Joaquín Prat ha enfrontat una dura setmana després de la marxa d'Ana Rosa Quintana | Mediaset\nEl presentador se sent buit després de la marxa de la seva companya Ana Rosa Quintana\nJoaquín Prat ha hagut de viure la setmana més difícil de 'El programa de Ana Rosa'. I és que el copresentador del format ha hagut de fer-se càrrec de la secció del club social sense la presència de la seva amiga i companya, Ana Rosa Quintana.\nDimarts passat, la veterana periodista s'acomiadava de tots els espectadors de Telecinco i treballadors del seu programa després d'anunciar que s'enfrontava a una dura batalla contra el càncer.\nEn un rampell d'honestedat amb el seu públic, la presentadora va voler compartir el delicat diagnòstic que li han donat els metges després de detectar-li un carcinoma a la mama. Es tracta d'un tumor sense metàstasi que, malgrat estar molt localitzat i tenir un bon pronòstic, requerirà que Ana Rosa se sotmeti a un tractament intens.\n«Afortunadament està localitzat: no hi ha metàstasi, però requereix un tractament intens que em mantindrà allunyada d'aquest plató, d'aquests companys, que també són la meva família. Espero que la meva absència no sigui gaire llarga», afirmava la presentadora de 65 anys en ple directe.\nAna Rosa Quintana ha anunciat que pateix càncer de mama | Mediaset\nProbablement, Ana Rosa es mantindrà allunyada de la televisió durant la resta de la temporada. Una decisió que ella mateixa ha pres a causa de l'exposició mediàtica i de la gran intensitat del seu lloc com a presentadora, encara que no pensa renunciar a continuar treballant.\n«Sé que em curaré i que m'espera un camí complicat, com coneixen moltes dones valentes. Faré una vida el més normal possible i seguiré treballant darrere de les càmeres i a la productora. Això és un sotrac, una prova», assegurava convençuda que tot sortirà bé.\nAna Rosa anuncia que té càncer: la reacció de Patricia Pardo i Joaquín Prat\nSense cap indici de preocupació ni por a la cara, Ana Rosa va voler compartir el delicat moment personal que està passant a conseqüència de la malaltia. Durant l'anunci, la presentadora es va mantenir ferma i molt positiva, demostrant que estava preparada per lluitar i recuperar-se com més aviat millor.\n«Estic tranquil·la, confio en els meus metges i soc una afortunada per tenir tant d'amor al voltant. Espero que tot tingui un final feliç. Afortunadament, la investigació i la medicina ha avançat molt en el càncer de mama», assegurava de manera rotunda.\nTot i això, els seus companys de programa no van poder mostrar la mateixa tranquil·litat al capdavant de les càmeres. L'emoció se'n va apoderar i alguns no van saber com fer front a aquesta complicada situació.\nPatricia Pardo es farà càrrec del programa juntament amb Ana Terradillos i Joaquín Prat | Mediaset\nAquest va ser el cas de Patricia Pardo, que no podia contenir les llàgrimes després de l'anunci de la seva companya de professió i cap.\n«Són molts companys, moltes persones les que estem avui aquí recolzant Ana en aquests moments. Ana, tu acabes de dir que ets conscient de l'amor que tens al voltant, però jo crec que no ho ets i m'agradaria acostar-me a tu, perdó per plorar», li ha dit mentre Quintana s'acostava a ella amb els braços oberts per donar-li consol.\n«Escolta, que estic bé i que vindré», deia la presentadora traient-li ferro a l'assumpte. «Si ja ho sabem, que estàs bé, la ploranera soc jo, també hi és Joaquín. És un dia molt difícil per a tot l'equip», confessava la col·laboradora gallega.\n«Ana Rosa sempre és la que està tranquil·la», afegia Joaquín Prat molt emocionat abans de rebre una abraçada de la seva companya. Aquestes van ser les úniques paraules del periodista en aquell moment, que va intentar contenir l'emoció al llarg del programa fins a ensorrar-se definitivament a la recta final de l'espai.\nJoaquín Prat s'esfondra per la marxa temporal d'Ana Rosa Quintana\nDesprés de presentar el club social, el periodista català no va poder evitar acomiadar un dia tan dur amb unes paraules d'afecte dirigides a la seva companya.\n«Estar en aquest sofà sense Ana Rosa, ella és la mare de tots nosaltres. Sense ella al programa ens quedem orfes i fotuts. La propietària del mas, després de molts anys d'entrega, d'explicar el que passa a vosaltres , d'exercir aquesta funció de servei públic, ens ha explicat que ara necessita temps perquè en tinguin cura», assegurava mirant a càmera.\nJoaquín Prat s'ha emocionat en acomiadar Ana Rosa | Cuatro\nSense poder contenir l'emoció, Joaquín Prat mostrava l'admiració que sent per Ana Rosa després de compartir aquesta notícia personal amb tots els seus espectadors.\n«Estarà una temporada lluny de nosaltres, però s'ha volgut acomiadar com s'acomiaden les grans, amb aplom i serenitat i ens ha donat una lliçó a tots. Tots els pacients saben el que té Ana Rosa ara per davant i poden entendre com estem nosaltres perquè som la seva família. Aquí l'esperem», afegia amb els ulls plorosos.\nÚltima hora Última hora Televisió Última hora Malaltia Última hora Telecinco Última hora Ana Rosa Quintana Última hora Mediaset


Harry Potter en català -> Fanfictions -> Qui ets en realitat? - 9- Silenci\nAvui lavender fa 29 anys.\nsafrerut fa 26 anys.\njadiportter fa 21 anys.\nQui ets en realitat? - 9- Silenci\nEnviat el dia 30/08/2007 a les 15:12:50\nÚltima modificació 30/08/2007 a les 15:12:50\nAlguna cosa passava\n-Sí. M' entorno a on sempre he viscut. M' en vaig d' aquí i ja no vull saber-ne res més.\n-I on és casa teva?\n-Visc en una gran mansió a Anglaterra. Envoltada per un bosc molt dens que no deixa la mansió a la vista. Molt poca gent sap que aquesta mansió existeix.\n-No. Amb mi viuen 4 mainaderes (la Judith és una d' elles) i 2 majordoms que fan el que jo els hi ordeno.\n-Però no hi ha ningú més?\n-Normalment no tot i que a vegades si que ve algú més. Per què?\n-Aaaa d' acord.\n-I per que t' en aniràs?\n-Per què no m' agraden els límits. Aquesta escola és molt limitada. I a part ja he fet el que havia de fer\n-Tot té un final.\n-Sí, i a mi m' agrada evitar-lo i adaptar-lo al que jo vull.\n-Que t' hi jugaries? -va preguntar ella-.\n-No, ara em fa mandra pensar o apostar gaire -va dir per canviar de tema.\n-Jo m' en hauré d' anar aviat per tant si em vols dir alguna cosa hauràs de pensar-la ràpid.\n-Que t' agradaria que et digués?\n-El que tu volguessis.\n-Tornaràs algun dia? -va preguntar-li a ella. Esperava algun telèfon, una dreça, alguna cosa-.\n-M' en vaig per no saber res més si pot ser. Ja t' ho he dit.\n-Així no tornaràs mai.\n-Gairebé és segur que no.\n-Així no ens tornarem a veure?\nElla va girar al cap. Per no mirar-lo als ulls.\n-Contestem Aeles -va dir impassible-.\n-Segurament no -va dir ella girada-.\n-I per que no em vols tornar a veure?\n-No és cosa teva. Son motius personals.\n-No, es clar que no és cosa meva. No em vols tronar a veure mai més a mi i no és cosa meva ! És clar,no hi tinc res a veure!\nSe li va acostar per darrere. Sense fer soroll i és va quedar molt a prop d' ella. La tenia a uns centímetres.\n-Per què? -Li va retira els cabells, li va posar el seu cap per damunt de l' espatlla i li va xiuxiuejar a cau d' orella-.\n-Adéu... -va dir ella quan ja li rodolava una llàgrima per la galta-.\n-Com que adéu? -va preguntar en Draco.\nLa va agafar per el braç però ja era massa tard, ella era practicant invisible i s' en havia anat a algun lloc, molt lluny d' allà on era ell...\nPotser ja no la veuria mai més...\n.............. ........................................................................... ....................................................\nAl cap de molt temps... set-cents trenta dies aproximadament... 2 anys...\nHavien passat ja dos anys...\nEl setè i últim curs començava per a en Draco, la Luna, en Neville, l' Hermione, en Ron, en Harry i la resta d' alumnes del mateix curs on anaven ells.\nAra les coses eren molt diferents...\nTot o moltes coses havien canviat. S' havien capgirat del tot. Per a en Harry li havien anat molt més be i per què a en Draco li havien anat horrorosament fatal.\nHavien sigut uns cursos tranquils per a en Harry, l' Hermione i en Ron. En Dumbeldore era viu del tot i s' escrivien sovint amb en Sirius i en Llopin que vivia amb la Tonks. Ara tothom portava una vida relativament normal. En Voldemort no havia aparegut. I fins i tot en Harry començava a pensar que era mort. Vaja que ell vivia com una persona normal. Per estrany i inpossible que és considerava havien passat dos cursos sense cap incident a remarcar.\nAlguns deien que en Voldemort havia mort i ja no tornaria mai més que passaria a l' historia com un bruixot malvat però aquí s' acabaria tot. I que els seus cavallers de la mort l' havien abandonat i ara eren gent nrmal, legal i correcte.\nAltres deien que preparava algun malvat i recargolat pla que encara trigaria temps a acabar-lo i més a dur-lo a terme però els que creien que era viu era una minoria i poca gent en feia cas.\nDe caracter continuaven tots igual més o menys.\nI d' aspecte havien canviat una mica.\nEn Harry portava els cabells curts i tenia un aspecte molt semblant al d' abans.\nEn Ron portava els cabells una mica més llargs que en Harry, per damunt l' espatlla.\nL' Hermione havia canviat molt. Ara s' havia tallat els cabells més curts i era bastant més sexy, ara era bastant més morena i s' havia tenyit els cabells castanys fosc.\nLa Luna tenia els cabells rossos que li queien fins als genolls i era bastant alta i ara tenia els ulls més verds.\nEn Neville continuava més o menys igual que sempre però ara era més guapo.\nEn Draco ara tenia els cabells rossos i arrintxolats i una mica curts però no gaire ( uns 10 cm) i portava 2 rastes que li anaven des del clatella a mitja esquena. Els ulls se li havien tornat bastant més blaus.\nPerò a en Draco no li anava tot tan bè com a en Harry...\nAlgú havia mort els seus pares en aquelles vacances.\nUna setmana que havia anat al món muggle a a visitar Nova York per què ara hi tenia un pis i quan havia tornat ja no eren vius. Nomès havia trobat el conseller i agents mags que inevstigaven tota la casa i li havien donat una nota que els ells no havien obert per què deien que no és podia la nota deia:\nPer el Malfoy que queda:\nEls teus pares són morts. Si els vols trobar estan enterrats a un cementiri que hi ha al món muggle. A un indret anomenat Fintlandia. Prop de Hèlsinki per estrany que sembli hi ha un cemntiri jueu. Amb totes les làpides de pedra tombades. N' hi ha 2 de negres. Allà són els teus pares, morts. Així de clar t' ho deixo.\nDe: Dark character\nI havien trobat els cadavers enterrats en un cementiri del mon muggle tal com havia dit la nota. Havia sigut una mort realment extranya en cirumstancies extranyes. Deien que havien mort de una descarrega elèctrica o màgia negra molt complexa. Ara ell era orfe. Però és podia espavilar sòl tenia un munt de diners i una mansió al món màgic i el pis al centre de Nova York que li havien comprat els seus pares per les vacances i que era on havia sigut ell mentres havien assasinat els seus pares. Però li faltava una cosa important. Ser feliç. No tenia res que l' animes. Res...No li donava la gana d' anar al pscicoleg i deia que si s' havia de deprimir és deprimia. I és passava les vacances al pis de Nova York. Buscant ves a a saber que per l' ordinador. O jugant a escacs amb l' ordinador. I sovint sortia a la terrassa i contemplava la vista de Nova York. Ara el seu totur legal era ell per què el que figurava que era el seu tutor legal era un tal Richard McAdams, que no existia. Els havia enganyat a tots.\nAquell dia anava amb en Crabb i en Goyle al compartiment del tren. Mirava per la finestra, és preguntava si la tornaria a veure algun dia.\nEn Draco no havia tornat a veure l' Aeles. Nomès l' havia vista en algun somni que li quedava molt llunyà. Hi pensava sovint però, la filla d' en Voldemort. L ‘ Aeles,... Aquella noia tan misteriosa.\nLlavors els hi va dir a en Crabb i en Goyle que anava a donar un volt per el vagò, que si l' acompanyaven. Li van dir que ja hi podia anar però que ells és quedaven allà. Llavors en Draco va sortir del compartiment i va anar a donar una volta per el vagò. No hi havia molta gent. Nomès 3 compartiments plens que veiès ell i a part el seu era el quart. No va acabar d' arribar al final per què és va quedar escoltant i va veure que hi havia en Harry i que millor no arribar-hi.\nAl cap de 14 o 15 minuts va tornar al compartiment.\nJust aseure's al seient...\nTot de cop va sentir un crit al tren al mateix vagó on era ell.\n-Aaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaaa!!!! -era el crit d' una noia que ell no coneixia però tot ia així va sortir per veure que passava, no era un crit d' aquells que és fa per veure una aranya si no un dels que és fa quan realment és té molta por.\nEn Draco va tenir un molt mal presentiment. Va sortir del seu compartiment i el que va veure uns cuants compartiments més enllà el va deixar de pedra.\nLa noia per el que va saber desprès era de primer curs havia tornat del compartiment del costat per que havia volgut demanar una cosa a una amiga. I quan havia tornat amb la seva amiga ( nomès eren dues al compartiment) s' havia trobat...\nEn Harry al darrere tmabè hi va anar. Havia notat la cicatriu un moment i ... el crit.Però va trigar bastnt més a arribar que en Draco tot i que va ser el segon. I a darrere en Ron i l' Hermione que el perseguien a causa de la seva soptada reacció.\nHi havia la noia que havia tornat allà palplantada, davant el compartiment, mirant el que hi havia dintre. Blanca com si fos un fantasama. I tenia la boca oberta tapada amb la mà i estava plorant. Les llagrimes li queien cara avall. A dins del compartiment hi havia una cosa que no podria oblidar mai...\nAquella imatge li quedaria gravada per sempre més.\nUna noia d' onze anys. Morena era a terra. Envoltada de sang. Era morta ho va saber a l' acte. I tenia dos petits fordets al coll, i les venes dels costats se li havien tornat negres. Com si un vampir l' hagues mosegada. I al voltant dels dos forats en un radi de 9 centimetres tenia la pell completament grisosa. A la finestra hi havia gravat amb sang, la sang de la noia, un signe, com una mena de llamp, clavat al que en Harry Potter tenia al front.\nEn Draco va agafar a la noia viva que tenia al costat que havia quedat plorant i la va enretirar de la porta. Ja que ella s' havia quedat tant xocada que no és podia ni moure.\n-El que li ha causat la mort pot ser a dintre. No t' hi acostis -li va donar com a explicació per haber-la anyunyat d' allà-.\nHavia anat arribant gent i en sentir la frase d' en Draco és van allunyar una mica del compartiment. Sort que en 15 minuts tots els alumnes havien arribat a Howarts menys un... la nena que havia mort misteriosament durant el trajecte amb tren. Ara s' havia desallotjat tot en tot el tren no hi havia cap alumne. Tot de mags de la conselleria investigaven ansiosament amb nerviosisme les estranyes circumpstancies de la mort de la noia.\nEn Dumbeldore havia fet cridar en Draco, i la noia que havia trobat el cadaver.\nEn aquell moment tots els alumes eren a la gran sala. Xerrant sobre l' assasinat. Hi havia en Filch i altres professors per vigilarlos. Però en Filch mirava cap a totes bandes. Com si vigilès o busques alguna cosa que sabes del cert que era al menjador, però estigues amagada per no deixar-se veure. Tenia la seva gata en braços. La gata s' havia adormit d' aborriment.\nAixó ho van veure en Harry, l' Hermione i en Ron. Alguna cosa hi havia. Potser l' assasí, el culpable de la mort. L' Hermione intentava consolar en Harry que pensava que Lord Voldemort havia tornat i no estava precisament de bon humor . I en Ron en fi xerrava amb altres alumnes sobre l' assasinat per buscar informació segons deia ell per excusar-se.\nEn Malfoy no hi era. I la noia que havia trobat el cadaver tampoc.\nEren els dos al despatx d' en Dumbeldore. Esperant a que ell arribès. No hi havia gaire llum i semblava tot gris i trist.\nLa noia plorava desconsoladament amb la cara entre els braços. En Malfoy no sabia que fer. És va quedar mirant com la noia plorava i plorava,no ho poddia suportar era masa agobiant tot allo...\nLlavors algú va entrar per la porta. Nomès és veia l' ombra...Qui devia ser?\nLlegit 866 vegades\nhermi_girl 69 comentaris 30/08/2007 a les 15:37:28\n#15610 Tinc 2 fanfictions i un total de 28 capítols\nTope de mega bé!!!\nNoia com t'ho fas per tenir-me tan enganxadissima al teu ff!!! És que m'encanta!!!\nOh, els pares d'en Draco morts i la noia aquesta que mort desagnada... com mola aiix!!! Encara que ppobret Draco... amb ho macu que es el noi i li fas això... ai...\nEn fi, continua haviat wapixima que ho fas de conya i tinc ganes de saber que passa!!!\nDew wapixima mua cuidate ttkkmm vampkis kKk besito x infinit x infinit (si no sou la Samanta no intenteu esbrinar-ho xDDD)\nAndy, Dark angel, Ydna, etc\nP.D: No m'ha surten tan bé els missatges com a tu... pero s'intenta xDDD\nSamanta 96 comentaris 30/08/2007 a les 19:26:55\n#15614 Tinc 1 fanfictions i un total de 10 capítols\nDocs jo trobu k ta mes be k alguns de meus xD\nSdaraniel 67 comentaris 30/08/2007 a les 22:12:44\n#15617 Tinc 1 fanfictions i un total de 10 capítols\nAcabo de llegir el capítol, està molt bé. Avui he llegit un capítol molt diferent a aquest, i ara és un canvi radical. En fi que aviam si continues aviat que em tens intrigada!! Estic d'acord amb l'hermi_girl, pobret Draco...\ngriffy_weasley 19 comentaris 31/08/2007 a les 22:28:35\n#15627 Encara no he escrit cap fanfiction\nJa fa temps que em llegia aquesta FF, però aquest és el preimer comentari que poso pk encara no m'havia registrat!!\nEscrius molt bé i m'agrada que tingui molta intriga!!\nflorde_cirerer 20 comentaris 11/09/2007 a les 12:35:32\n#15770 Tinc 1 fanfictions i un total de 6 capítols\naii cm magradaa!! sgueix aviaat eee ^^


Futbol Sala Martorell - La nostra entitat i la seva história\nPàgina principal >> La nostra entitat i la seva história\nLa nostra entitat i la seva história\nke dices el mario casas iva...\nMario Casas va estudiar al ...\nAlguien sabe si mario casas...\nEl Futbol Sala Martorell és una entitat esportiva, dedicada al futbol sala que es va crear l'any 1985.\nEl principal objectiu de l'entitat, és el foment de l'esport i concretament del futbol sala, envers a la gent de Martorell principalment, i a la gent dels altres municipis que hi vulgui participar.\nLa pedrera, o la base, tot allò que beneficia tant als nens com als joves, que a part de coneixements del propi esports que s'hi adquireixen, alhora majoritàriament la comunicació i noves relacions per als joves.\nUn club que compte amb més de 300 socis, i que és un dels més representatius a Martorell, per una banda per a la seva trajectòria competitiva i el seu plamarés com la seva intensa história, com també la involucració de la societat de Martorell envers a l'esport.\nBreument, dins del nostre palmarés, destaquem:\nLa temporada 1993/94, el club aconsegueix ascendir a Divisió de Plata.\nLes temporades de 1994 a 1996, el primer equip arriva les dues temporades a la 3a posició. Finalment la temporada 1996/97 aconsegueix l'ascens a Divisió d'Honor.\nLa primera temporada a Divisió d'Honor, finalitza l'equip a la 12è lloc, però el segon any, comencen a destacar ja a la divisió més alta i la lliga millor del món, on la temporada 1998/1999 finalitza a la 7a posició i arriva a Quarts de Final per a la Copa.\nA la temporada 1999/2000, finalitza la competició en el 14è lloc a la classificació, i a la següent temporada, acaba en la 9a posició a la taula.\nPerò això fa un canvi a positiu encara més la temporada 2001/2002, on acaba 2on classificat a Divisió d'Honor, i arriva a Quarts de Final de la Copa. La temporada 2002/2003, acaba 3er lloc de la lliga, i arriva fins a Semifinals a la Copa.\nLa temporada 2003/2004 finalitza a la 5a posició, i la temporada següent, a la 9a posició.\nFinalment la temporada 2005/2006, el club es classifica fins a la semifinal per a la lliga i la copa, sent el darrer any a Divisió d'Honor.\n(apartat en construcció. breument estarà finalitzat. preguem disculpin les molèsties)\nQuina ha de ser la prioritat de l'actual FS Martorell\nAconseguir l'ascens a divissió de Plata.\nConsolidar la presència dels equips base a les seves competicions\nEixugar el deute\nCrèixer socialment com a entitat\nFomentar l'esport no professional


Renda Bàsica: Proposta o provocació? - Fundacions Darder Mascaró\nLa conclusió principal del “Manifest UTOPIES”1 és que cal reinventar la política. Coincidim amb aquesta necessitat i amb la seva derivada: Es fa imprescindible un nou programa polític de l’esquerra alternativa. La Renda Bàsica és una discutible i discutida proposta en la lògica d’aquesta reinvenció de la política i d’un nou programa emancipador.\nNo es tracta de perfeccionar una prestació del sistema assistencial o de seguretat social ans al contrari, la Renda Bàsica és un ingrés pagat per l’estat, com a dret de ciutadania, a cada membre de ple dret o resident de una determinada societat fins i tot si no vol treballar de forma remunerada, sense prendre en consideració si és ric o pobre o, dit amb altres paraules, independentment de quines puguin ser les altres possibles fonts de renda, i sense importar amb qui convisqui. Amb aquesta succinta definició s’entén que la proposta susciti el debat i la polèmica fins i tot en els sectors de l’esquerra més clàssica i de la més actualitzada. No debades, la proposta de Renda Bàsica és una aposta que qüestiona el model neocapitalista i, alhora, és una proposta per a un altre model d’organització social.\nSom ben conscients que el debat teòric sobre la Renda Bàsica no és fàcil i els reptes són de gran magnitud. Per impulsar aquesta idea són moltes les coses que cal canviar en la cultura dominant per aconseguir una majoria suficient que sigui capaç d’imaginar una percepció econòmica sense cap contraprestació i un nou dret ciutadà que pugui conduir a la restauració del treball voluntari i creatiu i no com a una “maledicció bíblica”.\nNo són menys les dificultats en el debat pràctic. Aquestes dificultats s’exceptuen en els episodis de crisi capitalista com el que estem patint però, en qualssevol cas, parlar de Renda Bàsica és parlar d’una quimera si no es vencen les resistències a implantar una altre política fiscal i que de debò no surti barat ser ric i poderós; pot semblar una contradicció si no s’acompanya de polítiques polièdriques de igualtat i en contra de la pobresa, és pot convertir en una inconveniència si alhora no avancem cap a una major equitat ecològica i un consum sostenible. En definitiva, la Renda Bàsica és possible en un escenari de canvi de model de desenvolupament a on el concepte de decreixement sigui practicable. Per això la Renda Bàsica és una proposta cabdal d’un programa d’emancipació.\nEs podria dir que el debat sobre la Renda Bàsica (a Amèrica és també coneguda com “Ingreso Ciudadano”) és un debat que recorre el Món. Bona prova és l’existència d’una xarxa internacional http://www.basicincome.org/bien/ i que a l’Estat Espanyol hi hagi una potent organització nucleada entorn a la Xarxa Renda Bàsica http://www.redrentabasica.org/.2 Precisament el president d’aquesta associació, Daniel Raventós, va ser el convidat a la primera activitat publica que l’ATENEU PERE MASCARÓ va organitzar a Palma el passat mes de gener3. I això no va ser una cosa improvisada. L’Ateneu que du el nom del company Pere Mascaro és una associació impulsada per Iniciativaverds que, a més de fer tastes d’anàlisis més a curt termini de la nostra realitat, vol impulsar a Balears els debat dels gran temes estratègics que ocupen i preocupen a l’esquerra verda del planeta. Aquesta vocació d’Ateneu, de pensament crític i alternatiu queda prou palesada al ser la primera entitat de Balears que serà part de la Xarxa Renda Bàsica i que l’impulsarà de valent al nostre país aquest debat.\nDes de la nostra perspectiva –la de l’opció de l’esquerra verda de Mallorca- no amagarem que en aquesta qüestió de la Renda Bàsica hi ha lectures de dretes. De fet, hi ha alguns autors que la defensen com a substitutòria d’allò que ara coneixem com Estat del Benestar o per oposar-se a la millora i ampliació dels sistemes de seguretat social i de benestar. Aquests autors defensen que la Renda Bàsica sigui la única xarxa –i mínima- de protecció social i que l’endemés ho solucioni el mercat. Arriben a defensar que aquest és un bon camí perquè la gent, en els casos de necessitat, es busqui la vida exclusivament des de l’esforç individual. Això segons aquesta teoria dretana permetria una forta desfiscalització de les rendes de capital i del patrimoni i una minoració de les rendes del treball. Tot el contrari del que nosaltres defensem.\nLa implantació del dret de ciutadania a una Renda Bàsica no pot fer-se sense consolidar una robusta xarxa pública de serveis socials, uns sistemes públics i potents de pensions i de sanitat, una educació pública de qualitat i que eduqui en valors, una adequada atenció pública a les persones en situació de dependència, un salari mínim interprofessional digne -per el que valgui la pena treballar- i unes normes de negociació laboral col·lectiva que permetin “democratitzar” el poder empresarial en la fixació dels salaris, la jornada laboral i la productivitat.\nEn definitiva, en el debat sobre el canvi de model de desenvolupament que les Illes Balears necessita no hi pot faltar la reflexió sobre la Renda Bàsica. És una proposta assenyada i una provocació al nou pensament únic i al immobilisme programàtic.\nRafel Borràs de l’Ateneu Pere Mascaró\nDavid Abril d’IniciativaVerds\nDivendres 23 d’abril 19:00-20:00\nFIARE BANCA ETICA a la seva darrera Assemblea celebrada a Nàpols, després d’un llarg debat entre (...)\nArticle publicat a la web de Público.es, Otras miradas El reproduïm , si voleu afegir comentaris (...)\nEls conceptes imprescindibles sobre la renda bàsica Daniel Raventós A cotinuació us penjam (...)\nFerran Navinés El passat mes de gener s’ha publicat el llibre del professor Josep Maria (...)\nAntoni Jesús Aguiló Grup de recerca PTS (UIB) Centre d’Estudis Socials de Coïmbra La (...)


avaluació reguladora | la rebotiga\nVA (i III)\nPosted by Jaume under #rEDUvolution, Portafolis, Pràctica Reflexiva | Etiquetes: Alejandro Sarbach, aprenentatge cooperatiu, avaluació disruptiva, avaluació reguladora, avaluació sumativa, colla castellera, Curs 2013-14, dietari d'aprenentatge, educació hedonista, educació lenta, el sistema tradicional, enfocament humanista, espirals autopropulsades, José Luis González, llast de l'educació tradicional, microteories, nivell D, Pilar Jericó, reflexió, una educació democràtica |\nCliqueu aquí per mirar el vídeo\nMalgrat el nerviosisme, el primer dia els alumnes van habitar l’aula. Alguns van demanar d’escriure a les taules de l’aula, per comoditat. D’altres es van estimar realitzar el parell d’exercicis des del seu lloc. En canvi, altres van preferir anar en una aula contígua per poder concentrar-se millor. Hi ha qui va voler examinar-se més tradicionalment, ignorant el material de consulta i n’hi va haver que van seguir l’exercici com si el fessin a casa o a l’aula verificant amb els recursos, resolent dubtes o contrastant amb el company. Havien de tenir ganes d’escriure un bon text. I així va ser. Quant al segon dia, primer ens vam fer un parell de fotografies del grup. Tot seguit, els vaig presentar les normes que havia pensat per entomar la segona part col·laborativament. Els grups es formarien a l’atzar. Per això, els havia classificat prèviament en sis categories: líders, colíders, animadors, porucs i imprescindibles. També mirava de col·locar en una mateixa categoria persones que havien format sempre el mateix grup de xerpes. A continuació, els vaig comunicar quins serien els rols de cada equip. Em vaig inspirar en el món casteller. De fet, vaig aprofitar que teníem una alumna castellera perquè ens ajudés en una sessió a constituir-nos en una colla. Li vaig demanar quins eren els valors que es posaven en joc, quines figures podríem aspirar a aixecar i quins eren els rols dels components. Tornant a la prova, els vaig posar una condició: havien d’anar fent els exercicis tornant-se les responsabilitats assignades. No cal dir que va ser un gaudi observar-los com contrastaven les solucions, s’aclarien dubtes o bé me’n plantejaven a mi. Més d’una vegada, vam haver de solucionar consultes entre tots plegats. En definitiva, és anar bastint un aprenentatge i, per tant, un coneixement col·lectiu. No és així com actuem en l’àmbit familiar o professional?\nD’altra banda, vaig prosseguir amb la reflexió com a recurs avaluatiu. Els vaig proposar de construir un dietari d’aprenentatge en el blog. Algú va recomanar que era millor debatre-ho a l’aula perquè desconfiava del grau de veracitat dels comentaris. Vaig acceptar la primera part. Vam mantenir el quadern fins a la tercera unitat. Després tot es va precipitar. Tanmateix, els debats a final de cada unitat van servir per anar afermant la consciència de grup i per comprovar que a mesura que avança el curs més alumnes confessaven que s’estimàvem més aquest mètode que no pas una formació molt més convencional. Així doncs, gràcies a un article de Pilar Jericó vam ser capaços d’entendre la por inicial a canviar. En la segona, una ressenya de José Luis González sobre e’l llibre de Fernando Cembranos i José Ángel Medina Grupos inteligentes. Finalment, alguns van comprovar en l’entrevista a Yaakov Hetch que era el que dúiem a la pràctica a l’aula o bé uns altres van apuntalar la seva confiança en l’entrevista a la filòsofa francesa destacant la importància de la singularitat per contribuir en un projecte col·lectiu. Amb aquestes discussions van descobrir un concepte bàsic en el creixement tant personal com de grup: les espirals autopropulsades, crisis que serveixen per convertir dubtes o neguits en fermeses. Semblen retrocessos però són passos que s’han de seguir en l’evolució col·lectiva.\nPer acabar, tal com recomana Alejandro Sarbach apunto unes microteories:\nEn primer lloc, sí que és possible una altra formació en què se centri en la persona humana, que menystingui les limitacions de l’alumnat ,i en canvi, en potenciï les capacitats, que el porti cap a un autoconeixement perquè sigui conscient de la seva singularitat i, per tant, sàpiga què pot aportar a la comunitat.\nEn segon lloc, capgirar l’aula suposa un daltabaix profund. És anar desfent-se de llast: esquinçar la zona de confort, qüestionar-se (què he après i què aprenc), saber que les certeses s’han d’anar construir, comporta humilitat (no sóc pas millor que els altres), aprendre a desplegar empatia (què i com em poden ajudar/què i com els puc ajudar), ser conscient que formo part d’un col·lectiu. Per tant, el professor deixar de ser el model, l’autoritat. És un component més de la tribu. Més que marcar l’itinerari, ha de possibilitar o bé que cada alumne marqui el seu o bé que el construeixi tot el grup. Parafrasejant una dita: “El professor proposa, però el grup disposa”.\nEn tercer lloc, penso que la resistència al canvi és perquè ja ens conformem amb el sistema. Val més ser-ne víctima que no pas lluitar-hi en contra. Qualsevol pretext és bo per romandre en la zona de confort. M’han educat, a mesura que he anat creixent, a ser una persona passiva. Per què m’he de responsabilitzar ara del meu aprenentatge?\nEn quart lloc, desplegar un model formatiu democràtic comporta deixar de banda l’individualisme i la competitivitat, recórrer al respecte i aprendre a utilitzar l’escolta activa. A més, significa criticar el currículum. Hem d’abandonar el simulacre a l’aula. L’aprenentatge ha de estar connectat amb la relitat perquè sigui significatiu. Confesso que em va costar entendre aquest terme mentre llegia el llibre de María Acaso, però a l’aula vius situacions que t’evidencien aquesta premissa. D’entrada, està adreçat a un alumne ideal que un professionals han decidit. Bé, què has de fer quan les persones que atens no s’hi ajusten? No té sentit memoritzar excepcions o irregularitats sinó, en tot cas, saber per què la norma no recull aquests casos. Reconec que és aquí com a filòleg que fracasso.\nEn cinquè lloc, si apostem per un paradigma centrat més en el procés que no pas en resultats, hem de relativitzar el concepte de temps. Com podem mirar d’eliminar la competivitat en les aules si ens escudem amb la temporalització. Tampoc no ha de ser un pretext per tirar endavant un projecte innovador. Aquest també pot ser un motiu que freni la renovació pedagògica. Ara bé, quan la comunitat educativa estarà a punt per entomar-la? És feixuga si és un acte voluntari. En canvi, compartint-la com s’alleugereix!\nI en sisè lloc, es pot conduir un curs desplegant una metodologia que es basi en la diversió i en el plaer. Ho afirmen els neurocientífics. El nivell de perfeccionament no és sinònim de formalisme pur i dur. Ha de ser un curs en què dotem l’alumnat de recursos perquè sigui competent.I això no està renyit pas amb la fluïdesa. En tot cas, només cal negociar expectatives i interessos amb la part implicada. La #rEDUvolution pot sonar a xirucaire. Qui ho pensa no vas pas desencaminat. De fet, comparteixen que s’aprèn amb el cap, el cor i les mans. Jo hi afegiria amb l’estómac.\ntasques i avaluació reguladora\nAixí, tothom ha de passar?\nPosted by Jaume under Dietari d'aula, Ensenyar i aprendre, Pràctica Reflexiva | Etiquetes: aprenentatge cooperatiu, avaluació qualificadora, avaluació reguladora, correcció, criteris avaluatius, Daniel Cassany, grup, incerteses de l'avaluació, Neus Sanmartí, tasca, tractament de la diversitat, treball en equip |\nAquesta és la pregunta que em va fer un dels components de l’equip de treball en una reunió.Ens havíem trobat per seguir reflexionant sobre és el caràcter que ha de tenir l’avaluació en els nostres cursos. Però d’ençà que vam acabar la reunió, no m’he pogut treure del cap aquesta pregunta ni tot el que hi vam debatre. Al final, per distendir l’ambient, els vaig fer la broma que haurien d’escriure breument què havien entès. Veig que aquesta sortida me l’he de menjar amb patates: aquest és el motiu d’aquesta entrada. Mentre hi dono voltes, ara m’adono que el dia abans es van produir tot un seguit de senyals premonitoris.\nDijous vaig ser abduït tant pels articles com per les piulades de la campanya de purposed/ES. Va esclatar la polèmica. Alguns publicaven entrades crítiques amb la iniciativa (Jordi i Felipe ). Això em va servir per conèixer més blocs, més autoritats i una imatge. D’altra banda, el Twitter fumejava. Abans de plegar, vaig llegir una piulada divertida. També vaig rebre un missatge d’un dels components de l’equip exposant-me uns dubtes.\nPlantejament de la sessió\nVaig repassar les preguntes que els havia plantejat en la convocatòria. Eren unes reflexions per comentar tres capítols del llibre de Neus Sanmartí. Ara bé, em feia por que el debat no se’ns mengés tot el temps de la sessió. D’altra banda, em va semblar que podia aprofitar la posada en comú d’una activitat que havia fet amb les alumnes del nivell D. Podia servir per valorar-la i per qüestionar aquesta obsessió nostra per la correcció editorial, en paraules de Daniel Cassany. Finalment, havíem de fer balanç de com havia anat a l’hora de fixar els criteris avaluatius.\nDesprés d’haver negociat el desenvolupament de la sessió. Vam seguir la presentació que havia preparat.\nVaig formar tres grups perquè cada un debaté una de les idees claus. Després havia de plantejar les conclusions a la resta. Abans, però, vaig projectar la cinquena diapositiva. Va obrir la caixa dels trons. De les rialles inicials vam passar a un silenci meditatiu. Em va agradar com vam anar resolent la posada en comú. A mesura que cada grup exposava les seves reflexions, hi havia algú que formulava un dubte que donava peu a la intervenció del grup següent. Cada vegada em costava moderar el debat i havia d’intervenir-hi més. Mirava d’aclarir la consulta recorrent a les diapositives de la presentació o bé encetant una nova reflexió: donant-hi la volta, és a dir, mirava de traslladar el neguit al context de l’equip i que m’ajudessin a resoldre el problema. Potser és el que m’hauria d’haver fet, en canvi els parodiava reaccionant de la mateixa manera. Per exemple, quan algú va arribar a la conclusió que era impossible que tothom –com ens agrada generalitzar i estandarditzar– assolís l’objectiu del curs. Els vaig espetar que havia arribat el moment que els hauria de passar pel sedàs. De manera que ja em podien ajudar a establir un criteri per començar a expulsar components de l’equip de treball.\nNo em serveix el pretext de ” la vida és dura” per suposar que a una minoria li és impossible assolir els objectius del curs. Si hem de donar una nova orientació a l’avaluació, cal que canviem la perspectiva de la imatge dels animals. Hem de ser conscients que un grup és format per un conjunt d’individus, ben diferents uns dels altres. Poster ens vam centrar massa a l’hora de tractar aquesta idea amb les persones que tenen dificultats d’aprenentatge. Reprenent la imatge, ens hem de preguntar com podem, com a docents, fer que la peixera arribi a la branca més alta. Ironies del destí. Un exemple tan ximple il·lustra què és una tasca i com s’ha d’avaluar-la.\nTambé ens vam plantejar la importància de l’error. De nou, cal que ens mirem amb uns altres ulls la correcció. Hem de potenciar les consecucions que no pas fixar-nos en allò que han de millorar — que és el que ens fa patir i ens desanima més–. Potser els cal temps, com a nosaltres. Ara bé, si fixem uns indicadors d’assoliment, ens ha de servir perquè els puguem transmetre a l’alumnat perquè pugui desenvolupar amb èxit la tasca. Per què ens ha d’amoïnar que tothom assoleixi uns objetius? Més aviat, hauria de ser al contrari, ens n’ hauríem d’alegrar, no?\nEm sembla que ja ho destacava la professora Ana Hernández analitzant el treball en equip del professorat, ja n’hem parlat en un altre article anterior. Aquest espai de formació que hem creat és idèntic al de les nostres aules. Així doncs, cal que prenguem nota de les inquietuds i incerteses perquè són les mateixes que viu l’alumnat. Per aprendre, cal qüestionar-se el que hem d’apropiar. És un principi que ens oblidem quan et trobes davant d’un grup.\nHavíem acordat que el 30 d’abril penajaríem els criteris i ens reuniríem el 6 de maig, però s’ha hagut d’allargar el període i desconvocar la reunió.


Carlet inicia la construcció d’un gimnàs al col•legi Sant Bernat\nLes obres de construcció d'un gimnàs al col•legi de Sant Bernat ja s'han iniciat. Les obres, inscrites dins del Pla Edificant, s'han adjudicat recentment i es posen en marxa per a enllestir-les durant el que resta de curs, si la situació especial creada per la pandèmia no ho impedix.\nEl projecte contempla la construcció del gimnàs en la part sud del centre, al costat de l'edifici principal, de manera que es prolongue el porxe d'accés per a connectar-lo a l'edifici de primària i facilitar l'accés dels escolars. Amb una superfície de 185 metres quadrats per a la pràctica esportiva, l'edifici comptarà a més amb dos vestidors amb 7 dutxes en cadascun, sanitaris, un despatx i un magatzem. La coberta del gimnàs comptarà amb plaques solars per a generar energia per al sistema d'aigua calenta.\nEl nou edifici ocuparà vora 500 metres quadrats i la seua construcció té un pressupost total de prop de 460.000 euros. Esta nova infraestructura dona resposta a una de les carències d'este centre escolar que té més de 700 alumnes de primària i infantil. La regidora d'Educació, Carla Cebrián, explica la importància d'esta inversió per a un centre que enguany complix 41 anys. Cebrián espera que «les obres es desenvolupen a bon ritme i per fi el pròxim curs es puga disfrutar d'esta instal•lació tan necessària per a un centre d'estes característiques».\nDins del mateix programa Edificant, també està en fase de projecte la reforma integral del col•legi Juan Vicente Mora, unes obres que milloraran les condicions de totes les aules, però mantenint el caràcter singular d'este complex escolar creat al 1929 amb pavellons independents.\nMás en esta categoría: « Carlet inicia els itineraris laborals de Ribera Activa’t El ayuntamiento cede un nuevo local a la asociación Por ellos, amigos del discapacitado de Turís »


Mor Montse Oliva, delegada d'El Punt Avui a Madrid\nMor Montse Oliva, la periodista lleidatana delegada d'El Punt Avui a Madrid\nTenia 52 anys i en feia 19 que treballava a la capital espanyola\nper Redacció diumenge, 21 d’octubre 2018 - 12:41h | Actualitzat a 21/10/2018 13:03h\nImatge de Montse Oliva | Twitter\nLa delegada d'El Punt Avui a Madrid, Montse Oliva, ha mort aquest dissabte a la nit víctima d'una malaltia detectada fa poques setmanes. La periodista tenia 52 anys i en feia 19 que treballava a la capital espanyola, sobretot fent seguiment de l'actualitat política. Diversos polítics han expressat el seu condol a través de la xarxa. Nascuda a Torà (Segarra), Oliva va començar la seva carrera professional al diari lleidatà La Mañana i posteriorment es va traslladar a Barcelona, on va treballar en diversos mitjans de comunicació fins que fa 20 anys es va incorporar a la redacció del diari Avui, posteriorment El Punt Avui, on ha desenvolupat bona part de la seva carrera professional. Actualment també col·laborava en diversos mitjans, com RAC1. Residia a Madrid amb la seva família i era especialment coneguda en l'àmbit polític. De fet, era membre de l'Associació de Periodistes Parlamentaris (APP). El Punt Avui ha expressat el seu «més profund» condol a la família.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha destacat el «llegat de bon periodisme» que deixa Oliva, «que cal agrair i reconèixer», i ha traslladat «una abraçada als companys d'El Punt Avui i a la seva família». El diputat d'ERC Joan Tardà ha transmès el condol a la família i ha expressat «l'agraïment a la benvolguda Montse per l'estima i la professionalitat» amb què els va tractar. El compte oficial del Congrés dels Diputats a Twitter també ha tingut un record per a la periodista: «Deixes un buit irreemplaçable a la sala de premsa del Congrés. Han estat una gran periodista i una gran companya. La nostra estima a la teva família i amics. Fins a sempre, estimada Montse Oliva».\nTambé s'hi ha referit l'exvicepresident del govern espanyol Alfredo Pérez Rubalcaba, que ha qualificat Oliva de «magnífica professional» i «excel·lent personal». El compte de Twitter del PSOE també ha enviat el seu condol a la família, amics i companys d'Oliva: «Ens deixa una gran professional i notarem el seu buit en la tasca del dia a dia». El diputat del PDeCAT al Congrés Jordi Xuclà ha qualificat Oliva de «persona extraordinària i excel·lent periodista». «Tenia caràcter i ironia, és a dir, humanitat», ha afegit, tot destacant que fa un mes que va publicar el seu últim article.\nHasta siempre, Montse.https://t.co/EkJWhRBlhU — Pedro Sánchez (@sanchezcastejon) 21 de octubre de 2018\nSiempre estaba y de la mejor manera. Un abrazo a su familia y compañeros. El Grupo Parlamentario de ERC en Madrid lo siente muchísimo. — Gabriel Rufián (@gabrielrufian) 21 de octubre de 2018\nMolt trist i impactat per la mort de la companya Montse Oliva, amb qui vaig coincidir a La Manyana i al PuntAvui. Gran periodista, sempre atenta, alegre i defensant les terres de Lleida des de Madrid. La trobarem a faltar.\n— Joan Tort


El PSC comença la campanya de les eleccions generals situant el PP com l'enemic del món local | Viu Molins de Rei\nXavi Paz escoltat per José Zaragoza i els militants del PSC Molins de Rei // Jose Polo\nUna vegada més, i ja en van unes quantes en els últims mesos, comença campanya electoral, aquesta vegada per a les eleccions al Congrés dels Diputats. Amb cartells de la candidata del PSC per tercera vegada, Carme Chacón, esperaven els militants de l’agrupació local dels socialistes el convidat del vespre d’inici de campanya, un altre clàssic, el molinenc José Zaragoza, candidat socialista pel Baix Llobregat. La consigna de la campanya tampoc és nova i el títol de la xerrada feta a la seu del PSC del carrer poeta Mateu Janés ja ho deixava clar: “el problema no és Espanya, el problema és el PP”. Fer fora el PP, com ho va fer Zapatero. L’única novetat, el cartell de Pedro Sánchez, candidat a la presidència pel PSOE per primera vegada.\nLes crítiques al govern de Mariano Rajoy van començar per la seva política respecte al món local. “El govern del PP ha intervingut l’autonomia local amb la llei LRSAL” va dir Zaragoza davant la premsa abans de començar l’acte. “Han limitat la capacitat dels Ajuntaments, que són els que lluiten contra la crisi en primera línia”, va lamentar el socialista. “El govern del PP s’ha oblidat de les persones, només ha fet els números i els ha fet malament, per fer més rics als rics”, va sentenciar el molinenc.\nEn la mateixa línia es va mostrar Xavi Paz. “Tenim una oportunitat per fer enrere totes aquestes polítiques que ens han afectat als ajuntaments”, va considerar el primer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Molins de Rei. “Ens han tret capacitat per resoldre els problemes de la gent”, va afegir Paz referint-se també a la LRSAL. “Hem de tornar a situar els Ajuntaments en el centre de la política”, va demanar el socialista.\nCom no podia ser d’una altra manera, també es va parlar de la independència de Catalunya. En aquest sentit, Paz va voler situar els socialistes com “l’oportunitat per buscar la solució al problema que els extrems han alimentat”. Zaragoza també va disparar contra una part de la ‘nova política’: “la dreta espanyola ha trobat la fórmula de perpetuar-se, la gent que vol votar a Ciudadanos perquè són nous ha d’adonar-se que acabarà fent president a Rajoy”, va advertir davant d’un possible pacte entre la formació d’Albert Rivera i el PP.\nEtiquetes:20D Carme Chacón eleccions generals eleccions generals 2015 José Zaragoza Mariano Rajoy PSC PSC Molins de Rei Xavi Paz


Escola Decroly de Barcelona - Com fem els balls de Carnestoltes\nCom fem els balls de Carnestoltes\nA Educació Física ballem i preparem la coreografia de Carnestoltes!\nLa proposta per a realitzar el ball de Carnestoltes ha anat encaminada a que fossin els i les mateixes alumnes qui inventessin i elaboressin la seva pròpia coreografia.\nAmb els cursos més petits es va anar recollint passos que ells i elles espontàniament feien durant els jocs amb música i es van anar configurant en una coreografia. D’una nena va sortir la idea de ballar conjuntament Pau Vila i Ferrière i a tothom ens va semblar molt bona idea! Ens agrada fer coses conjuntes.\nAmb els cursos més grans es va dividir el grup classe en 5 grups de 5 participants i cada subgrup va crear una petita coreografia, on cada component del grup havia d’aportar un moviment que els altres havien de copiar. Si era un pas que els altres no podien fer havien de proposar una alternativa que s’assemblés, no calia que tothom fes el mateix però sí que tothom havia de sumar i tothom havia de ballar.\nEn el curs de L’Ermitage cada subgrup va ballar la seva coreografia i conjuntament van ballar tots junts la coreografia que havia creat un subgrup (on un component estava repartir per cadascun dels altres quatre subgrups), d’aquesta manera van tenir moments de subgrup i moments de gran grup.\nLa classe de Mn. Bosch es van proposar un bon repte: aprendre tothom la coreografia de tots els subgrups! Així doncs, després que cada subgrup creés la seva coreografia els hi van ensenyar a la resta del grup classe alhora que tothom s’aprenia les altres coreografies. El resultat final: una coreografia gran creada per tots/es els i les alumnes.\nLa intenció és que sigui el propi alumnat qui agafi responsabilitats i s’impliqui en el seu procés d’aprenentatge, i que el docent assumeixi un rol de guia i acompanyant. Darrere d’això, hi ha un paradigma educatiu que aposta, no tant per un resultat coreogràfic-estètic brillant, sinó pels valors que es treballen amb aquesta manera d’aprendre. I és que l’aprenentatge cooperatiu és una filosofia de vida que ens ajuda a educar per a la vida en valors com el respecte, l’adaptabilitat, el cedir, l’empatia, la tolerància, etc. En aquest sentit, aquesta unitat didàctica de ball i coreografia ha estat un mitjà excel·lent per aconseguir situacions on poder treballar aquests valors.


La inclusió d’Andorra a la zona europea de pagament acabarà portant comissions internes - Altaveu el diari digital d'Andorra\n10/03/2019 (17:30 CET)\n¿Què significa a la pràctica la inclusió d’Andorra a l’espai europeu de pagaments (SEPA)? Ara per ara, res de res. Més endavant, potser, que es puguin fer operacions a través de l’empresa Paypal sense cap mena de restricció. Però, sobretot, és previsible que les transferències interbancàries nacionals, en alguns casos, acabin contemplant unes comissions que avui dia no hi són. En qualsevol cas, i contra la creença que amb l’entrada a SEPA es deixarien de pagar comissions per les transferències internacionals, això no és cert. Els bancs les mantenen.\nCasualitat o no, l’article de la directiva europea reguladora del marc SEPA que fa referència a la imposició de comissions financeres no s’ha transposat a la legislació nacional. Així ho han explicat fonts bancàries de tota solvència que han afirmat que malgrat que la decisió sobre el preu de dites comissions és potestat de cada entitat, ara per ara tot porta a indicar que els bancs del país mantenen el que estaven fent fins ara. Sense canvis. I és que, en general, l’entrada a l’espai europeu de pagaments no comporta, a la pràctica, res. Poc per als bancs, res de res per als clients i usuaris.\nUna cosa és el continent, al qual formalment el país ha entrat, i una altra cosa és el desenvolupament del contingut, i ara mateix el més calent és a l’aigüera\nSEPA és només un embolcall. Andorra hi és formalment inclosa des del primer dia d’aquest mes de març. És un contenidor, un continent. Però ara cal desenvolupar el contingut. És a dir, ara caldrà negociar Estat per Estat perquè cada país reconegui formalment el Principat com a país SEPA. I una vegada s’hagi superat aquesta fase, caldrà que les empreses, una per una, reconeguin com a tal les empreses del Principat. Paypal, per exemple, és un operador privat. Haurà de ser aquesta empresa la que acabi decidint si li interessa introduir-se al mercat andorrà o no, amb la qual cosa queda encara molta feina per fer.\nLes fonts bancàries consultades han assegurat que, per ara, el que suposarà serà, com a molt, una millora tècnica. Que les transaccions siguin teòricament més ràpides. Les mateixes fonts, però, recorden que l’acceleració dels processos és un fet que es va veient en el dia a dia i no només pel fet que Andorra hagi accedit a l’espai SEPA. A les empreses bancàries en concret, el que comportarà amb el temps l’entrada del Principat a aquesta àrea europea de pagament serà una caiguda d’ingressos. Es deixaran de cobrar comissions internacionals, però molt probablement se n’acabaran aplicant de nacionals.\n¿I això per què? El que imposa l’espai SEPA és que tinguin el mateix tracte les operacions locals que les internacionals. I no només dins un mateix país. També dins un mateix banc i, encara més concretament, en relació a un client determinat. Si al senyor Pepet se li cobren 0 euros de comissions per les transferències entre bancs nacionals, aquest mateix 0 s’haurà d’aplicar també en les transaccions internacionals quan en Pepet en faci. I per a en Joanet la situació pot ser diferent mentre sigui el mateix dins i fora.\nCuriosament, l’article de la legislació europea que fa referència a les comissions bancàries no s’ha transposat a l’ordenament jurídic andorrà\nPer aquest motiu, les fonts consultades es demanen: “¿Quan arribi el moment s’equipararan totes les comissions a zero?” I les mateixes fonts responen: “En alguns casos, segons la negociació amb el client, potser sí. Però allò més normal que pot acabar passant és que s’igualin a una certa quantitat, que serà producte de rebaixar el preu que es cobra per a les transferències internacionals i fixar algunes comissions per a les operacions internes.”\n¿Quan i en quina quantitat? Això és una decisió empresarial. Pot ser que es tracti en el marc de l’Associació de Bancs (ABA). Però formalment no hi haurà una decisió adoptada dins d’aquest ens perquè aniria contra la legislació de la lliure competència. Ara per ara, segons les diverses entitats consultades, no hi ha previstos canvis a la vista. Entre altres coses perquè, s’ha dit, el precepte referit a les comissions no s’ha traslladat a l’ordenament jurídic nacional.\nFormar part de SEPA, per tant, és més una exigència dels organismes internacionals que una necessitat real. Una exigència d’homologació, de transparència, però que acabarà comportant una nova davallada d’ingressos per als bancs. I, probablement, un cost afegit per a molts dels seus clients. Sense que l’establiment d’eventuals comissions internes pugui equilibrar el que es deixarà de percebre per la reducció que s’acabarà fent en relació amb les transaccions internacionals. Un enredo més, vaja.


Aquesta iniciativa, amb les entrevistes personals qualitatives i l'anàlisi sociodemogràfica de la població, serveix per fonamentar les accions del pla d'igualtat que està realitzant-se\nDel 10 al 17 d'octubre l'Ajuntament de Serra posa en marxa el Qüestionari Online del seu I Pla Municipal d'Igualtat. Una inciativa municipal que va arrancar el passat mes de juliol i que pretén dotar d'un pla d'igualta al municipi enclavat al bell mig de la Serra Calderona.\nAl llarg d'una setmana el veïnat podrà respondre a un senzill qüestionari que aportarà una informació útil i estandaritzada a l'equip tècnic que està desenvolupant aquest treball. Després dels focus de participació amb diferents col·lectius de la localitat, ara és el torn de l'entrevista personal. Aquesta iniciativa, amb les entrevistes personals qualitatives i l'anàlisi sociodemogràfica de la població, serveix per fonamentar les accions del pla d'igualtat que està realitzant-se.\nSegons l'alcaldessa, Alicia Tusón: "la participació ciutadana és molt important perquè aquest treball igualitari siga el que necessita el nostre poble, i estem oferint distintes vies participatives, presencials i online, perquè cap persona es quede sense donar la seua opinió". Es tracta d'ajustar els objectius de la planificació igualitària a les especificitats del municipi perquè amb la seua implementació es tracten les resistències i les oportunitats que impedeixen o afavoreixen la igualtat de dones i homes a Serra.\nAmb una planificació igualitària d'aquestes característiques es pretén aconseguir una localitat més tolerant, inclusiva i diversa, respectuosa entre totes les persones que la componen i amb totes aquelles que la poden visitar. El qüestionari està disponible al següent enllaç des de hui i fins el 17 d'octubre: https://betaconsulting26.typeform.com/to/b0xNgo


Dues persones signen a favor de la llei d'amnistia, en un acte d'Òmnium a Barcelona.\nMauri confia que la nova legislatura al Parlament acabi amb la «repressió» de l'Estat\nActualitzada 13/03/2021 a les 12:56\nÒmnium ha engegat aquest dissabte una «triple ofensiva» política, social i ciutadana per recollir signatures que donin «solidesa» a la proposta de llei d'amnistia, que la setmana que ve entrarà al Congrés dels Diputats. El seu vicepresident, Marcel Mauri, ha destacat el «repte» que el text tiri endavant a la cambra baixa espanyola, d'acord amb el «compromís» dels partits sobiranistes. En un contacte amb la premsa des de la plaça de la Virreina de Barcelona, punt central de la recollida de signatures -hi ha més de 500 punts arreu de Catalunya-, Mauri també ha dit que confia que la nova legislatura del Parlament, constituït ahir, acabi amb la «repressió» de l'Estat.\nL'acció Places per l'Amnistia és la darrera «embranzida» de suport ciutadà a la llei d'amnistia. La setmana que ve el text arribarà al Congrés de Diputats. Òmnium ha volgut constatar que «la repressió de l'Estat no s'atura», ni en el camp judicial ni tampoc en el polític.\nAmb Places per l'Amnistia, l'entitat cultural ha omplert el país amb punts de recollida de signatures en municipis com Barcelona, Lleida, Manresa, Girona, Tarragona, Valls, Figueres, la Seu d'Urgell, Igualada, Reus, El Vendrell, Berga, Palafolls, Tremp, Mataró, Ripoll, Sort, Sant Adrià de Besòs, Solsona o Terrassa.\nA part dels punts de recollida de signatures, també hi ha hagut actuacions musicals, activitats familiars i infantils, micròfons oberts, accions artístiques i activitats pels més joves. Aquesta iniciativa s'emmarca en «l'ofensiva» en l'àmbit ciutadà per aconseguir l'amnistia, una acció triple i que consta de dues potes més: en l'àmbit social, on es parla amb centenars d'entitats de la societat civil perquè se sumin a la reivindicació d'amnistia; i una tercera en l'àmbit polític, amb l'entrada de la llei al Congrés.\nPlaces per l'Amnistia és una iniciativa d'Òmnium Cultural, amb el suport d'entitats municipalistes (AMI i ACM), Amnistia i Llibertat i els partits polítics que s'han compromès a tramitar la llei d'amnistia.\nComenta el contingut : «Triple ofensiva» d'Òmnium per recollir signatures que donin «solidesa» a la llei d'amnistia al Congrés


Teules d'Alumini per a Cobertes Lleugeres - Panells i Revestiments\nLes teules d’alumini ALUTECH, que adoptan la forma de la popular EVERTILE, destacan per tenir un pes mínim (només 2,40 kg/m2) i un acabat de polièster texturitzant d’alta qualitat (amb revestiment EMBOSS, també disponible sota comanda). L’avantatge d’ALUTECH és la seva vida útil, molt prolongada, en el transcurs de la qual conserva totes les avantatges tècniques i l’aspecte clàssic del sistema EVERTILE.\nALUTECH combina els requisits moderns de coberta amb un aspecte tradicional. De la mateixa manera que tots els revestiments de coberta EVERTILE, proporciona acabats sofisticats i facilitat de transport i instal·lació. Però a diferència dels models de xapes de gran format, les nostres teules estan pensades per adaptar-se fàcilment a les dimensions de la coberta. Quan es tracta de cobertes complexes, ALUTECH minimitza el malbaratament de material en els talls. La neu llisca fàcilment per les teules ALUTECH i també es poden utilitzar suports per retenció de neu i d’altres accessoris EVERTILE.\nLa coberta ALUTECH es fixa als llistons i s’ha de trepitjar només per la part còncava que coincideix amb el llistó o per les passarel·les. ALUTECH és adequat per a cobertes amb un pendent de més de 10o.\nALUTECH es fabrica amb xapa d’alumini de 0,70 mm de gruix i un acabat superficial de 35 µm.


Home > Course materials > Search Results: 22946\n8 p, 44.1 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n8 p, 57.2 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 14.7 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n8 p, 2.8 MB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n8 p, 132.2 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 93.7 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n8 p, 166.8 KB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n7 p, 1.3 MB Física I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


Les cases rurals de Lleida es posen la gorra pels infants i adolescents amb càncer - AFANOC\nPàgina inicial/Home, Noticies/Les cases rurals de Lleida es posen la gorra pels infants i adolescents amb càncer\nL’AFANOC LLEIDA, la delegació lleidatana de l’Associació de Nens amb Càncer de Catalunya, i la Federació de Cases Rurals a Lleida es posaran aquest estiu la gorra pels infants i adolescents amb càncer en una nova campanya solidària per buscar recursos per mantenir els serveis gratuïts que l’entitat ofereix a les famílies amb fills i filles que tenen aquesta malaltia.\nDe nou, la iniciativa ha nascut fruit de buscar sinergies, compartir recursos entre entitats i ajudar-nos els uns als altres en uns moments difícils com els que estem vivint actualment. L’objectiu de la campanya solidària és apaivagar els efectes que l’emergència sanitària està generant en l’àmbit econòmic i social, ja que malauradament el càncer infantil no s’ha aturat en aquests mesos i segueix afectant moltes famílies que necessiten recursos per poder fer-hi front. En canvi, la COVID-19 ha obligat a l’AFANOC LLEIDA a cancel·lar o ajornar tots els esdeveniments previstos per aquesta primavera i estiu i que suposen una de les seves principals fonts d’ingressos.\nArran d’aquesta col·laboració per fer un estiu rural solidari amb el càncer infantil, un centenar de cases rurals de tota la província de Lleida es posaran la gorra de l’AFANOC durant l’estiu i la regalaran a clientes seguint diferents fórmules. A hores d’ara, ja s’hi han distribuït més de 2.200 gorres per tots aquests allotjaments lleidatanes. L’objectiu és sensibilitzar sobre el càncer infantil i ajudar l’AFANOC a obtenir recursos.\nAlhora, també es vol promoure la solidaritat i mostrar la implicació de la Federació de Cases Rurals a Lleida en aquesta causa tot i la crisi que estem vivint.


Benicàssim mostra el seu fervor per Sant Tomàs de Villanueva - revistapoble.net\nInicio / BENICÀSSIM / Benicàssim mostra el seu fervor per Sant Tomàs de Villanueva\nLa tradició copa la programació de la jornada festiva a Benicàssim pel dia del patró de l’Església\nBenicàssim va celebrar ahir el dia gran en honor al patró de l’església Sant Tomàs de Villanueva. Els veïns i veïnes han mostrat el seu fervor acudint a la missa del migdia i a continuació la imatge de Sant Tomàs de Villanueva ha eixit al carrer per a presidir la processó que ha recorregut els carrers Sant Tomàs, avinguda Castelló fins al Nou Complex Parroquial. El tradicional acte ha comptat amb la presència de les reines Carla Soriano i María Eixau, i les dames Andrea Martí, Alicia Pallarés i Emma Badenes. Totes elles han estat acompanyades per les autoritats municipals encapçalades per l’alcaldessa, Susana Marqués, així com per desenes de veïns que han acudit a acompanyar la imatge del sant. En finalitzar la processó, s’ha procedit al tret d’una traca.\nDesprés d’això, la comitiva ha realitzat una visita homenatge a Rosa Casañ Ramón, de 104 anys, més coneguda com Rosita i José Socarrades Tárrega, Pepito, fill predilecte de Benicàssim, amb 91 anys.


Literatura española contemporánea del siglo XX. Narrativa valenciana. Novela juvenil # Argument. Personatges\nEnviado por: Elena Asensio\nRaquel és una jove de 17 anys que s'ha proposat fer un diari amb els seus pensaments. Aixi ens conta:\nEn primer lloc, la seua amiga Montse li diu que té càncer i que va a anar a Montpeller. Els pares no volen que la visite a Montpeller però l´Oriol, un company, li diu que si vol, que agarre el tren.\nA més, Raquel no s´agrada ella mateixa, es proposa que fara règim. En canvi, la seua amiga Oriana li diu que té que visitar al metge endocrino. Ella li fa cas i va.\nLa seua amiga Montse està una altra vegada a la seua casa i té poques esperaçes de la seua curació, tampoc li agrada la radioteràpia.\nRaquel té molts examens, però qui tindra problemes de debò és el seu germà Josep Lluís que sól l'interesa la música y no li agrada estudiar.\nRaquel i els seus companys de classe van a preparar un sopar, i diuen que invite a Montse, pero aquesta s´excusa i no va.\nA Raquel li suspenen matemàtiques i farà la recuperació després de nadal.\nUn dia va de compres amb l´Oriana. Es posa un altre pentinat i es compra roba.\nEls de COU de lletres no tenen professor de llatí. Tots es movilitzen i, al final, tot es soluciona.\nL´Oriol i Raquel surten.\nEl desset Montse mor. Tot l´institut va al seu enterrament. A partit d´això tot el món es porta bé amb Raquel perque esta molt trista.\nAprova les mates, però torna a estar perduda en els problemes. El seu professor li ha recomanat un professor partcular.\nEl seu germà va a un concurs de la tele i guanya cent mil peles, amb elles té dret a passar a la setmana seguent del concurs.\nJosep Lluís, el germà de Raquel, es juga els diners i passa a la setmana seguent del concurs. A més li han seleccionat a l´acadèmia.Tothon al barri el coneix.\nLa mare de Montse li dóna a Raquel els llibres i cassettes de la seua filla.\nRaquel diu que l´Oriol és molt materialista, i ell, a Raquel, massa ingènua. Aixo li planteja molts interrogants.\nEl tretze es el sant del pare de Raquel.\nL´Oriana esta molt deprimida. Raquel ha anat amb ella de compres.\nHa millorat en les matemàtiques. Està en plens exàmens.\nJosep Lluís és tota una celebritat, té molts milions. Però, quan després de guanyar en l´últim programa, li han posat unes melodies facilíssimes, no les ha sabudes. Ningú sap com ha pogut passar allò.\nLa germana de l´Oriol ha tingut una nena. Li han posat Patrícia, però li diuen Pati.\nResulta que el Josep Lluís té un company, el germà del cual treballa a televisió, i li havia passat les respostes..\nLa mare de Montse esta esperant una filla.\nEls pares de Raquel es separen.\nLa professora de llengua li ha dit que podria ser escriptora però Raquel vol fer biològiques.\nEls seus pares és divorcien. La seua mare es queda el pis i Raquel es queda amb ella. Josep Lluís es queda amb el pare.\nHa explicat el que passa a la seua casa a l´Oriol i l´Oriana.\nL´Oriana la va ajudar a trobar un treball.\nAmb la ajuda de l´Oriana, Raquel trova treball d´oficinista i\npassa la selectivitat amb 6,80.\nSimó (Isabel-Clara). Escriptora valenciana. (Alcoi, 1943) Licenciada en Filosofia i lletres, es va iniciar com escriptora amb el conjunt de narracions Es quan miro que hi veig clar, que va guanyar el premí Vicent Català 1978. La seua primera novela va ser Júlia. Altres: Ídols, T´estimo Marta, El secret d´en Toni Trull, El Mossèn, La innocent, La salvatge, Dones, Joel, La nati, etc.\nCrec que lo que diu el llibre no s´ajusta a moltes de les meues opinions. Perque el missatge que et portes del llibre, per una part està bé, però hi ha algunes coses en les quals no estic gens d´acord. Apart d´aixo, és un llibre que pot agradar a les persones que no lligen perque tracta asunts d´actualitat, però a mi que m´agrada molt llegir, crec que vull llegir uns altres llibres i no aquest.\nEspere que el pròxim trimestre el llibre m´agrade més. La puntuaciò que li done al llibre es un quatre.


Edgar Hernández: 'L'Estadi ha de ser una olla a pressió aquest diumenge' | Reus - Web Oficial\nEdgar Hernández: "L'Estadi ha de ser una olla a pressió aquest diumenge"\nEl davanter de Gavà destaca la importància de la comunió que hi ha entre jugadors i aficionats\nEl primer equip ha tornat avui als entrenaments després de l'empat de dilluns al Ciutat de València contra el Levante. Els de Natxo González s'han exercitat al camp annex de l'Estadi en una sessió que ha durat una hora i mitja. Després de l'entrenament, Edgar Hernández, que dilluns tornava a la titularitat, ha valorat el punt aconseguit davant l'equip granota en un "gran partit, molt complet en tots els aspectes. Defensivament no vam concedir cap ocasió a un conjunt que ja és de Primera, llastima que el parell d'aproximacions que vam fer no van generar ocasions prou clares. Així i tot, l'important és mantenir el nostre joc combinatiu i seguir insistint perquè el gol acabi arribant".\nPel davanter de Gavà, l'equip va sortir "reforçat de l'enfrontament, a més vam trencar la dinàmica de dues derrotes i això ens deixa satisfets i amb prou confiança per encarar el duel de diumenge a l'Estadi davant la nostra gent". "Contra l'Alcorcón" ha afegit, "és molt important guanyar, perquè els darrers resultats a casa no han estat favorables. Sabem que l'afició ens farà costat com ha fet sempre, i més de cara al tram final de temporada, que és el decisiu".\nEl jugador roig-i-negre, un dels ídols de l'afició, confessa que "ens ho plantegem com una autèntica final i ja tenim ganes que sigui diumenge. La nostra gent ha demostrat que està al nostre costat, com ha fet sempre en moments difícils. Des del vestidor fem una crida perquè l'Estadi sigui una olla a pressió diumenge". Edgar creu que "aquesta serà la clau per guanyar, la unió entre jugadors i aficionats".


País Valencià 20/05/2020\nValènciaFinalment, tot i que molts ho dubtaven, Compromís ha complert la seva amenaça i aquest dimecres ha votat en contra de la cinquena pròrroga de l'estat d'alarma. L'encarregat d'anunciar la decisió ha sigut el portaveu de la coalició al Congrés de Diputats, Joan Baldoví, que a primera hora del matí ha explicat al seu compte de Twitter que la formació "no pot donar suport" a un govern espanyol que "perpetua la injustícia i el maltractament al poble valencià", al no fixar el criteri de població per repartir els fons d'ajuda a les comunitats autònomes.\nEl canvi d'estratègia de Compromís es va iniciar la setmana passada arran de les paraules de la ministra d'Hisenda, María Jesús Montero, que durant la sessió de control al govern espanyol va relativitzar l’impacte de l’infrafinançament que pateix el País Valencià i va reclamar a Joan Baldoví que no "s'inventi problemes que no existeixen". La intervenció de Montero va provocar la reacció de la formació valencianista, que va amenaçar amb "no donar suport" a l’executiu de Pedro Sánchez "en les pròximes votacions [inclosa la cinquena pròrroga de l'estat d'alarma]" si el repartiment del fons de 16.000 milions d’euros creat per reduir l'impacte de les despeses assumides per les comunitats autònomes per lluitar contra el coronavirus no es duu a terme tenint en compte el pes poblacional de cada territori. Un ultimàtum que avui ha complert.\nCoalició Compromís Covid-19 estat d'alarma desescalada


IGUALTAT DE QUOTES EN EL SECTOR PRIMARI | L'OEST\nDEL MÓN RURAL I MARÍTIM\nA la Catalunya rural, que representa el 90% del territori, actualment, hi vivim gairebé un milió de dones; pel que fa a l'ocupació en el sector agrari, aquesta es quantifica en un 20% de dones, enfront d'un 80% d'homes. I, en l'àmbit de la pesca, la dona representa encara no un 1%.\nD'altra banda, a Catalunya hi ha quaranta-nou mil explotacions agràries però només d'una tercera part d'aquestes, les dones en són titulars.\nLoli Jiménez és la responsable de polítiques transversals i d'igualtat de gènere del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat de Catalunya i hem volgut parlar amb ella, precisament, perquè ens expliqui quines accions s'estan duent a terme des del departament pel que fa a la integració de la dona en el sector agrari.\nprograma de dones del món rural i marítim i consell assessor\nDes del DARP s'intenta assolir majors quotes d'igualtat\nLoli Jiménez ens explica que el DARP articula les polítiques de gènere a través del Programa de Dones del Món Rural i Marítim 2016-2020 que acaba aquest any (ja s'està pensant en l'elaboració d'un de nou). Ens diu que l'objectiu del departament, mitjançant aquest programa, és el de fer explícit el seu compromís per desenvolupar i sobretot per millorar les polítiques públiques que impliquen les dones rurals i les dones de la mar. A banda d'això, ens explica que també respon a la voluntat d’incorporar la dimensió de gènere en totes les seues actuacions, de manera que, des del departament, es pugui promoure una política activa i visible d’integració de la perspectiva de gènere.\nCal dir, a més, que aquest programa, bàsicament, el que busca és assolir majors quotes d’igualtat entre dones i homes, segons Loli Jiménez, però també afavorir l’evolució econòmica positiva del sector primari, en general; és a dir, l'objectiu és doble perquè es pretén contribuir al benestar de les dones, però també, assolir un increment de la qualitat de vida per al conjunt del país.\nUn altre instrument que s'ha posat en marxa és el Consell Assessor de Dones del Món Rural i Marítim, constituït com un nou organisme que vol establir un marc de relacions formals i efectives entre el Departament d’Agricultura i les recentment creades Associació Catalana de Dones de la Mar i Associació de Dones del Món Rural Pageses i Ramaderes de Catalunya.\nLoli Jiménez ens explica que, a través d’aquest programa s'ha impulsat el treball en xarxa i que això ha estat clau per aconseguir que les dones s’organitzessin, fet que considera fonamental. A partir d'aquí, doncs s’han constituït aquest parell d'associacions en l’àmbit civil: l’Associació Catalana de Dones de la Mar i l’Associació de Dones del Món Rural, Pageses i Ramaderes de Catalunya.\nArran del naixement d'aquestes dues associacions, el govern de Catalunya ha aprovat la creació del Consell Assessor de Dones del Món Rural i Marítim, mecanisme que ha de permetre l'establiment d'una relació entre el DARP i la societat civil per tal que es generin sinergies que permetin l'acompliment dels objectius compartits per aquestes dues entitats.\nAquest nou òrgan està integrat, d'una banda, per sis dones de l’Associació de Dones del Món Rural, Pageses i Ramaderes de Catalunya i tres de l’Associació Catalana de Dones de la Mar i, de l'altra, compta amb un representant de l’Institut Català de la Dona, un altre del Departament de Treball de l’àmbit d’igualtat i d'una darrera component, que és membre del Consell Nacional de les Dones de Catalunya.\nLoli Jiménez puntualitza que l’actuació del Consell Assessor permetrà introduir la perspectiva de gènere en totes les actuacions del departament en què es consideri que és pertinent.\nA més, ens diu que la seva aportació també serà tinguda en compte en l’elaboració d’un nou Programa de Dones del Món Rural i Marítim i en la incorporació de la perspectiva de gènere al nou Pla de Desenvolupament Rural, així com en altres accions que puguin afavorir, entre altres, la consecució dels objectius a nivell d’igualtat.\nRecentment, s'ha creat l'Associació Catalana de Dones de la Mar i l'Associació de Dones de Món Rural, Pageses i Ramaderes de Catalunya i el Consell Assessor de Dones del Món Rural i Marítim\nprograma pilot de mentoratge professional per a dones del món rural\nEl Departament d’Agricultura també està treballant en el programa pilot de mentoratge professional per a atreure nous talents al camp, sobretot talent femení, i en l’elaboració d’un projecte positiu sobre les tasques que duen a terme les dones en aquests sectors.\nA més d’això, ens diu Loli Jiménez que dins del programa també s'ha posat en marxa aquest 2020, concretament, el passat mes de gener, un projecte pilot de mentoratge professional que el que pretén és innovar en l’acompanyament de projectes agrícoles, rurals i pesquers adreçat a dones del primer sector. Aquest projecte, no està només inclòs dins del Programa de Dones del Món Rural i Marítim, sinó que també s’emmarca en la lluita contra el despoblament, que lidera el departament; Jiménez remarca que tenen clar que aquesta lluita no es pot vèncer si es renuncia a la meitat del talent per qüestions de gènere. A més, la voluntat del departament és que aquesta eina, el mentoratge professional, serveixi per fer caure estereotips que encara avui dia existeixen al món rural i aconseguir que les dones sentin que elles també són capaces de tot allò que es proposin.\nLa mentora és una persona amb experiència, empatia i amb bona disposició per ajudar altres persones. La seva funció és fer de guia de qualsevol professional que es trobi en el procés d’aprenentatge.\nLoli Jiménez fa incís en el fet que les dones sempre han estat presents tant en el món rural com en el marítim però hi han estat doblement invisibilitzades: d’una banda pel fet de ser dones i, de l’altra, pel fet d’estar en l’àmbit rural o marítim, àmbits generalment molt tradicionals en què és més difícil trencar estereotips.\nMembres del Consell Assessor de Dones del Món Rural i Marítim amb la consellera Teresa Jordà\nLa mentora és una persona amb experiència, empatia i una bona disposició per ajudar els altres\nEl Pallars Jussà, l’Alta Ribagorça, la Noguera i la Segarra comptaran amb una mentora per comarca; el Baix Ebre comptarà amb dues mentores. Mireia Font, dinamitzadora econòmica, actuarà com a mentora del Pallars Jussà; Anna Sirvent, dedicada a la producció i transformació de plantes amb usos medicinals, serà a l’Alta Ribagorça; Montse Mangues, de FRUCTUMcat (sector dels fruits vermells), serà la mentora de la Noguera; i Teresa Lloret, del sector porcí, avicultura de posta, pinsos i comerç de cereal, serà la mentora de la Segarra; el Baix Ebre comptarà amb Maite Pallarès, dedicada a l’oli i a l’horta ecològica i Begoña Amorós, gerent de Cítrics de l’Ebre. A més, hi haurà una mentora en l’àmbit marítim, la Maribel Cera, pescadora de Sant Carles de la Ràpita.\nAquest és un pas més, doncs, per per fer camí cap a la igualtat de quotes, també, en els sectors agrícola i pesquer.\nLOLI JIMÉNEZ. ACCIONS PER A LA INTEGRACIÓ DE LA DONA AL MÓN RURAL I MARÍTIM


Pescat amb xarxa, per @rogervalsells | Page 6 | elCugatenc\nL'ONU ha publicat un informe recomanant menjar menys carn i més vegetals per lluitar contra el canvi climàtic. Els més de cent experts autors implicats incideixen en els hàbits dels països més desenvolupats, grans consumidors de carn. La cursa per limitar l’escalfament global a 1,5 graus per sobre els nivells preindustrials ―objectiu de l’acord de París del 2015― pot ser una batalla perduda si no aconseguim fer un ús més sostenible de la terra conreable.\nEstic a Mostar, una ciutat de la Federació de Bòsnia Hercegovina d'uns 100.000 habitants, més o menys com Sant Cugat, que va patir un dels conflictes més sagnants del segle XX.\nEntre els mesos d'abril i juny de l'any 1992 van començar les hostilitats entre l'aliança de les Unitats de defensa Croates, HVO, amb l'Exèrcit de la República de Bòsnia i Hercegovina, ARBIH, contra l'Exèrcit Popular de Iugoslàvia, JNA, dominat pels serbis. El setge va provocar la fugida de 90.000 residents de Mostar i la destrucció de nombrosos edificis residencials, religiosos i culturals.\nEl dimarts 11 de juny va ploure tot el dia. L’estació automàtica del Servei Meteorològic de Catalunya de Sant Cugat CAR va registrar una precipitació acumulada de 14,6 mm amb una punta d’1,4 mm a les dotze del migdia. A l’altra banda de Collserola, l’Observador Fabra en va registrar 20,2 mm. Va ser un dia de pluja típic de l’estació primaveral com típiques van ser les afectacions al trànsit.


Biden, segur de guanyar, estén la mà a Trump: "Podem ser rivals però no enemics" Biden, segur de guanyar, estén la mà a Trump: “Podem ser rivals però no enemics” – El Món\nBiden, segur de guanyar, estén la mà a Trump: “Podem ser rivals però no enemics”\nACN 07/11/2020 11:25 am\nEl candidat demòcrata a la Casa Blanca, Joe Biden, ha assegurat que els números per guanyar les eleccions són “clars” a favor seu. “Guanyarem”, ha dit en un discurs de matinada, on també ha demanat paciència fins que el recompte acabi. El demòcrata ha enviat també un missatge als republicans i, en especial, a l’actual president, Donald Trump, que per ara rebutja reconèixer cap derrota i amenaça amb impugnar els resultats. “Podem ser rivals, però no enemics. Som americans”, ha dit Biden. Trump ha assegurat a Twitter que Biden no pot atribuir-se la presidència.\n“Joe Biden no hauria d’atribuir-se erròniament l’oficina de president, jo podria fer el mateix. Els processos judicials tot just comencen”, ha insistit el republicà. “Jo liderava per molt el recompte en tots aquests estats durant la nit electoral, i aquest lideratge ha desaparegut miraculosament a mida que passen els dies. Potser aquest lideratge tornarà si prosperen les nostres demandes judicials”, ha assegurat Trump.\nActualment, Biden va per davant a estats clau com Pennsilvània, Nevada o Geòrgia. Segons el recompte d’AP, amb qualsevol d’aquests estats Biden seria el guanyador dels comicis. En canvi, per mitjans com la CNN, que encara no donen a Biden l’estat d’Arizona –que sí que li reconeixen AP o la FOX- el camí més ràpid a la victòria és Pennsilvània, ja que amb Geòrgia Biden es quedaria a un vot electoral dels 270 necessaris per entrar a la Casa Blanca.


Els meus fogons: POP (GALLEG) "AL MEU AIRE"\nPOP (GALLEG) "AL MEU AIRE"\nPop cuit i trocejat\nJulivert fresc i fonoll\nSal grossa de cuina\nEs posa l'oli a confitar amb els alls partits pel mig i el romaní uns deu minuts amb el foc ben baix; colarem l'oli i el tornarem al foc, sempre a una temperatura baixa, on hi afegirem el pop perquè s'impregni dels aromes, un parell de voltes i apaguem el foc, ho deixarem refredar en el mateix lloc.\nUn cop fred, el rescatem de l'oli, encara que no cal escórrer del tot perquè es interessant que ens hi quedi una mica d'oli per al marinat, i hi afegim el pebre vermell, la sal grossa, i el julivert i el fonoll trinxats ben menuts; es deixa marinar en aquesta salsa entre una hora i una hora i mitja, i ja es pot servir.\nPublicat per Merce V. a diumenge, d’abril 10, 2011\nEtiquetes de comentaris: entrants, peix i marisc, Pop


Detingut un conductor a Alacant després d’un accident al TRAM | Actualitat Valenciana\n12:01 pm - Dijous, 20 Febrer 2020\nDetingut un conductor a Alacant després d’un accident al TRAM\nLa Policia Local d'Alacant ha detingut un conductor que, després de patir un accident ha fugit arrossegant un tronc i ha acabat bolcant en les vies del TRAM.\nLa Policia Local d’Alacant ha detingut un conductor que, després de patir un accident sobre les 01.15 hores en l’avinguda Caixa d’Estalvis, ha fugit arrossegant un tronc i ha acabat bolcant en les vies del TRAM. Al detingut, se li imputa un delicte contra la seguretat vial i conducció temerària.\nL’accident inicial s’ha registrat a l’altura dels jocs infantils de l’avinguda Caixa d’Estalvis, on el conductor va impactar contra tres arbres i va fugir portant un tronc enganxat als baixos del vehicle.\nEn eixe moment, s’ha iniciat una persecució. El conductor va accedir a l’A70, va impactar contra la porta d’una nau industrial i va eixir posteriorment pel Palamó, on va perdre el tronc i un pneumàtic.\nMalgrat açò, el vehicle va baixar per l’avinguda Gastón Castelló on la Policia Local va perdre el seu rastre. Finalment, ha sigut localitzat dins de la plataforma del tramvia en el bulevard del Pla. El conductor, en passar per damunt de les vies, va perdre el control, va bolcar i es va donar a la fugida.\nLa Policia Local i els Bombers de l’SPEIS han aconseguit traure el cotxe a les 04.15 hores de les vies del TRAM. El dispositiu de cerca ha localitzat el conductor aquest matí i ha sigut detingut per un delicte contra la seguretat vial i conducció temerària.


Restes del Molí den Galceran\nSant Grau dEntreperes\nCan Llorens (Sant Aniol de Finestres)\nEl Molí den Coma\nEl Serrat (Sant Aniol de Finestres)\nMolí de Can Tura\nVilaplana (Sant Aniol de Finestres)\nCasa de Can Planells\nMolí den Fàbrega\nRectoria del Torn\nCan Serra dEscobòs\nCasa a la carretera dOlot, 10 (Sant Joan les Fonts)\nCasa a la carretera dOlot, 14 (Sant Joan les Fonts)\nCasa Blava (Sant Joan les Fonts)\nCasa de Canadell\nCasa pairal de la família Gridó\nCasal de Mont-ros\nCasal de Vivers\nEl Molí Nou (Sant Joan les Fonts)\nEl Puig (Sant Joan les Fonts)\nFàbrica Masias de Sant Joan les Fonts\nFàbrica tèxtil la Sebastiana\nLa Devesa (Sant Joan les Fonts)\nLa Fonda (Sant Joan les Fonts)\nMolí del Clot de Can Gridó\nPallissa de lHostal\nTorre Blanca (Sant Joan les Fonts)\nCa lAulet (Santa Pau)\nCan Balet (Santa Pau)\nCan Batlle (el Sallent)\nCan Bosquets de Dalt\nCan Coll (Santa Pau)\nCan Cortada (Santa Pau)\nCan Daniel (C. del Pont,Santa Pau)\nCan Daniel (Santa Pau)\nCan Jan Magre\nCan Mainou (Santa Pau)\nCan Manté del Sallent\nCan Perot (Santa Pau)\nCan Plana de Vall\nCan Sila (Santa Pau)\nCan Torrents (Santa Pau)\nCasa dels masovers de la Torroella\nEl Molí Nou (Santa Pau)\nEl Pujolet (Santa Pau)\nEl Vilar (Santa Pau)\nGrup de cases de la Porta de Vila Vella de Santa Pau\nLa Boixeda (Santa Pau)\nLa Torre (Santa Pau)\nLlinda de Ca lUll\nLlinda de Can Ballestoles\nLlinda de Can Collell de Mont\nLlinda de Can Lladó\nLlinda de Can Masdevall\nLlinda de Can Mensió\nLlinda de Can Mià\nLlinda de Can Piu\nLlinda de Can Plana de Munt\nLlinda de Can Puet\nLlinda de Can Rafelic\nCasa de Marunys\nÉs un gran mas de planta rectangular i teulat a dues aigües a diferents nivells. Disposa de planta baixa i pis, amb les obertures repartides per les façanes de manera totalment simètrica i ordenada. Els murs són estucats i les obertures són remar ...\nCasa aïllada de planta quadrada i teulat a quatre aigües sostingut per bigues de fusta. El seu estat actual és molt deficient. Disposa de baixos pel bestiar i dos pisos superiors més un colomar. Va ser bastit amb pedra volcànica i els murs estan ...\nEdifici situat als límits dOlot. Shi accedeix a través del buit delimitat per dos volums paral lels que defineixen la construcció i la travessen, tot allargant-se en un pati anglès que aporta il luminació al vestíbul de la planta inferior. El pis ...\nCasal de Cuní\nEstà ubicat prop de la carretera dOlot la Canya. És de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes laterals. Disposa de baixos, dos pisos i golfes. Va ser bastit amb pedra volcànica i carreus ben tallats per fer e ...\nCasal dels Coch\nÉs un casal situat la cantonada entre el carrer Clivillers i el de Valls Nous. Disposa de planta rectangular, teulat a quatre aigües, baixos i tres pisos superiors. La façana principal, al nord, presenta conc balcons a cada pis distribuïts simètr ...\nCasal dels Fontanella\nÉs un casal senyorial sobre un primer edifici del segle xv. Reformat posteriorment, la seva traça actual es presenta segons les darreres reformes del segle xviii. la planta soterrani i planta baixa es conserva part de les voltes de creuria sobre ...\nCasal dels Marquesos de Vallgornera (Olot)\nEs conserva una àmplia porta dentrada per a carruatges, coberta amb voltes daresta ricament decorades amb motius florals i vegetals estilitzats. De lentrada parteixen tres portes, una de fusta tornejada i les altres decorades amb fullatges. Una g ...\nEdifici Ramon Fortet\nEs tracta dun edifici amb gran porxada feta dobra vista, amb baixos per locals comercials, entresòl i dos pisos, de luxe, resseguint el pany que sorgeix de sobre de les arcades del porxo. La façana, estucada i pintada dun to rosat, es completa am ...\nEstadi Municipal dOlot\nL Estadi Municipal dOlot és el camp de joc de la Unió Esportiva Olot. Fou inaugurat lany 1954, és de gespa natural i té unes dimensions 104.5 x 68.00m. Amb una capacitat per a 6.000 espectadors, es troba al Carrer del Doctor Francesc Bartrina, al ...\nFàbrica de Can Sacrest\nÉs una gran fàbrica de gènere de punt. És de planta rectangular, amb teulat a dues aigües vers les façanes principals. Una de les portes i una reixa de ferro porten la data: "SACREST 1789". Disposa de planta baixa, pels magatzems, primer pis per ...\nHabitatge a lavinguda Onze de Setembre, 16 (Olot)\nÉs un gran casal de planta rectangular, amb teulada a dues aigües, vessant a les façanes principals. Disposa de planta baixa i tres pisos. La primera planta està ocupada per alguns locals comercials i té dues grans portalades daccés emmarcades en ...\nHabitatge al carrer Bisbe Vilanova, 13 (Olot)\nÉs una casa entre mitgeres amb planta baixa i dos pisos. La porta està situada al costat dret i els pisos disposen de balons i balconades. Recentment es van fer obres de reforma que desfiguraren la façana, rebaixant els balcons i substituint-los ...\nHabitatge al carrer Bisbe Vilanova, 7 (Olot)\nÉs una casa de planta rectangular voltada de jardí. Disposa de planta baixa i dos pisos i el teulat és a quatre aigües. La façana de ponent té estucats formant grans franges horitzontals i presenta dos balcons al primer pis. Una línia vertical em ...\nHabitatge al carrer dEstires, 12-23-24 (Olot)\nSón cases de planta baixa, un o dos pisos i golfes. Els pisos poden tenir balcons grans o petits o bé només una finestra. Les golfes estan sota teulada i tenen unes grosses obertures darc de mig punt separades per un pilar.\nHabitatge al carrer del Roser, 22 (Olot)\nÉs una casa entre mitgeres de planta rectangular i teulat a dues aigües. Disposa de baixos i dos pisos; als primers podem observar una ampla porta daccés centrada, amb dues obertures als costats. Als pisos superiors, i seguint amb la simetria gen ...\nHabitatge al carrer Montsalvatge, 24 (Olot)\nÉs una casa entre mitgeres de planta rectangular i teulat a dues aigües. Disposa de planta baixa, dos pisos i golfes. La primera té la porta descentrada i dues finestres. Una motllura destuc la separa del primer pis, que disposa de balcó central, ...\nHabitatge al carrer Mulleres, 12 (Olot)\nAquesta casa va ser construïda dina la dècada dels seixanta del segle XIX seguint la tipologia bàsica de totes les cases del carrer Mulleres. Disposa de planta baixa, avui totalment renovada per albergar-hi un comerç. Amb tres crugies, també disp ...\nHabitatge al carrer Paluzie, 5 (Olot)\nÉs un xalet de planta rectangular de planta baixa, pis i golfes. La teulada té forma de creu amb les teules vidriades i els plafons inferiors de les barbacanes també vidriades de color groc amb motius despirals, sostingudes per bigues de fusta. E ...\nHabitatge al carrer Pare Roca, 5 (Olot)\nÉs una casa entre mitgera, de planta rectangular i teulat a una aigua. Disposa de planta, dos pisos superiors i golfes. Les obertures de la façana es troben distribuïdes simètricament i estan decorades amb motllures destuc -amb fullatges estilitz ...\nHabitatge als carrers Clivillers i Alfons V (Olot)\nÉs un habitatge de planta rectangular i teulat a dues aigües, sostingut per mènsules decorades amb fullatges estilitzats. Disposa de baixos -avui totalment desfigurats per acollir-hi locals comercials-, entresòl i tres pisos superiors. Els murs v ...\nLantic Hospici dOlot és un edifici històric del segle xviii de composició austera, un exemple remarcable de l’arquitectura academicista. El desembre de lany 2020 va ser declarat Bé Cultural dInterès Nacional, en la categoria de Monument Històric. ...\nEscola situada en la frontera de la trama urbana dOlot, al costat de camps de cultiu, edificacions limítrofes i un turó boscós. El solar presenta un límit ortogonal per un dels costats, mentre que per laltre té un camí sinuós que constitueix un d ...\nÉs una casa entre mitgeres de planta rectangular amb teulat a dues aigües. Disposa de planta baixa, avui molt remodelada per albergar-hi un local comercial, dos pisos superiors i golfes. Cal ressaltar les motllures que emmarquen les finestres del ...\nMolí den Daina\nEl Molí den Daina, Can Daina o Molí den Conill és un antic molí fariner del municipi dOlot que forma part de lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nMolí de les Tries\nÉs un molí fariner bastit entre finals del segle xix i principis del segle XX. Té planta irregular, amb molts cossos afegits posteriorment. Disposa de planta baixa, dos pisos i golfes. El teulat és a dues aigües. Les obertures, són, en general, m ...\nMolí de Sant Roc (Olot)\nEl molí de Sant Roc és un dels més antics del municipi dOlot. Disposa de planta baixa i dos pisos superiors, més els soterranis on hi estan ubicades les moles, el trull i altres eines necessàries a un molí fariner. Va ser bastit amb pedra volcàni ...\nMolí de Tiraburres\nEs tracta dun antic molí fariner, en ús a finals del segle XX. la planta baixa estan instal lades les moles, el trull i altres eines per moldre el grà. També comprèn dos pisos superiors units amb una escala de pedra interior. Va ser bastit amb pe ...\nMolí del Collell\nMolí de planta rectangular -amb afegits posteriors-, i teulat, que era a dues aigües, sostingut per bigues de fusta i llates. Disposa de baixos, on es trobava el molí, el primer pis, que era la vivenda, i el segon pis, amb tres grans arcades la f ...\nEl Parc Nou és una obra dOlot protegida com a Bé Cultural dInterès Local. Al mig del parc es troba la Torre Castanys, edifici modernista que allotja el Museu dels Volcans.\nEl Transvaal és una casa al terme dOlot protegida com a bé cultural dinterès local. Casa de planta rectangular amb el teulat a dues aigües. Té dos cossos afegits la façana sud i nord en forma de terrasses. Pel costat que dóna la carretera de Sant ...\nVoltes de Ca lArau\nMalgrat que la urbanització de la sortida de LHorta del Convent del Carme es va realitzar a finals del segle xix, ledificació de les voltes de Ca lArau és molt més antiga. Disposa de planta rectangular amb façanes als carrers P. A. Soler, Monte C ...\nBenefici de Sant Segimon\nEdifici civil de forma allargada amb teulada a dues vessants. la planta baixa el sostre està format per grans voltes. la part posterior hi ha un pou de pedra de gran alçada adossat a ledifici que conforma una galeria. La façana esquerra està form ...\nCabana de la Mata\nCabana de grans dimensions la pairalia de La Mata. Forma un gran arc semicircular, i és sostinguda per grans bigues de fusta. la part davantera hi ha una era, i la part del darrere hi ha un portal treballat amb pedra que duu una creu i la data "M ...\nAntiga església romànica ubicada als vessants nord de la serra del Corb, a mig faldar dun dels contraforts de lencinglerat Puigrodó. El temple és duna sola nau coberta amb volta de canó. Durant el segle xviii es va sobrealçar la teulada. La porta ...\nCan Bagó és una gran casa pairal situada en un carrer immediat la Plaça del Gambeto de Riudaura protegida com a bé cultural dinterès local.\nÉs una casa situada en un costat lateral de la plaça del Gambeto, pròxim al casal de can Casula. És de planta rectangular i teulat a dues aigües, sostingut per bigues i cairats de fusta que surten a lexterior. Disposa de baixos, pis i golfes, act ...\nCan Bataller (Riudaura)\nCan Bataller és un gran casal del municipi de Riudaura protegit com a bé cultural dinterès local. És un edifici entre mitgeres situat al Carrer de la Rutlla, pròxim la Plaça del Gambeto.\nÉs una casa situada la part alta de la Plaça del Gambeto nº 9. Es tracta dun gran casal de planta rectangular i teulat de quatre vessants. Disposa de baixos, planta habitatge i golfes-graner. Va ser bastida amb pedra poc treballada del país, llev ...\nÉs de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de baixos i dos pisos superiors. En els primers hi veiem la porta dingrés, descentrada vers el costat dret, seguint la tipologia general de les ...\nÉs una casa entre mitgeres situada la Plaça del Gambeto nº 15. És de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de planta baixa i dos pisos superiors. En el primer hi veiem la porta principal, ...\nCan Miranda (Riudaura)\nCan Miranda és una casa del municipi de Riudaura inclosa en lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada en el xamfrà entre la Plaça del Gambeto i el carrer de Rompeculs.\nCan Quel (Riudaura)\nÉs un conjunt situat la part mitjana dun vessant de pendent suau. La façana principal sorienta cap a lest, tot i que shi accedeix per la façana orientada cap al sud. El mas és de volumetria rectangular, tot i que té uns volums disconformes destin ...\nCasa a la plaça del Gambeto, 13 (Riudaura)\nÉs una casa entre mitgeres situada la Plaça del Gambeto nº 13. És de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. Disposa de planta i dos pisos superiors, amb una sola obertura a cadascun un dells. La po ...\nCasa al carrer dOlot, 1 (Riudaura)\nHi ha una inscripció la llinda de la façana principal de la casa del nº1 del Carrer dOlot on hi és representar el següent: 1776 IHS. Entremig dels dos 7 de la inscripció de la part superior hi ha dibuixada una creu cristiana dins dun cercle.\nCasa al carrer dOlot, 3 (Riudaura)\nHi ha una inscripció la llinda principal de la casa del nº 3 del carrer dOlot on hi és representat el següent: "1761 ISIDRO PVJALA". Entremig i tallant les dues inscripcions hi ha una figura amb forma de Sol amb una base lineal horitzontal i flan ...\nCasa al carrer dOlot, 5 (Riudaura)\nHi ha una inscripció la llinda de la façana principal de la casa del nº 5 del carrer dOlot on hi és representat el següent: "1766 RIBA". Entremig i tallant les dues inscripcions apareix una creu cristiana sota la qual surten les lletres IHS de le ...\nCasa al carrer dOlot, 7 (Riudaura)\nHi ha una inscripció sobre la llinda de la façana principal de la casa del nº7 del carrer dOlot on hi és representat el següent: "AVE 1761 ARÂ". Entremig del 7 i del 6 de 1761 hi ha dibuixada una creu cristiana encerclada i a sota de la creu una ...\nCasa al carrer de la Terrica i carrer de lEsglésia (Riudaura)\nLa Casa al carrer de la Terrica i carrer de lEsglésia és una obra de Riudaura inclosa a lInventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nCasa al carrer Joan Castañer, 11 (Riudaura)\nLa casa conserva únicament dinteressant una bonica llinda situada damunt la porta principal i té la següent inscripció: "1792" i "BVS VETS". Entremig i tallant les dues inscripcions hi apareix una creu cristiana dins dun cercle sota la qual hi ha ...\nÉs una casa entre mitgeres de planta irregular i teulat a dues aigües. Disposa de baixos i tres pisos superiors; destaca la llinda que corona la porta principal, portant la següent inscripció: 1796 i entremig uns creu cristiana dins dun cercle i ...\nCasa a la carretera dOlot, 10 (Sant J ..\nCasa a la carretera dOlot, 14 (Sant J ..\nGrup de cases de la Porta de Vila Vel ..