles creences sinó recrear antics conceptes. Per— qué els individus viuen malgrat la rnort de l’home, la fe brolla mal- grat la mort de Déu. El temps i els esdeveniments passen maigrat la mort de la história, la defensa de i’humá subsisteox rnalgrat la fi deis humanismes i queicom que s’as sembia a la persona perdura més enllá del descrédit de la ideologia personalista. Per aixó Lacroix apareix, en la seva mort coro un record necessari i actiu perqué en les seves afirmaciotos va tenir en contra els elements crítics que les podien destruir. JAUME LORÉS -versitat Autfnoma de Barcelona. El vice—rectorat de relacions exte— riors ha creat la publicació “Cani— pus. .. Qué?”, amb una tirada de deumil exemplars i periodicitat mensual. que es presenta com un element de dinamització cultural i de participació comunicativa en- tre tots em integrants de la univer— sitat: professors, alumnes i perso— nal d’administracjó i serveis. En el seto primer número, la re— vista inclou. a rnés d’una presenta- ció del rector Ramon Pascual, un articie d’Anna Maria Moix sobre l’obra de Simone de Beauvoir, arran de l’homenatge que la UAB va retre a l’escriptora francesa, morta el passat mes d’abril; un tre bali de I’Auia de Teatre sobre el dramaturg alernany Heiner Mü iler, del qual enguany s’han mun tat les obres “Hamlet-Máquina” i “Quartet”; un dossier sobre les ac— tivítats del Servei d’Educació Físi— ca; un trebali sobre “La práctica escolar i la formació deis mestres. S’inclouen, a més, en aquest pri mer exemplar. articles deis abcal— des de Silges i Sant Feliu de Guí xols, poblacionu amb les quals i’Autónorna té establerts convenis de collaboració. CULTUPA En la mort del filósof Jean Lacroix LA VANGUARDIA 43 El passat 27 de juny va morir a París el filósóf Jean Lacroix, que durant els darrers quaranta anys ha dut a terme una important tasca de di- vulgació com a crític filosófic de “Le Monde”. Jaume Lorés evoca en aquest article la figura i la labor del pensador desaparegut. “Ultime”, nova revista de poesia nascuda a Berga;1] - -4 4 ! 1 OUL’ELLSi 1 4RSll;0] LLADRO Porce’anas Artísticas ParUcular compra T. 93/253.18-62 93/323-23-55 R. M. P. IGNASI RIERA Çusteria EL GALL l!cardo y Pep, carpinteros MARRUECOS Pistas del At’as (Land Rover) 16 días 68.500,— TRANSAHARAAfrica Negra 28 días 169.500,— Carrer Balmes, 8 - Teis. 318 44 78 08007 Barcelona - Télex 51102 REBAJAS POR FN DE TEMPORADA COMPRUEBELO AGRA ALFOMBRAS PERSAS Y ORIENTALES Vía Augusta, 80 - T&. 217 44 30Frente parkinq zona azui 1 61 84 E Una cocina a la Una cocina internacional y de mercadog..,_. en el Restaurante LA SENORAGRILL. con la particularidad de un grilI a la leña, para con-c fdL”L ter,t- a los platos el plac;;?2 cor de la buena mesa. arrLll Enela ,,.único de una terraza al aire libre, de naturaleza y en plena . ciudad, una piZZería, snack y restaurante e” t mejor clima, el meiOr am- onte. Abierto hasta la ma-


Mark McNaught: "S'arriba a dir que els pandes del Zoo d'Edimburg hauran de deixar Escòcia si s'independitza"\nEntrevista al professor de la Universitat de Rennes i Sciences Po, especialista en els processos d'independència\nMARC VIDAL 05/08/2013 01:57\nAquest professor nord-americà establert a França és un expert en dret constitucional i segueix amb passió els processos d'independència que es viuen a Europa. Mark McNaught segueix de prop els preparatius del referèndum escocès, que es farà el 18 de setembre del 2014, i hi participa. I manté una mirada sobre el procés que està en marxa a Catalunya per poder exercir el dret a decidir.\nLes últimes enquestes a Escòcia continuen donant una clara victòria del no a la independència.\nLes enquestes són molt ajustades. És cert que donen un 50% al no i un 30% al sí, però hi ha tants indecisos! Ara fa poc vaig ser a Escòcia i parlant amb un oncle que tinc allà em deia que no s'havia decidit. De tothom amb qui vaig parlar, ningú ho tenia clar, només em deien: "Votaré els que em convencin!" Els escocesos són molt pragmàtics. I hi ha el factor temps: encara queden 14 mesos per votar! És moltíssim temps per acabar de decantar la balança cap a un cantó o l'altre.\nPer què volen marxar del Regne Unit els escocesos?\nVolen una nova Escòcia, més democràtica i transparent. No ho viuen com un rebuig a Anglaterra sinó a la manera de fer de Westminster, que consideren que no té en compte els escocesos. De fet, no serveix a la immensa part del país que no és Londres i la seva àrea. Des d'aquest nucli, on es concentra bona part de la població del Regne Unit, s'administra la resta del territori però no se'n preocupen gaire, tothom se sent ignorat.\nQuins són els eixos del debat sobre la independència escocesa?\nLes armes nuclears i el petroli. D'Escòcia en surten cada any desenes de milions de lliures de beneficis en petroli, i pràcticament no hi retorna res. És cert que es creen llocs de treball, però falten moltes inversions en infraestructures, per exemple. L'altra qüestió són les armes nuclears que el Regne Unit té a tocar de Glasgow, que cap escocès vol que continuïn allà. Per què no les posen a Londres? És massa perillós? És la mentalitat imperialista britànica, que fa massa anys que dura.\nQuè li sembla la campanya de la por engegada pel govern britànic?\nQue els sortirà el tret per la culata. Hi ha arguments tan ridículs! S'arriba a dir que els pandes del Zoo d'Edimburg hauran de deixar Escòcia si s'independitza. No se'ls acaben les pel·lícules de por! I les van repetint en lloc de plantejar una campanya en positiu, d'arguments a favor de quedar-se al Regne Unit. No en tenen? Podrien apel·lar a la història, tocar temes com el bon govern, les infraestructures, l'estat del benestar…\nCom veu el procés català pel dret a decidir?\nEl govern català està disposat a tirar endavant un referèndum, digui el que digui el govern espanyol, i això és molt valent. El govern espanyol mira de posar les coses difícils i diuen que fins i tot s'ha plantejat el que costaria envair Catalunya… Massa diners! A Escòcia realment tot és molt més civilitzat.\nPerò al món les reivindicacions independentistes no tenen grans aliats…\nLa gent no les coneix prou. Si tu parles amb un nord-americà del carrer i li expliques la situació de Catalunya, et diu: "Jo també vull la independència!" Però els governs no hi poden prendre partit, el govern nord-americà o els europeus no es poden posicionar. Es posarien en contra d'un altre estat.\nQuè creu que passarà amb la pertinença d'Escòcia o Catalunya a la Unió Europea?\nLa UE no hauria de ser usada com una arma llancívola per evitar que un país aconsegueixi la independència. A Escòcia el primer ministre, Alex Salmond, va dir que tenia un assessorament legal sobre la qüestió però no el va desvelar. Devia ser l'opinió d'un acadèmic, perquè no hi ha cap provisió oficial sobre la qüestió als tractats de la UE. No hi ha res escrit sobre això, cap provisió.\nPerò es diu que els escocesos o els catalans quedaran fora de la UE…\nQuè vol dir que no quedaràs dins de la UE si ja n'eres membre abans? La gent que viu a Catalunya són ciutadans de la UE, i, si surt el sí a la independència, ¿se'ls revocarà aquesta ciutadania? Els faran fora de la UE? Els catalans que viuen a Suècia, per exemple, ¿hauran de tornar a Catalunya? Vinga, home! És absurd! Tots els experts diuen que s'haurà de trobar una via, una solució política.\nDes d'un punt de vista acadèmic, tinc la impressió que és un debat apassionant.\nHi ha molt d'interès acadèmic en el que està passat a Escòcia. És massa! Nosaltres, que estem acostumats a escriure articles sobre el passat, de cop podem fer que alguna cosa passi com nosaltres escrivim. Però cal anar amb compte a nivell acadèmic, ja que a Sciences Po, per exemple, hi va haver certes reticències a tractar els independentismes, però ho hem fet.


La incidència acumulada de coronavirus dels pobles de la Safor retrata l'avanç de la pandèmia - Diari Serpis\nFins a 20 pobles de la Safor tenen una incidència superior als 500 contagis per cada 100.000 habitants, i d’ells 10 superen els 1.000 contagis per cada 100.000 habitants. Destaquen les poblacions de Barx amb 3.210, Bellreguard 1.888, Daimús 1.764, Vilallonga 1.709 i Piles amb 1.527.\nLa Comunitat Valenciana té una incidència acumulada als últims 14 dies de 1.162 contagis per cada 100.000 habitants. I la de la Safor està en 897 casos.\nNomés Guardamar de la Safor, Beniflà, Almiserà, Castellonet i Lloc nou de Sant Jeroni tenen zero contagis en els últims 14 dies.\nDestacar la situació de les tres poblacions amb més habitants, on Oliva té una incidència de 1.338, Tavernes de la Valldigna amb 1.180 i Gandia amb 639 contagis per cada 100.000 habitants.\nLa incidència acumulada de coronavirus dels pobles de la Safor retrata l'avanç de la pandèmia\nArticle anteriorEl CA Safor Teika suspén l’escola d’atletisme i triatló per les noves restriccions fins al 3 de febrer\nArticle següentLes col·le-mantes apleguen a l’aulari de Ròtova


Igualtat sobre rodes — Bétera, diari digital de l'Ajuntament de Bétera\nDomingo, 21 de mayo de 2017 | Leída 167 veces\nL'equip femení de motococlisme del campió mundial "Champi" Herreros es presentà a Bétera com una aposta per la igualtat, amb la participació de les seues pilots en les principals proves del calendari. El Champi Women Racing està format per dones, tant sobre les motos –amb la campiona d'Espanya Pakita Ruíz junt a María Calero i Claudia Sepúlveda– com en el mateix box, amb l'equip mecànic i d'enginyeria. Diumenge explicaren les raons que motiven este equip, amb un lema ben explícit "Elles guanyen". L'acte estigué organitzat per la regidoria d'Esports amb la col·laboració de la d'Igualtat.\nManuel "Champi" Herreros (campió de motociclisme en 1989, amb la mítica Derbi de 80 cc) tenia un somni. Com a pilot arribà a conèixer en la pista a la finlandesa Taru Rinne, la primera dona que pujà al pòdium en una cursa a Hockenheim (segona aquell mateix 1989). Champi sempre ha reconegut el treball de les dones per aconseguir allò que es proposen. "Recorde com ma mare crià deu fills en un pis, ubicat en una quarta planta sense ascensor".\nI així, poquet a poquet, anà quallant la idea de crear un equip de motociclisme totalment femení. Diumenge el presentaren a Bétera, encara que sense les seues pilots, capficades en la dura competició de les dues rodes. Però fou interessant escoltar les experiències des de la direcció de l'equip; així com el treball al box i en la comunicació. "Ens tenen en compte. Volem mostrar que treballem igual que en la resta d'oficis que hi ha a la societat", relatà Amparo Mora (Project Manager del Champi Women Racing).\nLaura Marcos, la mecànica de l'equip, arribà a l'equip després d'estudiar un mòdul d'automoció en el qual hi havia 28 homes i només 2 dones. Sara Cabanilles, l'enginyera, es manifestà en termes similars. "Quan vaig començar a la universitat hi havia setanta alumnes dels quals hi havia cinc o sis xiques". L'objectiu és el de mostrar el treball de les dones en el món de les motos. En l'equip s'hi troba la periodista beterana Laura Escartí. L'alcaldessa de Bétera i professora de valencià, Cristina Alemany (Compromís) recordà que Escartí fou alumna seua a l'escola. "Abans de començar la classe ens posàvem al dia del mundial. Laura era de Marc Márquez i jo de Valentino Rossi". Laura Escartí ha vist complit el seu desig d'exercir el periodisme des de dins d'un equip de motos. Les tres joves components de l'equip manifestaren que tot havien sigut facilitats en el moment d'incorporar-se al Champi Women Racing.\n"És un projecte esportiu i social important. Cal trencar les barreres per avançar cap a la igualtat. Amb l'esport ho hem de fer possible", sentencià l'alcaldessa. Maite Bes, regidora d'Igualtat (PSPV-PSOE) remarcà la importància de visibilitzar els treballs, els esports i les accions liderades per dones.\n"Som una marca que vol reflectir la igualtat, corporativa, educativa i esportiva. Som el motor, que va per una autopista (lliure) per aconseguir la igualtat", finalitzà Champi Herreros.\nL'acte de presentació de l'equip a Bétera se celebrà a la Casa de la Cultura on els assistens tingueren l'ocasió de vore tres motos de competició, entre elles la Derbi del campió torrentí.


Amat Blog Brexit: Una visió optimista de les conseqüències al sector immobiliari - Amat Blog\nBrexit: Una visió optimista de les conseqüències al sector immobiliari\njuliol 4, 2016 by\tamat\twith\tno comment\nTé la intenció de comprar una propietat a Barcelona o Catalunya aquest 2016? Si és així i, per exemple, vol un immoble de 2 dormitoris al barri del Born per 345.000 €, o un apartament de85 m2 al costat d’un camp de golf a Caldes de Malavella, és possible que ja sap com d’avantatjós seria un tipus de canvi fort.\nDesprés de tot, si la Lliura està en plena forma en relació al tipus de canvi de l’Euro, rebrà més euros al seu compte bancari espanyol per comprar una propietat a Barcelona. Amb això en ment, quines són les probabilitats que la Lliura Esterlina pugui créixer en relació a la moneda comuna de la zona Euro aquest any? Anem a veure!\nLa bona notícia és que la Lliura Esterlina sembla que es va enfortir enfront de l’Euro en el segon semestre d’aquest any, reduint així el cost de comprar una propietat a Barcelona o Catalunya. Això es deu al fet que, després de la decisió del Regne Unit per sortir de la Unió Europea la setmana passada, l’ex canceller alemany Helmut Kohl ha advertit que “tancar la porta” al Regne Unit seria “un gran error”.\nAixò podria fer remuntar la Lliura Esterlina, per les probabilitats que Alemanya accepti un acord comercial favorable amb el Regne Unit, després del Brexit. Al seu torn, si l’economia del Regne Unit floreix fora de la UE, això podria elevar ràpidament la lliura esterlina.\nPer una altra banda, suposem que el Regne Unit està excel·lentment fora de la UE. En aquest cas, la Lliura Esterlina es podria reforçar des del seu actual 1,20 enfront de la moneda comuna, de nou a 1,43, on va ser al novembre de l’any 2015 abans que David Cameron anunciés la data del referèndum.\nSi això succeís, rebria considerablement més euros en transferir diners al seu compte bancari espanyol, reduint considerablement el cost de la compra de la propietat de Barcelona. Per exemple, si vostè va transferir 385.000 £ a Espanya per comprar una propietat a un tipus de canvi de 1,43, obtindria + 88.550 € més que avui.\nDesprés de tot, pensi en el que podria fer amb un extra de 88.550 €, per comprar l’habitatge dels seus somnis a Barcelona! En primer lloc, es podria comprar una propietat més luxosa del que tenia originalment en ment, amb un dormitori addicional o una piscina, per exemple, o amb vistes al mar.\nAlternativament, podria fàcilment pagar els costos legals i els honoraris immobiliaris associats a la compra de casa seva a Barcelona o Catalunya. El que és més, pot moblar i decorar la seva nova llar al seu gust. Igualment, es podrien utilitzar els euros extra per veure Espanya, amb el seu nou immoble situat a Barcelona com un “campament base”. L’elecció és seva!\nTenint en compte tot això, és el moment ideal per comprar una propietat a Barcelona o Catalunya, ja que la Lliura esterlina podria augmentar en 2016, si el Regne Unit aconsegueix un acord favorable al post-Brexit.


Em buido de tot i de mi mateixa (Eva Piquer)\nViure és néixer, créixer, acumular, perdre i morir\n“La vida fins a mitjana edat és acumulació, després et fas gran i ho comences a perdre tot”. Ho diu l’escriptor anglès Hanif Kureishi en una roda de premsa al CCCB, i penso que no pot tenir més raó. Ens acostumem a acumular (coses, ambicions, projectes, temps) com si només poguéssim créixer en tots els sentits i, passat un punt d’inflexió, arriben les pèrdues en cadena. “La vida és una suma de pèrdues -insisteix Kureishi-. Perdem mobilitat, memòria, feines, estatus, amics... i hem d’anar buidant la bossa”.\nPerò l’endemà llegeixo d’un glop el debut literari d’Anna Punsoda, la novel·la breu Els llits dels altres (Amsterdam), i entenc que també hi ha qui s’ha de buidar abans que res, fins i tot literalment. Per dalt i per baix. És la via que emprèn la Claustre, la narradora, que s’ha hagut de fer i refer uns quants cops per arribar on és ara, perquè no sempre és cert que si neixes trencat mors trencat: també pots enviar el determinisme a fer punyetes i mirar de construir-te un espai propi a prova de motxilles d’aquelles que no es veuen però costen tant d’arrossegar.\nCom el seu alter ego novel·lesc, Anna Punsoda (nascuda a Barcelona el 1985 però filla de Concabella) també s’ha buidat, escrivint aquesta novel·la. Una primera novel·la enlluernadora que té, crec, molts dels encerts però ben pocs dels defectes de les primeres novel·les. Quina força, quina embranzida, quina destresa narrativa, quina manera d’obrir-se en canal i a qui no li agradi que no miri. Diria que l’autora necessitava vomitar aquesta història íntima per alliberar-se’n tant com fos possible, i a partir d’aquí ja podrà anar omplint la bossa al seu ritme. Anna Punsoda escriu com vol i té tot el camp del món per córrer.\nDe llits equivocats i d’etapes vitals que no tornaran\n“No has de fer-hi res, als llits dels altres”, diu la mare a la Claustre de set anys, en enxampar-la mig despullada amb un parent de trenta. Després vindran els curtcircuits mentals, la incapacitat de distingir sentiments, les inseguretats, la necessitat d’expulsar qualsevol cosa que li entri al cos, “si hagués pogut m’hauria expulsat a mi de mi mateixa”.\nEl narrador de la nova novel·la de Hanif Kureishi, Res de res (Anagrama, traducció de Marta Pera Cucurell), es troba en un altre moment vital. De tornada. En Waldo, “sec de semen” i en cadira de rodes, veu la pròpia mort en els ulls dels altres. “Ja no puc escriure des del punt de vista d’un noi de disset anys”, admet Kureishi als seixanta-i-tants. Diu això i volo tres dècades enrere: em recordo immersa en la lectura de la seva primera novel·la, El buda del suburbi, en una traducció de Dolors Udina publicada per Columna (amb un cos de lletra tan petit que avui em seria impossible de rellegir). Val a dir que vaig descobrir molts autors anglosaxons gràcies a Columna, quan era un segell independent capitanejat per Miquel Alzueta, al costat d’Àlex Susanna i Ricard Badia.\nQuan ja vas cap avall però la infantesa encara té gust de por\n“La meva infantesa encara té gust de por; d’hores, de dies, de mesos de por”, va escriure Hanif Kureishi a Intimitat, aquella novel·la sobre la crisi de la maduresa, publicada en català per Anagrama-Empúries. “Por dels pares, de les ties i els oncles, dels capellans, de la policia i dels mestres, por que altres xicots no em clavessin una guitza, abusessin de mi o m’insultessin”.\nA frec dels quaranta, en ple punt d’inflexió, el Jay d’ Intimitat sap que l’amor embruta però ens cal. I deixa la dona per fugir del declivi. “Anem de cap per avall, ja, i abans que ens hàgim aclimatat”, lamenta. Aquest és el drama: que comencem a perdre sense haver après a guanyar.


L'alta velocitat «low cost» no pararà a Girona si no és rendible per a Renfe - Diari de Girona\nL'alta velocitat «low cost» no pararà a Girona si no és rendible per a Renfe\nEl president de la companyia afirma que volen que el tren viatgi ple entre Barcelona i Madrid\np. t. v./acn 22.02.2020 | 01:13\nRenfe exclourà Girona del tren d'alta velocitat low cost fins que fer-lo parar en aquesta estació li sigui rendible, una possibilitat futura per a la qual no avança cap calendari aproximatiu perquè, d'entrada, no ho té previst. Així ho va confirmar la companyia després que el seu president, Isaías Táboas, reiterés en un acte a Barcelona que el nou servei de baix cost, l'AVLO, només s'aturarà a la capital catalana.\nEl servei arrenca amb tres úniques parades a l'Estat: Barcelona, Saragossa i Madrid perquè –tal com van argumentar des de Renfe– la seva rendibilitat econòmica depèn de l'alta ocupació dels trens, i van assegurar que els preus econòmics que ofereixen deixa poc marge de benefici a l'empresa. Per aquest motiu, l'operadora ferroviària va reiterar que comencen apostant per estacions amb un gran nombre de viatgers i, en funció de com evolucioni el mercat, valorarà la viabilitat d'introduir nous corredors i parades. És a dir, que la incoporació de l'estació de Girona dependrà de la demanda i dels beneficis econòmics que Renfe obtingui a canvi.\nEl president de Renfe, Isaías Táboas, es va referir al funcionament de l'AVLO en una conferència a la Fundació Cercle d'Infraestructures, on va explicar que el TAV de baix cost no s'aturarà a ciutats més petites perquè l'objectiu és que el tren viatgi ple entre Barcelona i Madrid.\nAcord per gestionar Rodalies\nD'altra banda, Táboas va confirmar que l'operadora i la Generalitat tenen enllestit l'acord perquè la companyia prorrogui en els pròxims anys el servei de Rodalies i que la seva concreció està pendent que el Ministeri de Transports transfereixi els 270 milions d'euros anuals del dèficit tarifari a la Generalitat. «Podríem signar un acord en el moment en què aquesta part que no podem solucionar el secretari ni jo estigui encarrilada», va comentar Táboas.\nEl president de la companyia va informar que durant «molts mesos» ha estat negociant amb el secretari de Mobilitat, Isidre Gavín, i que l'acord ja està molt enllestit, però que està condicionat perquè el Govern espanyol signi la transferència de 270 milions d'euros anuals pel dèficit tarifari; és a dir, la diferència entre el que costa el servei i el que no cobreix el bitllet. La Generalitat sempre l'ha reclamat, tot i que Táboas va deixar clar que no és una decisió que depengui ni d'ell ni de Gavín. Segons Táboas, els més de vuit punts que li manquen a Rodalies per arribar al 100% de puntualitat es deuen a la complexitat de la xarxa.\nAdif destina 1.800 milions a la xarxa convencional i d'alta velocitat el 2019.\nRetards en vuit línies de Rodalies per l'avaria d'un tren a Sants.


El president congrega milers de persones sense distància ni mascareta per als seus focs artificials\n3 min. Barcelona 04/07/2020 11:28\n651x366 Donald Trump davant del Mont Rushmore per a la celebració del 4 de juliol del 2020. / Reuetrs Donald Trump davant del Mont Rushmore per a la celebració del 4 de juliol del 2020. / Reuetrs\nEn plena onada creixent de la pandèmia als Estats Units, amb xifres rècord de casos registrats els últims dies (fins a 55.000 nous positius diaris), el president dels Estats Units, Donald Trump, ha tirat endavant la seva celebració del 4 de juliol, Dia de la Independència als EUA, davant del Mont Rushmore, a Dakota del Sud, on hi ha les cares esculpides de quatre presidents nord-americans. En un acte multitudinari sense distància física ni mascaretes, Trump ha aprofitat l'escenari sota el monument més gran del país per criticar el que ha anomenat "masses enfurismades" que ataquen estàtues de personatges que consideren racistes i colonialistes. Una campanya que Trump ha atribuït a una "extrema esquerra feixista".\n"La nostra nació és testimoni d'una campanya despietada per eliminar la nostra història, difamar els nostres herois i esborrar els nostres valors i adoctrinar els nostres nens", ha dit Trump en un escenari instal·lat davant del monument del Mont Rushmore per un acte en el qual s’havien venut fins a 7.500 entrades, segons els mitjans nord-americans. "Masses enfurismades estan intentant destruir les estàtues dels nostres fundadors, fer pintades en els nostres memorials més sagrats i desfermar una onada de crims violents a les nostres ciutats", ha dit el president nord-americà.\nEn les últimes setmanes, amb les protestes contra el racisme policial desfermades per la mort de George Floyd a Minneapolis, cada cop més persones s'han unit al moviment per tombar o vandalitzar estàtues de personatges històrics considerats racistes i fins i tot genocides dels indígenes nord-americans com ara Cristòfor Colom, a més dels líders confederats que van defensar l'esclavisme durant la guerra civil nord-americana.\nDavant d'una multitud victorejant, Trump ha advertit als que ataquen les estàtues que no creguin que "el poble nord-americà és dèbil o tou" perquè no ho és. L'acte de celebració del 4 de juliol, celebrat la nit del 3 de juliol, ha acabat amb un desplegament de focs artificials que han esclatat per darrere dels rostres dels quatre presidents esculpits al Mont Rushmore: George Washington , Thomas Jefferson (que van ser propietaris d'esclaus), Theodore Roosevelt i Abraham Lincoln .\nL'esdeveniment havia aixecat molta polèmica perquè s'ha fent desobeint les recomanacions del cap científic de la Casa Blanca, Anthony Fauci, que desaconsella qualsevol acte multitudinari i encara menys sense distància ni mascareta. Amb una mica més de 7.000 casos i prop d'un centenar de morts per covid-19 a Dakota del Sud, les autoritats de l'estat, però, asseguraven que tot estava sota control i que l'acte podia tirar endavant. Amb tot, fins a vuit agents del servei secret que havien viatjat a Phoenix (Arizona) per preparar un altre acte del president han hagut de ser posats en quarantena perquè han resultat contagiats per coronavirus, segons la CNN.


Apocalyptica - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nApocalyptica és un grup de Cello Rock format a Hèlsinki, Finlàndia el 1992 per quatre violoncel·listes graduats a l'acadèmia Sibelius de música clàssica. Són coneguts per tocar cançons de Heavy Metal amb violoncels.\nApocalyptica el 2009 al Ilosaarirock festival.\n1993 , Hèlsinki\nHevein, Lahti Symphony Orchestra, Three Days Grace, Amon Amarth, Metallica\nCello metal, rock instrumental, música clàssica\n2.2 En Max se'n va\n2.3 Desè aniversari\nMikko Sirén - Bateria (2005)\nAntero Manninen - cello (1992-1999) Actualment participa en alguns concerts.\nMax Lilja - cello (1992-2002) Actualment és membre del grup finlandés Hevein.\nApocalyptica es va formar el 1992 a l'acadèmia de música clàssica Sibelius de Hèlsinki a Finlàndia quan diversos amics feien covers dels seus grups preferits només per diversió, però amb la diferència que les tocaven amb els seus cellos. Al principi sol tocaven en festes, campaments i davant els seus amics però després van començar a tocar en clubs.\nAl desembre de 1995 després de tocar "Màster of Puppets" i "Creeping Death" al Heavy Metal Club Theatre, Kari Hynninen, un representant de Zen Garden, els va convidar a gravar un àlbum. Com la majoria dels seus covers eren de Metallica van decidir gravar l'àlbum exclusivament amb cançons d'ells. Així, el 1996 sota el nom d'Apocalyptica (fusió d'Apocalypse i Metallica) va sorgir Plays Metallica by Four Cellos, el qual va vendre més de 450,000 còpies al voltant del món. Aquell mateix any, el 18 i 19 de novembre, van fer de taloners per a Metallica durant els seus dos concerts a Hèlsinki.\nEl 1998, després de l'èxit del seu primer àlbum, van llançar Inquisition Symphony, que contenia més covers de Metallica i d'altres bandes com Sepultura, Faith No More i Pantera. A més incloïa tres temes originals compostos per Eicca Toppinen.\nDesprés d'aquest àlbum va començar la seva gira mundial que incloïa Itàlia, Grècia, Luxemburg, Polònia, Mèxic, entre altres països. Un any després Antero Manninen decideix marxar de la banda per seguir amb els seus estudis de música clàssica. Va ser reemplaçat per Perttu Kivilaakso, que al principi no va poder entrar a la banda, ja que era menor d'edat i no havia acabat els seus estudis.\nEl 1999 el grup va ser convidat a tocar amb un concert de Metallica amb l'orquestra simfònica de San Francisco, S&M. Un any després van llançar el seu tercer àlbum, Cult, que incloïa únicament cançons originals, però no van voler deixar enrere les seves arrels, de manera que van incloure dos covers més de Metallica i un cover del clàssic del compositor noruec Edvard Grieg, " In the Hall of the Mountain King".\nAquest va ser un gran pas per a ells, no solament perquè eren el seu primer àlbum amb temes originals, sinó perquè també van incloure altres instruments d'orquestra, cellos elèctrics i per primera vegada van fer col·laboracions vocals. Un any després van llançar el seu primer DVD en viu, Live.\nEn Max se'n vaModifica\nAl cap d'un temps el grup va canviar de discogràfica i van començar les discussions entre Eicca i Max Lilja pel futur del grup, fins al punt que un dels dos se n'havia d'anar. Els altres integrants es van posar al costat d'Eicca i al final Max va decidir deixar el grup. Com que no van poder trobar reemplaçament el grup es va convertir en trio i Antero hi va tornar, però només per tocar en viu.\nEn aquell temps Apocalyptica havia trobat el seu estil propi, denominat Cello Rock. Així i tot, sentien que al grup li faltava alguna cosa i van decidir convidar un vell amic, Dave Lombardo, a qui van conèixer el 1998 en tocar junts "South of Heaven" i "Mandatory Suicide" als Països Baixos. Després de gravar algunes cançons amb bateria, van quedar sorpresos de com de bé que sonava i de seguida van veure que això era el que faltava al grup.\nAixí, el 2003, van treure Reflections, deixant enrere els covers i entrant a una nova etapa. Més tard van treure una versió revisada de l'àlbum on inclouien un nou cover, "Seemann" de Rammstein, amb la veu de Nina Hagen. Durant la seva gira, Apocalyptica va convidar Dave a tocar però no va poder per falta de temps, de manera que van convidar un altre bateria, Mikko Sirén.\nEl 2005 van treure el seu àlbum homònim que incloïa dos cantants famosos de Finlàndia i tres versions de la seva cançó "Quutamo" en diferents idiomes: anglès, francès i alemany. El desembre del mateix any el grup va presentar al seu nou integrant, Mikko, qui havia tocat a la seva gira i col·laborat amb algunes cançons.\nL'any 2006 van treure un recopilatori en commemoració del seu desè aniversari. Aquest incloïa les seves millors cançons instrumentals i totes les seves col·laboracions vocals. A més incloïa un cover de Slayer tocat a l'estil de Plays Metallica by Four Cellos i una nova col·laboració amb la veu de Max Cavalera. La idea original del recopilatori era, com el seu nom indica, incloure cançons remasterizades, incloent cellos elèctrics i bateria, però pels problemes del canvi de discogràfica no van poder aconseguir els drets de les cançons en aquell moment.\nAquell mateix any també van llançar el seu segon DVD en directe, The Life Burns Tour, un dels seus concerts de la seva llarga gira mundial del 2005.\nEl maig del 2007 el grup va aparèixer en l'intermedi de la final del Festival de la Cançó d'Eurovisió 2007, on van tocar en una mescla de 8 minuts "Worlds Collide", "Faraway" i "Life Burns! ". Quatre mesos després van llançar el seu àlbum Worlds Collide, el qual inclou de nou la col·laboració de Dave Lombardo, un cover de David Bowie, i per primera vegada van incloure cançons escrites per Mikko i Paavo. La col·laboració de Joseph Duplantier va quedar fora, ja que els membres de la banda sentien que la cançó no li quedava bé a l'àlbum.\nActualment van començar la seva gira Worlds Collide Tour per Europa i Amèrica Llatina i continuen pels Estats Units. També van començar a gravar el seu nou video "I Don't Care" a Torontó, Canada, aquest dirigit per Lisa Mann.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Apocalyptica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Apocalyptica&oldid=25004571»\nDarrera modificació: 23 set 2020 a les 03:52\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 set 2020 a les 03:52.


Quim Monzó, 50è Premi d’Honor de les Lletres Catalanes – Vols Llegir?\nVLLG / PREMI / ACTUALITAT\nQuim Monzó ha obtingut el cinquantè Premi d’Honor de les Lletres Catalanes. D’aquesta manera, un dels escriptors més emblemàtics i populars de la literatura catalana actual arriba al reconeixement més alt de les lletres catalanes.\nEl premi es lliurarà al Palau de la Música Catalana el 4 de juny. A diferència d’anys anteriors, enguany no hi ha pogut ser present el president d’Òmnium, Jordi Cuixart, que és empresonat.\nQuim Monzó és autor d’una dotzena de llibres de ficció. Es va donar a conèixer l’any 1976, amb la novel·la “L’udol del griso al caire de les clavegueres”, amb què va guanyar el Premi Prudenci Bertrana.\n“El perquè de tot plegat”, “Guadalajara”, “Uf, va dir ell” o “Mil cretins” són alguns dels reculls de contes més coneguts de l’autor, que ha rebut diversos premis, com ara el Nacional de Literatura, el Ciutat de Barcelona o el Serra d’Or.\nQuan la cultura catalana va ser convidada especial de la Fira del Llibre de Frankfurt el 2007, Quim Monzó va ser l’encarregat del discurs inaugural, en què va mostrar la seva faceta més divertida i d’autor original.\nHa treballat com a articulista en diversos mitjans: “Diari de Barcelona”, “El Correu Català”, “Avui”, “El Periódico” o “El País”, i actualment escriu una columna diària a “La Vanguardia”. Fins ara, ha publicat 11 llibres de reculls dels seus articles.\nQuim Monzó rebrà el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes el 4 de juny, en un acte públic al Palau de la Música.\nFont/enllaç: Institució de les Lletres Catalanes\nArticle/post 1676 – volsllegir.cat\n2018actualitatnotíciespremiPremi Honor Lletres CatalanesQuim Monzó


Les declaracions de Raul Albiol (defensa del Villarreal CF) previes al partit de fase de grups de Champions League davant l’Atalanta | Notícies Dígitals\n08/12/2021 atalanta, champions league, raul albiol, villarreal cf\nEl defensa del Villarreal CF Raúl Albiol ha comparegut aquest migdia al costat d’Unai Emery per a analitzar la prèvia del partit de fase de grups de la UEFA Champions League davant l’Atalanta BC (dimecres, 21.00 hores). Les declaracions més destacades del capità groc en sala de premsa han sigut els següents:\nLes sensacions, millor que els resultats\n“Arribem millor del que diuen els resultats. Les sensacions són bones. Hem fet bons partits, però no ens han acompanyat els resultats. Hem de continuar en aquesta línia de treball. Demà serà un partit molt dur. Sabem el ritme que ens exigirà l’Atalanta per totes les zones del camp en els duels. Ens espera un partit molt bonic i molt important. Seran 90 minuts intensos per a donar el màxim i intentar complir l’objectiu”.\n“Els que em coneixen ja saben que, des de fa anys, dic que l’equip més difícil d’Itàlia és l’Atalanta per la intensitat que li fica als partits i el ritme que porta. Porten una línia de molts anys amb el mateix entrenador i han agafat una bona trajectòria a Europa. Ens espera un partit difícil en un camp complicat amb un gran ambient. Hem de preparar-nos mental i físicament amb el nostre pla de partit”.\nEspecular no és una opció\n“Si arribem empatats al minut 88, ja podrem començar a pensar en l’empat. L’equip ha d’eixir a fer el seu partit i buscar la victòria. Hem de ser valents i anar a buscar la victòria. La mentalitat és d’anar a guanyar. És un equip que et pot tornar boig durant el partit i hem de ser intel·ligents. El que estiga més encertat s’emportarà el partit”.\nUn premi molt gran\n“Els últims partits són els que més hem corregut de tota la temporada. Ens falten poques coses per a aconseguir resultats i intentem corregir-les. L’equip porta una bona línia a Europa. Eixirem a gaudir-ho al màxim i amb concentració per a intentar aconseguir el passe a huitens”.\nGerard, un jugador diferencial\n“Tots sabem el jugador que és. No fa falta que jo diga l’important que és per al Villarreal. Li dona un plus a l’equip i marca les diferències. En partits tan igualats, tindre un jugador així és molt important. Hem d’ajudar-lo al fet que se senta còmode”.\n“Hem viscut experiències la temporada passada vivint mals moments en LaLiga i alçant-nos en l’Europa League. Tot va molt ràpid amb partits cada tres dies i no podem lamentar-nos el mes de desembre. Cal netejar el cap i centrar-se en el que ve. Tenim un objectiu molt bonic que haguérem signat jugar des de fa anys”.\n← El partit de lliga Villarreal B vs CD Castellón ja te horari\nLes declaracions d’Unai Emery (tecnic del CF) previes al partit de fase de grups de Champions League davant l’Atalanta →


Un any més, els teatres de Catalunya s’ompliran per rebre els tradicionals pastorets, un fenomen que forma part de l’arrel tradicional i cultural del període nadalenc català. Un espectacle amb un alt component humà que no ignora les complexes circumstàncies econòmiques i socials del país. Per aquest motiu, la Coordinadora de Pastorets de Catalunya ha impulsat la campanya 'Pastorets solidaris'.\nEs tracta d'una iniciativa per tal que els teatres que representin obres de grups de pastorets adherits a la Coordinadora esdevinguin punts de recollida d’aliments, els quals aniran destinats a les persones més desafavorides.\nEn tant que els pastorets són espectacles fortament arrelats al llarg del territori català, l’acció solidària es fa amb l’estreta col·laboració de les entitats de suport social d’àmbit local, que seran les encarregades de rebre, gestionar i distribuir els aliments recaptats. En darrera instància, per a les localitats que no disposin d’aquest tipus d’entitats, el Banc dels aliments assumirà la donació.\nPodeu consultar la relació d’espectacles, així com l'spot publicitari elaborat per la Coordinadora.\npastorets, Coordinadora de Pastorets de Catalunya, cultura popular i tradicional, Nadal Solidari


Estàs pensant comprar Vertical Aubrac Long? Aquest és un dels productes estrella de trekkinn, la botiga online de muntanya. El preu és de 41.49 $ per un temps limitat! A trekkinn et podràs beneficiar de grans avantatges i comprar productes de Vertical amb el millor preu. Tots els productes de muntanya que veuràs al catàleg tenen la total garantia del fabricant.


The Daily Avalanche: Zona catastròfica\nLEBLANSKY 3 de gener de 2018, a les 20:47\nAcabem de veure-la fa escassament una hora. A més de passar una estona entretinguda -i actualment, amb la ingent quantitat de morralla que es projecta, poca cosa més li demano a una peli- ens hem assabentat de l'existència de The Room. Veure-la? Suposo que ara potser sí, amb tota la història fresqueta, però m'imagino que passarà el mateix que amb el Plan 9 from outer Space; vull dir que si no fos pel Burton i la seua magistral peli, ni tan sols faria gràcia; ídem aquí amb en Franco, però sense l'adjectiu "magistral"\nAllau 3 de gener de 2018, a les 21:31\nSembla que "The Room" sí que és digna de ser vista. Divertidíssima, si t'acompanyen uns amics i algunes copes.\nSergi 5 de gener de 2018, a les 0:11\nMira, una altra que em cridava l'atenció, però em sembla que tampoc no faré esforços per anar-la a veure al cinema...\nAllau 5 de gener de 2018, a les 0:13\nPotser riuries una mica.


Beachside Flat Salt Spring Island (BC) Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 54 allotjaments a Salt Spring Island (BC).\n163 Fulford-Ganges Road, Ganges Harbour, Salt Spring Island (BC), Canadà - Veure al mapa\nMés informació sobre Beachside Flat\nAl visitar Salt Spring Island (BC), vosté es sentirà com a casa a Beachside Flat, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBeachside Flat ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Magatzem d'equipatge, instal.lacions de barbacoa, visites turístiques, botigues a l'hotel, àrea de fumadors són només algunes de les comoditats que fan que Beachside Flat sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, despertador, telèfon, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com massatge, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Beachside Flat.


Total hores: 30h (10 sessions – no hi ha classe el 22/10)\nEs diploma en interpretació al Col·legi de Teatre de Barcelona i s’inicia en dramatúrgia a l’Obrador de la Sala Beckett i assistint a classes de l’Institut del Teatre. Treballa com actor i com ajudant de direcció de Xicu Masó, d’Helena Tornero i de Pau Miró.\nHa dirigit, entre d’altres, Sam –peces curtes de Samuel Beckett– a la Sala Beckett, Al vostre gust de la cia Parking Shakespeare, l’obra de teatre verbatim No m’oblideu mai a La Planeta/La Seca/Sala Beckett, diferents espectacles de poesia i música i concerts de grups com Els Amics de les Arts. Ha co-dirigit El balneari de Marc Artigau al Festival Temporada Alta’13 i ha estat el coordinador del cicle Samuel Beckett on ha presentat el laboratori de creació Catàstrofes (Sala Beckett). També ha dirigit la pel·lícula La Pols, estrenada al Festival de Málaga i posteriorment fa gira per Europa. Rep el premi del jurat i del públic del festival Nuovo Cinema d’Europa de Gènova.


LECTURES DE LA MISSA: DIVENDRES DE LA SETMANA VII DURANT L'ANY / II\nDIVENDRES DE LA SETMANA VII DURANT L'ANY / II\nLectura primera Jm 5,9-12\nPenseu que el jutge ja és a les portes\nGermans, no us queixeu els uns dels altres, perquè no hàgiu de ser judicats; penseu que el jutge ja és a les portes. Voleu, germans, un exemple de paciència en els mals tractes? Preneu el que us donen els profetes que van parlar en nom del Senyor. Mireu com proclamen feliços els qui són constants a suportar els sofriments. Heu sentit parlar de la paciència de Job i ja sabeu com Déu posà terme als seus sofriments, perquè «el Senyor és benigne i entranyable». Sobretot, germans meus, no jureu, ni pel cel, ni per la terra, ni amb cap altra mena de jurament. Quan heu de dir sí, digueu senzillament sí; quan heu de dir no, digueu no, i prou. Així no us exposareu a ser judicats per Déu.\nllença les nostres culpes lluny de nosaltres,


Tot és bo el que l'olla cou: GELAT DE MORA\nA menys de cinc minuts de casa tenim per a perdre'ns una bona estona collint de tot i és que a Molins de Rei entre el Parc Natural de Collserola al nord i el Riu Llobregat al Sud podem gaudir d'una generosa activitat recol·lectora durant molts mesos l'any. Fa un parell de dies, passejant amb els nanos ens vam topar amb uns esbarzers a petar de mores i l'endemà mateix ja estàvem allà carregats de pots per a treure'ns el mono! En mitja horeta vam collir cinc quilos i va donar per a fer de tot...melmelada, licor, salsa agredolça i... GELAT! No n'havíem fet mai de mora però no ens va semblar que hagués de ser gaire difícil.Vam fer servir iogurt grec, nata líquida per muntar i la melmelada que ja teniem feta.\nSimplement ho vam barrejar tot i cap al congelador...sense més! Les mesures com sempre a ull...com que teniem un sopar per colla l'endemà vam fer un bol generós on hi vam posar sis iogurts grecs (6x125gr), tres briks petits de nata líquida (3x200ml) i mig quilo de melmelada.\nCom que tenia uns encenalls de xocolata negra també els vam barrejar. Un exitazo de postres, súper simples ideals per a fer amb la canalla ja que només han de buidar i barrejar\nI així amb els gerds, els préssecs, les maduixes, etc...\nAra ja no us hi podreu resistir, ja veureu! ;-)\nPublicat per Jordi Beumala Etiquetes de comentaris: Cuina amb nens, dolços, fruita, postres\nAra cuina 4/8/15\nMe l'apunto a veure si aquest any aquí hi ha una bona collita i el puc fer!!\nJordi Beumala 6/8/15\nSegur que sí!!!! està tot a petaaaaaaaar


Amb l'estiu a tan sols tres setmanes de distància (diguem que?), És hora de posar-se en serió quan es tracta de perfeccionar el nostre Insta-digne (i homosexuals) peinados. Des de retallades dràstiques fins a altíssims aspectes, tindràs que abracen aquest pèl de segon dia, aquesta època de transició estacional fa servir una tona d'inspiració d'inspiració de cabell legítim. Fes un cop d'ull als 10 millors pèl de famosos que vam veure a Insta aquesta setmana que ens donen vida.\n1. Taylor Hill: tot i que no és cap secret, nosaltres som culpables de la brillantor del model de Taylor Hill, estem absolutament obsessionats amb amb el seu atrevit tallat. El seu estil curt i blau és, sens dubte, una declaració pel que fa al model VS. A més, aquest bonic pentinat és * perf * per mantenir les coses fresques sota aquesta calor estival d'estiu.\n2. Lucy Hale: Lucy Hale té un estil super elegant amb un pentinat que tracta de la vista des de l'esquena - qui no li agrada això?! Afegiu una trena holandesa a la part mitja d'una cua de cavall baixa per posar al dia el factor wow de la vostra aparença sense recuperar el vostre armari.\n3. Christina Aguilera: Christina no ha estat mai la protagonista de les coses subtils quan es tracta dels cabells. Apareix el drama per al proper esdeveniment i converteix el teu cabell en una obra d'art impecable afegint complements florals més grans que la vida, com ho va fer Christina aquí. Aquestes orquídies són rectes precioses contra les seves rosques.\n4. Shay Mitchell: Shay Mitchell va demostrar que trencar la suor no és una excusa per a la pràctica del cabell desgavellat. Preneu nota, gent! Recupereu el pentinat de Shay per a la pràctica d'exercicis de bombes simplement prenent el vostre alt pot i teixint-lo en una trena super gruixuda i gruixuda.\n5. Bella Hadid: Bella barreja boho i sensual amb aquest aspecte de gran estil. Doneu un trencament doble holandès del festival a un atractiu polit fent coincidir amb el "fer-ho amb un maquillatge obscuro de pedres precioses". Flawless.\n6. Beyoncé: És només nosaltres, o és Bey, que aconsegueixi alguna cosa més de Frida Kahlo amb això? Des de la platja fins a l'esmorzar, les florides i les trenes fresques són la forma perfecta de donar-li un aspecte eteri a l'estiu.\n7. Milla Jovovich: tot i que ADORI el fresc estiu de Gina Rodriguez, molts de nosaltres no estan preparats per comprometre's amb un canvi tan dràstic, per la qual cosa la falsificació és la següent millor opció! Preneu nota de Milla i torneu a posar els vostres panys ondulats per obtenir un aspecte afaitat sense afaitar la màquina d'afaitar.\n8. Emily Ratajkowski: l'aspecte del cabell mullat està viu i bé! Sembla que estàs trepitjant una pista d'aterratge cada dia que triïs per fer rock aquest estil sexy. La millor part de l'aspecte d'Emily és que et permeten matar totalment els cabells del segon dia.\n9. Brooklyn Decker: És oficial: el cabell rosat del desert és una tendència calenta i calenta d'estiu. Brooklyn Decker va fer una opció audaç en canviar el seu color d'estiu a aquesta tonalitat fresca.L'ombra de l'ombra submergida és la manera perfecta de donar-vos aquest resplendor romàntic d'estiu.\n10. Kesha: per teixir o no teixir? Kesha contesta aquesta pregunta amb el seu nou aspecte que és tan major. Doneu-vos una melena gloriosa amb algunes extensions de luxe que us faran sentir (i veure) com una persona nova.


El Teatre Fortuny de Reus programa una segona funció de l'obra 'Maremar'\nEl Teatre Fortuny de Reus programa una segona funció de l’obra de Dagoll Dagom ‘Maremar’\nSerà el dissabte 29 de febrer a les 18.00 hores de la tarda\ndimarts, 14 de gener 2020 - 17:19h\nImatge promocional de l'obra de Teatre de Dagoll Dagom 'Maremar', que actuarà el pròxim dissabte 29 de febrer a Reus | Montse G. Lera\nEl Consorci del Teatre Fortuny de Reus ha programat una nova funció de la representació de Dagoll Dagom ‘Maremar’ per al pròxim dissabte 29 de febrer a les 18.00 hores de la tarda. La companyia de teatre farà aquesta segona representació després d’exhaurir les localitats de la sessió de les 21.00 hores de la nit. Cal destacar, que l’obra es troba a la seva fase final d’actuacions i en l’anterior ocasió que va visitar Reus, el mes de març de 2019, també va exhaurir les localitats de les tres actuacions programades.\nDe fet, Dagoll Dagom finalitza la gira del musical ‘Maremar’ amb les actuacions que tindran lloc al Teatre Fortuny. Aquesta serà la darrera oportunitat de poder gaudir d’aquest espectacle amb música i lletres inspirades en les cançons de Lluís Llach, basat en Pèricles, Príncep de Tir, de William Shakespeare, i a partir de la traducció de Salvador Oliva.\n‘Maremar’ és la història d’un pare i una filla que lluiten per retrobar-se, una de tantes històries en què la crueltat de la guerra fa separar les famílies. Una metàfora sobre la vida, explicada amb un viatge a través del mar. Aquest text mostra que la prevalença de la bondat i l’amor poden ser recompensades per damunt de la maldat. És també un cant a l’amor familiar i a la reunificació dels membres dispersats d’una família que lluiten pel seu retrobament. L’espectacle té una durada de 100 minuts i els preus de les entrades oscil·len entre els 15 i els 35 euros.


L’Ajuntament inverteix 43.676 euros en la millora de la plaça de l’Agricultura | Viu Molins de Rei\nLes obres apliquen una iniciativa sorgida dels pressupostos participatius. Es recuperarà l’arbrat original, es crearan més espais d’ombra i es canviarà la zona de jocs infantils.\nLes obres de la plaça de l’Agricultura milloraran l’espai de jocs infantils // Rut Font\nAquesta setmana s’inicien les remodelacions per millorar la plaça de l’Agricultura, al barri de la Granja, suspeses a l’hivern pel confinament, segons ha informat l’Ajuntament de Molins de Rei a través d’un comunicat. Fins al mes vinent estaran en marxa les remodelacions planificades durant els pressupostos participatius, amb una inversió de 43.676,46 euros.\nLes obres pretenen recuperar l’arbrat original i crear més zones d’ombra. Pel manteniment d’aquestes noves plantacions s’ampliarà i remodelarà una part de la xarxa de reg. Els nous arbres es plantaran un cop entrada la tardor, quan és més adequat pel seu creixement.\nA més, es volen instal·lar bancs més còmodes i, per millorar l’accessibilitat a la zona de jocs, es conformarà una franja pavimentada que creuarà la plaça. De fet, també es modificarà l’espai recreatiu pels infants: s’eliminaran jocs antics i es construià un de nou amb un paviment esmortidor per millorar-ne la seguretat.\nEtiquetes:Ajuntament de Molins de Rei Molins de Rei obres parc infantil zones verdes


La Xarxa Vives d’Universitats presenta la Guia de cursos d’estiu 2017 amb 581 cursos en un total de 85 localitats – Servicio de Comunicación\nPor irene.garciav 19 mayo 2017 Campus, Elche, Estudiantes, Fuente, Noticia\nLa Xarxa Vives d’Universitats, de la que forma part la Universitat Miguel Hernández (UMH) d’Elx, ha fet pública la Guia de cursos d’estiu 2017, la font d’informació de cursos d’estiu més àmplia. La Guia d’enguany compta amb una oferta de 581 cursos, organitzats per 25 marcs organitzatius en un total de 85 localitats i als quals s’estima que participen més de 25.000 persones entre universitaris, professionals i estudiants preuniversitaris.\nDel 15 de maig al 15 d’octubre, hi haurà a l’abast del públic un ampli ventall de cursos d’un total d’11 àrees acadèmiques: 67 d’arts, 63 d’humanitats, 79 de ciències de l’educació, 37 de ciències econòmiques, 20 de ciències jurídiques, 84 de ciències socials, 20 de medi ambient, 26 de ciències experimentals, 89 de ciències de la salut i 43 d’estudis tècnics, entre d’altres. De tots aquests cursos, 506 són presencials i 75 a distància.\nAmb l’objectiu de facilitar la navegació, la Xarxa Vives disposa d’una eina de cerca, que permetrà classificar els cursos segons la seva àrea acadèmica, la localitat on es fa el curs, el marc organitzatiu, la paraula clau, les dates de realització i el número de curs. També, existeix la possibilitat de filtrar els cursos en funció de si gaudeixen de reconeixement de crèdits i, a més, la Guia compta amb un mapa per a fer una cerca geogràfica.\nLa Guia de cursos d’estiu estarà disponible a la web www.estiu.info\nMés informació a: www.vives.org www.facebook.com/xarxavives www.twitter.com/xarxavives www.youtube.com/xarxavives


Catalan Water Partnership | El CWP participa en el 60è Congrés Internacional d’ACODAL\n08 juny El CWP participa en el 60è Congrés Internacional d’ACODAL\nPosted at 10:40h in Noticies\tby\teditor 0 Comments\nEl Catalan Water Partnership participa en el 60è Congrés Internacional d’ACODAL a Colòmbia, es tracta del principal congrés d’aigua, sanejament, medi ambient i energies renovables del país.\nEl CWP que va signar un acord amb ACODAL el passat mes de novembre durant iWATER, ha tingut una important visibilitat i participació donat que el país convidat al congrés aquest any és Espanya, i ACLIMA d’Euskadi, ZINNAE d’Aragó i el CWP de Catalunya han estat els principals partners del congrés, que també ha comptat amb l’organització en paral·lel de l’EIMA 2017, la trobada iberoamericana sobre desenvolupament sostenible organitzada per CONAMA.\nSis empreses del CWP han estat conferenciants destacats del congrés, concretament Amphos21, Lavola, Createch 360º, Hidroglobal, Waterologies i Tecnoturbines que han pogut presentar tecnologies, els seus darrers productes i solucions per al sector de l’aigua, i han tingut destacades trobades amb empreses i agents del sector de l’aigua a Colòmbia.\nEl CWP també ha realitzat diverses ponències i ha participat en una taula rodona sobre polítiques de clúster. SUEZ, soci del CWP també va presentar en el marc d’ACODAL una sessió sobre La Escuela del Agua a Colòmbia-Carib. El CDTI va promoure al llarg de la sessió la trobada CYTED Iberoeka que va comptar amb la participació de les empreses del CWP explicant potencials solucions d’R+D i innovacions tecnològiques aplicables al país.\nEl president d’ACODAL Gerardo Viñas, va destacar la implicació dels clústers i del CWP en el bon desenvolupament del congrés, que es calcula que va convocar prop de 2.500 persones al llarg del passat 31 de maig, 1 i 2 de juny.\nD’esquerra a dreta: Sebastià Cosculluela (Createch 360º/A7di), Xavier Amores (CWP), Ester Vilanova (Amphos21) i Guillem Pagès (Hidroglobal).\nEstand de Tecnoturbines amb Jaume Lledó.\nPonència d’Antoni Cuevas de Waterologies.\nEquip de Lavola al congrés. D’esquerra a dreta: Lucas Rivera, Antoni Mansilla i Adrià Gelabert.


25 signes que podria tenir un problema de blocs | Martech Zone\n25 signes que pot tenir problemes de blocs\nDissabte, abril 14, 2007 Dissabte, febrer 18, 2017 Douglas Karr\nInspirat per El fantàstic post de BittBoxVaig decidir escriure el meu propi missatge sobre el meu problema de blocs. Aquests són els meus 25 signes que poden tenir problemes de blocs.\nEls vostres amics més propers saben que la manera més senzilla de comunicar-vos és enviant un comentari.\nTorneu a organitzar la vostra sala d’estar per tenir un millor accés a un ordinador.\nPer respondre algunes preguntes, de vegades heu de cercar al vostre propi bloc.\nEscriviu publicacions a la vostra família en lloc de parlar-hi.\nPagueu la vostra factura DSL o Cable abans del lloguer o la hipoteca.\nNo saps el teu aniversari, però saps el teu Technorati rang.\nL’aspiració del teclat proporcionaria als investigadors forenses el que havíeu sopat durant els darrers sis mesos.\nQuan no podeu esbrinar com modificar el tema, escriviu el vostre Complement de WordPress.\nVostè va descobrir que Anna Nicole Smith va morir en línia.\nLa funció d’emmagatzematge automàtic de WordPress 2.1 us va alleujar perquè finalment podríeu fer pauses al bany mentre publiqués.\nAllotgeu blocs per a amics, família, companys.\nCompra noms de domini per a regals.\nVostè tenir a molt of amics que tu tens mai en realitat es va reunir ni parlat a in real la vida.\nEnteneu sigles com ara IMHO\nDemanes un Herman Miller Aeron pel teu aniversari.\nUs trobeu amb ganes d’un iPhone tot i que mai no heu posseït un Mac a la vostra vida.\nQuan se us demani què voleu sopar, us recomanem que restaurant a Vancouver de John Chow - Però vius a Indiana.\nQualsevol bloc sense comentaris és un fet ... excepte Bloc de Seth.\nSaps Ze és divertit, Hugh dibuixa grans còmics a les targetes de visita i Marca Va tenir molt, molta sort amb el seu primer negoci.\nSabeu que qualsevol comentari d'un lloc que acabi en "informació" és correu brossa.\nTeniu moltes ganes d’un nou tema més que mudar-vos a la vostra nova llar.\nTens problemes per dormir sense publicar.\nNomés us allotgeu a hotels amb banda ampla o amb un Starbucks a menys de 3 quadres.\nUs identifiqueu com a blogger en lloc de la professió real amb la qual guanyeu la vida.\nFer una comanda per sopar implica ctrl-t i iniciar la sessió Papa John's.\nLes meves tres regles sobre raça, religió, política, sexe i fanatisme\nAbril 14, 2007 a 8: 18 PM\nLlista impressionant, però he trobat un parell de defectes.\nEl primer defecte és el número 13, ja que, tot i que no ens hem conegut mai en persona, hem parlat innombrables vegades de veu.\n# 16, ara teniu un Mac, de manera que això no s'aplica a vosaltres 🙂\nPel que fa al número 20, he rebut comentaris de llocs .info que, de fet, no eren correu brossa ...\nEl número 23, no és un defecte, però he trobat alguns hotels que realment disposen de banda ampla i serveixen Starbucks al vestíbul o a la zona on tenen els bunyols gratuïts 🙂\nAbril 14, 2007 a 8: 19 PM\nDefecte? És una sàtira! Necessites un millor sentit de l’humor, Sean. 🙂\nAbril 14, 2007 a 8: 28 PM\nTinc sentit de l’humor Doug ... jeje ... donuts i Starbucks gratuïts a la mateixa frase? Vaja ara, això és comèdia 🙂\nAbril 14, 2007 a 9: 07 PM\nUf! Gràcies per l'enllaç al número 13, tot i que compleixo els requisits per obtenir-ne d'altres.\nCulpa? Quan això va aparèixer als meus canals d'informació, vaig pensar: "uh-oh ... m'han agafat". Després de llegir el missatge, em coneixíeu sempre :-)\nGràcies per la rialla (i l'amistat).\nAbril 14, 2007 a 9: 35 PM\nÉs trist que molts d'aquests s'apliquin a la meva vida ...\nAbril 14, 2007 a 10: 16 PM\n# 26: Escriviu llistes específicament per a Link-bait a altres bloggers perquè us enllacin link\nAbril 14, 2007 a 10: 17 PM\nPer descomptat, Kiltak! 🙂\nAbril 15, 2007 a 2: 00 AM\n9 de 25 per a mi ... encara hi ha d'haver esperança.\nUs trobeu amb ganes d’un iPhone encara que mai no heu estat propietari d’un Mac a la vostra vida.\nAixò no és menys ser bloguer i més haver estat mossegat pel fabulós Applemarketingbug. (Bàsicament, cada vegada que Steve Jobs fa una presentació, simplement tenir tenir-lo. Per als editors: avui Apple revelarà el nou Final Cut Pro. 🙂\n# 27 consulteu els comentaris del vostre bloc amb més freqüència que el vostre telèfon mòbil\n# 28, sabeu quina versió de Word Press és la més actual. I si esteu executant el vostre bloc en una versió anterior, podeu argumentar durant minuts per què ...\nQue tingueu un bon diumenge, amic virtual 🙂\n* Rient en veu alta, preguntant-me quantes d'aquestes regles s'apliquen a mi mateix\nAbril 15, 2007 a 9: 08 AM\nEl número 27 és absolutament cert amb mi! Massa divertit!\nAbril 15, 2007 a 2: 07 AM\nEl número 29 apareix com un dels millors comentaristes de diversos blocs.\nAbril 15, 2007 a 3: 16 AM\nBon Doug! Aquí en teniu una altra: 10 maneres de saber si sou un blogaholic.\nAbril 15, 2007 a 9: 10 AM\nTipus: és fantàstic. I estic aquí llegint comentaris abans de prendre el cafè del matí ... oy!\nAbril 15, 2007 a 2: 20 AM\n# 30 hi ha massa publicacions o comentaris en un moment que comença amb 0\n# 31 Encara esteu subscrit al canal RSS després de 3 mesos d'inactivitat. 🙂\nAbril 15, 2007 a 6: 07 AM\nMolts d’ells s’apliquen a mi, és una insígnia que porto amb orgull.\nAbril 15, 2007 a 9: 59 AM\nSóc tan culpable d’aproximadament 1/3 d’aquests. Hi ha un programa de 12 passos al qual puc subscriure'm?\nAbril 15, 2007 a 12: 10 PM\n@Thor: En realitat, Doug està en procés de desenvolupar un programa de 12 passos per a això, però en forma de plugin de WordPress, de manera que serà més fàcil per a tots els que siguem addictes 🙂\nAbril 15, 2007 a 12: 14 PM\nBona llista, Doug, no puc creure que hi hagi una càmera a casa meva! M’estan espiant, ja t’ho dic!\nAbril 15, 2007 a 2: 51 PM\nHilarant, Doug. Seria encara més divertit si no toqués tan a prop de casa.\nAbril 16, 2007 a 12: 44 PM\nTan bé. Tan divertit.\nNo només escric això, realment sóc LOL !!!\nAbril 18, 2007 a 4: 25 AM\nVaig passar. Tretze dels 25 no m’apliquen 🙂\n16 de novembre de 2009 a les 5:41\nBuscava un lloc que expliqués moltes coses sobre els blocs i vegi aquest lloc, m'agrada molt llegir els 25 problemes i intentaré evitar aquests problemes i no vull veure què passarà ...


Punset lidera les sèniors portant-les a la victòria davant d’un rival directe – CE BISBAL BÀSQUET\nSOL-GIRONÈS BISBAL BÀSQUET 62 – CB LLORET 41\nPARCIALS: (5-10) (14-14) – (24-8) (19-9)\nTIRS LLIURES LOCALS: 26/38 (68,42%)\nTRIPLES LOCALS: 6 Nuri F. (3), Sanjuan (1),Punset (1) i Paula F.(1)\nTIRS LLIURES VISITANTS: 9/16 (56,25 %)\nAnna S.(2), Nuri F.(16), Paula F. (7), Sanjuan (10), Aina G.-cinc inicial– Punset (22), Neus L.(2),Clara F.,Aramburu, Lídia T., Paula F.(7) i Magalí A.\nEl sènior femení rebia la visita d’un dels equips invictes de la lliga, el CB Lloret. Les bisbalenques tenien les baixes de Mireia P. i Marina , aquesta última, a qui les lesions estant marcant-li aquest primer tram de temporada.\nInici amb domini visitant. Les jugadores del Lloret molt més madures i amb un equip amb més experiència, aprofitava la seva superioritat física sota els taulells.\nLiderades per la veterana González que aportava molt de ritme a l’atac visitant, on Soms, marcava les diferències dins la pintura. Les bisbalenques tenien moltes dificultats per elaborar l’atac, s’intentava una i altra buscar bones situacions de tir, però a més d’una jugadora li tremolava el canell. Al minut 5 entraven Aramburu i Punset que donarien més intensitat a la defensa local, tot i que van patir molt davant les pivots lloretenques, molt difícils de defensar al poste baix.\nInici del 2n quart amb molta intensitat, Sierra marcava el ritme i aprofitava el joc associatiu amb Sanjuan. Les locals entraven al partit, fent uns minuts de bon bàsquet reduint diferències al marcador des de la defensa. Es triaven bones opcions i el tir exterior començava a rutllar. Nuri F. anotava un triple al minut 6 que significava la diferència mínima al marcador (19-21). Però a partir de llavors, tota la feina que s’havia fet es llença per terra amb 4 minuts d’autèntic desgavell. Males passades, manca de concentració i problemes greus amb el rebot defensiu provocava un parcial de (0-8) a favor del CB Lloret.\nBaixen dels núvols per afrontar la segona part\nA la represa les visitants anotaven i provocaven la màxima diferència al marcador de 9 punts, tocava remuntada per primer cop en tota la temporada. Les bisbalenques lluny d’arronsar-se i liderades per la seva capitana, sortien amb les piles carregades. Conscients que les lloretenques eren molt més fortes, només serviria tancar el rebot defensiu i sortir al contraatac aprofitant les sortides de Sierra i Punset. L’agressivitat juntament amb la rapidesa per triar les millors opcions en atac feia entrar de nou a les locals dins el partit. Nuri F. prenia protagonisme, aquesta vegada no li tremolava el canell i anotava 9 punts claus en 4 minuts que conduirien a la victòria local.\nRecital de Punset des de la línia de tirs lliures\nPotser la sessió voluntària de tir, de dissabte al matí, va anar-li molt bé a l’Alba Punset que demostrava la seva maduresa anotant 16/20 en tirs lliures, fet clau en els darrers dos quarts.\nEs carrega l’equip a l’esquena i amb la seva actitud i constància, provoca que les joves i immadures jugadores locals, penetressin la defensa visitant jugant molts 1c1 i carregant de faltes personals a les seves jugadores importants. Destacar també l’actuació de Paula Fuster, que va aportar fluïdesa en atac.\nSetena victòria consecutiva i líders invictes\nGuanyen la primera partida a un dels equips que lluitaran per guanyar-se una de les dues places per a la 2a fase, tot i que hi ha molts matisos a destacar.\nCal dir que l’equip a entrat en un espiral estrany pel que fa a l’actitud. No és ni de llarg, el mateix equip que va començar a l’agost. On la motivació, l’ambició i l’esforç eren protagonistes a cada sessió d’entrenament. Caldrà canviar aquesta dinàmica i tornar a reactivar-se, ja que la primera fase acaba al maig on probablament hi hauran moltes sorpreses i no serà pas cap passeig.\nLa propera setmana les bisbalenques visitaran la pista del FD Cassanenc dissabte 27/11/10 a les 18:00 h.\nLA PRESENTACIÓ DELS EQUIPS, DIUMENGE 27 D’OCTUBRE, VOL SER UNA FESTA


Tema 51105 – Drets democràtics | Futurcat\nTema 51105 – Drets democràtics\ndrets democràtics ,pensament únic ,sistemes participatius\nProbablement, l’arrel ideològica d’aquesta laminació dels drets democràtics es troba en el pensament únic i en l’exigència de lideratges forts que s’està imposant des del neoliberalisme més radical i que es basa en negar l’existència d’alternatives a les polítiques aplicades i en defensar que només hi ha una via d’anàlisi i de solució amb la intenció, cada cop menys dissimulada, de demostrar que no cal triar i que, en el fons, la democràcia és innecessària. Sota aquesta premissa, el govern esdevé una pràctica tecnocràtica, que cal deixar en mans d’experts designats per organismes especialitzats i no pas per una població que se suposa desconeixedora dels autèntics mecanismes de funcionament. Més encara, des del pensament únic es propugna la major agilitat dels mètodes de govern jerarquitzats propis de les empreses privades (que han dut a nombroses fiascos en els darrers anys), i es combat contra els mecanismes de presa de decisions dels sistemes participatius i electius, que es presenten com a feixucs i ineficaços.\n← Tema 51104 – Separació de poders\nTema 51106 – Corresponsabilització →\n2 Comentaris al tema "Tema 51105 – Drets democràtics"\nNo trobo correcte abusar de la palabra “liberal” i “liberalisme”. M’en considero, segons la definició original – aquell qui està a favor de la llibertat, personal i col·lectiva. En que descriu aquest paràgraf no és cap liberalisme (ni “neo”, ni “arqueo”), sinó dictadura pura i simple.\nHem d’acabar amb aquest sistema salvatge, que només obeeix a les exigències de l’IBEX35 i demés… Els ciutadans no sóm ignorants i qui ens governa ha d’estar al nostre servei: haurien de ser servidors públics. Ara materix la majoria de la ciutadania som els seus esclaus. No comptem per res, només per a treuren’s els nostres diners (renda desequilibrada, impostos injustos, factures de serveis bàsics abusives, corrupció urbanística, corrupció bancària, etc). Hem de crear un model on la ciutadania recuperi la sobirania i on pugui, mitjançant ILPs i Referèndums vinculants (que es puguin tirar endavant amb un percentatge petit de… Més informació »;


Política de privacitat – Habitasana\nDe conformitat amb l’establert en la normativa vigent en Protecció de Dades de Caràcter Personal, li informem que les seves dades seran incorporades al sistema de tractament titularitat d’HABITASANA,S.L.U. amb CIF B-66786674 i domicili social situat en C. Martí i Julià nº 6, 8º 1ª 08034, BARCELONA, amb la finalitat d’atendre les seves consultes i remetre-li informació relacionada que pugui ser del seu interès. En compliment amb la normativa vigent, HABITASANA,S.L.U. informa que les dades seran conservades durant el termini estrictament necessari per complir amb els preceptes esmentats amb anterioritat.\nHABITASANA,S.L.U informa que procedirà a tractar les dades de manera lícita, lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada. És per això que HABITASANA,S.L.U. es compromet a adoptar totes les mesures raonables perquè aquests se suprimeixin o rectifiquin sense dilació quan siguin inexactes.\nD’acord amb els drets que li confereix el la normativa vigent en protecció de dades podrà exercir els drets d’accés, rectificació, limitació de tractament, supressió, portabilitat i oposició al tractament de les seves dades de caràcter personal així com del consentiment prestat per al tractament dels mateixos, dirigint la seva petició a l’adreça postal indicada més amunt o al correu electrònic Admin@habitasana.bio.\nAl seu torn, li informem que pot contactar amb el Delegat de Protecció de Dades deHABITASANASLU, dirigint-se per escrit a l’adreça de correu dpo.cliente@conversia.es o al telèfon 902877192.\nAmb enviament del formulari de recollida de dades vostè accepta la política de privadesa d’HABITASANA SLU.


Exedra - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nExedra en una sala de l'Ermitage, a Sant Petersburg\nUna exedra (del grec εξέδρα, 'seient a l'exterior') és un espai semicircular, cobert per una semicúpula, que acostuma a sobresortir del mur d'un edifici, a la manera d'un absis, si bé també pot ser una obertura en una paret interna.\nOriginàriament, a l'antiga Grècia era una sala oberta a una stoà o pòrtic, adient per trobar-se i conversar, amb un banc tot a l'entorn de la part baixa, o diversos seients, per facilitar el contacte entre els interlocutors. També podia tractar-se d'una obertura al llarg d'una columnata, potser amb un seient semicircular.\nL'exedra fou adoptada pels romans, on fou una forma arquitectònica molt popular, per afermar-se en èpoques històriques successives, a partir de l'arquitectura romànica i bizantina, en què va evolucionar en els absis cristians i els mihrabs musulmans. Fou utilitzat també durant el barroc i el neoclassicisme.\nA les basíliques cristianes, específicament, s'anomena exedra el banc de pedra semicircular al fons de l'absis.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Exedra\n↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.213. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Exedra&oldid=22501700»\nDarrera modificació: 24 des 2019 a les 22:59


Una nit de 'botellon' a la Barcelona de les restriccions\nde gràcia a les platges\nMolts joves diuen estar desesperats per la crisi i que ja no poden respectar les normes\nAgents de la Urbana es veuen desbordats per controlar les múltiples festes al carrer\n02 de d’agost del 2020. Actualitzada 03 de d’agost del 2020 a les 14:28\n«¿Què volen, que agafi una depressió? Ho sento, no em penso tancar a casa plorant». Amb aquest argument, i escudant-se en una crisi que els ha deixat sense ni cinc, centenars de joves es continuen reunint en massius ‘botellons’ malgrat les restriccions pels rebrots del coronavirus a l’àrea metropolitana de Barcelona.\nLa policia està desbordada intentant evitar les trobades de matinada. «Això és el joc del gat i la rata, es mouen de lloc però anar-se’n no se’n van», reconeixen agents de la Guàrdia Urbana que miren de dissuadir les múltiples festes. Aquesta és la crònica viscuda per dos reporters d’aquest diari la matinada del primer diumenge d’agost.\nMulta un jove per beure cervesa a la plaça Castella / MANU MITRU\nDos quarts d’onze de la nit, i la plaça dels Àngels, al Raval de Barcelona, ja sembla una batalla campal. La plaça és buida, però desenes de llaunes de cerveses i diverses ampolles de ginebra mostren que fa poca estona el lloc era ple de gent bevent. La festa no s’ha acabat. Els joves continuen ballant i bevent a pocs metres de distància, a la plaça de Castella, on les mascaretes brillen per la seva absència. «Ha vingut la policia i hem hagut de marxar corrents, però ara tornarem, a casa no anirem, ja t’ho asseguro».\nQui parla és la Maily, una jove brasilera que abans de la pandèmia treballava en un ‘call center’. «Ens van acomiadar tots, i ara és impossible trobar una feina». Diu que viu en un «cau» del Raval, on aguantar les altes temperatures és «inhumà». «No tinc aire condicionat, i tampoc em puc permetre encendre tot el dia el ventilador. Menys encara prendre alguna cosa en un bar. Està sent el pitjor estiu de la meva vida, però no em quedaré a casa plorant».\nAl cap de pocs minuts arriba l’enèsim control policial. Les llaunes es tornen a quedar al carrer, i els joves tornen a esprintar buscant un altre lloc on seguir la festa. «Això és el joc del gat i la rata», expliquen els agents de la Guàrdia Urbana al trobar la plaça buida. La mateixa situació que expliquen els agents es repeteix a la plaça del Sol de Gràcia. Aquesta és l’única zona del barri on el control policial és estable. «Anem fent voltes, i els anem trobant. Surten corrents a un altre lloc. I així tota la nit», reconeixen els policies ja a les nou de la nit, quan encara hi ha poc moviment. La plaça de Joanic, les de la Virreina, del Nord o el Diamant són només alguns dels escenaris on és habitual trobar joventut bevent a ritme de reggaeton, especialment després que tanquin els bars.\nFora de l’Apolo\nA les onze de la nit el Jardí de les Tres Xemeneies, al Paral·lel, és un altre enclavament festiu. La Gloria, una jove de 26 anys graduada en comunicació, encara recorda les nits de festa a l’Apolo, quan la ballaruga no era il·legal. «O surto de festa o agafo una depressió, ja sé que no ho hauria de fer, però és que jo soc aquí per a la meva salut mental», reconeix la jove mentre pren cervesa amb uns 15 amics.\nA mitjanit, la Gloria, la Caterina, la Mar i el Joan, entre altres, continuen de ‘botellon’ al Paral.lel / Manu mitru\nLa Gloria explica que, després d’acabar la carrera, se’n va anar a Berlín a fer un màster. Va tornar a Barcelona i al gener treballava de dependenta a mitja jornada en una botiga de roba del passeig de Gràcia. «Estic cobrant 300 euros de l’atur. No puc encendre el ventilador perquè no arribo a final de mes. Cada dia em tanco a casa i em venen ganes de plorar, jo necessito sortir de festa», justifica.\n«Ens vam posar a estudiar en plena crisi, trobem feines de merda i ara això. Necessito desconnectar i això és l’únic que em puc permetre», comenta la Caterina, que després de perdre la feina ha hagut de tornar a casa dels pares, a Terrassa.\nA diferència d’altres dies, el primer dissabte d’agost les terrasses estan obertes passades la mitjanit. «¿Que perquè fem ‘botellon’ en comptes d’estar en un terrassa? Perquè amb el que em costa un gintònic em prenc cinc llaunes de cervesa», justifica. El grup improvisa un brindis, mostrant la seva aprovació amb la jove. Entre aquests, la Mar, una aparelladora a l’atur que porta tres mesos buscant feina, i el Joan, que explica que al març li van cancel·lar 13 entrevistes de treball.\nA les dues de la matinada, els joves tornen a omplir la platja de la Barceloneta / MANU MITRU\nFesta plena de gent a la Barceloneta\nPerò l’escena dantesca es produeix a la platja de la Barceloneta. Neveres, altaveus i molta festa omplen la sorra a les dotze de la nit. Precisament, el moment en què la Guàrdia Urbana mira de desallotjar-la. «Si ens posem a multar no arribem, la nostra prioritat és que abandonin la platja perquè el servei de neteja pugui fer la seva feina», explica un agent pujat dalt d’un bugui. Els joves s’allunyen, i quan el camió ha acabat de passar per la sorra, continuen amb la festa com si res.\n«Jo crec que això de la pandèmia és una estratègia per controlar-nos a tots», respon la Natalia, una cambrera sense ocupació a qui l’alcohol ja comença a afectar. No es creu les dades dels morts que anunciava Fernando Simón, però sí que coneix desenes d’amics que, com ella, s’han quedat sense ingressos. «A veure, ¿morir ens morirem tots, oi? Doncs almenys disfrutem amb el poc que tenim». Ningú porta la mascareta posada, i molts grups d’amics ajunten les tovalloles amb les d’altres que acaben de conèixer la mateixa nit. És la una de la matinada, i la festa ha tornat com si res.\nA pocs metres, quatre noies ballen sense parar amb música tecno a tot drap. «Al gener ens vam comprar bitllets a Barcelona per anar al festival dels Monegros. El van cancel·lar, però vam decidim venir igualment, i aquesta festa a la platja no està gens malament», diu la Sophie, al costat de les seves amigues franceses. Un grup d’ucraïnesos, que s’aguanten drets a la sorra amb certa dificultat, els llancen floretes des de la seva tovallola. Elles els somriuen. «¿Això de la distància social aquesta sobrevalorat, oi?», deixa anar una altra noia rient de valent.\nSuperades les tres de la matinada, les platges de la Mar Bella i del Bogatell estan igual de plenes. L’Eli, el José, el Genís i el Gerard practiquen el ‘perreo’ amb un cubata a la mà, la música ben alta i el maleter del cotxe que els serveix de barra de bar al pàrquing de la platja.\n«Hem decidit allunyar-nos de la multitud. Això és més segur ¿oi?». Un viu a Granollers, un altre és de Barcelona, i dos més han baixat des d’Osona a la ciutat buscant festa. «Et confesso que ja fèiem el mateix quan estàvem a la fase u, i de moment ningú ens ha multat», diu el José entre rialles. El de Granollers s’ha quedat sense les pràctiques de la universitat i el de Barcelona, sense l’ocupació d’estiu que intuïen. Els de Vic, es veuen a l’atur quan s’acabi l’estiu. «Només ens queda això, no ens tancarem a casa, som joves i ens mereixem un estiu, o alguna cosa que s’hi assembli».\nPatrulla policial a la plaça del Sol, un enclavament de la festa al barri de Gràcia / MANU MITRU\nDescontrol a les terrasses\n«Ha arribat un punt que ningú sap què ha de fer, i quan ens veuen amb les armilles tots els bars ens pregunten si han de tancar a les 12 i jo ja no sé què dir», comenten el Miquel i l’Àlvar, dos agents cívics a la plaça del Sol de Gràcia. Els agents confirmen el desassossec dels restauradors. Primer el Govern de la Generalitat va imposar restriccions i obligava els bars a tancar a mitjanit. Després el jutge ho va desestimar. I així durant una setmana.\n«Jo sé que si tanco a mitjanit deixo d’ingressar 600 euros», respon Endika Pikabea, encarregat del bar Pika Bea, al Raval de Barcelona. «Per mi, el mareig ja és el de menys, perquè els preguntem a la policia i avall, el que no entenc és que puguem tenir la terrassa plena a les onze de la nit i no a la una de la matinada», assenyala el restaurador.\n«Si mantenim les mesures de seguretat, hauríem de poder obrir», afegeix. El que té claríssim és que hi ha un grup de gent que no li vindrà a consumir, i es quedarà bevent al carrer. «És l’opció barata, i n’hi ha molts que no es poden permetre cap altra cosa».


Conèixer Catalunya: Qui te un mapa te un tresor\nSovint algú fa negoci venent “ un mapa del tresor “ a alguna ànima candida. Com en el cas dels qui compren un número premiat a un presumpte deficient, això “d’ànima candida “ millor entre parèntesis, oi ?.\nI el cert amics lectors és que als qui ens agraden els mapes, el veritable tresor son ells mateixos ; et permeten moure’t de forma segura per llocs desconeguts; t’anticipen on podràs trobar allò que busques ; riu, font, vall, turó, masia, ermita, avenc, balma, barranc, i qualsevol altra forma i/o denominació d’un accident geogràfic.\nEt permeten dosificar l’esforç, abans de començar la sortida ja saps o pots saber, la distància, el desnivell que caldrà superar, i d’existir : les fonts, els boscos, de pins, de roures, de faig, de ... on trobaràs aigua, i en el seu cas l’ombra reparadora a l’estiu, i el paratge on cal anar ben abrigat al hivern. En el tema de l’aigua millor portar-ne sempre des de casa, en aquest món d’avui no es pot fer confiança fins a aquest nivell.\nEls mapes ajuden a perfeccionar el sentit de l’orientació, sempre trobarem alguna referència, muntanya, masia, torre, castell,.. que ens confirmarà que anem pel bon camí, o altrament que ens desviàvem en un sentit o altre.\nEl nivell d’informació de la majoria dels mapes actuals – malgrat en algun cas, estar massa actualitzats i en altres poc – és molt i molt bo.\nEls millors – si parlem de Catalunya – sens dubte els del Servei Topogràfic de l’exèrcit, que sembla considerar-nos encara “ el enemigo “ , i necessita tenir absolutament al dia tota la informació relacionada amb aquest país nostre.\nUn mapa és un regal econòmic [ en termes de cost d’adquisició ], i ens dona l’excusa perfecta per desenvolupar activitats en família i/o amb els amics.\nRecordo que em regalaven un exemplar de principis del segle XX. Pensaràs amics lector que això ja no serveis de res, oi ?. Doncs contràriament ens va permetre localitzar el lloc on havia estat l’ermita de Sant Martí de Puig Ermengol, al terme de Santa Maria d’Oló; les runes s’havien fet servir entre d’altres llocs a la casa de Rocafort, a Sant Feliuet de Terrassola, i per descomptat en molts panys de parets anònimes; les pedres al capdavall son matèria prima, que pot donar com a resultat una romànica, una cort de porcs, o un palau senyorial, oi ?\nÉs cert que qui te un amic te un tresor, però encara ho és més quan hi afegim un mapa; podem parlar aleshores d’afortunats; com sinó definiríem a qui gaudeix de més d’un tresor ? .\nAmics lectors, fins aquí l’elogi del mapa, si us ha convençut aneu corrents a comprar-ne almenys un; contràriament si no esteu engrescats, potser que torneu a llegir una vegada més aquesta pàgina.\nSento no compartir el teu parer.\nPenso, que els mapes topogràfics, tant del ICC, com del EDITORIAL ALPINA o PIOLET, són la materia més inexacte, que et puguis imaginar. Quan vulguis t'ho puc demostrar.\nLa millor topografía no existeix. Si vols desarrollar una ruta, tens de pendre informació de l'un i l'altre, i a partir d'aquí, posar-hi molta imaginació, per finalment fer-te el teu mapa.\nEls de l'exèrcit, no pensis que són res de l'altre mon. No perquè siguin de l'exèrcit, tenen de ser millors o pitjors.\nAvui per avui, la millor cartografía és, la desenvolupada per la companyía Tele Atlas amb la cooperació de l'Institut Cartogràfic de Catalunya. Tot i així tenen els seus errors.\nTant sols és la meva opinió.\nAh, i no oblidis que el G.P.S. et pot servir d'ajuda en moltes ocasions, per no dir amb totes.\n15 de setembre de 2008, a les 23:57\nA que et dediques ?\nA fer remembers ?\nAquest i molts més articles ja els es publicat anteriorment. O no ?.\n12 de juny de 2009, a les 23:07