El Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac ja disposa del Catàleg de flora i fauna actualitzat | EQUIP DE BIOLOGIA DE LA CONSERVACIÓ\nby arv | oct. 28, 2020 | CMBMM\nEl treball, a càrrec de l’Equip de Biologia de la Conservació en el marc del Centre de Monitoratge de la Biodiversitat de Muntanyes Mediterrànies (CMBMM), llista i classifica tota la flora vascular i els animals invertebrats i vertebrats que han estat citats, viuen o s’han observat (espècies de pas o en migració) al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac.\nPer elaborar el Catàleg de flora vascular, fauna invertebrada i fauna vertebrada del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac es va recopilar la informació sobre les espècies presents en l’àmbit del Parc Natural apareguda a publicacions, informes, bases de dades i seguiments, tant de l’àmbit del Parc com nacional i internacional. També es van recollir informacions inèdites de diversos naturalistes.\nAixí mateix, es va incloure la legislació europea, catalana i espanyola que protegeix part de les espècies incloses al catàleg. Per a l’estat de conservació, es van usar els criteris de la UICN, els Plans estratègics de conservació de la Xarxa de Parcs Naturals (XPN) i, en el cas dels invertebrats, la classificació dels invertebrats que requereixen mesures de conservació de Catalunya (ICHN). Per a aquelles espècies d’interès de conservació prioritària (EICP) de la XPN, es van generar mapes de distribució per als darrers cinc anys. En aquests mapes es va quadricular el Parc Natural amb una malla d’un quilometres de costat i es van colorejar els requadres en funció del nombre de cites que s’acumulaven en el quadrat. Aquestes cites, dels darrers cinc anys, es van extreure les de bases de dades d’espècies GBIF, Ornitho.cat, CMBMM, SEFA, Quiròpters, SOCC, SYLVIA, CBMS, Oxigastra, etc., així com d’aportacions d’experts.\nPel que fa a les conclusions del Catàleg, aquestes apunten que del total de tàxons inventariats (4.041), se’n coneixen 3.836 a nivell d’espècie (93,8 %). Del total d’espècies, es coneix l’origen, distribució i hàbitat de 3.736 espècies. Les cinc classes amb major representativitat al Parc Natural són els insectes (49,8 %), les plantes magnoliòpsids o dicotiledònies (24,7 %), les plantes liliòpsids o monocotiledònies (6 %), els aràcnids (5,4 %) i els ocells (4,8 %).\nAixí mateix, el 32 % de les espècies inventariades corresponen a flora vascular i el 61 %, a fauna invertebrada, mentre el 7 % restant és l’aportació de la fauna vertebrada. Del 32 % que correspon a la flora vascular, només l’1,7 % està protegida per alguna norma o legislació d’àmbit europeu, espanyol o català, fet que representa un 0,5 % de totes les espècies llistades al Parc Natural. En el cas dels invertebrats (61 %), només l’1,3 % estan presents en alguna normativa. Pel que fa als vertebrats (7 % de la biodiversitat), el 81,9 % està protegida d’alguna forma.\nMés de 3800 espècies al Parc Natural\nEntre les diverses conclusions que aporta el Catàleg, es constata que el Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac és una regió molt rica, amb un nombre pròxim a les 4000 espècies (3.836), així com la necessitat de disposar del catàleg de briòfits, líquens i fong, que augmentarien el nombre total de tàxons i espècies que formen la biodiversitat del Parc.\nEl treball, elaborat per l’investigador de l’Equip de Biologia de la Conservació de la Universitat de Barcelona, Roger Puig-Gironès, també conclou que els catàlegs han de ser una eina rellevant pel que fa a l’estratègia de conservació de la biodiversitat d’una regió. A l’actualitat, hi ha aspectes preocupants en aquestes estratègies ja que els grups d’organismes que, històricament, han estan poc estudiats difícilment són inclosos en cap normativa i, en conseqüència, en cap pla estratègic de conservació.\nPer revertir aquesta situació, cal incrementar els esforços per augmentar el coneixement de la seva distribució en el territori, per exemple, dels invertebrats, que són la part més gran de la biodiversitat. Concretament, caldria afavorir el coneixement de la distribució de grups d’invertebrats com són els coleòpters, les papallones nocturnes, aranyes o formigues.\nTambé romanen catalogades i protegides espècies considerades al·lòctones per a la ciència, per a les quals encara es destinen molts recursos o gestionar i conservar en detriment d’altres. Fet que hauria de solucionar-se en futures revisions.\nAbans no finalitzi l’any, es preveu que el document fruit del treball es podrà consultar al Catàleg virtual dels centres de documentació de la Xarxa de Parcs Naturals.\nEl Catàleg de flora vascular i fauna vertebrada i invertebrada serà d’utilitat per a la definició del futur Pla de conservació del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac així com per definir la recerca i seguiments que serà necessari promoure en el marc del conveni del CMBMM.


La UB guanya 140 places d'Infermeria a preu públic i la UAB negocia incorporar-ne 150 - Blog d'UNportal\nPublicat el 23-02-2022 23-02-2022 per Unportal\nUn dels graus més exitosos del sistema universitari català, Infermeria, es troba a les portes d’una ampliació de places històrica. Les 5 universitats que imparteixen els estudis a preu públic (1.800 e. per un primer curs complet) ja han confirmat a Unportal que l’oferta creixerà el curs vinent en 270 places, que probablement acabin convertint-se en 420, i que s’afegiran a les 920 existents.\nLa Universitat de Barcelona (UB) guanyarà 140 places entre els campus de Bellvitge i Clínic, on ja en té 390. L’Autònoma (UAB), que ara n’ofereix 90, està en disposició d’incorporar-ne 150 més a l’inici del nou curs. A partir del 2024, aquest nou alumnat de l’Autonòma seguiria la seva formació a les unitats docents dels hospitals Parc Taulí de Sabadell i Germans Trias i Pujol de Badalona, de nova creació.\nLa Universitat de Girona (UdG) passarà de les 130 a les 190 places. Si fins ara disposava d’un grup de matí i un altre de tarda, el curs vinent tindrà dos grups de matí i mantindrà el de la tarda, ha concretat la degana d’Infermeria, Carme Bertran, al Diari de Girona.\nLa Universitat de Lleida (UdL) incrementarà la capacitat d’acollida del campus de Ciències de la Salut de la capital del Segrià, que ara compta amb 65 places, i n’oferirà 40 d’addicionals. Al campus d’Igualada se n’hi afegiran 15 més, però s’està estudiant la possibilitat que acabin sent 55. La UdL treballa per obrir una seu a Tremp, on també pretén impartir el grau, tot i que aquesta opció no serà fàcil que fructifiqui per al curs 2022-2023.\nEls campus del Vendrell, Tarragona i Tortosa de la Universitat Rovira i Virgili (URV) projecten una ampliació que de moment s’ha concretat en la incorporació de 8 places a les 85 que s’oferten al campus Catalunya de Tarragona i de 7 més al campus de Terres de l’Ebre, que ja en té 75. La URV treballa, però, per engrandir aquesta oferta.\nSi l’expansió de la UAB es confirma, les 920 places públiques del curs 2021-2022 acabaran convertint-se aquest setembre en 1.340, la qual cosa comportarà un augment de la capacitat dels graus públics d’Infermeria del 46%.\nEls 6 centres adscrits a les universitats públiques que ofereixen la titulació a preus que oscil·len entre els 5.000 i els 7.500 e. per un primer curs complet, i que sumen 755 places, tampoc s’han quedat quiets. L’Escola Universitària d’Infermeria Sant Joan de Déu, adscrita a la UB, per exemple, sumarà 60 places a les 160 existents.\nAquesta última ampliació s’afegeix a la que aquest curs ja ha dut a terme l’Escola Universitària d’Infermeria Gimbernat, adscrita a la UAB, que ha passat d’acollir 160 estudiants de primer curs a 200.\nEn l’àmbit de les universitats privades, almenys una de les tres que programen el grau d’Infermeria, el campus de Manresa de la UVic-UCC, ha demanat ampliar la seva oferta de places, de les 120 actuals a les 150. A banda de la UVic, UIC i Ramon Llull (URL) imparteixen els estudis.\nLes titulacions públiques del grau d’Infermeria van registrar el juliol del 2021 un total de 2.809 demandes en primera preferència, o sigui, cada plaça ofertada va ser sol·licitada per més de tres estudiants.\nAls centres adscrits, que regulen l’admissió a través del mateix sistema de preinscripció que fan servir les universitats públiques, van ser 1.261 els aspirants a cursar el grau que van demanar, en primera opció, una de les 755 places que oferten. I als dos campus de la UVic-UCC (Vic i Manresa), l’única universitat privada que també regula el seu accés a través d’aquest sistema, hi va haver 404 peticions per a 264 places.


Adulterar la vida - directa.cat\n“És la història d’un home que cau des d’un pis cinquanta. I que per tranquil·litzar-se es repeteix, segons va caient: per ara tot va bé, per ara tot va bé, per ara tot va bé… Però l’important no és la caiguda, sinó l’aterratge”\n[El passat queda massa lluny; el present és com si fos un passapuré i el futur, laberíntic i en trencaclosques, no es veu ni es preveu amb claredat. Fins i tot confinats, paradoxalment, els dies són cada cop més curts i el temps més llarg. Ben estrany. En tot cas, el dimecres 9 de març, abans d’aquest després, enviava aquest article en suport als joves migrats tancats a la UDG. Va quedar aturat al calaix, atropellat per l’estat d’alarma i aquestes cinc setmanes insondables. Passava abans, passa encara ara i, si no fem res, passarà després de nou. El seu lema, abans de la pandèmia, era “Pa, sostre, papers i treball”. Podria ser també i encara tot un programa universal postpandèmia. El més fotut és que l’article està escrit fa un mes. Però podia haver estat escrit ahir. O el proper primer de maig. Coses que no canvien si no fem per canviar-les]\nUn –l’Abdel– vol ser professor de filosofia. I el que volia ser futbolista –l’Ayoub– ara prefereix ser infermer. Però com ho tenen ben fumut i de cop totes les portes s’han barrat, des del passat 2 de març s’han tancat en protesta a la Facultat d’Educació de la Universitat de Girona. Per veure si les obren. Són vint joves migrants, fins abans-d’ahir menors tutelats. Acaben de complir divuit anys i, com un puntada al cul, de sobte han quedat fora de l’opció d’una vida digna. Vida adulta que els hi han adulterat d’un dia per l’altra, en els no-llocs que genera el propi sistema i una burocràcia –burrocràcia– kafkiana que empitjora les vides més precàries, en comptes d’alleugerir-les.\nDiuen –diuen, diuen– que són vora 4.000 arreu del país. Que la situació és semicaòtica, com la gestió d’un buit o d’un trencaclosques, ho assumeixen des de dins i fora del sistema, en públic o en privat. Alguns continuen atesos fins als 21 anys des de l’Àrea de Suport al Jove Tutelat i Extutelat (ASJTET). Altres, no. Ara bé, la disparitat de situacions distintes que s’acaben generant acredita el desori i l’absència aclaparadora d’una política social integral, comuna i universal. Uns tenen pròrroga, altres no; uns tenen NIE, altres ni això; i cap té permís de treball; a treballar sense permís de treball –escup la inèrcia. Un dia protegits; i l’endemà, desemparats. Complir divuit anys, per alguns, no té res d’aniversari i és un malson.\nEl seu lema, abans de la pandèmia, era “Pa, sostre, papers i treball”. Podria ser també i encara tot un programa universal postpandèmia\nEn la pell de la frontera dels anys noranta, un dels primers a adonar-se d’aquells menors que fugien de tot amagats sota els camions –el risky del risc de sobreviure– va ser el bo d’en Joan García, que ens va deixar un mal dia enmig d’una sessió del Grup d’Infància del Consell de Benestar de l’Ajuntament de Barcelona. Era març del 2007 i allà estava ell, defensant aferrissadament, apassionadament, els drets vulnerats dels més vulnerables. Va intervenir i el seu cor gran es va aturar, potser fart, però mai cansat, de reclamar humanitat. En Joan, integrant d’una generació segurament irrepetible, lluitador contra la dictadura des de la Pegaso i lluitador per la democràcia en una minsa democràcia a mitges, ho tenia ben clar. En Joan de la FAVB –que no seria d’aquest país sense tantes lluites concretes del moviment veïnal i popular– ho va dir aleshores i ho duc a col·lació per mesurar el pas inútil del temps, avaluar l’immobilisme perpetu i resistir-se a la frustració a què ens conviden. Era 2007 i en Joan deia: “la finalitat no és l’estada dels menors als centres sinó buscar sortides normalitzades”. Han passat tretze anys. I per això tot retruny tant encara.\nEl suïcidi de l’Omar al riu Anoia la tardor passada va posar de manifest aquesta realitat, tan colpidora com invisible. L’Omar va haver de deixar el centre on estava acollit després que Fiscalia determinés, a través de proves òssies que l’ONU ha denunciat per imprecises i erràtiques, la seva majoria d’edat. Una altra osca més en els recomptes que mai no compten. Però pot una política pública desemparar i expulsar a la intempèrie del carrer? I si no se’ls dóna permís de treball, com viuran? I si no se’ls dona permís de residència, exactament què se’ls està dient? I si no hi ha marcs transicionals –habitatge, formació, integració– cap a on transiten? Política no future de final de canonada? La paradoxa és que quan arriben a la majoria d’edat es troben amb la immaduresa, entre incoherent o irracional –o tal vegada, pitjor: racionalment coherent, deliberadament planificada– de les polítiques públiques. I si no fos prou, mai falta la bilis de la ultradreta: intents d’assalt aquest estiu a centres de menors al Maresme i al Baix Llobregat, liderats impunement per destacats ultradretans, en fets que no han tingut cap deriva penal greu. Anatomia de la infàmia, en la immortal covardia del gènere humà, diria Zweig.\nMés antiracisme institucional i menys fer la tanca de Melilla bastida pel PP encara més alta; més solidaritat amb les persones refugiades i menys enviar dotacions espanyoles de policies antiavalots a Grècia per reforçar la repressió\nRecentment, l’agència Talaia ha presentat el projecte 18+1: un jovent que camina, donant veus als afònics i mostrant tot l’itinerari, tan tortuós com carregat d’esperances, dels joves que arriben cercant vides vivibles i que es troben tots els murs de cop –i sinó són les “proves d’edat” de fiscalia, és la batussa racista criminalitzadora o els llimbs insòlits en què queden quan els diuen “ja sou grans” i els obren una porta que no porta enlloc. Parafrasejant les desafortunades paraules de la diputada Eva Granados, menys paraules grandiloqüents i més fets concrets. Més antiracisme en les polítiques públiques i menys fer la tanca de Melilla bastida pel PP encara més alta; més solidaritat amb les persones refugiades i menys enviar dotacions espanyoles de policies antiavalots a Grècia per reforçar la repressió contra els que fugen.\nJa ens ho deia Camus: Europa s’aboca a la mentida cada cop que li cal. La metàfora dràstica entre turisme i migració evidencia el col·lapse per cinisme del món dels nostres dies: uns podem triar qualsevol destí en vol low cost, els altres només triar quin mur hauran de saltar a risc de deixar-hi la vida. La perspectiva dóna per capgirar del tot la resposta: qui són, doncs, els bàrbars de debò.\nAl capdavall, i si no és demanar massa com diria el poeta, un vol un país mínim, tan senzill i hipotèticament just, on l’Abdel pugui ser professor de filosofia i l’Ayoub acabi sent infermer\nMalgrat tot, els més fràgils ens han convocat dissabte a un torneig de futbol a la UdG. Ganes de guanyar el partit: si s’hi apropen, hi trobaran el compendi de greuges i les demandes mínimes adreçades a la Generalitat i a l’Estat, a la DGAIA i a Interior, als ajuntaments i als consolats. “Pa, sostre, papers i treball” –diuen al segle XXI els papers dels sense papers. Retornant a la mítica frase de La Haine, no ens autoenganyem més: el que està caient no és cap menor que acaba de fer divuit anys, que va caure molt abans i que és massa adult abans d’hora. El que va caient, com una demolició controlada, són les polítiques públiques que ja no construeixen ni pistes d’aterratge ni d’enlairament. Al capdavall, i si no és demanar massa com diria el poeta, un vol un país mínim, tan senzill i hipotèticament just, on l’Abdel pugui ser professor de filosofia i l’Ayoub acabi sent infermer. Programa en síntesi dels qui albiren futur quan se’ls nega el present: pensar com cuidar-nos mútuament. I sí, la democràcia no és res més que això.\n[Quaranta dies després, el segur és que no cal canviar el final. Serveix ahir, avui i demà. Serveix pels joves migrats vulnerabilitzats, serveix per la recuperació de la sanitat pública, serveix per la solidaritat amb els refugiats, serveix contra tota indiferència i contra cada desigualtat. I, arreu i enlloc, per cada Abdel i cada Ayoub. Estem amb vosaltres.]\n18+1 antiracisme divuit anys menors no acompanyats migració PA papers sostre tancada treball Universitat de Girona\n« Com un nen de tretze anys ha pogut dirigir des d’Estònia una organització internacional neonazi?\nLa cultura fa niu a les llibreries de proximitat »


El Carnet Jove, com ja saps, te més de 8.000 avantatges i descomptes en diferents àmbits, entre ells, el de l’emancipació.\nEn aquesta secció descobriràs com el Carnet Jove és una eina per fomentar i facilitar la teva emancipació, donant-te accés a serveis, descomptes i avantatges relacionats amb la formació o l’accés al mercat laboral, i molts d'altres que et faciliten el teu dia a dia.\nConeix de primera mà totes aquestes propostes i avantatges!\nCerca els teus descomptes\nEl Carnet Jove també t'ofereix a través del Programa Connecta't un munt de propostes culturals, creatives i participatives!\nEntre d'altres propostes hi trobaràs les Beques Carnet Jove, amb una dotació de 7.000€ cadascuna i que permeten gaudir d'un any d'experiència professional en una entitat de reconegut prestigi en aquests àmbits: còmic, acció social, disseny, ràdio, lletres, fotografia, realització, vestuari, caracterització, ambientació, muntatge musical i esport.\nConsulta el web del Connecta't, carnetjove.cat/connectat, i participa-hi!\nLa modalitat financera de Carnet Jove (Moneder, Visa Electron o Visa Classic) t'ofereix la possibilitat de beneficiar-te dels següents avantatges amb CaixaBank / imagin:\nComissió 0 en comptes, targetes i transferències.\nAvantatges en serveis financers: Amb la possibilitat d'accedir a condicions especials en préstecs per estudis, nòmines, hipoteques joves...\nTrobaràs més informació en aquest enllaç: carnetjove.cat.\nMés enllà d'aquests avantatges i propostes del Carnet Jove, pots consultar altres informacions sobre emancipació als següents enllaços:\nSegueix les novetats sobre formació, feina, habitatge i molt més al Jove.cat!\nCerca l'Oficina Jove de la Xarxa Nacional d'Emancipació més propera a tu a Oficinajove.cat. T'acompanyaran en les teves decisions!\nInscriu-te a la Garantia Juvenil i estigues al dia dels programes que van sortint per a tu a Garantiajuvenil.cat!


Viquipèdia:Avaluació d'articles/Batalla de les Termòpiles - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nViquipèdia:Avaluació d'articles/Batalla de les Termòpiles\nBatalla de les Termòpiles (480 aC) (discussió - modifica - historial - què hi enllaça - vigila - registre)\n- Viquipediiiisteeeeeeeeeees!!!!!!!!!! Que opineu de l'article?\n- S'ha de millorar el redactat, crear articles, editar referències i traduir imatges.\n- Vaja, ni un sol AUU!?\n- No. --Mbosch (会話) 19:14, 18 des 2020 (CET)\n«Les referències de l'article taparan la llum del sol!» «Aleshores, avaluarem l'article a l'ombra!»\nBon dia, @Mbosch:, i enhorabona per la feina en aquest article, que he anat seguint amb interès. M'ofereixo a fer la revisió lingüística completa de l'article, que fins ara he anat fent discretament per no entorpir la teva feina. Aprofitaré per anar substituint algunes referències a autors antics (p. ex. Heròdot) a les seves traduccions en català, de les quals disposo a casa, en lloc de l'anglès. Intentaré revisar-ne un tros cada dia. De moment, la primera millora que et proposaria seria crear els enllaços vermells de la intro, la infotaula i l'«article principal» que falta («Destrucció aquemènida d'Atenes»). Salut.—Leptictidium (digui) 09:30, 19 des 2020 (CET)\nContinuant la revisió de l'article, m'he trobat amb una referència força estranya al «regne grec de Lídia» a Batalla de les Termòpiles (480 aC)#Context. L'he tret aquí i a l'original perquè Lídia era un estat ètnicament, lingüísticament i administrativament distint dels grecs.—Leptictidium (digui) 21:31, 22 des 2020 (CET)\nSobre el Fitxer:300 peli.jpg: no tinc cap dubte que compleix els requisits de fair use per a l'article sobre la pel·lícula; ara bé, no tinc del tot clar si el fair use del pòster és extensible a l'article sobre la batalla, especialment quan té una funció purament «decorativa» i no es fa servir per aprofundir cap punt en concret.—Leptictidium (digui) 20:37, 23 des 2020 (CET)\nSobre les imatges pendents de traduir:\nFitxer:Map Greco-Persian Wars-en.svg està traduïda en gran part, però queden alguns topònims que estan codificats com a imatge i no com a text. Si no recordo malament, en @Manlleus: havia dit que es pot solucionar d'alguna manera.\nFitxer:Thermopylae & Artemisium campaign map.png no és editable, però la versió castellana Fitxer:Termópilas y Artemisio - es.svg, en principi, sí que ho hauria de ser.\nFitxer:Xerxes_all_ethnicities.jpg no sembla gaire difícil d'editar, ni que sigui amb el Paint, però millor esperem a tenir referenciades totes i cadascuna de les ètnies que el componen.\nFitxer:Nicolo arena battleofthermopylae.svg, en teoria, hauria de ser editable.\nFitxer:Plan du passage desThermo-Pyles accomodé au temps de l’invasion de Xerxes dans la Grèce - Jean-Jacques Barthélemy - 1832.jpg no és fàcilment editable, però com que el valor d'aquesta imatge és sobretot històric i estètic, no em sembla un problema deixar-la sense traduir.\nFitxer:Battle of Thermopylae.pdf no és editable, però la versió italiana Fitxer:Battle of Thermopylae-it.svg, en principi, sí que ho hauria de ser.—Leptictidium (digui) 19:29, 27 des 2020 (CET)\nLa caixa de la secció «Llegat» conté no menys de 14 traduccions angleses de l'epigrama de Simònides. Té gaire sentit, quan ja en tenim l'original en grec i la traducció al català, i no som la Viquipèdia en anglès? Jo les trauria totes.—Leptictidium (digui) 21:01, 1 gen 2021 (CET)\nEl pòster de la pel·lícula ja hi era quan vaig començar a traduir l'article i allà s'ha quedat. Si no compleix els requisits, doncs fora.\nSobre les imatges, no entenc que vols dir amb què no és editable, totes són de commons, quin problema hi ha? Pel temps de refer el fons?\nSobre el tema del llegat, crec que hi pinta tant com en l'anglesa, que també hi ha l'original i després totes aquestes interpretacions. Tampoc acabo d'entendre el problema, però si la gent creu que és redundant doncs fora, cap problema.--Mbosch (会話) 14:43, 12 gen 2021 (CET)\nD'acord, doncs treiem la imatge del pòster.\nEm refereixo a la facilitat d'editar les imatges. Un fitxer .svg, en principi, és molt fàcil d'editar i traduir, mentre que amb altres formats es pot complicar bastant la cosa.\nLa veritat sigui dita, a la Viquipèdia en anglès tampoc no té gaire sentit tenir 14 traduccions lleugerament diferents de la mateixa frase, però bé, és el seu problema, no el nostre. A la Viquipèdia en català, encara té menys sentit perquè l'anglès no és la llengua del nostre projecte.—Leptictidium (digui) 14:53, 12 gen 2021 (CET)\nBon dia i gràcies per traduir Fitxer:Mapa de campanya Termòpiles i Artemísion.jpg. Malauradament, a la llegenda encara hi ha força faltes d'ortografia: «exerci» en lloc d'«exèrcit», «exercu» en lloc d'«exèrcit», «de Heròdot» en lloc de «d'Heròdot»… i, si molt no m'equivoco, la línia de color rosa fosc s'hauria de referir a l'exèrcit persa, no l'exèrcit aliat. Per altra banda, no és estrictament una falta, però millor «avenç» que «avanç» quan ens referim a avenços literals i no figurats.—Leptictidium (digui) 09:12, 24 gen 2021 (CET)\n@Mbosch:@Leptictidium:Sobre les imatges de la peli de 300 jo solc usar alguna de Commons dels protes principals per fer un petit comentari i fer-la passar en substitució dels pòsters o preses de pantalla de fair use, només cal un pèl d'originalitat. Sobre la traducció d'imatges, ja faré un cop d'ull a les que queden més a mà i ja sé que hi havia algun problema en alguna però només perquè és una mica més laboriós, els autors no pensen en fer les imatges traduïbles fàcilment quan la imatge és més complexa, aquest és el problema principal. Quan trobi una mica de temps en un calaix m'hi poso. Si podeu revisar l'article i les seves mancances estaria bé proposar l'article aviat, s'ho val. PS: La imatge del mapa de les termòpiles perquè no s'ha pujat en SVG si l'has agafada de la castellana en aquest format?--Manlleus (disc.) 19:58, 26 gen 2021 (CET)\n@Manlleus:Ja he traduït dues imatges, no em costa fer les tres que queden tot i que vaig amb la calma. La imatge que dius l'he tret de l'anglesa que és png. L'he pujat en jpg perquè no sabia que hi havia cap normativa al respecte.--Mbosch (会話) 21:01, 26 gen 2021 (CET)\nAh bueno, si l'has agafat de l'anglesa ja és igual però si s'ha de corregir alguna cosa com ho fas?--Manlleus (disc.) 21:09, 26 gen 2021 (CET)\nTinc una copia en psd a l'ordinador per si he de canviar cap capa.--Mbosch (会話) 21:18, 26 gen 2021 (CET)\nLa referència 49 apunta a «De Souza, 41», però a la bibliografia no hi surt cap font escrit per De Souza. Per acabar d'embolicar la troca, segons Google hi ha més d'un llibre sobre les Termòpiles escrit per un autor que es digui «De Souza», sense comptar les diferents edicions que pugui haver-hi de cadascun. Caldria veure què fem amb aquesta referència.—Leptictidium (digui) 21:25, 29 gen 2021 (CET)\nM'he començat a mirar els enllaços externs i, sent conscient que han estat importats de la versió en anglès, no acabo de veure què aporten:\nel primer és una guia per a professors que no ofereix informació addicional a la que conté l'article\nel segon és un enllaç trencat\nel tercer i el quart són enllaços a simples fotos; el tercer diria que és una versió des de més lluny i amb pitjor qualitat de la foto que ja tenim de l'epitafi de Simònides, mentre que el quart no aporta més informació sense dir on es troba el túmul de la foto i si té una relació directa amb les Termòpiles o si és un túmul espartà qualsevol\nel cinquè encara podria ser salvable per ser de la BBC, però tampoc no tinc clar si és millor, pitjor, més o menys útil que qualsevol altre podcast sobre les Termòpiles, ja que els trossets que he escoltat diuen coses que ja surten a l'article.—Leptictidium (digui) 11:55, 5 feb 2021 (CET)\nFrancament, els he copiat i ja. Els quatre primers fora si no aporten res, el cinquè no he escoltat l'àudio, dura massa. Naturalment que repeteix informació, és un article de 90k octets, és molt complet. No crec que sobri tot i que possiblement digui el mateix, és una referència general i una altre visió de la batalla.--Mbosch (会話) 18:34, 5 feb 2021 (CET)\nOK, fem-ho així doncs, treiem els quatre primers i deixem el de la BBC.—Leptictidium (digui) 21:09, 5 feb 2021 (CET)\nLa referència núm. 54 no sosté l'afirmació a la qual va associada (he comprovat les dues obres de Green citades a la bibliografia). He mirat altres fonts a Google Books i Google Scholar i, tot i que totes avalen en major o menor mesura la fiabilitat d'Heròdot, cap no diu explícitament que Heròdot és «el més fiable». Per tant, et proposaria «petar-nos» el segment «, que solen considerar a Heròdot el més fiable,», que de totes maneres tampoc no és fonamental per a l'article. @Mbosch:?—Leptictidium (digui) 20:47, 11 feb 2021 (CET)\nDe fet es contradiu amb l'apartat de composició dels exèrcits, on es diu que els historiadors moderns el solen rebutjar per les seves xifres poc realistes.--Mbosch (会話) 19:54, 12 feb 2021 (CET)\nAnem avançant. Ja hem passat l'equador de l'avaluació (73 de 144 referències). Avui he corregit un error que venia «de fàbrica» de l'original anglès, hi he afegit una referència nova i hi he posat una nota que explica que l'etimologia «Efialtes» > «malson» és un mite. Gràcies pels articles complementaris que has anat creant aquests dies i bon cap de setmana!—Leptictidium (digui) 15:05, 6 març 2021 (CET)\nBon dia, @Mbosch: Ja hem fet més del 70% de l'avaluació. Em torno a dirigir a tu per compartir la meva preocupació sobre la citació de Victor Hansen. Sembla que la font és una referència autopublicada i, per tant, no considerada fiable.—Leptictidium (digui) 15:54, 19 abr 2021 (CEST)\n903 edicions. L'avaluació més exhaustiva que he vist mai xD. I si la citació no es pot contrastar doncs fora.--Mbosch (会話) 14:51, 20 abr 2021 (CEST)\nHe de dir que un bon nombre d'aquestes edicions són canviar les referències a Heròdot en anglès per unes d'equivalents en català, però sí, per la meva banda també és l'avaluació més exhaustiva que he fet. :) D'acord, miro a veure si puc trobar una referència millor i, si no, traiem aquesta citació.—Leptictidium (digui) 21:38, 20 abr 2021 (CEST)\nBon dia. A la taula de referències a la batalla de les Termòpiles, tenim l'autor (Ciceró), però ens falta l'obra.—Leptictidium (digui) 16:30, 3 maig 2021 (CEST)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Viquipèdia:Avaluació_d%27articles/Batalla_de_les_Termòpiles&oldid=27138068»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 maig 2021 a les 12:52.


Maffeo es torna a entrenar amb una màscara protectora - Diari de Girona\nMaffeo es torna a entrenar amb una màscara protectora\nA més del carriler dret, els gironins recuperen Juanpe i Diamanka; Sebas Coris fa una part de la feina amb el grup\nb.m. 07.08.2019 | 23:34\nPablo Maffeo, en l'entrenament d'ahir al matí. girona FC\nPablo Maffeo, en l'entrenament d'ahir al matí.\nLa pretemporada del Girona està destacant pel considerable llistat de noms que han hagut de passar per la infermeria blanc-i-vermella. El central Juanpe va patir una lesió muscular al quadríceps de la cama esquerra contra el Derby County en la victòria per 0-2 dels gironins el passat vint-i-cinc de juliol. En el mateix partit, l'escalenc Valery es va lesionar de gravetat en el lligament encreuat anterior de la cama esquerra. Una lesió que el mantindrà apartat dels terrenys de joc uns sis mesos. Mentre que Diamanka amb la mateixa lesió que el mencionat Juanpe, i Pablo Maffeo, que es va trencar el sol de l'òrbita de l'ull esquerre, van causar baixa durant l'estada a Manchester. Tot i el reguitzell de jugadors que han causat baixa durant la preparació per la competició oficial, amb el pas dels dies podem veure com alguns es van recuperant i tornen a calçar-se les botes per realitzar les sessions d'entrenament pertinents.\nPrecisament ahir, Pablo Maffeo, que viurà la quarta etapa amb el club de Montilivi després de jugar una temporada amb l'Sttugart alemany, equip que l'ha cedit al Girona, va reaparèixer als entrenaments amb una màscara que el protegeix de qualsevol cop que pugui patir a la cara. El carriler dret, va poder realitzar l'entrenament sencer al costat dels seus companys després d'haver estat unes dues setmanes de baixa. Un altre que també va tornar a vestir-se de curt per fer part de l'entrenament amb el grup és Sebas Coris. El de Tossa de Mar,que va vestir la samarreta del Nàstic de Tarragona en qualitat de cedit, tornar a vestir-se de curt, després d'haver superat una hèrnia discal que l'ha impossibilitat trepitjar el terrenys de joc durant els darrers mesos.\nA part dels dos carrilers blanc-i-vermells, ahir es va poder veure també els altres dos lesionats de curta durada. Tant el central canari Juanpe com el migcampista Pape Diamanka, van tornar a trepitjar la gespa del camp d'entrenament gironí per entrenar-se.


Ja hem fet el 5è Mercat Vell de Conesa! | Mercat Vell de Conesa\nMercat Vell (52)\nJa hem fet el 5è Mercat Vell de Conesa!\nPosted: 5 Agost 2013 by jramon17 in General, Participació\nMercat Vell de Conesa. 5a edició i cada cop més gran!\n“Cada any us poseu el llistó més alt, però a la següent edició aconseguiu superar-vos!”. Molts comentaris d’aquests tipus arribaren als organitzadors del Mercat Vell de Conesa el passat dissabte 3 d’agost.\nLa filosofia del Mercat Vell de Conesa és presentar novetats cada any, per tal de que cada edició sigui ben diferent de l’anterior.\nEl carrer Major estava ple d’espais ambientats. La recreació d’una barberia/perruqueria on s’hi trobava en un costat, al voltant d’una cadira clàssica de barber, tots els estris antics per tallar els cabells i afaitar els homes i a l’altre costat assecadors de cabells, rentacaps, rulos, pinces… de la perruqueria de senyores. Seguia un espai de “Guateque” on alguns s’animaren a ballar al ritme de la música dels anys seixanta. En una altra entrada s’hi havia instal·lat tota una matança del porc, amb el banc, les graelles, els estris que s’utilitzaven antigament i, com no, un porc. Una mica més aval s’hi trobava la farmàcia amb les prestatgeries plenes d’aparells, estris i de medicaments que havien caducat fa molts anys!\nPer tot el poble es trobaven escampat quinze fragments de textos de Salvador Espriu, escrits cada un en suports totalment diferents.\nLes exposicions artístiques tingueren molt bona acollida. Tant la de la ceramista de Roser Oter i els seus petits homes lectors de porcellana blanca, com la del grup d’artistes de la comarca ESCULTURAÉSCULTURA que presentaren algunes obres molt originals. I també les de pintures amb temes conesins que els veïns del poble cediren gustosament.\nLa recreació amb Clicks de moments de la història de la humanitat fou molt ben acollida pels adults i pels nens.\nA Sant Antoni una vintena de carretons decorats per la gent del poble feien difícil decidir quin era el millor!\nA l’entrada del poble un tractor fet amb bales de palla rebia als visitant.\nContinuà la trobada d’intercanvi de plaques de cava i també es mantingué el tast de vins al tant agradable espai del minigolf d’El Clos i que tan d’èxit té! Afegint aquest any un espai on degustar i comprar olis.\nA la tarda uns grans jocs reciclats, simulant animals, entretingueren a molta gent.\nMés de seixanta parades on es podia comprar una gran varietat d’antiguitats, material de segona mà, artesania, roba, bijuteria… I que ocupaven tot l’interior del casc antic i bona part de l’exterior de la muralla.\nI les entrades de les cases, com no! Un dels punts més celebrats per tota la gent que visita el Mercat Vell de Conesa. Trenta-cinc entrades de cases obertes i totes cada any més ben decorades i amb més varietat, els veïns hi posen molta imaginació, grans esforços i un punt d’art! Exposicions de despertadors, de mantellines, de Chartreuse, una matalasseria, joguines, maletes de viatge, pessebres, ampolles de vidre, armes blanques, pèndols.., omplien les entrades.\nCom cada any, l’organització vol agrair la participació de la immensa majoria de conesins, que amb la seva ajuda, predisposició, esforç, aportacions i participació, fan que el Mercat Vell de Conesa tiri endavant. I també el total suport rebut des de l’ajuntament i l’associació de fills i amics de Conesa.\nI ara, a començar a pensar en la 6à edició!\nDavid C.E. ha dit:\n30 Juliol 2014 a les 16:52\nnnnnnnnnnnnnnnnnnnnnn Avui entro a la vostra web i potser vindrem a Mercat el proper dissabte…\nde Conesa tin un record…fa molts anys, era un estiu dels anys 80… i vàrem venir per la Festa Major amb els pares, la magda bonet i algú altre d´Igualada… era l´estiu de “Los Pajaritos”, quan als estiu encara hi havia `la canción del verano´… i quan sonava aquest Tema tothom es posava a fer l´animal.. ………..és a ir l´ocell………. o alguna cosa semblant.\nApa-li… que vagi tot bé i potser ens veiem a Mercat.\nPrograma 5è Mercat Vell Conesa\nMoltes, moltes, moltes… gràcies!


62 reptes del docent I natibergada.cat\n12/10/2021 by Nati 25 Comentaris\nTot i el ritme frenètic de les escoles, és important que trobem moments per a la reflexió pedagògica. Cal que reflexionem sobre: “Què fem?”, “Per què ho fem?” i “Com ho fem?”.\nCom a docents ens preocupem per si fem bé la nostra tasca docent i si atenem de la millor manera possible els nostres alumnes. Això demostra que volem fer bé la nostra feina, que som exigents amb nosaltres mateixos/es i que ens preocupem pels nostres infants. Aquesta exigència és la que ens fa moure, ens fa estar actius i provar noves maneres d’interactuar i educar als nostres alumnes.\nEn aquest article he fet un llistat dels que, per mi, són els reptes que com a docents ens podem proposar realitzar en el nostre dia a dia. Reptes que ens permetin atendre de la millor manera possible als nostres alumnes.\nEls 62 reptes del docent\nA continuació trobaràs un llistat dels reptes que com a docent et pots proposar realitzar en el teu dia a dia. Pots descarregar la infografia en format PDF clicant aquí.\nA continuació trobaràs les frases que consten a la infografia:\n1. Desperta en els infants l’interès per aprendre.\n2. Promou l’aprenentatge actiu a la teva aula.\n3. Gaudeix aprenent amb els teus alumnes.\n4. Propicia la bona convivència a la teva aula.\n5. Dialoga, conversa i pacta amb els infants.\n6. Reforça positivament als teus alumnes.\n7. Situa els infants en el centre de l’aprenentatge.\n8. Identifica les necessitats dels teus alumnes.\n9. Promou la igualtat i el respecte a la teva aula.\n10. Estableix vincles amb els teus alumnes.\n11. Reinventa la teva manera d’ensenyar.\n12. Sigues creatiu i promou la creativitat.\n13. Introdueix la reflexió pedagògica en el teu dia a dia.\n14. Ensenya als teus alumnes a formular-se preguntes.\n15. Afavoreix la cohesió de grup a la teva aula.\n16. Procura pel benestar dels teus alumnes.\n17. Transmet en els infants el gust per la lectura.\n18. Ensenya als alumnes a regular el seu aprenentatge.\n19. Promou que els infants experimentin i descobreixin.\n20. Sigues empàtic/a i posa’t al lloc dels teus alumnes.\n21. Potencia un clima agradable a la teva aula.\n22. Guia i acompanya els teus alumnes en l’aprenentatge.\n23. Propicia un bon ambient de convivència a l’aula.\n24. Sigues afectuós i proper als infants.\n25. Planteja reptes que motivin als teus alumnes.\n26. Tracta amb respecte els infants i exigeix el mateix d’ells.\n27. Ensenya als teus alumnes a ser competents.\n28. Potencia que els infants es relacionin.\n29. Sigues flexible i adapta’t a les circumstàncies.\n30. Potencia que els infants siguin reflexius i crítics.\n31. Sigues optimista i intenta somriure cada dia.\n32. Ensenya als teus alumnes a saber estar i saber esperar.\n33. Comparteix el que fas amb els altres mestres.\n34. Sigues actiu i forma’t contínuament.\n35. Promou la col·laboració i la cooperació a la teva aula.\n36. Ensenya als teus alumnes a resoldre conflictes.\n37. Potencia en els infants la cultura de l’esforç.\n38. Dona autonomia i responsabilitat als teus alumnes.\n39. Possibilita l’experimentació i la vivenciació a la teva aula.\n40. Ensenya hàbits als teus alumnes.\n41. Aprèn a viure sense estrès.\n42. Percep la diversitat d’alumnes com a riquesa.\n43. Ensenya amb humor a la teva aula.\n44. Crea vincles de complicitat amb els infants.\n45. Escolta i aprèn dels teus alumnes.\n46. Promou la llibertat i la democràcia a la teva aula.\n47. Concep l’alumne/a de manera global.\n48. Sigues pacient i omple’t de paciència.\n49. Confia en les possibilitats dels teus alumnes.\n50. Promou la lectura a la teva aula.\n51. Ensenya als alumnes a pensar i reflexionar.\n52. Gaudeix del treball en equip amb els companys.\n53. Potencia que els alumnes aprenguin fent.\n54. Treballa conjuntament amb les famílies.\n55. Reforça l’autoestima dels teus alumnes.\n56. Sigues coherent i just amb els teus alumnes.\n57. Descobreix el potencial de cada infant.\n58. Atreveix-te a sortir de la zona de confort.\n59. Potencia les habilitats dels teus alumnes.\n60. Sigues sincer/a amb els teus alumnes.\n61. Gaudeix de cada petit moment.\n62. Treballa els valors a la teva aula.\nFer de mestre/a no és una feina planera en la qual cada dia saps què passarà quan comences la jornada. El fet de treballar amb infants i conviure amb altres persones, mestres i famílies, fa que l’escola sigui una xarxa social complexa i plena de vida. Canvia constantment i sempre et sorprèn.\nUn dia marxes de l’escola contenta i feliç sentint que és un privilegi poder fer la feina de mestra. Poder veure amb il·lusió que els infants aprenen i gaudeixen fent-ho. Hi ha moments màgics en els quals un infant, només amb una mirada o amb una petita frase, t’emociona.\nPerò també hi ha dies, per sort pocs, en els que marxes de l’escola trist/a, enfadat/da i dubtant de tot. Dies en els quals, sense un motiu aparent, no hi ha hagut bona sintonia amb els alumnes, amb els companys, amb les famílies…\nAquests dies et recomano que agafis aire i intentis pensar en positiu. Llegeix aquests 62 reptes i no et desanimis. Tingues clar el que representa per tu ser un bon mestre/a i sigues fidel a aquesta creença. Això t’ajudarà a no perdre els teus objectius i veuràs com l’endemà tornarà a brillar el sol: ser mestre/a és un privilegi!\nVols afegir algun repte a la llista? Et convido a fer-ho afegint un comentari. Moltes gràcies 😉\n31/01/2016 a les 22:02\n– Sigues pacient i tinguis paciència.\n01/02/2016 a les 05:30\nMoltes gràcies per llegir l’article i per afegir-hi la teva aportació!!\nMolt encertada!! Jo havia posat: omple’t de paciència.\nAmara Zapater Vidiella ha dit\n18/10/2021 a les 13:05\n22/10/2021 a les 19:28\n31/01/2016 a les 22:50\nELS mestres… ELS professors… ELS alumnes…\n01/02/2016 a les 07:55\nMolt encertata , totalment d’acord!!\n01/02/2016 a les 18:51\nMoltes gràcies per les teves amables paraules!! És un plaer escrire si hi ha algú que et vol llegir!!\nDolo Bixquert Badenes ha dit\n01/02/2016 a les 00:09\nGràcies Nati per aquests reptes tan interessants que ens has recordat! Estic d’acord amb tu considerant la nostra feina com un privilegi encara que, com tu dius, hi ha dies que no saps com fer que el clima de la classe siga tranquil i de respecte. Amb les teues paraules m’animes a veure el got mig ple i a seguir tenint l’esperança de superar qualsevol repte. M’encanta ser mestre!! GRÀCIES\n01/02/2016 a les 05:27\nMoltes gràcies per les teves amables paraules Dolo, el que dius a mi també m’anima a veure el got mig ple!!!!!\nM’encanta ser mestra!!!! 😉\n03/02/2016 a les 21:28\nCrec que és molt necessari que en el nostre dia a dia ens plantegem tots aquests reptes que proposes. Em semblen molt importants i interessants. Jo afegiria també: ajuda els teus alumnes a ser intel·ligents emocionalment.\nM’encanta llegir els teus articles.\n04/02/2016 a les 05:36\nMoltes gràcies per llegir l’article i per fer el comentari. Molt d’acord amb la teva aportació: “ajuda els teus alumnes a ser intel·ligents emocionalment.”\nT’agraeixo molt les teves amables paraules!!\nAcaba de gaudir d’una bona setmana i d’un bon carnestoltes.\nfatima redondo ha dit\n04/02/2016 a les 20:29\nFa trenta quatre anys que acompanyo els meus aalumnes en la difícil tasca de creixer i ajudo a que la relacio entre pares-mares i fills siga gratificant. Aquests reptes són des de sempre el projecte educatiu del centre d’oci educatiu que dirigeixo. Jo afegiri un repte que em sembla molt important: La vocació hauria de ser condició necessaria per a ser mestre o mestra.\nEns podeu coneixer en http://www.ociplumier.es\n05/02/2016 a les 05:28\nBon dia Fàtima.\nMoltes gràcies per llegir l’article i per escriure el comentari. M’agrada molt el repte que proposes “La vocació hauria de ser condició necessària per a ser mestre o mestra.” tot i que m’agradaria que fos una condició necessària de tots els mestres lamentablement no ho és sempre en tots els cassos. Diria que el bon mestre/a és vocacional!!\nGaudeix d’un bon carnestoltes !!\nCarol Garcia ha dit\n07/01/2018 a les 13:54\nBona feina per a tots i totes!\nBona setmana!! 😉\n26/01/2018 a les 18:27\nMoltes gràcies a tu per escriure el comentari!\nGaudeix d’un molt bon segon trimestre!!\n07/01/2018 a les 17:39\nNati, només agraïr-te els regals que ens fas a tots els mestres compartint els teus pensaments.\nBon trimestre carregat d’energia positiva!\n26/01/2018 a les 18:24\nMoltes gràcies per les teves amables paraules i molt agraïda de poder posar el meu granet de sorra i rebre unes respostes tan agradables i que omplen tant!!\nEm carrego d’energia positiva!! Mil gràcies!!\n07/01/2018 a les 20:18\nGràcies Nati! Els “compro” tots i els tindré presents a l’aula aquest 2018. El repte 19 resumeix súper bé tota la llista: estima els infants. I hi afegiria especialment en aquests moments dos reptes importants: 1) segueix el que et digui el cor i 2) tingues aquests 62 reptes a mà quan alguns intentin menystenir la tasca de mestre i altres ataquin l’escola des de crítiques poc pedagògiques.\n26/01/2018 a les 18:22\nMoltes gràcies per les teves amables paraules!!!! Espero que aquests reptes ens acompanyin el 2018!!\nM’encanta la teva aportació “Segueix el que et digui el cor”. Me l’apuntooooooo!!\nBon segon trimestre.\nEmi ha dit\n07/01/2018 a les 23:40\nNati, quins bons consells! Els tindrem tots en compte! Un beset, guapa!😍\n26/01/2018 a les 18:20\nMoltes gràcies a tu!! Espero que els consells et puguin ser molt útils!!!\nCamino ha dit\n08/01/2018 a les 12:08\nGràcies per compartir-ho amb nosaltres! Estic completament d’acord amb l’Àngels, les teves aportacions són regals.\nJo m’he fet una copia i l’he penjat a l’aula per tenir-los presents!\nUs desitjo un bon inici a t@ts!!!\n26/01/2018 a les 18:19\nEl que és un regal per mi és rebre les vostres amables paraules! Us les agraeixo moltíssim!!\nEspero que gaudeixis d’un bon segon trimestre.\n17/10/2021 a les 20:33\nJo hi afegiria “Ensenya’ls que tot expert un dia va ser un apren\nent i que per tant les errades formen part del procés d’aprenentatge”\n18/10/2021 a les 10:35\nMoltes gràcies per la teva aportació, agraeixo molt el teu comentari 👏👏👏\nMolt d’acord amb les teves paraules, si no ens equivoquem, no podrem aprendre 😉


Laura Bergillos – Inundart\nAquest és un projecte sorgit de la col·laboració entre l’artista i els alumnes de 2n d’ESO de l’Institut de St. Eugènia, amb la professora Maria Escatllar.\n1,5 m és l’espai interpersonal que eradica en una seguretat. 1,5 m és la distància que delimita (sobre)viure. 1,5 és la distància que hi hauria d’haver entre tu i jo, però, quin és el límit de la distància?\nAquesta nova construcció de l’espai vital és un diàleg entre el cos, l’espai que ocupa, l’espai comú, l’espai entre nosaltres i la norma. És un diàleg de la distància, la por, la llunyania, la impossibilitat i l’absurd. És l’extensió de l’individualisme.


Llibres i música en temps de desassossec: “Distància física, distància social” - Facultat de Filosofia i Lletres - UAB Barcelona\nLlibres i música en temps de desassossec: “Distància física, distància social”\nG. Klimt. Vida i Mort. Leopold Museum. Viena. Autor:J. Carbonell\nAquests dies estem sentint a parlar molt de la distància social i de si aquesta forma de relacionar-nos amb les altres persones aplicant un espai de seguretat entre nosaltres serà la nova normalitat a la qual ens haurem d’acostumar. Malgrat que es fa servir l’expressió ‘distància social’, en realitat del que estem parlant és de la distància física mínima, mesurada en metres i centímetres, que hem de mantenir amb la gent amb qui interactuem per tal d’evitar el contagi de la Covid-19. Una separació física que per motius de prevenció és molt més àmplia de la que sol haver-hi en les nostres relacions socials habitual. Aquesta distància ha estat estudiada des de la proxèmica, un terme utilitzat el 1963 per l’antropòleg nord-americà Edward T. Hall (1914-2009), per fer referència a l’ús de l’espai personal en la comunicació no verbal aplicada als grups humans. Els estudis de l’ús d’aquests espais –i la separació que les persones fem entre espai íntim, personal, social i públic-, han demostrat que és culturalment variable. Quan parlem amb amics i coneguts solem reduir molt més la distància física amb els nostres interlocutors que, per exemple, les cultures anglosaxones o asiàtiques. Igualment incorporem un nivell de contacte físic (donar-nos cops a l’espatlla, abraçar-nos o besar-nos) que no es dona en d’altres llocs del món. Les formes de salutació són tan variables com les cultures, i saber com hem de saludar algú que no coneixem és una bona mostra de la nostra competència comunicativa (no verbal) en un altre llenguatge cultural. ¿A qui no li ha passat que no ha sabut si havia de saludar fent un, dos, tres o cap petó (i per quina galta començar!), segons el país d’origen de la persona a qui s’estava presentant? Possiblement tots tenim al cap les imatges de les reverències japoneses o de l’anomenat ‘petó dels inuit’, fregant-se el nas, com a exemples oposats de distàncies físiques en la salutació.\nAquest ús de l’espai personal, doncs, és producte d’uns hàbits culturals que tenim tan integrats que ens costa molt de ser-ne conscients i, per tant, d’eludir-los. Aquests dies ho estem comprovant, adonant-nos que hem de fer esforços considerables per evitar abraçar els nostres parents que fa dies que no veiem. Això, quan ens hem parat a temps, perquè a vegades els gestos inconscients són més ràpids que la ment. Sobretot en aquests moments emocionalment tan difícils, a vegades acomiadant per sempre els nostres éssers estimats, que és precisament quan ‘el cos’ ens demana més que mai\nel contacte físic per poder compartir el dolor. Per tant, sembla difícil que puguem canviar fàcilment i ràpida unes tendències de conducta tan integrades en la nostra forma de fer en pocs mesos (com tants d’altres hàbits culturals, per cert), si bé es possible que s’acabin assolint a llarg termini.\nAra bé, cal tenir en compte que tampoc apliquem els mateixos hàbits de proxèmica i contacte físic amb totes les persones. Fem servir diferents salutacions en funció de la proximitat social que tenim amb aquells amb qui actuem, tant en termes d’intimitat o afinitat afectiva (familiars, amics propers), com en funció d’altres criteris com l’edat, el gènere o la posició social, tant nostres com de la persona amb qui estem interactuant. És a dir, ens serà molt més fàcil saludar-nos a certa distància sense donar-nos la mà amb un professor o un acadèmic que ha vingut a fer una conferència que no pas amb els nostres avis; o que els adolescents no s’abracin amb els seus companys de classe quan per fi es puguin retrobar. La nova normalitat requerirà d’adaptar-nos en l’ús de l’espai públic d’una manera diferent que en l’espai privat, però som i seguirem essent animals socials que viuen gràcies a la interacció i cooperació amb altres persones. Per això entre tots ens caldrà seguir fent un esforç per reduir les nostres distàncies socials mentre mantenim la distància física que la salut ens demana.\nMontserrat Clua Fainé (Departament d’Antropologia Social i Cultural)


La revista Debats presentarà novetats després dels canvis en la direcció de la publicació - Cultur Plaza\n9 DE FEBRER AL COL·LEGI MAJOR RECTOR PESET\nLa revista Debats presentarà novetats després dels canvis en la direcció de la publicació\nAntonio Ariño, entre els entrevistats a Debats\nEs presentará en aquest acte l'anuari en anglés de la revista i una nova aplicació per a dispositius mòbils\nVALENCIA. Debats. Revista de cultura,poder i societat continua amb les novetats posades en marxa a partir dels canvis en la direcció de la publicació i de la Institució Alfons el Magnànim-Centre Valencià d’Estudis i d’Investigació de la Diputació, editora d’aquesta. En esta línia, el dijous, 9 de febrer, a les 19 hores, a la sala de la Muralla del Col·legi Major Rector Peset, el Magnànim ha organitzat una presentació pública del número 130/2, de l’anuari en anglés i també de la nova aplicació per a dispositius mòbils. A l’acte està anunciada la participació de Xavier Rius, diputat de Cultura; Antonio Ariño, director de l’Institut de Ciències Socials i de la Cultura del Magnànim, i Joaquim Rius, director de Debats.\nLa difícil relació cultura-estat. L’últim número de Debats, el 130/2,publicat el passat mes de desembre, el monogràfic “Cultura i estat: autonomiacreativa, lluita política i instrumentalització” amb articles de Clive Gray, Vincent Dubois, Per Mangset,Pierre-Michael Menger, Gilsèle Sapiro, Juan Arturo Rubio, Francesc Hernàndezi Benno Herzog, analitza la sempreproblemàtica relació entre l’estat i la cultura i ens acosta als debats actualssobre aquesta qüestió a l’Estat espanyol i a altres països com França i GranBretanya. A més, inclou una entrevista a Antonio Ariño, realitzada per Ignasi Zafra. En ella, Ariño, catedràticde Sociologia, vicerector de Cultura i Igualtat de la Universitat de València idirector de l’Institut de Ciències Socials i de la Cultura del Magnànim, parladel llibre que junt amb Joan Romero hapublicat recentment, La secesión de losricos, en el qual estudia el paper, les característiques i elscomportaments de les noves elits d’enorme poder econòmic en el marc d’unasocietat cada dia més desigual.\nEdició en anglés. Altra novetat que estrena Debats és l’edició de l’anuari en anglés, que reuneix en un volumels articles publicats al llarg de l’any en els diferents números. L’edició enanglés permetrà una major difusió internacional i una millor valoració alsíndexs de qualificació de publicacions científiques. Cal assenyalar que cadanúmero de Debats es publica (enpaper) en dues versions (en castellà i en valencià), i també es pot descarregaríntegrament i de forma gratuïta a través de la web del Magnànim(www.alfonselmagnanim.net).\nAplicació per a dispositius mòbils. Amb la nova aplicació, jadisponible per a Android i Apple, tota la col·lecció de revista, fundada en1983, es podrà descarregar a l’aplicació gratuïta des de dispositius mòbils enformat PDF. De moment ja es pot accedir (a banda dels exemplars publicats en2016) al contingut de la primera època (1983-1995), períodede major esplendor, i en pocs dies estarà disponible també la segona època(1995-2015).


El mètode Buteyko -\nEl mètode Buteyko\nPublicat perinspiratcat 9 setembre, 2017 Publicat enSense categoria\nFa uns anys (no diré quants per no revelar la meva edat ;), quan estava estudiant fisiologia a la taula de la diplomàcia de fisioteràpia, tenia molt clar: respirem per aconseguir oxigen al nostre cos i evacuar el diòxid de carboni que produïm oxidant el que mengem per l'energia. El CO2, el gas al carboni o el diòxid de carboni era dolent i l'havíem d'expulsar. Tots els exercicis que vaig aprendre en aquell moment per ajudar els pacients respiratoris es basaven en la recerca de la màxima ingesta d'oxigen.\nQuan vaig anar a treballar a França, aquesta visió va començar a Canviar. En una de les clíniques on vaig treballar vaig descobrir quina era la síndrome hiperventilació. En aquell moment, i potser encara avui, això síndrome no va ser ben acceptada per una gran part del cos mèdic. Resulta que hi havia una part dels malalts d'asma que podien passar temporades sense medicació sense cap problema important, però que durant la nit va presentar símptomes intensos i difícils de controlar: falta d'aire, inspiracions curtes, hissing, mals de cap, problemes de visió, marejos… Quan se sospitava que el pacient tenia síndrome d'hiperventilació, li vam passar la prova de Nijmegen (que mesura l'ansietat), i bàsicament ell li va instruir a respirar cada vegada més, introduint apnees durant Respirar.\nVa ser llavors quan vaig sentir per primera vegada sobre el mètode Buteyko, a la recerca de com els símptomes que s'assemblaven podrien ser millor controlats l'asma sense haver de deixar-ho tot en mans de la medicació.\nActualment poques persones han sentit parlar d'aquest mètode, tot i que ha estat en marxa en diferents països durant dècades (Rússia, Nova Zelanda, Regne Unit, Estats Units i Austràlia, sobretot). Aquest mètode va néixer a Rússia, en la dècada de 1950, de la mà del professor de Fisiologia ucraïnesa Konstantin Pavlovich Buteyko.\nEl seu objectiu era millorar la respiració de les persones amb patologies respiratòries cròniques, incloent l'asma. Al llarg dels anys, s'ha continuat estudiant i hi ha alguns articles científics (vegeu referències a va evidiar que el mètode Buteyko aconsegueix millorar símptomes d'asma i/o disminuir la quantitat de medicaments que l'asma ha de prendre pacients que el segueixen.\nRespira menys, però Millor\nAbans d'endinsar-nos en com funciona el mètode Buteyko, veurem una característica que totes les persones amb asma tenen. Sí ens fixem en com respiren les persones amb asma, ens adonarem que la seva respiració sol ser ràpida i poc profunda. Sovint respiren per la boca i principalment utilitzar el pit per respirar, oblidant que és el diafragma del múscul respiració principal.\nQuan inspirem, el que ens interessa és que l'oxigen entri a la nostra sang, i quan respirem ens desfem de l'excés de gas carbonic produït per l'oxidació de greixos i hidrats de carboni hem ingerit prèviament. Ara, si respirem massa i/o massa ràpidament, tindrem una tendència a evacuar massa gas de carboni. Per a què el nostre cos està bé hem de tenir un mínim de gas de carboni en sang, per mantenir el pH neutral. Per tant, en alguns casos el que necessiten certes persones amb malalties respiratòries estan respirant menys, no més.\nLes conseqüències de la respiració massa poden incloure:\nDilatació vasos sanguinis i vies respiratòries.\nAugmentar Els nivells d'histamina (i, en conseqüència, l'augment de les reaccions al·lèrgics).\nConseqüències en el sistema respiratori: wheezing, dispnea, tos, opressió al pit, freqüents badalls, roncs, apnea del son.\nConseqüències sistema nerviós: mareig, falta de concentració, sudoració, vertigen, en mans i peus, debilitat, tremolors, mals de cap.\nConseqüències per al cor: batec accelerat del cor, batec del cor irregular.\nConseqüències per a la ment: alguns graus d'ansietat, tensió, depressió i estrès.\nQuè podem fer per desmentir aquests símptomes?\nRespirar menys i/o produir més diòxid de carboni. Fer l'exercici, per exemple, ajuda a augmentar els nivells de diòxid de carboni, ser una de les raons per les quals practicar esport és molt recomanable si tens asma. Per respirar menys és interessant utilitzar el mètode Jordi.\nQuè és Mètode Buteyko?\nEl mètode Buteyko es basa en mesurar la pausa de control i 6 exercicis diferents (alguns amb variants) en què les anees tenen un paper molt important. La pausa de control proporciona informació sobre símptomes del pacient i també avançar en la pràctica d'exercicis. Mesuren els segons quan es pot estar sense alè i sense sentir que falta l'aire. Si arribem a 40 segons, sens dubte no tindrem cap símptoma d'asma. Si és per sota de 10 segons llavors podria ser allò tenim símptomes greus.\nUn exemple d'exercici proposat pel mètode seria el Següents:\nPosa el dit índex sota el nas. Tanca els ulls. Observeu la temperatura de l'aire al dit a mesura que sortiu (càlid) i quan entreu (més fresc). L'exercici es tracta d'intentar notar cada vegada menys canvis temperatura de l'aire per sobre del dit i també en adonar-se menys del pas de la Aire. D'aquesta manera el que estem fent és arribar a canviar un respiració que podria ser ràpida i que podria mobilitzar massa gas carbonic cap a l'exterior, en una respiració més suau i poc profunda. Per que realment és beneficiós que hem de sentir una mica de desig de respirar més profund, però gestionant aquesta necessitat estaríem rehabilitant la cos a una respiració més saludable.\nArticle publicat a la revista "Eroski Consumer" a través de la Fundació Lovexair-Respiratory Sick.\nTanca la boca: Manual d'auto-ajuda de la Clínica De Respiració Buteyko (Patrick G McKeown, 1 de desembre de 2014)\nViure sense asma – El mètode Buteyko (Andrey Novozhilov, 24 de setembre de 2007)\n1 Tècniques de respiració buteyko en asma: un assaig aleatori a ceg\nues Simon D Bowler, Amanda Green i Charles A Mitche\nll Revista Mèdica d'Austràlia 1998; 169:575-578\n2 Tècnica de respiració Buteyko per a asma: una intervenció efectiv\na Patrick McHugh, Fergus Aitcheson, Bruce Duncan, Frank Houghto\nn Revista de l'Associació Mèdica de Nova Zelanda, 12-Desembre-2003, Vol 116 No 1187\n3 "L'educació sanitària: fa la Mètode de l'Institut Buteyko fer una diferència?"\nJill McGowan, consultor d'Educació i Formació en Gestió de l'asma.\nTòrax Vol 58, suppl III, pàgina 28, desembre de 2003.\n4 Un assaig controlat aleatori de la tècnica Buteyko per a la gestió de l'a\nsma Jordi. Cowie, Diane P. Conley, Margot F. Underwood Jordi. Lector\nMedicina Respiratòria maig 2008 (Vol. 102, Número 5, Pàgines 726-732)\n5 Estudi explica l'èxit de Buteyko Megan How. Australian Doctor, pàg.\n6 Prevalença disfuncional respiració en pacients tractats per l'asma en l'atenció primària: un Enquesta M Thom\nas, RK McKinley, E Freeman, C Foy Britis\nh Medical Journal 2001; 322:1098-1100 (5 de maig de 2001)\n7 Broncodilatadors semblen augmentar inflamació, potencialment empitjorament de l'asma, insuficiència cardíaca i lupus, estudi troballes suggereixen.\nJ Al·lèrgia Clin Immunol 2006\n8 Exercicis de respiració per a l'asma: un assaig controlat aleatoritzat.\nM Thomas, R K McKinley, S Mellor, G Watkin, E Holloway, J Scullion, D E Shaw, A Wardlaw, D Preu, I Pavor\nd Tòrax 2009; 64:55-6


Balma de la Graiera - Coves de Catalunya - EspeleoWorld\nPetita balma d'interès arqueològic a Calafell (Baix Penedès)\nLa balma, orientada al SO i oberta en una paret de calcària d'uns 7 metres d'alçada, presenta una planta semicircular d'uns 6 metres d'amplada per uns 8 metres de profunditat, davant de la qual es disposa una antiga terrassa de conreu d'uns 25 metres quadrats.\nÚltima revisió: 2015-06-07 11:31:12\nPer damunt del km. 2 de la carretera TV-2126 de Calafell a Bellvei, al marge esquerre del congost excavat pel torrent de la Cobertera. Cap a llevant es troben les instal·lacions del club de tennis La Graiera – Calafell.\nLa primera notícia que es té d'aquesta balma va ser proporcionada pel pare Martí Grivé, professor del Col·legi Sant Ramon de Penyafort de Vilafranca del Penedès i aficionat a l'arqueologia prehistòrica, que va rebre d'un dels seus alumnes, Hans Hellmuth, fill d'un dels enginyers d'una pedrera que s'explotava a prop de la balma, uns materials arqueològic que conduïren el mestre, l'agost del 1932, a visitar l'estació protohistòrica.\nLes darreres actuacions han estat portades a terme per membres del SERP (1989-2000).\nA la mateixa zona de la Griera, Albert Ferrer fa esment de la Cova de l'Os (Boletín de la Biblioteca – Museo Victor Balaguer, vol. 5, nº 1 (1953) que va ser excavada cap a 1951, però de la qual no tenim dades.\nCebrià, Artur; Esteva, Xavier Esteva i Vilardell, Adriana (2000).- Cavalls, cérvols i conills. 10 anys de recerca a la balma de la Graiera de Calafell. El congost de la Cobertera a la prehistòria. 27 pp. Edició dels autors.


El Chiringuito la fa grossa contra Pedri - XCatalunya.cat\nEl Chiringuito la fa grossa contra Pedri\nEl Chiringuito comença una campanya contra Pedri\nPedri González s’ha convertit en un dels jugadors més importants del FC Barcelona i també de la Selecció Española. Tots els aficionats del futbol saben que és un gran jugador i que té molt futur per davant. Es dona el cas que per molts madridistes és admirat quan juga amb la Selecció Española però criticat quan juga amb la samarreta blaugrana. L’exemple més clar l’ha protagonitzat El Chringuito de Josep Pedrerol.\nEl programa de Mega és madridista i no se n’amaga. Tomás Roncero i companyia s’exciten amb les victòries blanques i amb les derrotes blaugranes. Ara, han començat una campanya contra el jove jugador canari, que està fent una temporada extraordinària, després d’acabar també un curs passat amb nota d’excel·lent. Ho va tornar demostrar davant l’Athletic de Bilbao al Camp Nou, amb una actuació brillant.\nHem de tenir en compte que només té 18 anys i la temporada passada ho va jugar tot. Molts partits amb el FC Barcelona, amb la Selecció absoluta de Luis Enrique i, a sobre, va anar als Jocs Olímpics. És un crack amb la pilota als peus i és un jugador perfecta amb ADN Barça.\nPer exemple, d’Alessandro, diu que Pedri és bo però no arriba a ser un crack, ja que no fa gols. Una contradicció amb aquelles opinions sobre Xavi Hernàndez, Andrés Iniesta o Luka Modric, que tampoc tenen fan gaire gols, però són importantíssims pel joc de l’equip. Són les incoherències habituals en la caverna madridista i espanyolista. Quan convé defensen a uns i quan no convé critiquen els altres.\nPotser Pedri González i Gavi no arribaran a ser els Xavi Hernàndez i Andrés Iniesta del segle passat, però puja una nova generació que fa por. El FC Barcelona continua apostant per la cantera i queda demostrat que aquesta política esportiva és un gran encert.\nTags: El Chiringuito, Pedri\n1 pensamiento sobre “El Chiringuito la fa grossa contra Pedri”


Els investigadors han localitzat restes que pertanyerien al periodista saudita Jamal Khasshoggi, en concret parts del seu cos que haurien estat ocultades pels funcionaris saudites que van participar en el seu assassinat, segons fonts citades per la cadena de televisió britànica 'Sky News'.\nSegons aquesta informació, el periodista va ser "tallat" i el seu rostre va quedar "desfigurat". Una de les fonts ha apuntat que s'han trobat restes en el jardí de l'habitatge del cònsol d'Aràbia Saudita a Istanbul, un dels escenaris investigats en les últimes setmanes.\nUn agent secret es va vestir la roba de Khasshoggi per enganyar a la policia\n"Jamal va entrar al consolat saudita el 2 d'octubre i no vam tornar a saber d'ell. El periodista va ser asesiando a l'interior del consolat saudita en un combat cos a cos". Així ha resumit el president de Turquia, Recep Tayyip Erdogan, que ha passat amb el periodista saudita.\nErdogan ha promès revelar "la veritat" del cas de Jamal Khasshoggi i ha detallat els fets al Parlament turc a Ankara.\nHa defensat aquest dimarts que l'assassinat del periodista saudita en el consolat del seu país a Istanbul va ser "planejat i premeditat", al mateix temps que ha reclamat al rei Salman que permeti que els 18 detinguts fins ara pels fets siguin jutjats a Turquia.\nA la seva esperada declaració sobre els fets al Parlament turc, Erdogan ha indicat que les proves recaptades fins ara per la Policia i els serveis d'Intel·ligència turcs apunten al fet que Jashogi va ser objecte de "un assassinat violent i salvatge" a l'interior del consolat.\nUNA OPERACIÓ PLANEJADA\n"L'incident no va ser una cosa momentània" sinó que va ser "resultat d'una operació planejada", ha defensat, subratllant que quinze saudites experts en Intel·ligència, seguretat i forenses van arribar de forma precipitada a Istanbul en les hores prèvies al fet que Jashogi arribés al consolat.\nEl president turc ha deixat clar que el seu país pretén fer el que calgui fer per aclarir el succeït i ha incidit que encara queden interrogants per resoldre, com per què es va formar aquest grup i qui va donar l'ordre, però sobretot on està el cos.\nReferent a això, ha demanat que es reveli la identitat del "col·laborador local" al que les autoritats saudites han dit que es va lliurar el cos.\nFinalment, ha demanat al rei Salman, de la sinceritat del qual ha dit no dubtar, que permeti que els 18 detinguts per l'assassinat -els 15 identificats per Turquia inicialment juntament amb tres treballadors del consolat- siguin jutjats a Turquia, ja que els fets es van produir a Istanbul, encara que el consolat sigui solc saudita. "És la seva prerrogativa, però aquesta és la meva recomanació i suggeriment", ha afirmat.


Entrades directament a taquilla. Taquilla Inversa.\nAquesta sessió és el resultat de la convocatòria que ha organitzat Cultura Film per aquest 2021. El tema per aquesta 7a convocatòria sobre el qual orbiten les peces que han enviat les participants ha sigut filmar la veu. En anteriors convocatòries es va proposar que es filmés la infància (2016), un retrat (2017) o l'obra d'art (2020). Més enllà del tema que Cultura Film proposa i de la curta duració de les peces, la resta de la proposta ha sigut lliure.\nA Cultura Film (Revista filmada) és una revista de cinema, art i política en format vídeo. En la part de Números, donen visibilitat i plataforma als treballs de creadors que desitgin expressar-se en imatges i sons. I en les seves "Entre(vistes)", conversen, valorant el temps, amb creadores, cineastes i persones relacionades amb l'art. El Niño de Elche, Michael Snow, María Cañas, Paulino Viota o Jonas Mekas són alguns dels noms amb qui han col·laborat.\n1 ‘Entre la huella y la voz fragmento’ (4’30”) de Diana Rangel\nUna comunitat de migrants es troba virtualment. La seva veu narra i descriu experiències en el caminar. Llocs, temps i memòries s'entrecreuen, convertint-se en un íntim testimoniatge del present inestable que els travessa.\n2 ‘Olé, ya sale la luna’ (4’30”) d'Helena Santín\nAls seus 82 anys, Rosa està aprenent a llegir i a escriure amb l'ajuda de la seva filla. A poc a poc, omple els quaderns de cal·ligrafia, alhora que recupera la seva veu.\n3 ‘La veu interior’ (40”) d'Anna Agulló\nUn rostre per a generar el que és impossible filmar: la veu humana.\n4 ‘Infonía’ (3’) de Joaquín Regadera\nQue les nostres veus es filtrin a través dels murs.\n5 ‘Cuento de miedo’ (4’30”) d'Anna Lati i Noel Puigdoller\nEn l'entreson, ella comença a llegir-li un conte, la seva veu li transportarà a una fosca epopeia.\n6 ‘Retrato de un confinamiento’ (2’25”) de Damián S. Rodríguez\nImatges del quotidià, estats anímics i activitats del dia a dia. Barrejat amb Whatsapp rebuts durant el temps de confinament per sers estimats, confluint així, reflexions, desitjos i diferents realitats.\n7 ‘Retractus’ (2’30”) de Joana Matallana\nPeça audiovisual experimental rodada en super8. Adaptació lliure del poema ‘Vaig sentir un funeral en el meu cervell’ d'Emily Dickinson.\n8 ‘Angel of mine, angel of many’ (2’) d'Adelaida Antúnez Egurbide\nUn passeig cantat amb els habitants del bosc. El joc del so, la imatge i la rapsode.\n9 ‘Fugue géographique’ (4’10”) de Erik Bullot\nAmb quatre cantants, la pel·lícula “FUGIDA GEOGRÀFICA” ofereix una interpretació rítmica i visual de la peça musical, irònica i democràtica, “Geographical Fugue”, de Ernst Toch.\n10 ‘La dama del gato’ (3’40”) d'Ana *Beyron\nAdaptació de "El gat sota la pluja" d'Ernest Hemingway. George llegeix un llibre. A través del llibre els límits de l'existència humana es difuminen. Les històries es converteixen en reals.\n11 ‘Conchita’ (1’30”) d'Ana Martínez\nLa història del cinema sempre ha esmentat "El cantor de jazz" com la primera pel·lícula sonora, no obstant això, està enregistrament de Conchita Piquer és la primera peça que té sincronitzat l'àudio i vídeo; amb ella, he volgut jugar amb el propi material, el color i introduir recursos abstractes en 35mm.\n12 ‘Gallo rojo’ (4’10”) d'Úrsula Comendador\nUn assaig i exercici de memòria a través de l'escriptura i la veu.\n13 ‘El maravilloso palo que flotaba sobre el agua’ (2’) de Tiago Almança\nUn breu film sobre la meva frustració davant la societat i el fet de viure en una ciutat, deixant de costat el contacte esporàdic i pur amb la naturalesa.\n14 ‘Filmar la voz’ (4’30”) de Annabelle Thoreau\nFilmar la veu de la resistència i de la indignació des dels carrers de Colòmbia, Espanya i Xile en 2019-2020.\n1) Fotograma de Camille Irrgang extret de YouTube.\n2) Fugue Géographique de Erik Bullot\n3) La dama del gato de Ana Beyron


PERE SÀBAT: Pròxima parada, Europa\nDe veritat hi veus tanta diferència dreta-esquerra entre Esquerra i CiU?? O sigui, a part de la retòrica tradicional, tu creus que realment hi ha diferències palpables...?\n"Els catalans i les catalanes"... Ja hi tornem a ser??\nDefensem models diferents de societat, Albrock.\nPer exemple nosaltres volem una xarxa sanitària pública potent i gratuïta (com tenen els espanyols a casa seva, per exemple) i una xarxa escolar igualment potent i gratuïta (i subvencionant molt menys les grans i riques iniciatives privades, per destinar els diners a les iniciatives més petites per afavorir la innovació pedagògica d'aquest país).\nCiU té la postura radicalment contrària en aquestes dues qüestions.\nI podríem fer una llarga llista.\nNo cal dir que la diferència fonamental és que nosaltres diem SÍ a la independència, i ells encara s'ho estan pensant (quina vergonya de dreta nacional).\n30 de maig de 2009, a les 12:25


Fer les eleccions un dia laborable costarà 230 milions, segons Pimec | Economia | EL PAÍS Catalunya\nFer les eleccions un dia laborable costarà 230 milions, segons Pimec\nLa patronal catalana de petites i mitjanes empreses ha estimat el cost de la pèrdua de productivitat durant la votació\nBarcelona 18 NOV 2017 - 13:29\tCET\nLes eleccions al parlament de Catalunya del proper 21 de desembre, convocades per l'Executiu de Mariano Rajoy en aplicació de l'article 155 de la Constitució, es faran en dia laborable. Aquesta circumstància, segons la patronal catalana de petites empreses Pimec, crearà un sobrecost de 230 milions d'euros.\nPer què les eleccions a Catalunya se celebraran el dia 21 de desembre?\nEleccions cada dia de la setmana\nPer calcular el que els assalariats i empresaris deixaran de produir en el temps de votació, Pimec ha comptat tant els electors com els membres de les taules i els interventors. En el cas dels votants, s'ha partit de la mateixa participació que la del 2015, un 77,44%, i d'una mitjana de temps per votar de tres hores en el cas dels assalariats i d'una hora per als autònoms.\nLa patronal ha creuat aquestes estimacions amb el PIB mitjà per hora treballada (36,35 euros) i amb la taxa d'ocupació (54,09%). El resultat és un cost d'oportunitat de 217 milions que, sumats al que deixaran de guanyar els interventors i membres de la taula, fa un total de 230 milions.\nPimec celebra la celeritat de la convocatòria d'eleccions davant la situació política dels últims mesos, encara que la patronal lamenta que se celebrin en un dia laborable, a causa dels costos econòmics i organitzatius per a les empreses. La patronal adverteix de les dificultats que es trobaran les pimes el 21-D, ja que tenen menys recursos i una plantilla més petita. En aquest sentit, també recomana a les empreses que estableixin torns per gestionar de la millor manera possible l'exercici del dret a vot per tal que les afectacions en la producció siguin les mínimes.


Protesta a Montcada i Reixac per demanar el soterrament de les vies | betevé Web\nLluís Cruz@lluiscruz dijous 9 de març, 2017 , 21.25\nLa concentració ha volgut recordar totes les persones que han mort en el pas a nivell d’aquesta població\nDesenes de persones han tallat durant una hora les vies al pas a nivell de Montcada per exigir-ne el soterrament. La protesta ha interromput la circulació de trens de les línies de Rodalies R2, R3, R4, R7 i R11 i ha provocat retards de més de 30 minuts.\nRetards de fins a una hora en cinc línies de Rodalies. És el balanç que deixa aquest dijous al vespre la protesta que desenes de persones han dut a terme al pas a nivell de Montcada, per exigir el soterrament de les vies. La protesta ha consistit en una ocupació dels vials per on circulen els combois de Renfe, i una encesa d'espelmes en record i homenatge a totes les persones que, al llarg dels anys, han mort en aquest punt de la xarxa ferroviària.\nDesenes de persones ocupen les vies del tren al pas a nivell de Montcada @btvnoticies pic.twitter.com/jt5UPhJSm2\n— Sara Escriu (@saraescriu) 9 de marzo de 2017\nSegons ha informat Renfe, les afectacions han alterat els serveis de Rodalies en cinc línies: l'R2 Nord, l'R3, l'R4, l'R7 i l'R11, amb retards de més de mitja hora des de les 19.45 h. Segons l'operadora ferroviària, "prestar un servei alternatiu per carretera és manifestament impossible perquè les circumstàncies -la invasió de vies- estan totalment prohibides i no se'n pot tenir una previsió". Amb tot, Renfe ha informat que, per pal·liar els efectes d'aquest tall en el trànsit, s'han desviat trens de l'R2 Nord per Montcada i Reixac, Manresa, Cerdanyola-Universitat i Mollet; altres trens de l'R11 cap a Mataró, i passatgers que es dirigien cap a les comarques gironines s'han reubicat en trens AVE amb destinació a Girona i Figueres.\nMontcada i ReixacprotestesRenfe


Nou Servei de Prevenció de l'Abús Econòmic a la gent Gran - Provea | Pro vellesa autònoma\nPROVEA protegeix a les persones grans de possibles maltractaments, especialment de l’abús econòmic, i les acompanya en el seu procés d’envelliment.\nLes dades que disposem ens indiquen la situació preocupant en la qual es troba la gent gran. L’any 2016 es van registrar 4.700 denúncies de fets delictius contra el col·lectiu, denúncies que només realitza un 9,8% de la població afectada. Així que ens trobem davant d’una problemàtica invisibilitzada i sense resposta coordinada.\nEl Servei de Prevenció de l’Abús Econòmic vol evitar aquest tipus de maltractament, donar tranquil·litat i seguretat al col·lectiu protegint els seus recursos i vetllant pels seus interessos. L’abús econòmic posa en risc el benestar i la qualitat de vida de les persones grans\nEn el marc d’una atenció integral, es contemplen dos tipus de servei específic:\n• Servei de Supervisió: Actuem com a observadors de les finances i es prenen mesures si es detecta alguna anomalia.\n• Servei de Gestió: Administrem els béns\nEs compta amb instruments jurídics que garanteixen la transparència: L’Autotutela, el Poder Preventiu, la figura de l’Assistent, ...\nAlhora, impulsem un canvi en el marc social i legal (creació d’un telèfon d’atenció especialitzat en el maltractament a la gent gran, i agilitzar els processos judicials) fent un treball conjunt amb altres entitats vinculades a l’àmbit de la gent gran.


Càritas Diocesana de Lleida juntament amb les Càritas de Solsona i Urgell i la cadena de supermercats lleidatana Plusfresc han presentat la campanya 'Cap nen sense oportunitats a l'escola!', una iniciativa que té com a finalitat que tots els menors puguin seguir el curs escolar en igualtat de condicions.\nLa iniciativa està vigent del 19 de juliol fins al proper 7 de gener de 2017, període durant el qual l'ONG i Plusfresc es marquen el repte de reunir els fons suficients per proporcionar ajudes econòmiques per a material i llibres escolars, beques menjador i activitats extraescolars.\nAquestes donacions es podran dur a terme a la caixa d'aquests supermercats mitjançant l'activació d'un codi. A més, s'organitzaran diverses activitats i els beneficis obtinguts es destinaran també a la campanya.\nEl director de Càritas Diocesana d'Urgell, Josep Casanova, ha recalcat que la seva intenció és que "tots els nens de Lleida tinguin les mateixes oportunitats a l'escola, independentment de quin sigui la seva situació econòmica". Per la seva banda, el responsable de RSE en Plusfresc, Rafel Oncins, ha explicat que la campanya té com a principal objectiu "estar al costat d'un dels col·lectius més vulnerables, fent que afrontin la feina escolar d'una manera molt més alegre i esperançadora".\nLa cantant Marina Rossell ha apadrinat el projecte i ha volgut fer una crida a la participació durant la presentació de la campanya: "El somriure d'un nen no té preu. Sumeu-vos a la campanya i feu que es multipliquin els somriures".\ncàritas, lleida, solsona, infància i joventut i família, escola, Alt Urgell, educació


Han començat el treballs de renovació del clavegueram al barri de la Clota. Les obres afecten els carrers de la Puríssima, Amor i Capcir i el passatge de Sant Jaume. S’hi estan implantant uns nous col•lectors per millorar la xarxa de clavegueres de la zona. Mentre durin les obres, que acabaran a finals de desembre, el trànsit de vehicles quedarà restringit.\nAcord per reallotjar les famílies afectades de La Clota


LES VENDES DE SODA VAN DISMINUIR GRÀCIES A L’IMPOST POP DE FILADÈLFIA - SALUT - 2022\nLes vendes de soda van disminuir gràcies a l’impost pop de Filadèlfia\nAl gener del 2017, Filadèlfia es va convertir en la segona ciutat dels Estats Units a imposar begudes endolcides amb sucre, com el sucre i els sucs de fruita. Com els impostos anteriors a Berkeley, Califòrnia i a Mèxic, el peatge de Filadèlfia va suposar una reducció significativa de les vendes de begudes amb sucre i edulcorar artificialment el primer any sobre els llibres, segons un estudi publicat aquesta setmana al Journal of the American Medical. Associació .\nBeure begudes endolcides amb sucre com la sosa i els sucs de fruites pot augmentar el risc de les persones per a diabetis tipus 2 i malalties cardíaques i pot comportar un augment de pes en excés, que també pot comportar una gran quantitat d’altres afeccions cròniques de salut. El tallar refresc no eliminarà totalment aquelles malalties –que tenen causes complicades–, però els models mostren que les reduccions impulsades pels impostos poden reduir el seu efecte. Al març, l'Acadèmia Americana de Pediatria i l'American Heart Association van demanar impostos més generalitzats sobre les begudes endolcides amb sucre i van mencionar la seva capacitat per reduir la quantitat de beguda refrescada i ajudar a combatre problemes de salut com l'obesitat.\n"És important comprendre els efectes d'aquest tipus de polítiques en un lloc com Filadèlfia", afirma Christina Roberto, autora de l'estudi i directora del laboratori de psicologia de l'alimentació i la salut del consumidor de la Universitat de Pennsilvània. "És una ciutat pobra, té pitjors resultats de salut."\nL’estudi va comparar els costos de les begudes i les vendes a Filadèlfia als costos i les vendes a Baltimore, que té una demografia similar però no té impostos. Es va trobar que els costos tenien un augment més gran i les vendes tenien una disminució més gran amb l’impost que no pas. A Filadèlfia, el preu mitjà de les begudes tributades per unça als supermercats, per exemple, va passar de 5, 43 cèntims el 2016 a 6, 24 cèntims el 2017. A Baltimore, entre els mateixos anys, el preu mitjà de les mateixes begudes només va saltar de 5, 33 cèntims a 5, 50 cèntims.\nA Filadèlfia, el volum de begudes venudes va disminuir a la meitat després de la implantació de l’impost, amb més de mil milions de unces menys venudes. Les vendes de begudes a les ciutats i comarques properes a Pennsilvània van augmentar, però, van contrarestar algunes de les reduccions Tenint en compte que, les vendes van baixar un 38 per cent.\nEls resultats no són necessàriament sorprenents, afirma Roberto. Theres muntanyes de literatura econòmica mostra que si augmenta els preus, la gent va a comprar menys. Però fins que realment no feu l’estudi, no podreu dir-ho amb seguretat. És interessant fer realment l’estudi, fer un pas enrere i dir, això és una reducció enorme.\nA diferència de Berkeley i Mèxic, Filadèlfia no va observar un salt en les vendes de begudes no gravades, com l’aigua embotellada. El que vol dir és que la gent ja estalvia aquests diners o bé els gasta en una altra cosa ?, diu Roberto. Podria ser diners a les butxaques de la gent s\nAquest estudi particular no va examinar els efectes per a la salut de l’impost sobre la soda de Filadèlfia, però s’estan treballant estudis sobre aquesta qüestió. Es necessitaran uns quants anys per entendre els impactes en la salut i treballarem en la realització de bases per mirar més enllà, diu Roberto.\nI a Filadèlfia, diu Roberto, la salut pública era secundària a l’objectiu principal de l’impost: recaptar diners per a programes educatius com la preinfantil de la ciutat. Les escoles ja reben ingressos pels ingressos fiscals. "Va dir el seu camí per assolir aquest objectiu, amb el benefici secundari de reduir les compres d'aquestes begudes poc saludables que ens posen malalts, diu.\nRoberto diu que els impostos són una oportunitat de guanyar-guanyar. Només té una prestació per a la salut pública, però augmenta ingressos que es poden utilitzar per ajudar a persones amb ingressos més baixos que puguin estar lluitant de diverses maneres, inclosa l'educació. La gent s’oblida d’aquest benefici.\nCom que els resultats d’aquest estudi van ser coherents amb els que van analitzar els impostos a les begudes en altres llocs, Roberto diu que les seves troballes són generalitzables a altres ciutats i estats del país. It s serien diferents en funció de diferents contextos, però com a eina de política, hi ha totes les raons del món per pensar que la gent comprarà menys d’aquestes begudes, segons ella. Els impostos són probablement l’única política més eficaç que podríem implementar per reduir les compres d’aquestes begudes.\nBodyByDarwincom : Les vendes de soda van disminuir gràcies a l’impost pop de Filadèlfia © 2019. All Rights Reserved.


Després de pactar el què, el com i el quan, acordar el qui no serà tan difícil. I, encara que en aquest últim aspecte les posicions semblin irreconciliables, hi ha solucions. I no requereixen necessàriament que una de les dues parts renunciï totalment a la posició inicial sobre el qui, sinó que també hi ha solucions flexibles que poden esdevenir un punt final d’acord. Sense canviar res de la normativa institucional catalana, seria perfectament possible de fer un govern de Catalunya no presidencialista o, si més no, no tan presidencialista com han estat els que hi ha hagut fins ara, en la línia d’allò que va convidar a pensar Anna Gabriel, de la CUP, des de l’endemà de les eleccions.\nApunto només quatre mecanismes existents, entre més que podrien reforçar el caràcter col·legiat, que ja té (o hauria de tenir) per llei qualsevol govern de la Generalitat:\n1) En la investidura, el candidat o candidata podria presentar no únicament el programa de govern, sinó també els noms de cadascuna de les persones que en formaran part; tot i que era una exigència fixada en el reglament del parlament del 1980, actualment no és un requisit per a la investidura, però no hi ha res que impedeixi que es voti també la composició del govern (juntament amb el candidat i el programa). D’aquesta manera, el vincle de confiança política no s’estableix només entre el president o presidenta i la majoria de la cambra, sinó directament entre aquesta i cadascun dels membres del govern, i això evidencia alhora que el programa que es presenta no és el programa del president sinó el d’un equip; així mateix, l’anunci de la composició del govern prèviament a la investidura presidencial també podria anar acompanyat d’un compromís polític (no jurídic) per part del qui exercís la presidència de la Generalitat de no destituir cap membre del govern si no fos a proposta del grup polític de què forma part o per evidenciar el trencament de la majoria que donava suport al govern.\n2) La delegació de funcions presidencials, que pot ser parcial o total (delegant totes les competències que legalment són delegables), però que només pot recaure en una persona, normalment el o la titular de la conselleria primera o de la vice-presidència. Aquestes dues figures són incompatibles (no poden existir al mateix temps) i, si es vol, se’ls poden delegar les mateixes atribucions (fins i tot desplegar les directrius generals de l’acció de govern). La diferència principal entre elles és que el conseller primer no és titular de cap departament. La delegació de competències, tot i que no aparta totalment el president o presidenta de la direcció del govern, sí que permet de repartir aquesta funció descarregant-lo en part de la gestió del dia a dia (i més encara si renuncia a ser el titular del Departament de la Presidència) per tal que es pugui dedicar més a unes altres qüestions, com ara la representació de la Generalitat a l’exterior.\n3) La creació de comissions de govern o de comissions interdepartamentals, estructurant el govern en tres o quatre grans àmbits (en els quals s’enquadrin les conselleries) i reforçant el paper de les tres o quatre persones que presidirien aquestes comissions, que es configurarien de facto com a ‘vice-presidències poderoses’ en la línia ‘coral’ que proposava la CUP. Aquesta fórmula és una via prevista en la llei 13/2008, a diferència dels denominats ‘consellers sense cartera’, i podria donar més relleu a aquestes figures que el nomenament de ‘comissionats’ (encara que els noms s’assemblin, no són la mateixa cosa, perquè els comissionats han d’actuar sota la direcció d’un conseller).\n4) L’augment del llindar mínim de col·legialitat que fixa la llei en el funcionament del govern, tant en el procés de formació de la seva voluntat (per exemple, reforçant el paper del Consell Tècnic del Govern com a gresol del consens en la tasca de preparació de les reunions governamentals) com també en l’adopció de decisions (en cas d’empat, renunciant la presidència a usar el seu vot diriment o fins i tot superant la majoria simple que fixa la llei i acordant d’actuar sempre per unanimitat o determinant els temes en què es requerirà majoria qualificada).\nSón només uns exemples que permetrien de reforçar el caràcter col·legiat del govern i limitar la preeminència que l’actual normativa institucional permet que tingui el president o presidenta de la Generalitat, tant en relació amb el parlament com amb els altres membres del govern. I és només una prova que el dret ofereix solucions tècniques si hi ha ganes de trobar-ne i que el dret vigent no es pot usar d’excusa per a no a arribar a un acord polític, tant en aquest àmbit institucional com en els altres dos que ha prioritzat la CUP (desconnexió i rescat social); i exactament igual respecte de les propostes que pugui fixar Junts pel Sí.\nPer tenir èxit en aquesta nova etapa de sobirania que hem iniciat, en què l’independentisme té més representació i poder que mai als ajuntaments, diputacions i parlament, caldrà fer possible allò que sembla impossible (formar un govern). I els precedents ens permeten de ser optimistes: quan semblava que no hi hauria acord, ja es va aconseguir de pactar la pregunta i el procés participatiu del 9-N. Ara cal dedicar-hi novament tant temps com calgui per a poder debatre a fons totes les propostes i que finalment l’acord sigui prou exhaustiu i sòlid (i amb mecanismes per a resoldre els imprevistos) per a aguantar la part més difícil de totes, que és la que vindrà just després del pacte: l’aplicació pràctica del com.


La naturalitat del turisme\n09 maig 2021 17:54\nLa secció de cartes al director de dissabte passat en publicava una de l'irredempt Miquel Trias en la qual ens posava de manifest el servilisme dels mallorquins cap al turisme. Una societat tan moderna com la nostra, la societat de la informació que alguns volen dir, té una bena als ulls quan es tracta de veure com de provincians som. Hom no té problemes a reconèixer el servilisme dels altres: els pagesos fins fa ben poc no posaven en qüestió un sistema social i econòmic que els sucava la medul·la. Si hi vivien bé en aquell món, si no es rebel·laven és perquè hi havia mecanismes de control ideològic que els feien veure que aquella societat tenia una certa harmonia: el senyor els protegia, els alimentava, potser una almoina, els beneïa... Una forma de vida fonamentada en el fet que el senyor sabia el que feia i que ho feia en bé de tothom.\nAvui passa exactament el mateix. Ens han predicat des de tots els vents que la nostra dedicació al sector turístic ens enriqueix, ens proporciona feina, ens fa envejats, coneguts a tot Europa i que hem d'estar agraïts a tanta fortuna. I qui és aquesta mà benefactora que tant i tant es preocupa pel benestar de tothom? No saber-ho ofèn.\nI és que una societat moderna i pretesament racional com la nostra no hauria d'admetre els mites, aquestes idees-llosa que no deixen lloc a la crítica, en les quals tothom s'hi identifica fins al punt de sentir-se una mica protagonista del relat. Almenys en els antics està justificat que fossin mentalment alienats perquè eren analfabets, no coneixien el món, no havien vist res més, no tenien temps per fer una altra cosa que no fos treballar. Però nosaltres, escolaritzats, universitaris, viatgers, laics, sexualment alliberats, experimentats, com pot ser que ens beguem, sense fer-nos gens de mala via, tot això de la riquesa, el turisme i la fortuna?\nEn definitiva, no hem deixat de ser els mateixos provincians que érem fa cent anys. Ens creiem lliures i desvetllats i, en canvi, vivim sota dominacions simbòliques, econòmiques i socials talment com els nostres vells. És tal la submissió turística que, com molt be posa en relleu Miquel Trias, la trobam del tot natural fins al punt d'haver-nos après de memòria la següent recitació: abans érem pobres i miserables i ara, en canvi i gràcies al turisme, cada pam de terra val una milionada, tot el dia rebem gent de totes les bandes del món i, a més, no plou i, en conseqüència, no hi ha bassiots que tant embruten els cotxes. Fixau-vos si ho és de poderós i natural aquest mite turístic que té fàcil trobar aliats pertot arreu. Ara tothom trobarà natural que els hotelers gestionin l'aeroport, el conseller Mesquida declara que si l'ecotaxa ha de ser contrària al que vol la població no l'aplicaran...\nPrecisament la naturalitat del turisme radica en la seva incontestabilitat, en la seva adaptació al territori fins al punt que sigui del tot inimaginable una Mallorca diferent a la que tenim. És aquesta pesada càrrega simbòlica, mediàtica, econòmica la que avui domina a Mallorca com altre temps dominaren els propietaris de terra i comerciants a l'hora i ningú, ningú, absolutament ningú no els feia el contrari.


Classes d'esquí per a nens petits\nCurs > Nens 5-12 anys > Curs Col·lectives 5 max\nEsquí & Guarderia El Club Piou-Piou acull nens i adults en el seu nou xalet tant per al matí, la tarda o el dia sencer. A més de descobrir les alegries de l'esquí, s'ofereixen activitats divertides als vostres fills.\nCurs Col·lectives 5 max Les lliçons grupals en grups reduïdes són un bon compromís ja que aporten l'ambient d'un curs col·lectiu i la precisió tècnica d'una lliçó privada: Ourson, Flocon, 1 *, 2 *, 3 * i Estrella de bronze.\nClasses Col·lectives Per a un màxim de 12 nens, durant tota la setmana, els nostres instructors acompanyen els seus fills en la seva progressió en un ambient relaxat i amigable.\nCurs Competició Després de la 3a estrella, prepara l'estrella de bronze, l'estrella d'or, la fletxa i la bufanda. Descobreix l'eslàlom, l'estil lliure, l'esquí de fons i l'esquí fora de pista en un ambient agradable i relaxat.\nClasses col·lectives snowboard Voleu provar la neu, participar al curs de grupde snowboard: la mini etapa és una fórmula curta i intensiva, especialment adequada per a nens de 8 a 12 anys.\nClasses Particulars Ensenyament a mida: el vostre fill comença a esquiar? L'ESF Font-Romeu estableix cursos personalitzats totalment adaptats a les necessitats del vostre fill.\nCurs NENS PRESTIGE 5 max\n"L'ambient d'un grup reduït i la precisió tècnica d'una classe particular!!!\nLes classes en petits grups són un bon compromís ja que aporten l'ambient de grup i la precisió tècnica d'una classe particular.\nAquests cursos preparent intensivament els nens als nivells: Ourson, Flocon, 1*, 2*, 3* i a l'Etoile de Bronze.\nEn funció dels nivells, l'ESF de FONT ROMEU es reserva el dret d'afegir un 6è nen.\nLes assegurances i els forfets no estàn inclosos en la tarifa del curs.\nHorarisNomés durant les vacances escolars de Nadal i Febrer\nMigdia 11h30 - 13h30\nTARIFeS - Curs col·lectiu 5 maxPreveure el forfet a partir de la preparació FLOCON.\n6 migdies consecutius 11h30 - 13h30 285 €\nEvaluarel vostre nivell


Borriana sol·licita a l'Estat que permeta tramitar ERTES als armadors de pesca - Diari Millars, informació local en valencià.\nL’alcaldessa de Borriana, Maria Josep Safont, ha mostrat el suport de l’Ajuntament a les reivindicacions del sector de la pesca del municipi i la província.\nL’alcaldessa de Borriana, Maria Josep Safont, ha mostrat el suport de l’Ajuntament a les reivindicacions del sector de la pesca del municipi i la província i sol·licita al Ministeri d’Agricultura, Pesca i Alimentació que permeta als armadors dels vaixells de pesca la possibilitat de sol·licitar la tramitació d’Expedients de Regulació Temporal d’Ocupació (ERTO).\nSafont ha explicat que esta demanda respon al fonament que moltes barques de pesca de la província adscrites al cens del calador no poden complir els protocols de seguretat, amb les mesures eficaces, immediates i imprescindibles per a fer front a la situació de contagi del COVID 19.\n“En molts vaixells -ha assegurat- és impossible aplicar la mesura de mantenir la distància social d’1,5 metres o més, donada la dimensió del vaixell i el nombre imprescindible de tripulants a bord per a operar amb seguretat, la qual cosa fa que els tripulants coincidisquen en la zona reduïda del parc de pesca o zona de treball i és inevitable el contacte entre si”.\nPer a evitar esta situació de risc de contagi, ha incidit l’alcaldessa de Borriana, “s’ha de facilitar la parada i aplicar les mesures publicades en el Reial decret llei 8/2020, de 17 de març, de mesures urgents extraordinàries per a fer front a l’impacte econòmic i social del COVID-19”.\nEsta mesura, ha precisat Safont, dotaria a més les empreses de “seguretat financera” i per als pescadors suposaria “l’augment de les garanties de manteniment de l’ocupació”. Per això, “sol·licitem la unificació de criteris sobre la tipologia mesures de flexibilització dels mecanismes d’ajust temporal d’activitat per a evitar acomiadaments per força major o per causes econòmiques, organitzatives o de producció”.\nL’alcaldessa també ha instat l’administració autonòmica i l’estatal que articulen ajudes directes per als armadors per la “minoració d’activitat comercial en l’àmbit maritimopesquer derivada dels efectes que la pandèmia originada pel COVID 19 ha produït en el sector”.\nD’altra banda, la primera edil ha volgut fer un reconeixement a les persones que treballen en el sector primari de la Pesca, ja que considera que són uns serveis essencials al nostre país i “la seua prioritat és garantir el proveïment alimentari de peixos als ciutadans”.\nPost més nousL’emergència sanitària provocada pel COVID 19 multiplica el treball d’atenció primària dels serveis socials municipals a Borriana\nPost més vellsAgricultors locals de Vila-real se sumen este cap de setmana com a voluntaris per a ajudar en els treballs de desinfecció de la via pública al costat de l’empresa contractada per l’Ajuntament i l’UME