Crònica del Cicle de Col•loquis: “De la ciència a l’imaginari: Una lectura científica de Jules Verne”\nmarç 19th, 2013 | Author: ictineu\nAmb l’objectiu de començar a fer balanç del nodrit programa de Col•loquis de la Societat Catalana d’Història de la Ciència i la Tècnica (SCHCT) d’aquest curs 2012-2013, presentem la crònica del cicle “De la Ciència a l’imaginari: Una lectura científica de Jules Verne”, que es va realitzar d’octubre a desembre de 2012 a la Biblioteca Sagrada Família de Barcelona. A partir d’aquesta ressenya us oferirem les cròniques dels cicles que finalitzin per així aconseguir una visió complerta de com s’ha desenvolupat el programa de col•loquis de la Societat d’enguany.\nLlegir una novel•la de Jules Verne és encetar un viatge en el temps per traslladar-se a la segona meitat del segle XIX: exploradors que encara marxaven a la conquesta de regions del planeta verges, els científics meravellaven tothom amb descobertes cada vegada més sorprenents, la fe en el progrés era una actitud vital indefugible… Verne, fill de la seva època, ens recrea un univers particular, ple d’aventures i coneixement, però també d’objectes i màquines fantàstics, amb formes i concepcions agosarades, més aviat situats en un futur previsible que no pas en un present real.\nAquest cicle va ser coordinat i conduït per Pasqual Bernat, historiador de la ciència i investigador del Centre d’Història de les Ciència (CEHIC) de la Universitat Autònoma de Barcelona. La primera de les quatre sessions va adoptar la forma de conferència i, amb el títol “Una literatura a la recerca d’autor. El cas de Jules Verne i la novel•la de la ciència”, va tractar sobre la trajectòria biogràfica de l’autor francès. Els assistents van conèixer la circumstància vital de Verne, sovint desconeguda en molts aspectes. També es va fer una explicació exhaustiva del context social, ideològic i científic en què va viure aquest autor, remarcant-ne les influències rebudes i la seva plasmació en les seves obres.\nLes altres tres sessions van adoptar el format de club de lectura, cosa que va possibilitar la participació activa del públic. La primera d’aquestes sessions va estar dedicada al descens vernià al centre de la Terra i va ser titulada “Viatge al centre de la Terra. Un descens trepidant al cor del coneixement i la ciència del segle XIX”. A banda de tractar-se els aspectes literaris, el club va debatre abastament de l’ús que feia Verne de la ciència en les seves obres. En aquest cas concret, la geologia i la paleontologia de l’època, tan debatudes i controvertides en aquell temps. Es van analitzar les fonts que van subministrar els coneixements científics per argumentar aquest viatge al centre de la Terra, especialment l’obra de divulgació de Louis Figuier La terre avant le deluge.\nLa següent trobada es va concretar sota el títol de “Els cinc-cents milions de la Begum. Ciència, política i utopia”. S’hi va parlar sobretot dels continguts ideològics d’aquesta novel•la, ressaltant-ne les idees higienistes i santsimonianes que apareixen reiteradament en l’obra. També es va remarcar l’argument polític que s’hi planteja, molt present en l’època. Ens referim a l’ambient d’enfrontament i rivalitat entre França i Alemanya, recentment posat en escena en la cruenta guerra que enfrontà els dos països durant l’any 1870. La novel•la té, també, un significat emblemàtic en la mateixa obra de Verne, ja que representa un punt d’inflexió en la seva trajectòria literària. Si bé Verne feia temps que havia expressat una visió pessimista de la ciència, és en aquesta novel•la quan s’inicia un seguit de relats que tindran sempre aquesta visió negativa i que deixaran de veure en el científic l’heroi inqüestionable. A partir dels Cinc-cents milions de la Begum, el científic serà, sovint, un ésser malvat, vehicle de les aplicacions més perverses de la ciència.\nEl Cicle va acabar amb el club “París al segle XX. La ciència deshumanitzada pren el control”. Aquesta novel•la, publicada gairebé cent anys després de la mort de Verne, podríem dir que, encara que tingui molts elements de l’obra verniana, és la menys verniana de totes. Durant la sessió es van remarcar els continguts crítics de la novel•la, no només amb una ciència deshumanitzada, sinó també amb una societat que es descrita com una transposició del més pur mecanicisme, desproveïda de qualsevol tret o principi ètics propis de la condició humana. Es va destacar, també, la projecció futurista de l’obra, plena d’anticipacions sorprenents, una característica, aquesta sí, molt típica de l’obra de l’autor francès.\nEl cicle va ser organitzat per la SCHCT, filial de l’Institut d’Estudis Catalans i que agrupa la comunitat d’historiadors de la ciència i de la tècnica de les terres de parla catalana; la Societat Catalana Jules Verne (SCJV), associació que aplega els entusiastes catalans de l’obra i de la persona del cèlebre escriptor francès Jules Verne i la Biblioteca Sagrada Família de Barcelona, centre de lectura especialitzat en ciència amb una llarga experiència en l’organització de clubs de lectura científics i d’activitats de divulgació cultural de tota mena.\n* Aquesta crònica ha estat realitzada per Pasqual Bernat, historiador del CEHIC a la UAB i coordinador d’aquest cicle “De la ciència a l’imaginari: Una lectura científica de Jules Verne”.\nPosted in General | Tags: Col·loquis, Conferències | No Comments »\nONZÈ PREMI ANTONI QUINTANA I MARÍ de la SOCIETAT CATALANA D’HISTÒRIA DE LA CIÈNCIA I DE LA TÈCNICA per a treballs de recerca d’estudiants de batxillerat.\nabril 16th, 2012 | Author: ictineu\nTermini de presentació: 31 de maig de 2012\nAdreceu-los a: Institut d’Estudis Catalans-SCHCT (Carme, 47, 08001 Barcelona)\nPremi: 500 €. El Lliurament del premi tindrà lloc durant el quart trimestre del 2012 i el veredicte es farà públic prèviament.\nBASES. La Societat Catalana d’Història de la Ciència i de la Tècnica (SCHCT) amb la intenció de despertar l’interès per l’estudi i la recerca de la història de la ciència i de la tècnica entre els estudiants de batxillerat, convoca l’Onzè Premi Antoni Quintana i Marí amb les bases següents:\n1. Poden participar-hi tots els alumnes dels centres de Batxillerat dels Països Catalans. Els originals hauran d’estar redactats en llengua catalana.\n2. Les obres que es presentin a concurs han de ser fruit del treball de recerca individual o col·lectiva, tutelada, que els estudiants de Batxillerat duen a terme com a part del seu currículum.\n3. Els treballs han de versar sobre aspectes de la història de la ciència, de la medicina i de la tècnica en qualsevol dels seus àmbits temàtics, cronològics i geogràfics.\n4. El format i l’extensió dels treballs són lliures. S’ha de lliurar una còpia original del treball impresa en paper conjuntament amb la corresponent còpia en suport informàtic. Els treballs han d’anar acompanyats d’una síntesi d’un màxim de 6.000 caràcters, on consti l’objectiu, la metodologia, els resultats i les conclusions de la recerca.\n5. Els treballs els presentaran els centres d’ensenyament. Ni en els treballs ni en les síntesis ha de constar-hi el nom de l’autor ni el del tutor. Els treballs aniran acompanyats d’un certificat signat pel director del centre o pel cap d’estudis conforme el treball que es presenta s’ha escollit entre tots els que els alumnes han presentat al centre. A més del treball i la certificació s’hi afegirà una plica (o sobre tancat) indicant el títol del treball a la part exterior i, a l’interior, una nota amb el títol i el nom de l’autor o autors amb l’adreça postal i electrònica i telèfon. També el nom i cognoms del tutor o tutora.\n6. Els destinataris del premi en metàl·lic són els estudiants. En el cas que es premiï algun treball col·lectiu, el valor del premi es repartirà a parts iguals entre els components de l’equip.\n7. Els membres del jurat seran socis de la SCHCT designats pel seu consell directiu.\n8. El termini màxim de presentació dels treballs serà el dia 31 de maig de 2012. S’han d’adreçar a la SCHCT (Institut d’Estudis Catalans-SCHCT. Carrer del Carme, 47. 08001 Barcelona). Els originals no seran retornats als seus remitents, però quedaran en dipòsit a la seu de la SCHCT durant els dos mesos posteriors a la data en la que es farà públic el veredicte per aquells autors que desitgin recollir-los.\n9. El veredicte es farà públic en una data que serà anunciada oportunament. De la mateixa manera, també s’anunciarà oportunament la data de l’acte de lliurament del premi que tindrà lloc en el quart trimestre del 2012.\n10. El premi serà dotat amb la quantitat de 500 €. El jurat es reserva el dret de declarar deserta aquesta convocatòria.\nPosted in General | Tags: Premis | No Comments »\nJames R. Moore a Barcelona: “La raó amagada de Darwin” per Miquel Carandell Baruzzi\nmarç 28th, 2012 | Author: ictineu\nEls passats 15 i 16 de març, el professor James R. Moore, expert en la figura de Charles Darwin, va impartir dos seminaris a la Sala d’Actes de la Milà i Fontanals i a l’Institut d’Estudis Catalans. Quan sembla que ja no falta dir res sobre la figura del famós naturalista anglès, Moore arriba amb una revolucionària interpretació que versa sobre l’impacte que el moviment abolicionista va tenir en la figura de Darwin i en la seva teoria.\nAquesta va ser la primera visita de Moore a Barcelona i també la primera vegada que parlava a l’estat espanyol. Si tenim en compte que els llibres de Moore (acompanyat per Adrian Desmond), com Darwin: the Life of a Tormented Evolucionist o el més recent Darwin’s Sacred Cause, no han estat traduïts ni al català ni al castellà, observem una clara mancança que aquestes dues conferències contribueixen a corregir.\n“No Miracle was needed, Professor Agassiz”\nSegons Moore, la moral cristiana i l’antiesclavisme impresos en el jove Darwin van portar a aquest a pensar en la existència d’un ancestre comú, primer per a tots els humans i després per a tots els éssers vius. Negres i blancs havien d’estar moralment a un mateix nivell, no un per sobre de l’altre, i així, havien de pertànyer a la mateixa espècie. Això que ara ens sembla evident en l’època en que Darwin treballava era un teoria més aviat heterodoxa, allunyada de les teories fixistes, que creien que els animals van ser creats tal i com els coneixem, i també en part de les teories evolucionistes, o transformistes, que veien més una escala en la progressió que un arbre amb una arrel comuna. Aquest arbre era necessari per defendre que les diferents races humanes pertanyien a una mateixa espècie i no eren esglaons d’una escala evolutiva. A més, grans naturalistes del moment, com Louis Agassiz, defensaven teories fixistes fent a més una mena de ciència racista que afirmava que cada “tipus” humà havia estat creat independentment per Déu sent l’europeu una raça superior a les altres. D’aquesta manera es justificaven les idees esclavistes. A tot això Darwin va respondre més tard agosaradament “No miracle was needed, Professor Agassiz”.\n“Fancy Pigeons-Fancy People”\nPer demostrar les seves teories Darwin va acudir als llibres d’un “Messi” dels etnòlegs de l’època, en paraules del propi Moore. James Cowles Prichard, un altre personatge important en aquesta història, va publicar diversos llibres amb grans gravats on descrivia les races humanes i desenvolupava teories no massa diferents de les del propi Darwin, i també defensava que els humans pertanyien tots a la mateixa espècie. Prichard també havia publicat un llibre sobre les diferents races de gossos que hi havia al món i les seves característiques.\nTot això va portar a Darwin a interessar-se en la cria i selecció artificial d’animals. Darwin va fer molta recerca amb coloms de tot el món que “col·leccionava” per acabar demostrant que tots pertanyien a la mateixa espècie. Darwin va observar que els coloms, més aviat les colomes, “seleccionaven” els mascles que més els atreien per reproduir-se, arribant així al concepte de “selecció sexual”. Aquest concepte per suposat és podia extrapolar a la espècie humana portant a la varietat de races geogràfiques que es poden, o es podien en molts casos, observar a la Terra.\n“Be like Darwin”\nMoore també va observar que el llibre de Darwin conegut com The Descent of Man (titulat de fet The Descent of Man and Selection in Relation to Sex), en teoria sobre l’origen de l’home, està ple d’exemples de diferents races de coloms, escarbats i altres mamífers. Segons Moore, aquest fet es degut, altre cop, a la voluntat de Darwin de provar la seva teoria de la “selecció sexual” que té el seu origen en demostrar que les diferents races humanes pertanyen a la mateixa espècie. Però els llibres de Darwin no han estat l’única font de Moore i Desmond.\nMoltes de les seves conclusions han estat extretes a partir de les notes personals escrites pel mateix Darwin durant tota la seva vida. I és que Darwin escrivia contínuament els seus pensaments i idees. De fet, el mateix Moore recomana als seus alumnes “Be like Darwin”, escriviu totes les vostres idees, serà molt útil per la vostra pròpia recerca i si algú us estudia algun dia, encara ho serà més…\nPer altra banda, aquestes sessions van ser una desfilada de noms i fotografies de personatges de l’època que van servir a Moore per dibuixar un panorama de les persones que d’una manera o altra van relacionar-se i influir en Darwin. Alguns d’aquests personatges sonaven més, com Lyell o Fitzroy, d’altres no tan com Thomas Clarkson, antiesclavista anglès o Asa Gray, professor a Yale i una de les primeres persones en llegir els manuscrits sobre evolució de Darwin.\nAixí doncs, aquestes profitoses xerrades de James R. Moore, amb molt bona assistència de públic i amb un perfecte amfitrió en Alvaro Girón, han estat un exemple més que ens mostra com un d’aquests grans genis-herois de la ciència no buscava la veritat ni resoldre cap misteri amagat, sinó que estava condicionat, com tothom, per la societat que l’envoltava. Darwin era doncs un cavaller d’època victoriana amb una marcada moral i no un científic aïllat del món. Aquesta moral, segons Moore i Desmond, va ser el que el va portar, o almenys va ser un dels factors (sempre s’ha parlat dels seus viatges, de les seves lectures o de la mort de dos dels seus fills…), a desenvolupar i finalment escriure les seves teories.\n* Miquel Carandell és màster en història de la ciència (CEHIC-UAB), membre del XEHC i de la Comissió de Col·loquis de la SCHCT. Col·labora habitualment amb Ictíneu, organitza itineraris per la Barcelona Científica i actualment està cursant el doctorat.\nXII Trobada d’Història de la Ciència i de la Tècnica\ngener 31st, 2012 | Author: ictineu\nValència, 15, 16, 17 i 18 de novembre de 2012\nLa Societat Catalana d’Història de la Ciència i de la Tècnica (SCHCT) convoca la XII Trobada, la reunió científica general que, cada dos anys, té per objectiu acollir els treballs de recerca i les activitats que duen a terme els seus socis, així com els treballs de tots els historiadors de la ciència i de la tècnica que hi vulguin participar. En aquesta ocasió, la Trobada tindrà lloc a l’Institut d’Història de la Medicina i de la Ciència López Piñero (Consell Superior d’Investigacions Científiques, CSIC – Universitat de València).\n1. Ciència i identitat nacional\n2. Instruments científics\n3. X Jornada sobre la Història de la Ciència i l’Ensenyament\n4. La medicina i les seues representacions\n5. Secció lliure\nUs animem a presentar propostes de noves seccions científiques. Les propostes s’han d’enviar abans del 29 de febrer de 2012 a l’adreça electrònica schct@iec.cat i han d’incloure el nom de la persona o les persones coordinadores, el títol, un breu resum del simposi i els títols provisionals de les comunicacions que integraran la proposta conjunta.\nComunicacions orals i pòsters\nEls autors també poden fer propostes en la modalitat de pòster o en la modalitat de comunicacions no agrupades en simposis.\nEl termini d’enviament de les contribucions és del 15 de març al 15 de maig. Els resums dels pòsters i de les comunicacions que no arribin dins el termini establert no apareixeran en el programa de la Trobada. Cal enviar les propostes a l’adreça electrònica schct@iec.cat i indicar en l’assumpte «Trobada – comunicació» o «Trobada – pòster», segons la modalitat.\nEls pòsters s’exposaran a la seu de l’Institut durant un període d’un mes a partir de l’inici de la Trobada. Els autors els podran presentar en el marc d’una sessió específica. Enguany, per primera vegada, es convoca el Premi Trobada SCHCT al millor pòster.\nLa durada de les comunicacions és de quinze minuts, més cinc minuts per a preguntes o un breu debat, agrupats al final de cada sessió. Cada persona pot defensar una sola comunicació, o dues com a màxim, si ho fa en col·laboració amb altres inscrits.\nEl Comitè Científic pot recomanar als autors la modalitat de presentació. L’acceptació de les contribucions es comunicarà abans del dia 31 de maig de 2012.\nConferències i activitats paral·leles\nDurant la Trobada s’organitzaran conferències plenàries, així com altres activitats culturals paral·leles, el programa detallat de les quals s’anunciarà oportunament.\nQuota d’inscripció general: 180 €.\nQuota d’inscripció reduïda: 90 € per als socis de la SCHCT, de qualsevol altra societat filial de l’Institut d’Estudis Catalans i de la Societat Europea d’Història de la Ciència, i també per a persones vinculades a la Universitat de València i al CSIC.\nQuota d’inscripció reduïda + quota soci ordinari SCHCT 2012: 125 €. Les persones que es vulguin acollir a aquesta modalitat han d’emplenar, també, la butlleta d’inscripció a la Societat: http://schct.iec.cat/\nQuota d’inscripció especial: 150 € per als socis de qualsevol altra entitat pertanyent al món de la història de la ciència, de la tècnica i de la medicina.\nQuotes reduïdes o especial: de l’1 al 30 de juny, inclosos.\nQuota general: a partir de l’1 de juliol.\nEl pagament s’ha de fer efectiu per mitjà d’un ingrés o d’una transferència bancària al compte de la de Societat Catalana d’Història de la Ciència i de la Tècnica. Cal que indiqueu com a referència els COGNOMS de la persona inscrita.\nc/c: 2100 0963 67 0200031280\nIBAN: ES30 2100 0963 6702 0003 1280\nLa butlleta d’inscripció a la Trobada estarà disponible properament al web de la SCHCT.\nPer a completar la inscripció és imprescindible que envieu el comprovant de l’ingrés o la transferència escanejat a l’adreça schct@iec.cat o per fax al +34 932 701 180. Indiqueu en l’assumpte del missatge: «COGNOMS – comprovant Trobada».\nRebreu un correu electrònic de confirmació en el termini d’una setmana a partir de l’enviament del comprovant. En cas contrari, contacteu amb la secretaria de la SCHCT (schct@iec.cat).\nÚnicament les persones que enviïn el comprovant s’inclouran com a participants de la Trobada.\nLa Societat ofereix beques d’inscripció i beques de viatge i allotjament per a estudiants i llicenciats en situació d’atur, i també per a altres persones que demostrin que les necessiten, sempre que siguin socis de la SCHCT. Us recordem que la quota de soci és de vint euros anuals per als estudiants i llicenciats en atur.\nTotes les persones interessades a obtenir una beca han d’enviar un escrit de sol•licitud, juntament amb la inscripció, abans del 30 de juny de 2012, en el qual han d’indicar quin tipus d’ajut sol•liciten i el motiu de la petició. També han d’especificar, si correspon, el centre on figuren com a alumnes. Si la beca és d’inscripció, no caldrà desemborsar-la quan es faci la sol•licitud.\n29 de febrer de 2012: data límit per a presentar propostes de simposis.\n15 de març – 15 de maig de 2012: termini d’enviament de resums de comunicacions i pòsters.\n31 de maig de 2012: comunicació de l’acceptació de les contribucions.\n1 – 30 de juny de 2012: termini de pagament per a inscripcions reduïdes.\n1 de juliol: inici del període de pagament per a la inscripció general.\n30 de juny de 2012: data límit de sol•licitud de beca.\nSecretaria de la SCHCT\nTel. 933 248 581\nValència – Barcelona, gener del 2012\nIV Jornadas “Red temática Lengua y Ciencia – La lengua de la ciencia: Estado actual y perspectivas de investigación” per Mar Cuenca Lorente (IHMC, CSIC-UV)\nnovembre 13th, 2011 | Author: ictineu\nEntre els dies 26 i 28 d’octubre de 2011 es van celebrar les IV jornades de la Xarxa temàtica “Lengua i Ciencia” a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Autònoma de Barcelona. La xarxa, coordinada per Cecilio Garriga (UAB), té un marcat caràcter interdisciplinari, fet que permet la interacció entre filòlegs i historiadors de la ciència. Van participar uns quaranta investigadors, representants dels 28 grups de recerca de diversos països europeus que conformen la xarxa. Aquesta edició va estar dedicada a la presentació dels projectes en el seu estat actual i a la reflexió sobre el futur de la xarxa.\nLes jornades es van inaugurar amb la conferència de José Luis Peset Reig (CCHS, CSIC), El origen de la psiquiatría: melancolía, humores y pasiones en el Siglo de las Luces, qui va oferir una revisió sobre els autors que han tractat la història de la malenconia, destacant la forta presència de la mateixa no a soles en la història de la medicina sinó també en la història cultural, com es reflecteix en la literatura o l’art.\nLa major part de les comunicacions van estar centrades en mostrar els avanços dels seus projectes d’investigació, el que va permetre conèixer una gran varietat de recursos útils, recolzats per l’ús de les noves tecnologies. En aquest sentit, el grup Sciència.cat, coordinat per Lluís Cifuentes (UB), es troba preparant un corpus digital de la ciència i de la tècnica en català durant l’Edat Mitjana i el Renaixement, que es preveu estarà disponible a principis de 2012 en http://www.sciencia.cat. A través d’aquesta web es podrà accedir a una base de dades que recollirà manuscrits, biografies, bibliografia i vocabulari, així com una secció amb obres digitalitzades. Una altra línia de recerca del grup està centrada en la figura i obra d’Arnau de Vilanova (ca. 1238-1311).\nEl grup coordinat per María Jesús Mancho (Universitat de Salamanca), va presentar el Diccionario de la Ciencia i la Técnica del Renacimiento (DICT), disponible a http://dicter.eusal.es/. Aquest recurs conté un corpus textual de 74 obres cientifico-tècniques digitalitzades i transcrites. Permet fer cerques a partir de paraules, variants o imatges, i obtenir informació sobre l’autor, família lèxica, sinònims o antònims. El grup NEOLCYT, dirigit per Cecilio Garriga, prepara un Diccionario histórico del español moderno de la ciencia i de la técnica (DHEMCYT), que estarà disponible a finals de 2013 en http://dfe.uab.cat/neolcyt. El diccionari recollirà els termes de la ciència i de la tècnica, centrat en els segles XVIII i XIX, amb la intenció de mostrar el procés de formació, penetració i consolidació en l’espanyol actual. Pilar Díez de Revenga i Miguel Ángel Puche (Universitat de Múrcia), van presentar el Diccionario histórico de la minería, un diccionari elaborat a partir de fonts manuscrites i impreses conservades en arxius i fons antics de biblioteques nacionals i estrangeres, que va permetre la composició d’un corpus lexicogràfic d’aquesta activitat, poc analitzada fins al moment. Un altre interessant projecte és el dut a terme pel grup interuniversitari VCT18, coordinat per Josefa Gómez de Enterría (Universitat d’Alcalá) qui va presentar un estudi sobre els vocabularis neològics d’especialitat de medicina, filosofia, geografia i astronomia. L’anàlisi va permetre observar els canvis que els avanços de la ciència van provocar en el vocabulari d’aquestes àrees, produint freqüents casos de renovació i/o rehabilitació del lèxic tradicional.\nUn altre grup de ponències es va centrar en la història del lèxic. Exemple d’això és el projecte presentat pel grup de “Lexicografia i Diacronia”, dirigit per Glòria Clavería (UAB), que va presentar el Portal del Léxico Hispánico (http://www.portaldelexico.es) , que inclou tres bancs de dades: bibliogràfics, lingüístics i documentals sobre el vocabulari de les llengües romàniques de la Península Ibèrica i les seves varietats. També es va presentar el projecte actual centrat en la morfologia derivativa i un interessant anàlisi sobre l’ús i evolució d’alguns d’aquests elements com els sufixos -at,-áceo,-ivo i -itis. El grup ELCI, coordinat per Ignacio Ahumada (CINDOC, CSIC), ha subratllat la dificultat existent en l’elaboració d’un bon diccionari lexicogràfic. Així mateix, els treballs del grup es divideixen en l’elaboració d’una base de dades terminològica i una altra bibliogràfica. Es van destacar algunes de les útils eines que conté, com el corpus IBERIA en què es recullen revistes institucionals i extrainstitucionals, monografies o llibres de text, i permet analitzar, per exemple, l’ús temporal d’un terme. El grup “Gramàtica, Lèxic, Discurs i Història”, dirigit per M ª Pilar Garcés (Universitat Carlos III de Madrid), va analitzar l’ús de les partícules discursives amb l’objectiu d’elaborar una proposta d’aplicació lexicogràfica per al Nuevo diccionario de la lengua española (NDHE). Aquest estudi permet explicar com s’han originat aquestes unitats lingüístiques i el seu funcionament en les diverses etapes de la història de la llengua.\nEl grup TRADCyT, coordinat per Brigitte Lépinette, i en el que participen altres investigadores de la Universitat de València: Julia Pinilla, M. Elena Jiménez i Noelia Micó, va presentar el seu projecte d’elaboració d’una base de dades sobre traduccions científiques i tècniques del francès a l’espanyol durant els segles XVIII i XIX. Aquest repertori inclou informació sobre els autors, textos i traductors. El grup EPA_IULMA, coordinat per Isabel Santamaría (Universitat d’Alacant), va introduir un innovador projecte mitjançant el qual es pretén elaborar una base de dades terminològica multilingüe (espanyol, català, anglès, àrab i xinès) sobre el torró, xocolata i joguina amb l’objectiu de facilitar les transaccions comercials internacionals en mercats emergents, posant de manifest l’aplicació de la lexicologia a un altre tipus de sectors com el sector industrial o empresarial.\nUn altre grup de conferències es va centrar en l’anàlisi d’alguns termes en el segle XIX. Jon Arrizabalaga (IMF-CSIC) va analitzar l’evolució dels termes humanitari i humanitarisme, la seua incorporació tardana als diccionaris, així com la variació en els seus usos, condicionats pel discurs ideològic que es pretenia oferir. La ponència oferta per Mar Cuenca (IHMC, CSIC-UV), analitzà la variació en les definicions dels termes verí i enverinament al segle XIX, considerant diferents tipus d’obres: diccionaris de llengua castellana, diccionaris especialitzats de medicina, manuals de toxicologia i medicina legal i codis penals. L’estudi mostra com la definició era adaptada segons el tipus de lectors al qual es dirigien les obres, especialitzat i profà, i com el disposar d’una definició de verí no era imprescindible en tots els casos, com ocorria en el cas dels codis penals, constituint això un punt de suport per a la nova toxicologia: la consolidació de la figura de l’expert en els tribunals.\nLes jornades van concloure amb la conferència El vocabulario científico en la prensa, de José Ignacio Pérez Pascual (Universitat de La Corunya). L’autor va analitzar el reflex d’aquest vocabulari científic, centrant-se en el cas de la medicina, en les publicacions periòdiques, tant especialitzades com generalistes.\nDurant les jornades va tenir lloc la reunió de la Xarxa en la qual es va acordar celebrar una nova reunió a La Corunya el 2013, així com explorar les possibilitats d’internacionalització de la mateixa, acudint a convocatòries de projectes europeus i la necessitat de compromís de tots els grups per continuar donant visibilitat a la Xarxa\nEn conclusió, les jornades van permetre conèixer els projectes de molts dels grups de recerca que conformen la Xarxa, des de diferents aproximacions com la història del lèxic, l’elaboració de diccionaris especialitzats, o l’anàlisi d’alguns termes en particular.\nLa SCHCT a les xarxes socials\noctubre 21st, 2011 | Author: ictineu\nLa Societat Catalana de la Història de la Ciència i de la Tècnica ja és present a Facebook i a Twitter.\nSi ho desitgeu, podeu:\n– afegir-vos al grup de Facebook: https://www.facebook.com/groups/schct/\n– fer-vos seguidors del compte de Twitter: @schct\nSimposi interdisciplinar: “Les cultures mèdiques a l’Espanya Moderna”. Crònica per Mar Cuenca Lorente (IHMC, CSIC-UV)\noctubre 20th, 2011 | Author: ictineu\nEls dies 7 i 8 octubre 2011 va tenir lloc a l’Institut d’Història de la Medicina i de la Ciència “López Piñero” de València (CSIC-UV) un simposi internacional centrat en les cultures mèdiques a l’Espanya moderna. La trobada va estar organitzada per María Luz López Terrada (IHMC, València), José Pardo Tomás (IMF, Barcelona) i John Slater Universitat de Colorado at Boulder). El caràcter interdisciplinari de l’activitat va permetre la presència d’investigadors procedents de diferents camps com la història cultural, la història de la medicina o la història literària, majoritàriament d’universitats estrangeres, especialment de Mèxic, Estats Units i Anglaterra. A més, el simposi va comptar amb la participació d’alguns estudiants del màster d’Història de la Ciència i Comunicació Científica de l’IHMC i investigadors del centre.\nLes dues primeres sessions van ser impartides per investigadors de la Universidad Autónoma de México, i van estar centrades en la circulació del coneixement científic i en les controvèrsies generades arran de la implantació de noves pràctiques mèdiques. La primera ponència, Geografías médicas. Discursos, prácticas y representaciones de la medicina en la Nueva España, a càrrec de Maurici Sánchez Menchero, va mostrar la riquesa de les fonts epistolars. El seu estudi recull una anàlisi de la correspondència privada mantinguda per espanyols establerts a Mèxic en el període comprès entre 1540 i 1616, i que es troba al Archivo General de Indias a Sevilla. Aquestes cròniques permeten conèixer les pràctiques mèdiques a través del relat d’experiències pròpies, així com la terminologia emprada i les percepcions sobre salut i malaltia en la vida quotidiana dels primers pobladors hispans de la Nueva España. La segona conferència, Nuevas geografías de las plantas alucinógenas: entre la adivinación y la enfermedad. La construcción de una cultura médica (s. XVI-XVII) va ser impartida per Angélica Morales Sarabia. La seva comunicació, centrada en les controvèrsies suscitades per la utilització d’una planta com el peyote va mostrar la manera en que mecanismes de control social com els judicis inquisitorials eren emprats per regular l’ús d’aquesta planta, així com la seva exclusió dels llibres de matèria mèdica al segle XVI. Els efectes al·lucinògens del peiot, provocaven que el seu ús es relacionés amb màgia i bruixeria, i en menors ocasions amb la pràctica mèdica. Així, mitjançant la reconstrucció de la “biografia” del peiot, és possible mostrar les dificultats en la implantació de nous recursos terapèutics, la sinonímia amb altres plantes, no únicament a nivell botànic sinó dels seus efectes i usos, els mecanismes de regulació de substàncies i la dificultat d’establir una frontera entre pràctiques mèdiques i pràctiques màgiques en els segles XVI i XVIII.\nLa comunicació impartida per José Pardo Tomás, Antiguamente vivían más sanos que ahora. Explicaciones de la mortalidad indígena en las Relaciones Geográficas de Indias para la Nueva España, va oferir una interessant anàlisi d’aquests documents des d’un punt de vista historicomèdic. Aquest estudi sobre les “Relaciones Geográficas”, un qüestionari de cinquanta preguntes elaborat en 1577 pel Consejo de Indias en el qual se sol · licitava informació sobre diversos aspectes a poblacions de la Nueva España (estat de salut de la població, recursos terapèutics o elements de la seva vida quotidiana), va mostrar la riquesa d’elements que és possible extreure de les respostes a les mateixes. D’una banda, el seu estudi permet abordar el tema del coneixement expert i profà, i les relacions generades en la seva transmissió. Algunes de les característiques d’aquestes relacions són la pluralitat de veus o la diversitat existent en les respostes, que no sempre complien amb les expectatives generades pels redactors del qüestionari, el que es veia reflectit en l’absència de mapes o en l’omissió de certes preguntes, potser en un ocultament deliberat d’informació sobre el tipus de pràctiques mèdiques que es duien a terme. L’autor va assenyalar la necessitat de continuar aprofundint en l’anàlisi d’aquestes fonts que ofereixen una imatge del món colonial molt més independent de la visió tradicional.\nEl següent grup de conferències va abordar la transmissió del coneixement científic des de les representacions visuals i la literatura. La ponència d’Iris Montero Sobrevilla de la Universitat de Cambridge, Medicine and natural history in the New World: the case of the Hummingbird, va ser possible gràcies a l’ús de les noves tecnologies i la col·laboració de l’autora, que tot i no poder assistir al simposi va gravar la seva ponència i va estar present en el debat via Skype. La seva comunicació es va centrar en l’estudi del colibrí, un ocell del Nou Món àmpliament representat en imatges i textos a través dels quals, l’autora va presentar les relacions existents des del seu significat simbòlic a usos terapèutics com en el tractament de l’epilèpsia. La comunicació d’Enrique García Santo-Tomás de la Universitat de Michigan, University of Michigan, Partos del ingenio: Francisco Santos y la novela de encrucijada, va abordar des de l’enfocament de la història de la literatura, com la imatge del part era utilitzada amb un doble sentit pels autors del segle XVII. D’una banda era emprada com a sinònim d’èxit i culminació, mentre que la visió oferta pel novel·lista del segle XVII, Francisco Santos (ca. 1617-1697) contrastava amb la imatge idíl·lica i era utilitzada per criticar el Madrid de l’època barroca, en un moment de decadència política, social i religiosa. A continuació va tenir lloc la ponència de M.A. Katritzky (The Open University), Classifying, representing and circulating the anatomically abnormal: conjoined twins and the “Wild Man” of Tenerife.. L’autora va mostrar, a través de nombroses imatges utilitzant l’exemple de bessons siamesos, la interpretació donada a aquestes representacions d’anormalitats en éssers humans, qualificats de “monstres”. Aquestes representacions es configuraven tant pel coneixement mèdic existent en el moment com per les imatges mítiques d’aquests personatges.\nL’última ponència del dia, Religion and Medical Polemic among the Novatores va anar a càrrec de John Slater, que va ressaltar la importància de l’anàlisi de les fonts on la medicina no se suposa central, per al que va utilitzar l’exemple dels sermons del segle XVII i els continguts referents a ciència en els mateixos. Aquests documents mostraven un elevat coneixement de pràctiques alquímiques per part dels seus predicadors, el que condueix a la qüestió de com aquests adquirien aquesta formació ja que en ocasions la seva descripció era tan exacta que semblava remetre a experiències pròpies. D’altra banda, són una font incommensurable d’informació sobre el tipus de públic que acudia a la seva lectura. Així, l’autor va assenyalar les diferents formes en què tenien lloc aquests debats tenint en compte les complexes relacions entre els interessos eclesiàstics i mèdics.\nLes dues ponències que van tenir lloc el dissabte dia 8 d’octubre, van ser portades a terme per dues investigadores del IHMC, que van presentar les línies del seu projecte de recerca, La cultura médica ante su público: la representación de la medicina en el teatro del Siglo de Oro. Tayra Lanuza, en la seva comunicació Representación de la cultura astrológica ante el público. Ejemplos de algunas obras del teatro español del Siglo de Oro, va mostrar com les idees astrològiques eren situades en l’escenari de manera que poguessin ser reconegudes pel públic. Aquestes obres comptaven amb un doble sentit: divertir el públic alhora que ridiculitzaven algunes supersticions, sent per tant l’astronomia representada com a disciplina i com burla, fins i tot dins d’una mateixa obra ja que això reflectia l’opinió de la societat. Així, aquestes obres permeten observar el debat que representava la legitimació de l’astrologia, el paper de la medicina astrològica o el tipus de públic que acudia a aquestes representacions. La comunicació de María Luz López Terrada, Niña del color quebrado, o tienes amor o comes barro”: la representación teatral de la enfermedad y su tratamiento va oferir una anàlisi similar centrat en els elements relacionats amb la medicina que apareixien en aquest tipus d’obres. L’escena teatral reflectia un punt de contacte entre els textos mèdics i el públic, i se servia d’un llenguatge comú que permetia entendre conceptes mèdics. La malaltia es representava de formes molt diverses, i mentre que en la comèdia es dramatitzava la transmissió textual, representant la malaltia i tractament, en l’entremès s’atorgava una major importància a la recepció de la malaltia. Així, en aquestes obres és possible trobar des de la malaltia com a eix central de la representació a llargues llistes de malalties en obres que en principi no estaven directament relacionades amb la medicina.\nFinalment van tenir lloc les conclusions de la conferència, a càrrec de James S. Amelang (Universidad Autónoma de Madrid), Charles Davis (Queen Mary, University of London) i Àlvar Martínez-Vidal (IHMC-Universitat de València). Tots ells van posar de manifest la riquesa de les fonts esmentades pels autors, ja explorades i per explorar, com diaris, sermons, biografies i epistolaris, així com les múltiples possibilitats que ofereix la seva anàlisi, per exemple a nivell comparatiu amb l’imperialisme colonial britànic. La riquesa documental d’Espanya (exemplificada amb les relacions geogràfiques o documents de la Inquisició) o la varietat de registres i personatges del teatre espanyol del segle d’Or constitueixen un material excel·lent per dur a terme aquest tipus d’anàlisi. Pel que fa al teatre es va ressaltar la seva capacitat de produir un elevat intercanvi d’informació, tant perquè arribava a pràcticament la totalitat de la societat, fins i tot les obres del teatre palatí eren sovint representades en els pobles, com perquè permetia al públic un fàcil enteniment de seus continguts. D’altra banda es va debatre la falta de conceptualització en la definició de cultura mèdica o cultures mèdiques, i es va ressaltar la interdisciplinarietat d’aquests conceptes. Per finalitzar, i donat l’èxit del simposi i els treballs presentats, es va debatre la possibilitat d’organitzar una nova reunió del grup.\nEl simposi va recalcar la necessitat d’aprofundir en aquest tipus de fonts, tant en la producció textual com en les representacions visuals, ja que contenen nombrosos elements que ajuden a comprendre la circulació del coneixement científic, i aborden altres aspectes relacionats amb els públics de la ciència o l’apropiació de noves tècniques i sabers, tot això des dels avantatges que ofereix l’anàlisi interdisciplinària.


Escrit per La Independent\tdijous, 10 de setembre de 2015 12:39\nAra fa tot just cinc anys que un grup de col·legues pertanyents a la Xarxa Internacional de Dones Periodistes i Comunicadores de Catalunya -Xarxa Internacional de Periodistes amb Visió de Gènere (XIDPI.CAT-XIPVG), vam decidir pujar al carro dels mitjans digitals amb La Independent amb l'objectiu de donar visibilitat a totes les qüestions i problemes de gènere. Dit en altres paraules vam voler dotar-nos d' una eina de comunicació on el tractament informatiu del gènere fos l'eix vertebrador de les nostres informacions.\nCom heu pogut anar comprovant al llarg d'aquests anys 5 anys, tant les que col.laboreu amb laindependent.cat com totes les persones que ens seguiu, la nostra tasca no ha estat exempta de dificultats. I no tan sols per la crisi econòmica que ha afectat a les possibles subvencions -que no hem tingut fora del primer any- sinó que també perquè La Independent es fruit de l'empenta, esforç, dedicació i voluntariat del grup fundador inicial i de les i els periodistes que s' hi han anat afegint en el decurs d' aquests anys i que ens ha empés en el nostre compromís de treball contra la violència masclista, la trata de persones, la injustícia, les guerres i de tot allò que fa vàlida la lluita feminista: la desigualtat entre dones i homes.\nEns queda molt per fer. Especialment dins del món de la comunicació i en especial dels mitjans audiovisuals on sobre el tractament informatiu de gènere podem dir que el més calent és a l'aigüera.\nEn qualsevol cas, però, cal subratllar una vegada més que estem de celebració i que en aquests cinc anys hem tingut ja més de 4.250.000 visites. Això ens demostra - a més d' esperonar-nos - que el que fem interessa i que encara tenim no solament molt a dir sinó que encarem el futur més immediat amb l'ànim de millora en tots els aspectes informatius de la nostra tasca com a periodistes i comunicadores.\nxarxa internacional de dones periodistes i comunicadores de catalunya xarxa internacional de periodistes amb visió de gènere\nVisites del contingut : 17931859


Cost extra d’utilitzar FaceTime als iPhones?\nPrincipal » Guies » Cost extra d’utilitzar FaceTime als iPhones?\nUna de les funcions integrades als dispositius iOS d'Apple, com l'iPhone i l'iPad, és la possibilitat de configurar ràpidament i fàcilment xats de vídeo cara a cara amb l'aplicació FaceTime. FaceTime us permet connectar-vos a qualsevol altre usuari de FaceTime de manera individual tocant una entrada de la llista de contactes. L’aplicació en si és gratuïta i s’instal·la als dispositius mòbils iOS d’Apple que tenen càmeres.\nCàrrecs de programari\nFaceTime als dispositius mòbils d’Apple és gratuït. Apple inclou el programari en dispositius iOS i no cobra cap càrrec per fer trucades o connexions. L’únic que Apple necessita perquè pugueu utilitzar l’aplicació FaceTime al vostre iPad, iPhone o iPod Touch és un identificador d’Apple. Tot i que l’identificador d’Apple us registra per gastar diners a l’iTunes Store, configurar-lo no suposa cap cost.\nFaceTime originalment només funcionava mitjançant una connexió de xarxa sense fils Wi-Fi, que requeria que les parts dels dos extrems de la trucada tinguessin el seu propi servei d’Internet. Per utilitzar FaceTime a l'oficina o a casa, heu de tenir una connexió a Internet que pagueu vosaltres o la vostra empresa. Si podeu trobar una connexió Wi-Fi gratuïta, com ara en molts llocs públics, no us costarà l’ús de FaceTime.\nÚs de connexions mòbils\nAmb l’aparició de l’iPhone 4S i l’iPad de tercera generació, Apple va estructurar FaceTime per utilitzar una connexió de dades cel·lular si no hi ha connexió Wi-Fi disponible. Tenint en compte que molts plans mòbils tenen un límit de dades, podríeu acabar pagant el vostre ús si feu servir FaceTime amb freqüència. Les proves de tercers realitzades per AnandTech indiquen que l’aplicació no utilitza més de 150 kbps d’amplada de banda. Això funciona amb 14 o 15 hores de xat de FaceTime que consumeixen aproximadament 1 GB.\nUtilitzant un punt actiu\nSi decidiu fer servir un punt d’interès personal o un pla de connexió de telèfons intel·ligents per admetre FaceTime mitjançant Wi-Fi, continuareu utilitzant el vostre permís de dades mòbils. Tot i que el cost varia en funció del vostre pla de telefonia mòbil, incloeu algun cost. Atès que FaceTime és més eficient d’espai que altres aplicacions de xat de vídeo, serà menys costós d’utilitzar que les eines de la competència, sempre que truqueu als usuaris del producte Apple.\nExempció de responsabilitat tècnica\nTret que s’indiqui el contrari, la informació d’aquest article s’aplica als dispositius Apple que executen iOS 6.1 i a les polítiques d’Apple a partir de la data de publicació al juny del 2013 i poden canviar en el futur.\nFaceTime per a Macs amb OS X 10.6.6 o posterior està disponible a la Mac App Store per 99 cèntims.


Tots els teatres de Barcelona tanquen pel coronavirus\nLes mesures anticoronavirus del govern que insten a prohibir els espectacles de més de 1.000 espectadors i a reduir l'aforament a un terç de la seva capacitat a les sales de menys de 1.000 butaques han obligat la majoria de teatres de la ciutat a abaixar la persiana fins a almenys el 26 de març.\nNo han tancat tots, però sí els més grans com el Tívoli, el Coliseum, el Victòria, el TNC, el Teatre Lliure, el Romea o el Mercat de les Flors. Això vol dir que suspenen el que s'hi estava fent i les obres que s'havien d'estrenar en els propers dies, com 'La gavina', 'T'estimo si he begut', 'RRR' o 'Eva contra Eva'. En alguns casos, es tracta d'ajornament, en d'altres de cancel·lacions en tota regla. Els teatres, tots, estan estudiant si resituen per més endavant el que no poden oferir o ho suspenen per sempre.\nLa Sala Beckett, l'Almeria Teatre, el Tantarantana, l'Antic Teatre i l'Aquitània, que s'havien resistit a tancar, al final han cancel·lat o ajornat tota la seva activitat.\nL'Associació d’Empreses de Teatre de Catalunya (Adetca) ha emès un dur comunicat en el qual critica la manera d'actuar del govern: "Sense cap preavís -diuen-, sense cap reunió prèvia per mirar de minorar les greus conseqüències que representa aquest tancament per la nostra activitat. Sense escoltar al sector per tenir-lo al costat en aquests moments tan difícils per un govern, i poder col·laborar en aplicar la mesura buscant les millors fórmules progressives per facilitar la implementació d’uns protocols que no són gens fàcils de preparar. L'Adetca aplega 52 teatres i productores. Calcula que perdran 2 milions d'euros.\nLa patronal teatral diu que les conseqüències de la mesura "són d’una gravetat sense precedents" i per això demana un pla de xoc a la conselleria de Cultura i a l'Ajuntament de Barcelona coordinat amb el ministeri de Cultura, entre els quals hi hauria d'haver "crèdits per pal·liar la tresoreria que representarà no rebre cap ingrés en 15 dies i tornar els diners de la venda anticipada de les activitats suspeses, ajuts a l’activitat no executada i a les estructures i modificació de normatives per no revocar subvencions i per facilitar els requisits de justificació". L'Adetca també demana una gran campanya de promoció del teatre un cop hagi passat la pandèmia.\nNO T'HO PERDIS: Activitats culturals cancel·lades o ajornades pel coronavirus a Barcelona


El Bert torna a Catalunya: January 2009\nNem Hàsia Casa III: Saya suka Melaka\nQue vol dir, en els nostres creixents pinitos de Bahasa Malaysia, m'agrada Melaka. És bo perquè el malai i l'indonesi són pràcticament iguals, i són les llengües que usarem durant aquest primer mes i mig, com a mínim, del nostre viatge, així que podem fer-ne aprenentatge comú i global.\nA lo que anem. Després de passar cinc dies a la barullosa però amigable capital de Malàisia, Kuala Lumpur, ens movem uns 150 quilòmetres al sud, per visitar la que segurament és la ciutat amb més història del país: Melaka. Melaka podria resumir perfectament els últims 500 anys d'història de la península malaia, que ha anat passant de mans a mans fins a assolir la seva independència només a mitjans del segle passat. Anirem explicant tot això al llarg del post amb l'ajuda interactiva de la pròpia ciutat. Així que paciència.\nPer anar-hi, vam agafar un dels múltiples busos que sortien des de la central i pròxima estació de Puduraya. Aquí, com a d'altres països, els busos els fan funcionar companyies privades, i pot haver-n'hi fàcilment 10 que facin un trajecte popular (com el KL-Melaka) a la vegada. Una mica confós al principi, però finalment correcte.\nEls busos en aquest païs són absolutament excel.lents. Ràpids, barats, espaiosos, còmodes i moderns. I els conductors no són ni tan sols massa garrulos, Que és tot un què. En les dues hores de trajecte fins a Melaka, la vista es va reduïr pràcticament només a una de les grans indústries malàisies: l'oli de palmera. Es veu que l'oli de palmera s'utilitza tant per cuinar com pel desenvolupament d'energies alternatives, així que benvingut sigui. I la vista també és més maca que una colla de centrals tèrmiques.\nEncara estem als primers dies del negoci aquest de carregar motxiles amunt i avall, així que de bones a primeres, la visió que més ens va maravellar va ser la de trobar el nostre hotel. Que ja de per si està en un edifici ben atractiu.\nL'hotel es diu Eastern Heritage, i efectivament és això, un edifici històric xinès de principis del segle XX com molts altres escampats per la ciutat. Els terres són tots de fusta, l'escala és força encantadora i tot plegat destil.la atmosfera per un tubo. I per 8 euros la nit!\nAra això si, confessem-ho... l'edifici destil.la atmosfera, però sembla que se'ls hi va acabar el sac quan van arribar al disseny de les habitacions, o si més no a la nostra. Però vaja, que li acabes agafant carinyo, també. A Melaka, només hi hem estat dues nits. I hi podríem haver estat alguna més.\nPer rodonejar (!) el tema, què millor que aquesta petita piscina per superar els moments de calor sufocant equatorial? Ja us dic que l'aigua estava congelada, i que la calor la superes en un plis. Ara, nedar tampoc hi pots nedar gaire. S'agraiex i molt, certament.\nUn cop instal.lats i refrescats, toca veure doncs què s'explica aquesta Melaka. N'explicarem la història a través de les múltiples etapes i construccions que queden per la ciutat.\nComençarem la nostra història cap allà al segle X. Per aquells llavors a Malàisia es dedicaven majoritàriament a caçar, reduïr caps i fer la seva vida selvàtica. La història diu que un príncep indi va arribar des de Sumatra a veure què es coïa per aquestes terres. Mentre seia sota un arbre, va veure una curiosa escena: el seu gos de caça va començar a córrer rere un cèrvol local, però aquest, en comptes de, com faria un cèrvol estàndard, escapar-se esperitadament, li va plantar cara al gos i va ser aquest el que va acabar marxant amb la cua entre cames.\nI davant aquesta sorprenent escena, el princip indi va decidir fundar un assentament en aquell precís lloc. I el va anomenar Melaka, ja que aquest és el nom com els indígens anomenaven l'arbre sota el que s'havia assegut.\nAra tenim un petit buit en el temps. I és que un dels governadors de Melaka, eventualment, va decidir convertir-se a l'Islam cap al segle XIV, després d'algun contacte amb comerciants àrabs o indis. Lo curiós és que els museus o llibres oficials situen pràcticament aquest moment com el principi de la història de Malàisia, obviant aquests segles previs. També és curiós que et planten com si els governadors que hi havia s'haguéssin convertit pacíficament a l'Islam, cosa que sincerament dubto. Però vaja, és un païs musulmà i cadascú explica la història com li va bé.\nAquesta és una rèplica del palau del sultà, l'edifici més antic (en quant a imatge, que no a construcció) que queda a Melaka.\nI el sultà i la seva prole van establir l'islam com a religió oficial de l'estat de Melaka. Aquesta mesquita és especialment interessant. L'arquitectura té una certa influència budista, possiblement heretada de la Índia. Excel.lents i acollidors els seus petits jardins.\nUna vista nocturna, on es pot apreciar la semblança del minaret amb pagodes nepalís o burmeses. (i no he estat ni a Nepal ni a Burma, quin tio, eh, que enterat que sona!)\nMentre el port musulmà estava en plena florescència, els portuguesos, en busca d'un lloc intermig estratègic entre les seves colònies de Goa, a la Índia, i Macau, al sud de Xina, van pensar en Melaka com a una opció excel.lent, amb la situació i la infrastructura desitjada. I un bon dia de 1511 van arribar amb el Flor de la Mar al capdavant.\nPerquè no ho veurem en cap moment, però Melaka té mar. Si més no, té mar ben a prop. El vaixell aquest és també una rèplica, que dóna força el pego.\nQueden poques relíquies de la època portuguesa, que va durar fins a mitjans del segle XVII. Aquesta és la vella església de St Paul, catòlica ella. El que passa és que quan va deixar d'haver-hi catòlics, li van donar a l'església tot tipus d'usos pagans (des de polvorí a magatzem) que la van anar atrotinant. I per acabar-ho d'adobar, van aparèixer els britànics i li van plantar un far horrorós just al davant.\nDe l'església en queden tres parets. És curiós veure una església catòlica per aquests móns, però.\nI, perquè us en feu la idea completa, aquí des de la part del darrere, ocupant el punt més alt de la zona antiga de la ciutat, que en els seus temps formava el fort de Melaka.\nL'altra gran relíquia portuguesa, i es veu que la més famosa i visitada, és una de les portes de la muralla del fort. Fort que, per cert, es deia "A famosa". I la porta es diu Porta de Santiago, i si bé pírrica, té tota la pinta de porta europea, es clar.\nPodeu veure que és una destinació popular, aquesta. No tant per turistes occidentals, que també, sino sobretot per propis locals i singaporenys. Hem estat aquí al cap de setmana i les hordes eren importants.\nEn aquesta interessant foto podeu veure algo tant senzill com les dues fotos anteriors juntes. Així sabeu on està tot, home.\nDurant la nostra estada (curta, es clar) a la porta de Santiago, vam intentar obrir una bossa de Cheetos. I no ho vam aconseguir. Per sort, l'home que veieu al darrere, i que venia ves a saber què a l'ombra, tenia unes tisores, que ens van proporcionar l'accés als Cheetos i a una entretinguda conversa.\nDurant els segles XVI i XVII l'est estava plè de colònies europees de potencial evangelització catòlica. Un dels més exitosos complidors d'aquesta tasca va ser Sant Francesc Xavier, espanyol ell. Aquesta església li és dedicada i, per si us sona d'algo, es veu que està basada en la catedral de Montpellier.\nI per dins, amb una frescor tropical plena de blaus. No em pregunteu per què, però vaig tenir la sensació de que em recordava a l'església de l'Escola Pia de Calassanç, a Granollers. I abans que em digueu que no s'assembla en res, us diré que ja ho sé, però la sensació me la va donar igual.\nEls anys anaven passant i l'imperi portuguès, com l'espanyol, començava a fer llufa. Nous imperis europeus començàven a prendre el lloc dels anteriors, i en aquest cas els que es van interessar per Melaka van ser els holandesos. Va ser relativament fàcil, amb l'ajuda dels locals i alguna enganyifa, el destronar els ja dèbils portuguesos i fer-se amb el control del port.\nI amb això, noves parts de la ciutat van ser construïdes, amb especial atenció a la imatge més coneguda de Melaka, Dutch Square, amb el palau del governador holandès, l'església protestant holandesa, i la torre del rellotge holandès. Tot en un càlid color rosenc fosc.\nUns detalls de la Christ Church, de la plaça, i dels colorins de tot plegat. Molt i molt bonic, aquest raconet.\nI amb el pas del dia i la posició del sol, la vermellositat va canviant de tonalitat per desvelar diferents visions de la plaça.\nSegur que us heu fixat en els tricicles / bicicletes / rickshaws de les fotos anteriors. Bé doncs, es dediquen a anar donant voltes pel centre històric amb música màquina norantera a tot drap (no és conya, això), i delectats passatgers -majorment xinesos- al darrere. Són absolutament orientats als turistes, així que no els podem considerar un mode de transport com a tal. Els conductors, a més, no són plastes en absolut, senyal de que no ténen gana. Tot plegat li dóna molt de color i, ehem, sò, a la cosa. Sembla ser que als turistes xinesos / singaporenys els hi agrada, però.\nTot el centre holandès, que s'estén durant uns quants blocs, està pintat amb aquest to rogenc. Un cop més, molt atmosfèric.\nTambé l'imperi holandès va col.lapsar en algun moment, i els següents a aprofitar-se d'aquest fet, és clar, van ser els eterns britànics, que els tios estan a tot arreu. En això hi va haver una mica de merder: primer, els britànics, a través d'alguna guerra guanyada a Europa, van guanyar-lis als holandesos el control d'algunes colònies, entre elles Melaka. Deu anys després, pels mateixos motius, i mitjançant algun tipus de tractat, els holandesos ho van tornar a recuperar. Els britànics, però, abans d'entregar-lis la ciutat, van fer volar el fort i les muralles, deixant només la porta que hem vist abans, els murris. I al cap de pocs anys, després que els holandesos s'haguéssin deixat un pastón per reconstruir el que van poder, en la ruina moral i econòmica, els britànics van tornar a aparèixer amb quatre canons i se'n van apoderar per la força. Vamos, que va acabar guanyant Anglaterra a la pròrroga, i amb polèmica.\nMelaka, però, no era la plaça britànica més important a la zona, ja que per aquells temps també controlaven Georgetown, també a Malàisia però més al nord (i ja hi anirem en unes setmanes) i Singapur, que només està a uns 250 quilòmetres al sud. Així que Melaka va anar perdent pes específic. Amb el col.lapse econòmic i polític de l'imperi britànic a mitjans de segle XX, quan van perdre bona part de les seves (moltes) colònies, també els malais van dir de les seves. Ja comentàvem al post passat que la Malàisia peninsular, junt amb Singapur i tres estats de la illa de Borneo, van declarar la independència de la Federació de Malàisia l'any 1957. I ho van fer just aquí, on hi ha erigida aquesta banderota. L'edifici del darrere, originalment un edifici colonial britànic, és avui el memorial de la independència.\nI aquesta independència es va proclamar al crit, 7 vegades, de "Merdeka!", que vol dir doncs això, independència.\nPerquè us feu una idea de la orientació de tot plegat, l'església de St Paul, la porta de Santiago, el palau del sultà i el memorial de la independència estan tots en un pilot. La zona holandesa està exactament oposada al turonet aquest que veiem a mà esquerra, a uns 500 metres. Tot plegat molt ajuntadet i circulatòriament amigable.\nPerquè ja veieu que tot sembla perfectament cuidat, perfectament net, i perfectament organitzat. Doncs ho sembla perquè ho és.\nTota aquesta informació que us explico fins ara l'hem treta de vàries lectures, una d'elles la del Museu del Poble. A Melaka, al ser una destinació turística important, i força promoguda, n'hi ha la seva generosa quantitat, de museus. Nosaltres només vam visitar aquest, suficientment extens i variat.\nLa planta principal parla de la història de Melaka i les seves gents. Aquí, un quadre representant l'arribada dels portuguesos i la sangría derivada.\nEls malais són absolutament obsessos dels records. Tot i que en molts casos suden dels Records Guinness i han publicat el seu propi "Llibre dels rècords de Malàisia". Aquest carretó va ser el que un bon home va carretejar durant més de 2500 quilòmetres al voltant de Malàisia (i només va tardar un més i mig!), fent-lo el més llarg carretejament de carretó de la història del pais.\nNo sé si deu ser veritat, perquè no ho he verificat en d'altres fonts, però segons aquest museu, els malais han fet una aportació al món més gran del que ens pensem: la baldufa! Es veu que aquesta gent han estat jugant a la baldufa des de temps inmemorials, en ténen de tot tipus i fan competicions d'allò més serioses. Felicitacions!\nUna altra de les plantes del museu (que ens va portar tot un matí) està dedicada a la bellesa, o a les mutilacions que, al llarg del temps i del món, diferents cultures han dut a terme en nom d'aquesta bellesa. Des dels peus deformats dels xinesos, els colls allargats d'algunes tribus africanes o asiàtiques, els implants de silicona dels temps actuals, o l'exagerat ús dels corsets que estava de moda a Europa durant una bona colla de segles. Aquesta bona dona va aconseguir tenir la cintura més estreta d'Europa, gràcies a anar-se estrenyent i estrenyent el corset, arribant a mides i salut ridícula. Les dues dels costats són amb el corset posat, i la del mig, sense.\nUna exposició realment interessant, i que ens recorda que tot això dels canons de bellesa i modes i tal, és absolutament relatiu, i ens ho hem de mirar amb una mica de perspectiva. No creieu?\nL'última de les exposicions està dedicada als estels, aquesta gran tradició asiàtica. Amb origen a la Xina, es practica extensament a la majoria de països asiàtics. Els estels tradicionals malais tenen aquest tipus de forma, i colorit per un tubo.\nI ja us dic que se'n veuen forces, d'estels, pel carrer, així com es veien a la Índia i segur que es veuen en d'altres llocs.\nEn tota la història que he explicat abans, plena d'indis, portuguesos, holandesos i britànics, ens n'hem saltat els eterns protagonistes: els xinesos. Els xinesos han estat sempre per aquí, sempre n'han sigut la comunitat més poblada, i sempre han controlat l'economia. I "l'altra banda" del riu està reservada per un impressionant Chinatown. Per exemple, l'espectacular temple de Cheng Hoon Teng, el millor temple xinès que els meus ulls han vist.\nEs veu que està aquí des del segle XVI (i no ho sembla gens), i és el més antic del pais. Com a bons patriotes, tots els materials van ser portats de la Xina.\nEl nivell de detall d'aquest tipus de temples, i d'aquest en concret, és força impressionant. Curiosament, aquest tipus d'estatuetes colorides als sostres dels temples, també les veiem en els temples tamils del sud de la Índia. Em pregunto si hi ha alguna relació.\nPerò el temple aquest és més espectacular fins i tot de nit del que ho és de dia. Les formes en destaquen a la penombra. Gran foto, aquesta.\nI a més, vam tenir la sort d'enganxar que estem enmig dels preparatoris per l'any nou xinès. Durant el mes previ, les comunitats xineses es reuneixen per pregar i arreglar-ho tot per la gran celebració. Aquí tenim tot de gent i un parell d'aquests gossos gegants tot entrant al recinte del temple.\nI a dins, en una barreja entre budisme, confucionisme i daoisme, les pregàries i musiquetes de torn. Suposo que, a dia d'avui, aquestes coses no te les trobes, a la pròpia Xina.\nI els fidels. Les pregàries i cançons són espectacularment llargues. De fet, vam estar aquí fàcilment una mitja hora i no van canviar de cançó en tota l'estona. Ara això si, atmosfèric (:-)) ho és lo seu.\nMenció especial per aquest drac protector.\nI a fora, els gossos grans d'abans descansant de tant d'ajetreo. Clar que si home, s'ho mereixen.\nPerò no només de temples viu Chinatown, al contrari. Els carrers estan alineats amb una surrealment espectacular quantitat de cases excepcionalment cuidades. Posarem aquesta com a exemple, però és només una entre desenes. Si, ho heu endevinat: atmosfèric :-)\nEn un dels carrers també hi munten un mercat nocturn que sembla típic de les comunitats xineses (a part que, durant el dia, fa massa calor com per estar-se a fora massa estona). Aquest semblava força més autèntic que la venta d'imitacions de Kuala Lumpur. I no sé si les llumetes vermelles hi són sempre o només durant aquests dies del voltant del nou any (estan a tots els carrers, no només al del mercat), però ajuden força a l'escenisme de la cosa.\nCom és típic, la ciutat està construïda al voltant d'un riu. Els voltants, a part d'una agradable zona peatonal ideal per esmorzar, no són necessàriament espectaculars, però semblen molt populars per navegar-los amunt i avall amb barquetes turístiques. Ja us dic que tenia la pinta d'haver-hi tones de singaporesos passant el cap de setmana. Penseu que Malàisia és força més car que Singapur, així que és una destinació ben apetent per ells.\nTot caminant per Chinatown, al voltant del mercat, vam sentir música i, arribant des d'aquesta òptica, vam veure tot de gent asseguda admirant l'espectacle. Que bé, ens vam dir, una mica de musiqueta en directe sempre s'agraeix!\nPerò al veure l'escenari... patam! Un karaoke!! El karaoke és un dels entreteniments per excel.lència de la comunitat xinesa, i és un autèntic fenomen (i ho ha sigut per una bona colla d'anys). I els cantants no és que estiguin necessàriament dotats, molts d'ells, no. Però tant hi ha karaoke en aquest escenari, com n'hi havia en cases de clans (cases on families o dinasties s'ajunten per socialitzar-se), com fins i tot del segon pis de l'edifici de la policia se sentia a algú cantant "Still lovin' you" en xinès. El paio aquest, per cert, tot un perla. De cantar poc, però de saber estar no ni faltava gens.\nI a mesura que la nit es fa nit, aquests mercats s'omplen i s'omplen de gent. I a jutjar per la noia en primer plà, ben bé que s'ho passen. No, certament, és molt entretingut.\nI per si no ho és prou, d'entretingut, també hi trobem alguns entretenidors professionals. Aquest per exemple, anar trencant un tros de diari cada cop més petit amb un làtig (com es diu, làtig, en català? no és pas làtig, oi?). Es clar que mai saps com de cert és, això del làtig, ja que el nano que ho aguanta pot tranquilament trencar-ho amb les mans, però entretenia, entretenia força a un bon pilot de gent.\nCanviem radicalment de zona i de temps. Aquest "gat en canyeria" era simpàtic.\nA en Jett li agraden molt, els gats, i sempre que en veu algun se'l queda mirant una estona. Aquí no en van pas curts, de gats de carrer. Aquesta, tot i que no es vegi, estava embarassada. Ara em vé al cap... "embarrassed", com sabreu, vol dir "avergonyit" o "incòmode per timidesa", com qui diu... creieu que té alguna relació amb l'embaràs? Segurament no, però ves a saber.\nBueno, passem a fer un breu comentari sobre el menjar. El menjar típic de Melaka s'anomena baba nyonya, i és una espècie de barreja de menjar malai i xinès, representant fidelment del que es tracta aquesta ciutat. A diferència de la Índia, on pràcticament tots els restaurants són vegetarians, aquí en Jett i la Tiffany estan tenint força més problemes per satisfer les seves necessitats. Aquí es veiu que a en Jett no li va agradar massa, el que fos que va menjar.\nPerò l'àpat estrella de la nostra estada a Melaka va ser, sens dubte, al Capitol Satay. El satay és aquesta salsa basada en cacauets utilitzada en gran part de la cuina malaia.\nEn aquest cas, el plan era tal que aquest. Tenien un bol plè de satay al mig de la taula, amb una estufeta que l'anava calentant tota l'estona, a mode de fondue. Després, anaves a un mostrador i agafaves tot de pintxos, que anaves coent dins el bol de satay. Pinxos amb vegetals, tofu, carns, peixos, gambes i escamarlans (especial menció per aquest últim... deliciosos escamarlans ensataynats). Cada pintxo, 0,7 RM = 15 cèntims d'euro. Un menjar divertit, social i deliciós. De moment, un dels millors del viatge.\nPer aquí les cerveses que es solen veure són la Tiger, de Singapur, la Guinness o Heineken que es fan aquí mateix, i la local Anchor (curiós perquè a Indonèsia hi ha la Anker, a Cambodia la Angkor, i aquí la Anchor... a confondre al personal). La birra no que no és barata, i pot valer 1,5 euros per ampolla. No és cara, tampoc, però no és un regal.\nAquella nit, curiosament, hi havia una simpàtica promoció: per cada ampolla d'una de les cerveses mencionades anteriorment que et beguéssis, gairebé tots els bars de la zona donaria 1 RM per escoles xineses. Està bé això de beure copiosament per una causa, no? S'hauria d'instaurar en d'altres llocs.\nAquí acaba la nostra estada a Melaka. Una estada curta però intensa, i rica en colors i sabors. Acabem amb una tornada fosca i ataronjada, ben maca ella.\nEl nostre últim dia a Melaka és també el nostre últim dia, de moment, a Malàisia. La nostre següent destinació és Padang, a la illa indonèsia de Sumatra. Per arribar-hi, utilitzarem de nou els serveis d'Air Asia. El trajecte d'una hora des de Kuala Lumpur fins a Padang ens costa només uns 15 euros, així que val la pena.\nL'aeroport de Kuala Lumpur està entre la capital i Melaka, així que no valia la pena tornar fins a KL, i agafar el bus cap a l'aeroport. Inexplicablement, siguent turística com és, no hi ha transport públic directe des de Melaka fins a l'aeroport, així que, seguint les recomanacions de la Lonely Planet, vam agafar un bus fins a la ciutat intermitja de Seremban, des d'on se suposa que hi hauria un altre bus local fins l'aeroport. Aquest primer trajecte va transcórrer plàcidament, com podem observar:\nPerò un cop a Seremban, ens vam posar a esperar l'autobús en qüestió, i el tio que no venia. Mira que anàvem amb temps, però va arribar un punt en que o ens movíem o estaríem en problemes. Tot preguntant vam descobrir, semi horroritzats, que el bus, a part de no saber-se quan arribaria, tardaria la fredolica de dues hores per cobrir els 30 quilòmetres fins l'aeroport.\nAixí que, vist lo vist, vam haver d'agafar un taxi, conduït per un indi filosofal i molt xerrameca. Va ser interessant, el trajecte. Per cert, que l'aeroport de Kuala Lumpur està al municipi de Sepang. Estic segur que a molts us sonarà aquest nom: és on hi ha el circuit malasi de Formula 1 i Moto GP.\nFinalment vam arribar a l'aeroport sense més problemes i amb temps de sobra, per donar fi a la nostra primera etapa a Malàisia (tornarem en tres setmanes) i començar la nostra etapa a Indonèsia. Així que selamat dinggal Malaysia, i selamat datam Indonesia!\nI a vosaltres, pues també: au revoire i fins aviat!!\nPosted by bert at 15:41 2 comments:\nTemes: asia, malaisia, nem hasia casa, viatges\nNem Hàsia Casa II: A Kuala Lumpur, com a casa\nNem Hàsia Casa I: Benvinguts a l'envejable convivè...\nEl Bert se'n va d'Austràlia (una mica estressat)\nPepins a Austràlia III: Cap d'any a Sydney\nPepins a Austràlia II: Pluja, suor i mosques a l'e...\nPepins a Austràlia I: Retràs i goldcostisme nadalenc


CEIP Jacint Verdaguer Tàrrega: 2016\nEns prenem uns dies de descans. Tanquem la paradeta fins al gener i us volem desitjar de tot cor unes Bones Festes i un pròsper i feliç any 2017.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 13:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Festes, Tàrrega\nEstem molt orgullosos de presentar-vos el cartell del 31è Parc de Nadal de Tàrrega. La il·lustració original ha estat a càrrec d'una alumna de sisè de la nostra escola, la V. A. V. M. Segur que podreu veure el cartell pels carrers de Tàrrega durant aquestes festes.\nMoltes felicitats per a ella i per a tots i totes els que hi han participat.\nFELICITATS ARTISTES DEL JACINT!\nEtiquetes de comentaris: 6è, Concurs, Curs 2016 - 2017, Tàrrega\nEstem molt il·lusionats!\nAvui arriba el patge per a recollir les cartes dels alumnes d' educació infantil i cicle inicial!\nDemà , els alumnes d'educació infantil faran cagar el tió! I dijous els de cicle inicial!\nI finalment dijous, realitzarem una cantada de nadales i recital de poemes al gimnàs de l'escola!\nCal que els vostres fills /filles vinguin vestits amb una samarreta o camisa blanca i pantalons foscos.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 6:57 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Festes, Música, Nadal\nVeniu a la torronada!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 9:37 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, AMPA, Curs 2016 - 2017, Tàrrega\nCantada de Nadales a la Residència Sant Antoni!\nAvui els alumnes de sisè han anat a la Residència Sant Antoni a desitjar un BON NADAL a tots els avis! Ha estat molt emotiu, alguns avis s'han emocionat i algun cantaire també!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 19:23 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Cicle Superior, Nadal\nTàrregaTV va venir a l'escola per veure com treballem els contes que ofereix Ràdio Tàrrega a l'espai "El Llindar dels Somnis".\nAprofitem per felicitar als professionals de Ràdio Tàrrega per la feina que fan i a totes les escoles que hi participen!\nCliqueu sobre la imatge si voleu veure la notícia.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 10:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Ràdio Tàrrega, Vídeo\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 15:02 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Festes, Música\nUs informem de la propera xerrada de l'escola de famílies.\nEs durà a terme el proper dijous dia 24 a les 20:00 a l'Oficina Jove de l'Urgell.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 15:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Escola de famílies, Tàrrega, Xerrada\n35 anys de museu comarcal\nEnguany el museu comarcal celebra el seu 35è aniversari i han decidit celebrar-ho amb un cap de setmana farcit d'activitats culturals.\nFeu-hi un cop d'ull que val la pena, reserveu les activitats que us vinguin més de gust i gaudiu d'un cap de setmana cultural en família!\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Curs 2016 - 2017, Informacions vàries, Tàrrega\nProgramació infantil a RÀDIO TÀRREGA\nUs presentem la programació infantil a RàdioTàrrega per a aquest curs 2016-2017:\nCada dilluns podrem gaudir d'una nova història de la mà del Llindar dels somnis.\nEls dimarts escoltarem què pensen els més petits de la casa a L'illa dels pingüins.\nEls dimecres el programa DBOCAenBOCA continua acollint les escoles de Tàrrega a La meva escola.\nI el diumenge podem gaudir del Llindar dels somnis i de L'illa dels pingüins al programa Poc de molt.\nA continuació els horaris, esperem que us agradi!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 10:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Ràdio Tàrrega\nUn bonic detall!\nLa comissió dels Tres Tombs de l'AMPA, ha decidit cedir els diners del 3r premi, que van guanyar l'any passat, a les mestres d'Educació Infantil per a que s'inverteixin ens els projectes que tenen pensats per als alumnes.\nEl passat divendres, durant la celebració de la festa de la Castanyada, es va fer l'entrega d'aquest regal. Moltes gràcies pares!\nSi voleu veure vídeos de la festa entreu al bloc de música!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 12:12 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: AMPA, Castanyada\nLa FAPAC ha organitzat una xerrada sobre higiene nasal per al proper dijous 10 de novembre. Esperem que sigui del vostre interès.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 16:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2016 - 2017, Tàrrega, Xerrada\nAhir vam acomiadar els alumnes de 6è amb una bonica festa. Proximament, podreu veure al bloc de música les actuacions de tots els nens i nenes de l'escola. En el següent vídeo és veu l'emotiu comiat i la celebració del fi de festa! Bon estiu a tothom!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 22:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2015 - 2016, Festes\n1r i 2n premi del concurs Tria bo tria sa!\nDos alumnes de la nostra escola han estat els guanyadors del primer i segon premi del concurs de dibuix "Tria bo tria sa " organitzat per Caprabo,fet a nivell de tot Catalunya i País Valencià. Enhorabona Arnau Pont (5è) i Núria Caus (6è)!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 21:11 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cicle Superior, Concurs, Curs 2015 - 2016\nAquest dissabte l'AMPA de l'escola va organitzar una gran festa per celebrar el final de curs i acomiadar els alumnes de sisè! Felicitats a tots els que han col·laborat a organitzar aquesta bonica festa!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 8:31 1 comentari:\nII Concurs fotogràfic de la festa major!\nJa podeu veure totes fotografies participants al II Concurs fotogràfic de la festa major!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 13:15 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2015 - 2016, Festa Major\nParticipa al concurs fotogràfic del Jacint Verdaguer!\nConcurs fotogràfic festa major.\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 12:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Curs 2015 - 2016, Festa Major, Fotos, Tàrrega\nHem publicat un document explicant alguns conceptes sobre els drets d'imatge dels alumnes.\nEl rebreu a casa i el podeu consultar aquí mateix: al menú de la dreta, a l'apartat de documents hi trobareu l'enllaç a la pàgina Relatiu als drets d'imatge\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 15:22 Cap comentari:\nUn servei de menjador de categoria!\nEl menjador de l'escola a Tàrrega TV. Producte de proximitat i majoritàriament ecològic, un equip de professionals que tracten el producte amb cura i un menú saludable i equilibrat: claus per a tenir un servei de menjador del que ens podem sentir orgullosos!\nCliqueu a la imatge per veure el reportatge!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 12:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: AMPA, Informacions vàries, TàrregaTV\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 12:33 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: AMPA, Curs 2015 - 2016, Festes\nAvui a l'escola hem celebrat Sant Jordi! Hem fet moltes activitats! A l'entrar a les 9h els alumnes de sisè ens han desitjat una bona diada tot cantant. Després, el alumnes de 4rt ens han representat la seva obra de teatre "Dracs i perjudicis". Hem fet roses de tota mena i intercanvi de llibres!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 17:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Curs 2015 - 2016, Sant Jordi\nMOSTRA DE MÚSICA AL TEATRE ATENEU\nEls alumnes de sisè, ahir van participar a la VII Mostra de Música al Teatre Ateneu de Tàrrega. Va ser una experiència molt positiva i enriquidora, ja que a més d'actuar molt bé davant d'un teatre ple de públic, van poder observar actuacions molt diverses de les altres escoles de Tàrrega i comarca.\nSi voleu veure la seva actuació entreu al bloc de Música!\nAquí teniu un enllaç de Tàrrega televisió on al final del vídeo surt la nostra escola: Tàrrega TV\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 6:53 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: 6è, Activitats, Curs 2015 - 2016, Música\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 21:55 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Cicle Inicial, Cicle Mitjà, Cicle Superior, Curs 2015 - 2016, Esport, Festes, Vídeo\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 21:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Cicle Inicial, Cicle Mitjà, Cicle Superior, Curs 2015 - 2016, Esport, Festes\nCELEBREM EL DIA MUNDIAL DE L'ACTIVITAT FÍSICA SALTANT A CORDA.\nEl passat dia 6 d'abril va ser el dia mundial de l'activitat física. Per celebrar-ho hem organitzat una jornada, en la que tota l'escola hem realitzat diferents salts de corda. Els alumnes de 6è han fet de monitors de cada curs i s'encarregaven d'organitzar i fer el recompte de salts de cada grup. Com que tot el bo es fa esperar, l'activitat estrella ha sigut els salts dels mestres i monitors, on els alumnes han gaudit i disfrutat contant els salts que feien. Ha estat una jornada molt divertida i enriquidora!!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 13:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Cicle Inicial, Cicle Mitjà, Cicle Superior, Curs 2015 - 2016, Educació Infantil, Esport, Festes\n32è saló del llibre infantil i juvenil\nDel 17 l 30 d'abril se celebrarà a Mollerussa el 32è Saló del llibre infantil i juvenil a Mollerussa. És una bona ocasió per a gaudir de la lectura en família i de les activitats que ens proposen.\nUs adjuntem el programa d'actes per si us interessa.\nGaudiu i bona lectura!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 11:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Curs 2015 - 2016, Informacions vàries, Lectura, Mollerussa\nEl Pio i l'aplec de Sant Eloi\nAquest diumenge l'associació Guixanet ha preparat una gran festa per a presentar un nou conte dels nans de Tàrrega. Segur que serà d'allò més divertit, així que us animem a participar-hi!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 15:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2015 - 2016, Guixanet, Informacions vàries, Tàrrega\nL'ajuntament de Tàrrega ofereix, novament, xerrades d'allò més interessants per a l'escola de famílies.\nPer a inscripcions i més informació dirigiu-vos a l'Oficina Municipal d'Escolarització.\nSi cliqueu damunt de la imatge s'ampliarà per a que la pugueu llegir millor.\n* Hi ha hagut alguns canvis de dates, esperem que no us sigui molèstia...\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 16:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Curs 2015 - 2016, Escola de famílies, Tàrrega\nEnglish Theatre & Music Show\nEls alumnes de 6è han preparat petites representacions teatrals en anglès i cançons de flauta per celebrar l'últim dia del trimestre amb la resta de companys de l'escola.\nSegur que serà una jornada d'allò més profitosa i divertida:\nJa penjarem alguna foto i algun vídeo per a que ho pugueu veure des de casa!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 9:37 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Anglès, Curs 2015 - 2016, Música\nXerrada Institut Alfons Costafreda (Pares 6è)\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 9:53 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 6è, Activitats, Curs 2015 - 2016, Documents\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 17:47 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, AMPA, Curs 2015 - 2016\nAvui a l'escola hem celebrat la festa de la Pau!\nHem començat construint un bonic arc de Sant Martí entre tots com a símbol d'unitat i germanor. Seguidament, uns representants de cada cicle, han recitat un poema de la Joana Raspall, prèviament treballat a classe i relacionat amb la pau, la felicitat, l'alegria i el desig d'un món millor. Entre poema i poema, hem cantant algunes cançons per a que el nostre missatge arribi més lluny.\n(Si voleu veure algun vídeo més de les cançons que vam cantar mireu el bloc de música!)\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 18:30 2 comentaris:\nEl proper 30 de gener, com cada any, celebrarem el dia Internacional de la No-violència i la Pau, rememorant la mort de Mohandas Ghandi (enguany fa 68 anys).\nPer a aquesta ocasió hem pintat un parell de paraigües amb eslògans a favor de la pau que podreu trobar penjats als balcons de la biblioteca municipal. Mireu que bonics ens han quedat!\nI per a que comenceu a escalfar motors per a celebrar aquest dia tan bonic, aquí teniu una cançó que segur us agrada d'allò més: Imagine, de John Lennon!\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 13:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Curs 2015 - 2016, Festes, Música, Tàrrega, Vídeo\nReunió Informativa Carnaval.\nUs convoquem a la reunió informativa de Carnaval. Tant si esteu inscrits com si encara no n’esteu segurs, podeu venir i us acabarem de convèncer!\nLa disfressa d’enguany és molt fàcil de realitzar. Entre tots coordinarem una relació de dies on es podrà venir a l'escola per a confeccionar la disfressa i attrezzo per la carrossa. No passa res si no podeu venir cada dia, es faran diferents horaris per tal d’ajustar-nos als horaris de tothom.\nLa reunió serà dimecres 13 de gener, a les 21:30h, al menjador de l’escola.\nUs animem a venir i a apuntar-vos!\nComissió Sociocultural AMPA Jacint Verdaguer\nPublicat per Escola Jacint Verdaguer a 18:21 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Activitats, AMPA, Carnaval\nCELEBREM EL DIA MUNDIAL DE L'ACTIVITAT FÍSICA SALT...


Comença la preinscripció a les llars municipals d'infants — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Comença la preinscripció a les llars municipals d'infants\nAvui dilluns la Regidoria d’Educació de l’Ajuntament de La Seu d’Urgell inicia el període de preinscripció de les llars d’infants municipals 'La Grandalla' i 'Els Minairons' per al curs 2009-2010. Totes les famílies que hi estiguin interessades poden obtenir l’imprès de sol•licitud de preinscripció a l’Oficina d’Atenció Ciutadana, i per a més informació caldrà dirigir-se a l’Oficina Municipal d’Escolarització del Consistori urgellenc i a la web municipal www.laseu.cat.\nEl període per preinscriure els nens i nenes de 0 a 3 anys s’allargarà fins al 15 de maig. Els dos requisits que es demanen són que l’infant compleixi 6 mesos abans del 14 de setembre d’enguany i que hagi nascut l’any 2007 o en els anys posteriors. D’altra banda, la inscripció per al curs 2009-2010 dels infants ja inscrits durant el curs 2007-2008 ja s’ha dut a terme entre els dies 20 i 29 d’abril.\nA l’imprès de sol•licitud cal adjuntar la fotocòpia del DNI del pare i de la mare o del tutor legal, fotocòpia del llibre de família, targeta sanitària de l'infant, així com tots els documents que serveixin per justificar els criteris establerts en aquestes bases de preinscripció.\nUn cop finalitzi el termini de preinscripció s’iniciarà la fase d’estudi i aplicació dels barems a les sol•licituds de nou ingrés. I tot seguit, es farà pública la llista provisional d’admesos i exclosos, les quals estaran exposades al públic el 26 de maig per tal que s’hi puguin presentar reclamacions. Les reclamacions s’hauran de presentar al registre de l’Ajuntament de La Seu entre els dies 26 i 28 de maig, ambdós inclosos, abans de les dues del migdia.\nLes llistes definitives s’aprovaran per part de la Junta de Govern Local l'1de juny. La formalització de matrícula es realitzarà del 4 al 17 de juny. La llista d’espera s’obrirà el 18 de juny.


AMPA Vedruna Tàrrega Escola Sant Josep: de juny 2018\nIntercanvi de llibres curs 2018 / 2019\nBenvolguts pares i tutors:\nJa està actiu a la web de l'AMPA el servei per a l'intercanvi de llibres per al curs 2018-2019. Aquí trobareu l'enllaç a la base de dades per tal de que pugueu oferir o demanar llibres a la resta de famílies de cara al proper curs escolar.\nUs recordem que el llistat de llibres es troba publicat a la web de l'escola:http://www.vedrunatarrega.cat/\nÉs important que abans d'omplir el formulari, llegiu les normes d'us, funcionament i privacitat.\nNormes d'ús funcionament i privacitat\nQuan hagueu revisat el document, en el següent enllaç podreu omplir el formulari d'oferta i demanda de llibres, així com consultar la base de dades.\nUs demanarà la paraula de pas i també cal que confirmeu que heu llegit el document anterior.\nFormulari demanda / oferta de llibres\nUn cop publicat l'anunci no el podreu modificar ni esborrar.\nEn el cas que hi hagi alguna errada i vulgueu esborrar o modificar l'anunci, envieu un correu a l'AMPA.\nIgualment si no disposeu de la paraula de pas, podeu fer un correu a l'AMPA identificant-vos i us la facilitarem.\nPublicat per AMPA Escola Sant Josep Tàrrega a 14:07\nIntercanvi de llibres curs 2018 / 2019 Benvolgut...


SymbioLact Pur - Sistema Digestiu - Laboratorio Cobas - 10 sobres\n> Complements Alimentaris>Regulador Intestinal>SymbioLact Pur - Sistema Digestiu - Laboratorio Cobas - 10 sobres\nPer al manteniment d'una mucosa intestinal normal i amb bacteris productors d'àcid làctic.\nComplement alimentari sense proteïna làctia i amb biotina per al manteniment d'una mucosa intestinal normal i amb bacteris productors d'àcid làctic.\nProbiòtic lliure de proteïna làctia, lactosa i gluten amb bacteris productors d'àcid làctic - Lactobacillus acidophilus (LA-5®) i Bifidobacterium animalis subsp. lactis (BB-12®) que contribueixen al manteniment de la salut intestinal.\nIngredients: Inulina, maldodextrina, bacteris productors d'àcid làctic [Lactobacillus acidophilus (LA-5®), Bifidobacterium animalis subsp. lactis (BB-12 ®)], antiaglomerant diòxid de silici, biotina.\n(SymbioLact ® pur no conté proteïnes làcties, lactosa ni gluten i per tant és apte per a persones amb intolerància a la llet o al·lèrgia a la proteïna de la llet.)\nAbocar el contingut d'un sobre en un got, afegir una mica d'aigua (aproximadament 100 ml) i agitar fins dissoldre.\nAdults: 1 sobre 1 o 2 vegades per dia durant un dinar.\nNens: 1 sobre 1 vegada al dia.\nEls sucs de fruites no són adequats per dissoldre el producte.\nPresentació: Envàs de 10 sobres.


Els directius s'estrenyen la faixa | Francesc Muñoz | Barcelona | Eines | L'Econòmic\nEls directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa + Els directius s'estrenyen la faixa E-mail\nEls participants en la jornada d'Aedipe carreguen una petita construcció castellera. FRANCESC MUÑOZ.\nDavid Miret, cap de colla de Vilafranca, durant la trobada. FRANCESC MUÑOZ.\nEls directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa Els directius s'estrenyen la faixa E-mail\nExecutius de La Caixa i Codorniu carreguen castells com a activitat de motivació\nCodorniu és l'empresa més antiga de Catalunya i d'Espanya i la dissetena més veterana del món. Des de l'any 1551 el negoci ha passat de pares a fills de la família Raventós fins a la generació número 17, que és l'actual. Després d'un procés de creixement i d'internacionalització que ha significat disposar de deu cellers, alguns a l'Argentina i Califòrnia, la companyia enceta el 2006 una transformació de l'organització per adaptar-la a la nova realitat. La direcció de la casa es professionalitza i entre els nous objectius hi ha la integració d'una gestió molt autònoma de cada celler i l'aposta per l'eficiència davant unes formes de treballar tradicionals. La revolució cultural que es va autoimposar Codorniu requeria la implicació de tota la plantilla. “Havíem d'evolucionar d'un model organitzatiu vertical a un de transversal i del treball individual al treball en equip”, explica Clotilde Tesón, directora de recursos humans de la multinacional, que el 27 de setembre passat va participar en unes jornades organitzades per Aedipe Catalunya (Associació Espanyola de Direcció i Desenvolupament de Persones).\nArran de tot aquell procés de reflexió, el 2008 es convoquen unes jornades de direcció per presentar el que havia de ser el nou patró de lideratge de Cordorniu. I per reforçar la teoria, Tesón recorre a una altra de les grans tradicions de la terra juntament amb el vi: els castells.\nEntra en escena Team Towers, una firma que des de l'any 2004 treballa per acostar al món de l'empresa valors i competències de les colles castelleres, com ara el compromís, la confiança, la concentració, la comunicació i la complementarietat. Ho fan convidant els assistents a les jornades a transformar-se en una colla castellera, és a dir, en components d'una organització que té la missió de carregar i descarregar una estructura humana amb èxit. És un gran treball en equip en el qual tothom té un paper important però ningú no és imprescindible, en el qual uns formen part de la base (pinya) i altres de la torre (tronc) però no hi ha estrelles, en el qual tothom celebra i comparteix l'èxit i en el qual estan perfectament alineats els resultats amb l'emoció i la motivació del personal.\nJordi López Daltell, soci de Team Towers i autor del llibre Fer pinya, va descobrir el potencial del cosmos casteller per al món dels recursos humans mentre treballava en un departament de personal d'una multinacional. En una trobada amb directius de tot el món va organitzar una diada castellera i els resultats el van animar a aprofundir encara més. “Vaig intuir que la colla era un pou de saviesa sense fons”, explica Daltell. L'única forma de comprovar-ho era convivint amb una colla i parlant amb els seus membres. “Vaig descobrir coses de les quals ni ells eren conscients”, apunta. Entre aquestes coses, va observar amb sorpresa que la rivalitat entre les colles del país no impedia la col·laboració. Fer una torre de nou amb folre i manilles pot significar haver de mobilitzar unes set-centes persones. Quan no n'hi ha prou amb els membres de la colla no és estrany que se n'hi afegeixin d'una altra. “És això possible en el món de l'empresa?”, es pregunta el soci de Team Towers. Li va sobtar també l'enfocament que aquestes organitzacions feien de les caigudes. Les colles assagen tot l'any i no porten un castell a la plaça fins que no estan segures que el podran carregar i descarregar. “Si, tot i això, la construcció s'ensorra, t'aixeques i aprens”, explica Daltell. És més, els mig èxits també se celebren.\nEn aquesta qüestió és molt important la figura del cap de colla, que ha de conèixer els membres i saber què poden donar de si. En aquest sentit, la seva funció és saber trobar el punt just de l'equilibri entre l'oportunitat d'emprendre nous reptes i la capacitat real de la colla d'assumir-los. David Miret, cap dels Castellers de Vilafranca, confessa que sovint les generacions joves voldrien anar més enllà, mentre que els més veterans frenen aquest ímpetu i hi posen seny.\nD'algunes d'aquestes lliçons va prendre bona nota Francesc Ventura, director de selecció i formació de La Caixa, quan el 2005 va organitzar una jornada amb més de set-cents formadors de l'entitat financera i va fer servir el castell com a activitat d'aprenentatge. Eren moments d'expansió i La Caixa obria 500 oficines i incorporava 1.800 persones l'any, i els formadors eren una peça bàsica per garantir una bona incorporació. “M'agradava la metàfora d'un castell que creix gràcies a una bona base; els formadors som la pinya que fa possible que l'empresa excel·leixi”, diu Ventura. A més, és una tasca silenciosa que no es veu i que no cerca el reconeixement extern perquè el regal és participar en el creixement de la persona.\nDe la mateixa forma que a la colla, la tasca formativa –impartida a La Caixa per treballadors veterans– és una forma de relació intergeneracional. No menys importants són aspectes com ara la planificació, l'emoció o l'anonimat. “El castell és el resultat de l'esforç de tots centrat en un repte comú; quin sentit té premiar la individualitat?”, explica Ventura.\nLes organitzacions castelleres són la unió de persones amb diversos graus de compromís personal. Santi Terraza, cap de colla de la Jove de Sitges, parla de les “quatre corones”: la dels que no fallen mai, la dels que hi van regularment, la dels que només hi van el dia de la festa major i, finalment, la de les persones que potser hi van una vegada cada quatre anys, però que se senten castellers i conserven la camisa: “Si alguna d'aquestes corones falla no es pot fer el castell.” Terraza creu que a les empreses a vegades la idea de la motivació pot obsessionar, i que els castells ensenyen que “tothom és necessari malgrat que no tots tinguin el mateix grau de motivació”, diu.\nPer David Miret, Català de l'Any i cap de colla dels Castellers de Vilafranca, que pot arribar a ajuntar 1.200 persones la diada de Sant Fèlix, la paraula clau és confiança. Les diferents estructures de comandament dins de la colla han de transmetre “confiança” en el fet que el castell es pot muntar i desmuntar. Només així es pot aconseguir que els més petits s'enfilin per la torre i no decideixin fer marxa enrere a meitat del camí.\nL'econòmic 08-10-2011, Pàgina 28


El Festival internacional Orgue&nd s'assegura la continuïtat amb un conveni amb les administracions | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa roda de premsa de presentació del festival, aquest matí.\nLes diferents institucions implicades (Govern i tres comuns) han presentat aquest matí la 22a edició del festival internacional Orgue&And, que se celebrarà aquest proper mes d'agost amb un augment de l'oferta gràcies al conveni que han signat per donar suport a l'esdeveniment. El festival se celebrarà entre el 9 i el 21 d'agost i comptarà amb sis concerts, quatre a Andorra la Vella, un a la Massana i un a Escaldes-Engordany, entre un i dos més respecte a anys anteriors. En un d'aquests concerts s'hi projectarà una pel·lícula muda i el públic podrà assistir a la improvisació de la música en directe. A més, hi haurà un darrer concert extraordinari que es farà per Nadal i en el qual hi tocarà el guanyador del concurs Sax Fest. Juan María Pedrero, Michal Markuszewski, Olga Witte, Jordi Cendra, David Cassan, l'Accademia Hermans, Christian Ott i Isabelle Lagors seran els intèrprets d'enguany.\n"Altres anys s'ha pogut fer una programació més intensa quant a activitats paral·leles, però ja l'any passat se'n van suspendre pel tema de la Covid, així que enguany les activitats que impliquen moviment de persones irregular com les audicions i els cursos, de moment i fins que no tinguem una nova normativa, aquetes propostes paral·leles hauran de quedar en suspens", ha afirmat el director artístic del festival, Ignacio Ribas. El lema de l'edició d'enguany del festival és 'Jardins', que representa la varietat de propostes que acull l'esdeveniment en general i, en concret, la varietat que ofereix cada compositor. "Tot músic té el seu jardí sonor, format pel seu repertori musical, que cuida amb cura i dedicació diària. Un jardí creat amb múltiples flors, és a dir, amb múltiples obres musicals", ha afirmat Ribas. Els orgues sonaran sols o acompanyats d’altres instruments com l’arpa, la flauta travessera, el violoncel barroc o la veu.\nEl ministeri de Cultura i Esports, juntament amb els comuns de la Massana, Andorra la Vella i Escaldes-Engordany, l'Arxiprestat de les Valls i l'associació Amics de les Orgues, han impulsat aquest conveni amb l'objectiu d'establir un règim de col·laboració per assegurar la continuïtat i la consolidació tant del festival com de l'aprenentatge i la difusió entre el públic adult i escolar d'aquest instrument de vent. Aquesta col·laboració es materialitzarà amb la subvenció per part del ministeri de 15.000 euros anuals, que s'afegiran a les aportacions dels comuns i de l'arxiprestat. "Formalitzem aquest conveni per donar un reconeixement a una trajectòria consolidada i decidida a difondre una disciplina que ens representa, ja que tres de les esglésies del Principat compten amb un orgue, així que el ministeri el que fa és formalitzar el reconeixement perquè l'ajut ja el donava, i el que fa també fem és unificar els suports, un fet que mostra la unitat de les institucions", ha afirmat la ministra de Cultura i Esports, Sílvia Riva.\n"Ara nosaltres podem començar a programar a anys vista –ha explicat Ribas–, i això és molt important, perquè en cas contrari molts músics no estan disponibles; d'aquesta manera, podem portar grans noms que fins ara havien estat limitats, ja que tenien les agendes programades des de fa molts anys. Segons el director artístic, "també ens permet l'ampliació de la proposta, perquè comptem amb un increment del fons econòmic, i això ens permetrà ampliar la programació, no només al mes d'agost, sinó tot l'any, almenys una vegada al mes, i això és bo pels instruments, perquè així sonen de manera continuada i el seu bon funcionament està assegurat". En aquest sentit, Sílvia Riva ha afegit que "quan el festival busca el seu programa i calendari i dona l'oportunitat als artistes de renom de venir a Andorra, al seu torn aquest artista veu que el fet de venir a Andorra, compta amb el suport institucional, un dels fets diferencials que podem oferir els comuns i el Govern a diferència d'altres països, i si han de triar entre un ajuntament o Andorra, el que volem es que triïn Andorra", ha explicat.