Curs 2020-21: Obren les escoles 6 mesos després | DIRECTE\nL'última hora de l'inici del curs escolar 2020-21: escoles, nens, mesures, mascareta obligatòria a partir dels sis anys\nMaria Solans | dilluns, 14 de setembre del 2020, a les 21.28\nSeguim minut a minut com es desenvolupa el primer dia del curs escolar 2020-21 a Barcelona, des de diferents escoles i instituts de la ciutat. Després de sis mesos sense activitat lectiva, milers d’estudiants tornen aquest dilluns, 14 de setembre, a les aules amb diverses mesures de seguretat i prevenció per evitar la propagació del coronavirus.\nSomriures a la sortida de les escoles\nA l’hora de plegar, ja no hi havia ni rastre dels nervis del matí. En general, els nens s’han mostrat contents després del primer dia, fet que ha tranquil·litzat les famílies. L’equip docent de l’escola institut Cova d’en Cimany, assegura que el primer dia ha estat un èxit i que tant els alumnes com els familiars ho han posat fàcil. La sortida de les escoles s’ha fet esglaonada, per evitar que coincidissin nens i nenes de diferents grups bombolla. Un cop buit l’edifici, els únics que han quedat han estat el personal de neteja, que aquest any s’ha reforçat per desinfectar tant les aules com els espais comuns.\nLa mobilitat a Barcelona encara és un 43 % inferior que fa un any, malgrat un repunt del 17 % per l’inici del curs escolar\nEl passatge a les xarxes de metro i de bus ha crescut un 17 % a Barcelona en comparació amb la setmana passada, coincidint amb el primer dia de l’inici del curs escolar. “Volem que els ciutadans recuperin la confiança en el transport públic, un sistema àgil i ràpid”, ha dit la regidora de Mobilitat de l’Ajuntament de Barcelona, Rosa Alarcón, en una roda de premsa. D’altra banda, aquest dilluns el trànsit privat ha pujat un 7,5 % en relació amb la setmana passada, uns valors que es mantenen un 9 % per sota del que és habitual.\nBargalló visita l’Hospitalet el primer dia de curs\nEl conseller d’Educació, Josep Bargalló, ha destacat que “havíem d’obrir els centres per garantir el dret a l’escolarització i la socialització d’infants i joves. Són dos drets fonamentals d’infants i joves: escolaritzar-se i socialitzar-se. I l’escola és el lloc d’educació i socialització d’infants i joves”. Ho ha manifestat durant la visita a l’Escola Joaquim Ruyra, de l’Hospitalet de Llobregat, conjuntament amb l’alcaldessa del municipi, Núria Marín, coincidint amb el primer dia de curs.\n253 professors i 210 alumnes confinats el primer dia de curs\nEl curs escolar 2020-2021 ha començat aquest dilluns amb 253 professors i 210 alumnes confinats, així com amb 67 professionals i 23 infants amb positiu per covid a tot Catalunya. A més, nou grups de vuit centres es troben confinats per positius o contactes en activitats prèvies a l’inici o en centres on el curs ja havia començat. Aquestes són les dades que ha donat la secretària general d’Educació, Núria Cuenca. A banda dels alumnes confinats, també n’hi ha una quarantena de l’Escola Ridolaina, de Montellà i Martinet, i uns 360 de la Joan Juncadella, de Sant Vicenç dels Horts, que no han pogut començar classes per positius i confinament entre el professorat. Fins ara els positius són per contactes previs a l’inici de curs, tot i que en alguns casos responen a centres privats que ja havien iniciat les classes, com és el cas del Benjamin Franklin de Barcelona, on hi ha dos grups confinats.\nHora del menjador a les escoles\nLa majoria dels nens i nenes que avui han començat l’escola es quedaran a dinar a l’escola. Segons els especialistes, el menjador és un dels espais on serà més difícil garantir la distància de seguretat. Segons el cap de la Unitat de Patologia Infecciosa i Immunodeficiències de Pediatria del Vall d’Hebron, Pere Soler, en aquest cas l’ús de mascareta serà una mesura difícil de seguir i “potser s’hauran d’utilitzar espais que habitualment no són de menjador”.\nL’Escola Catalònia de Barcelona obre amb el 99% dels alumnes i un protocol que s’haurà de “revisar i agilitzar”\nL’Escola Catalònia ha iniciat el curs amb el 99% dels alumnes i la voluntat de professors, pares i alumnes de complir el protocol per prevenir els contagis de covid-19. Els alumnes han arribat amb mascareta, esglaonadament i per tres accessos diferents, a l’entrada s’han rentat les mans amb gel hidroalcohòlic, han entrat a les aules fent cues i una de les primeres coses que han fet a classe ha estat resoldre els dubtes amb els professors. El director del centre, Enric Reverter, s’ha mostrat satisfet per com ha anat el primer dia de curs després de sis mesos: “La valoració és bastant positiva; farà falta acabar de revisar i agilitzar les coses, tot i que estem molt contents de com ha anat”, ha dit.\nDelegats dels set sindicats de l’educació pública s’han concentrat aquest dilluns al matí davant del Departament d’Educació per demanar més mesures de seguretat en la reobertura de les escoles, perquè consideren que amb les mesures actuals no n’hi ha prou. Així, creuen que cal abaixar les ràtios de 20 alumnes a 15 i garantir una distància d’1,5 metres entre alumnes dins de les aules, cosa que asseguren que ara no es compleix. Per això, estan consultant al professorat la possibilitat de fer una vaga en les properes setmanes si la conselleria no s’avé a negociar cap mesura addicional.\nAcaba el primer matí a l’escola\nA aquesta hora, a les 12.30 h, acaba l’horari lectiu del matí a les escoles i comença l’espai del migdia. Els nens i nenes que es quedin a dinar a l’escola hauran d’adaptar-se a les noves mesures sanitàries i els protocols per la pandèmia. Les classes es reprendran a les 15 h.\nProtesta d’algunes famílies de l’Escola Sant Martí\nAquest curs, per poder garantir el compliment de les ràtios per la crisi sanitària (marcades en 20 alumnes), moltes escoles han optat per barrejar alumnes de diferents cursos. És a dir, que, per exemple, nens i nenes que fan 1r comparteixen classe amb d’altres de 2n. Això és el que ha passat a l’Escola Sant Martí i per això un grup de famílies s’han concentrat aquest matí per protestar contra la mesura.\nLa mobilitat a l’àrea de Barcelona en l’inici de curs ha estat un 11 % inferior que l’any passat\nLa mobilitat a l’àrea de Barcelona en l’inici de curs ha estat un 11 % inferior que l’any passat, segons ha informat el Servei Català de Trànsit (SCT). En concret, han sortit 108.159 vehicles, que són un 11,66 % menys que el mateix dia del 2019, i n’han retornat 132.469, un 10,95 % menys. Respecte a dilluns passat, han sortit un 3,26 % més de vehicles i n’han retornat un 0,8 % menys.\nNou canal Salut/Escola, amb informació oficial per a les famílies\nLa Generalitat ha estrenat el canal Salut/Escola. Es tracta d’un portal web i un canal a Telegram des d’on s’oferirà informació oficial sobre la situació a la comunitat escolar. L’objectiu del govern és arribar a les famílies de manera directa, perquè puguin conèixer les últimes mesures i actuacions que es prenguin durant el curs i, alhora, prevenir notícies falses o poc contrastades.\nL’Escola Vila Olímpica no farà classes al Casal Can Gili\nEl Casal Can Gili Nou no acollirà finalment cap curs de l’Escola Vila Olímpica. Es tracta d‘un dels equipaments municipals que l’Ajuntament va oferir per garantir les mesures de seguretat contra la covid-19. El responsable del casal de barri va assegurar que es tractava d’un espai massa reduït per rebre els alumnes del centre.\nL’escola rural s’adapta a la pandèmia amb la voluntat de “no perdre l’essència”\nLes escoles rurals catalanes han engegat un nou curs marcat per la covid-19. No obstant això, l’objectiu, explica Gaspar Gamisans, responsable de les escoles rurals de Catalunya, és “mantenir l’essència” que caracteritza aquest tipus de centres. Com assenyala Gamisans, el fet que aquestes escoles tinguin menys alumnes i un entorn rural les beneficia clarament.\nLa venda de llibres de text s’endarrereix\nEn un inici de curs normal, a hores d’ara totes les famílies ja tindrien els llibres de text comprats per als alumnes, però enguany la venda va amb un retard “d’entre dues i tres setmanes”. Segons ha explicat a l’ACN el president de la comissió del llibre de text del Gremi d’Editors de Catalunya, Antonio Garrido, hi ha un 20 % menys de vendes en comparació amb l’any passat, tot i que garrido confia recuperar el volum les properes setmanes. Amb tot, però, no descarta un “petit descens” tenint en compte les conseqüències econòmiques i socials de la pandèmia.\nEl curs comença amb tres escoles tancades fora de Barcelona\nTres escoles no han obert portes en el primer dia del curs. Dues, per positius de covid entre el professorat, i una tercera, per una plaga de vespes, segons ha explicat a Catalunya Ràdio el conseller d’Educació, Josep Bargalló. Les escoles que han hagut d’endarrerir l’inici de curs per un positiu entre els docents i la consegüent quarantena d’una part important del professorat són la Ridolaina, de Montellà i Martinet, i la Joan Juncadella, de Sant Vicenç dels Horts. A aquests dos casos coneguts s’hi ha sumat l’Institut Escola Antoni Ubach i Soler, de Terrassa, on s’ha detectat una plaga de vespes; s’espera que les classes hi puguin començar dimecres.\nEls centres escolars han inclòs les entrades esglaonades als seus protocols d’obertura, per garantir les distàncies de seguretat i evitar aglomeracions. A l’Escola Sadako, per exemple, l’inici de les classes comença més d’hora o més tard en funció de si els alumnes fan primària o secundària. Els d’ESO avui han començat a les 9 h.\nJa fa més de mitja hora que els centres educatius han obert les portes després de sis mesos, amb mesures de seguretat per la pandèmia del coronavirus. Una d’aquestes mesures és ventilar les aules sempre que sigui possible. A l’Escola Virolai les finestres i les portes de les classes i passadissos es deixen obertes.\nBarreja de grups\nAquest curs, per poder garantir el compliment de les ràtios per la crisi sanitària (marcades en 20 alumnes), moltes escoles han optat per barrejar alumnes de diferents cursos. És a dir, que, per exemple, nens i nenes que fan 1r comparteixen classe amb d’altres de 2n. L’Escola Virolai, per exemple, ha optat per aquesta fórmula. Hi ha centres, però, on les famílies han rebut malament el canvi; a l’Escola Sant Martí han enviat una carta formal amb la queixa a la direcció.\nProtesta de l’Escola 9 Graons\nUn dels centres de Barcelona que no ha pogut obrir avui amb normalitat és l’Escola 9 Graons, a la Dreta de l’Eixample. Només hi han pogut anar els alumnes de P3 per fer l’adaptació. La resta s’hi incorporaran progressivament, i dimecres hi començarà oficialment el curs. El motiu són les obres a l’edifici, que encara no estan acabades. Avui les famílies han fet una protesta a les portes del centre. Critiquen improvisació i falta de planificació.\nLa tornada a l’escola s’ha notat també a les carreteres amb un augment del volum de trànsit a les rondes i en algunes de les vies principals de la ciutat com el carrer d’Aragó, l’avinguda de la República Argentina, el passeig de la Bonanova i el passeig de Sant Joan Bosco.\nEscoles ja obertes\nA aquesta hora la majoria de les escoles ja han obert portes. Majoritàriament, els alumnes comencen el curs escolar amb moltes ganes, i les famílies, a l’expectativa del que pugui passar per la crisi sanitària.\nMatí de preparatius\nAquest any, a més del material escolar i els llibres de text els alumnes hauran d’incloure a les motxilles les mascaretes, per dur-les a l’escola. Aquest matí la majoria de les famílies han fet repàs de tot el que els nens han de portar en aquest primer dia de curs. Una de les peticions que es fa als pares i mares és que prenguin la temperatura als seus fills.\nMolts dels alumnes de l’Escola Virolai ja són al centre perquè han fet servir el servei d’acollida. Els reben a la biblioteca del centre. Abans d’entrar, els nens s’han de desinfectar les mans amb el gel que s’ha col·locat a l’entrada, i els de més de sis anys han de portar mascareta de manera obligatòria.\nUn dia de nervis\nEls infants tornen a l’escola després de sis mesos sense poder assistir-hi per la crisi sanitària i les vacances de l’estiu. Avui és un dia de nervis per a ells, però també per a les famílies, que encaren amb ganes l’inici del curs escolar. A l’Escola Sadako continuen entrant alumnes de manera esglaonada.\nColau diu que “és un dia especial”\nL’alcaldessa, Ada Colau, ha fet referència a l’inici del curs escolar a Twitter. Afirma que “després de sis mesos sense classes, la funció pedagògica de l’escola és més necessària que mai”.\nEls mestres, ultimant detalls\nA l’Escola Virolai, l’equip docent es troba a aquesta hora a la sala de mestres per ultimar els detalls del primer dia. Avui han arribat una hora abans del que és habitual per l’excepcionalitat d’aquest inici de curs. A les 9 h rebran els alumnes, que fa sis mesos que no trepitgen el centre.\nMoltes escoles ja estan obertes\nMolts centres ja acullen alumnes a aquesta hora. A l’Escola Sadako, a Vallcarca i els Penitents, els de primària ja estan entrant al centre. Ho fan de manera esglaonada, de 8 a 9 h. Els de secundària començaran a entrar a partir de les 9 h.\nTransport públic al 100 %\nAmb l’inici del curs escolar el transport públic també recupera la seva capacitat habitual d’abans de la pandèmia. El metro funciona al 100 %, i se n’ha reforçat el servei a les línies 1, 2 i 5 en les hores punta de matí i tarda. També s’han posat en funcionament dues noves línies de bus: la 141 i la 175. Les línies R7 i R8 de Rodalies de Catalunya recuperen el 100% de l’oferta habitual de trens i es reestructura el servei de la línia R3.\nDes del primer dia s’imposaran les mesures de seguretat per reduir el risc de contagi. L’entrada als centres es farà per torns i amb mascareta, que serà obligatòria a partir dels 6 anys com a mínim les dues primeres setmanes. El Departament d’Educació ha insistit, però, que la mesura més important seran els grups estables de convivència, que permetran que els alumnes només tinguin contacte amb les persones que en formin part. La ràtio recomanada és de 20, però en un 30 % de casos no es complirà en l’inici.\nRetorn a les aules després de sis mesos\nEl curs escolar 2020-2021 arrenca aquest dilluns per a 1,5 milions d’alumnes, després que molts no hagin trepitjat el seu centre des del març. Aquest inici de curs estarà marcat per la pandèmia del coronavirus.


El PSIB-PSOE demanarà una comissió d'investigació per les llistes negres del PP en les empreses públiques\nnov. 25 El PSIB-PSOE demanarà una comissió d'investigació per les llistes negres del PP en les empreses públiques\nMarc Pons: " Bauzá menysprea els presidents dels Consells Insulars i a tota la ciutadania, obligant-los a venir a una Conferència de Presidents quan els pressuposts i les prioritats per al 2014 ja estan fixades."\nEl PSIB-PSOE demanarà una comissió d'investigació parlamentària davant l'escàndol dels correus electrònics i les purgues ideològiques del PP entre els treballadors de les empreses públiques. "Demanarem explicacions per aquesta política de llistes negres per intentar fer purgues ideològiques del personal laboral no fix en el sector públic instrumental", ha anunciat el portaveu parlamentari adjunt socialista, Vicenç Thomàs.\nLes informacions aparegudes en premsa, amb correus electrònics de directors generals que informen sobre l'orientació ideològica dels seus empleats demostra que el PP "vol titelles que segueixin les seves ordres, no funcionaris amb criteri", ha explicat Thomàs. Les "llistes negres" del PP al IDI són "un escàndol" que recorda a l'actitud del PP en aquest mateix institut anys enrere. "Aquest és l'IDI de Ordinas i de Cardona, dues persones del PP amb sentències fermes per corrupció. Aquesta és l'herència del PP".\nL'actitud del PP de menyspreu cap als treballadors públics és similar a la que manté Bauzá envers els ciutadans de les Illes Balears, als que veu com a "menors d'edat, incapaços, manipulables i sense criteri propi", tal com va deixar clar durant l'entrevista que va fer a La Sexta, ha dit Thomàs.\nBauzá, amb el seu "complex de provincianisme", va utilitzar una televisió d'àmbit estatal per menysprear els seus ciutadans, i de pas, als mestres, pares i mares, a la UIB i fins i tot l'Estatut d'Autonomia. Va traslladar a la televisió la seva "creuada contra el català i contra lo públic", ha opinat Thomàs. Ha recordat que Bauzá és un president "que menteix contínuament", com ha quedat clar en les seves declaracions patrimonials i la seva incompatibilitat.\nDebat sobre l'estat de la Comunitat\n"Els dos anys de govern Bauzá han estat un frau absolut" i així ho defensarà demà el grup socialista en el Debat sobre l'estat de la Comunitat, que s'ha de celebrar entre dimarts i divendres, per motius d'agenda del president Bauzá. "L'agenda de la Comunitat Autònoma està supeditada a l'agenda particular del president Bauzá, que viatja fora contínuament sense haver resolt els problemes que ell mateix ha creat aquí", ha explicat Thomàs.\nBauzá i el PP intenten vendre que Balears va millor, però s'oblida de les xifres de l'atur, de la pobresa i de la manca d'inversió de cara a l'any que ve, de les més de 100.000 persones en llistes d'espera sanitàries o dels més de 5.000 que esperen una prestació per la dependència. A Balears "hi ha una realitat que pateix la ciutadania i una altra que veu el sr. Bauzá", ha apuntat.\nThomàs ha lamentat que el dbat de l'estat de la Comunitat es produeixi després de l'aprovació inicial del pressuposts 2014. "És totalment il·lògic" ha afegit.\nDe la mateixa manera, el PSIB-PSOE considera que "Bauzá menysprea els presidents dels Consells Insulars i a tota la ciutadania, obligant-los a venir a una Conferència de Presidents quan els pressuposts i les prioritats per al 2014 ja estan fixades" . Així ho ha expressat el diputat Marc Pons, qui ha acusat Bauzá d'ignorar tot el sentit i la funció institucional d'aquesta conferència.\nEl president del Govern "demana als presidents dels Consells que vagin a la Conferència no a presentar i a debatre propostes, sinó a escoltar les seves explicacions de com seran els pressuposts ja aprovats", ha lamentat Pons.\nAixò va en la línia de menyspreu als consells que Bauzá ha posat en marxa des que governa. Ha augmentat en 160 milions d'euros el deute amb els Consells Insulars (100 milions de deute vençut i 60 milions de les bestretes no pagades del 2012 i 2013); i ara els fa xantatge amb el sistema de finançament que ha de ser aprovat sí o sí aquest 2014, o els consells perdran una bona part del seu finançament. "Si no accepten la proposta del Govern, no haurà recursos. Això és un xantatge", ha explicat Pons.\nTambé ha recordat la nefasta política del PP en matèria d'aigües, en matèria de residus a Mallorca i com es volen arraconar els serveis socials que presten els consells a cadascuna de les illes, amb la creació del Consorci sociosanitari.\nEl diputat socialista ha demanat als presidents dels Consells Insulars que no acudeixin a la conferència "amb les mans buides·, sinó que dugin propostes i projectes per defensar les polítiques que s'apliquen des de les institucions insulars a favor de la ciutadania".


El TMR presenta "MRG (d’amor i d’enyor)", un muntatge teatral del Grup de Teatre de Roses sobre Mercè Rodoreda — Ajuntament de Roses\nEl TMR presenta "MRG (d’amor i d’enyor)", un muntatge teatral del Grup de Teatre de Roses sobre Mercè Rodoreda\nEl TMR presenta "MRG (d’amor i d’enyor)", un muntatge teatral del Grup de Teatre de Roses sobre Mercè Rodoreda El Grup de Teatre de Roses presenta aquest diumenge, 30 de novembre, al Teatre Municipal de Roses el muntatge teatral sobre Mercè Rodoreda “MGR (D’AMOR I D’ENYOR)”. Es tracta d’un espectacle en el qual es combinen la lectura de textos i poemes, amb representacions teatrals d’alguns contes de l’obra de l’escriptora catalana. També s’hi han incorporat peces cantades pel cor de veus femenines Voxalba. http://www.roses.cat/noticies/historic/el-tmr-presenta-mrg-daamor-i-daenyor-un-muntatge http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nEl Grup de Teatre de Roses presenta aquest diumenge, 30 de novembre, al Teatre Municipal de Roses el muntatge teatral sobre Mercè Rodoreda “MGR (D’AMOR I D’ENYOR)”. Es tracta d’un espectacle en el qual es combinen la lectura de textos i poemes, amb representacions teatrals d’alguns contes de l’obra de l’escriptora catalana. També s’hi han incorporat peces cantades pel cor de veus femenines Voxalba.\n28/11/2008 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\nAquest muntatge, que va ser un encàrrec dels organitzadors de la Nit de Poetes, es va entrenar el 19 de setembre a Girona en el marc de les escales de Sant Martí i ara el Grup de Teatre de Roses n’ha fet una adaptació escènica per poder-lo presentar en el Teatre Municipal de Roses.\nTant la dramatúrgia com l’espai escènic i la direcció és idea del director del GTR, Ignasi Tomàs, i en l’espectacle hi participen un total de tretze actors i actrius i quinze cantaires del cor Voxalba. L’espectacle començarà a 2/4 de set de la tarda i l’entrada és lliure tot i que, per qüestions d’aforament, es recomana fer reserva d’entrades, que estan numerades.\nDels textos utilitzats destaquen les obres Agonia de la llum, La plaça del diamant, Quanta quanta guerra, Viatges i Flors, La meva Cristina i altres contes, Semblava de seda i altres contes, així com textos d’entrevistes que en diferents moments de la seva vida se li varen fer Mercè Rodoreda.\nAmb aquest espectacle "MRG (D’AMOR I D’ENYOR)" es clou el programa que amb motiu del centenari de Mercè Rodoreda ha organitzat durant tot aquest any el Departament de Cultura de l’Ajuntament de Roses.


L'estratègia governamental per dissuadir la migració és un "malbaratament criminal de diners" - EU Reporter\nL'estratègia governamental per dissuadir la migració és un "malbaratament criminal de diners"\nUn dels principals empresaris britànics diu que les recents campanyes publicitàries del govern són "increïbles". Will Davies, director gerent de l'empresa de manteniment i rehabilitació de finques aspect.co.uk, va fer els seus comentaris després de la notícia d'una campanya governamental que utilitzava furgonetes per dir als immigrants que "tornessin a casa".\n"La idea que els migrants canviïn els seus plans i no vinguin al Regne Unit perquè pensen que plourà molt és massa increïble, fins i tot per a un esbós de Monty Python", va dir Davies.\nAquesta recent campanya està sent investigada per la Advertising Standards Authority (ASA). El secretari de les comunitats, Eric Pickles, ja ha expressat la seva preocupació en una entrevista per ràdio amb LBC. Chris Bryant, ministre ombra d'immigració del diputat laborista, va qualificar el moviment "d'un cop vergonyós" per al govern britànic.\nDavies suggereix, a més, que el Ministeri de l'Interior hauria d'haver fet una investigació més eficaç. "Jo suggeriria que algunes investigacions suposarien una despesa millor que una ridícula campanya publicitària que suposaria un malbaratament criminal de diners", va dir..\nDavies va reconèixer el paper que tenen les persones de l’estranger en les empreses britàniques, tot i que la seva prioritat sempre ha estat contractar joves treballadors britànics.\n"Aquí a aspect.co.uk, donem feina a molts treballadors de l’est d’Europa. Tenen una ètica laboral diferent de la dels treballadors britànics, però la meva preocupació és que una nova afluència de treballadors repercuteixi en la ja pèssima situació laboral dels joves d’aquest país.\n"De moment, si s'entrevista a un europeu oriental per obtenir una feina i ha completat un aprenentatge complet, ja que molts d'ells ho tindran, els nostres joves aturats de llarga durada no tindran cap possibilitat d'ocupar-se", va afegir.\nUna manera d’assegurar que hi hagi més joves britànics ocupats és mitjançant l’aprenentatge, va dir Davies, que va afegir que es complau en els plans governamentals de donar als empresaris el control sobre la formació d’aprenentatge, després d’haver estat defensor d’aquesta reforma.\n"Fa anys que dic que els empresaris coneixen les habilitats necessàries per fer que les persones, especialment els joves, siguin ocupables i que haurien de ser la força guia en el disseny d'aprenentatges: no funcionaris ni agències de formació externes.\n"Més del 20% dels menors de 24 anys d'aquest país es troben sense ocupació ni formació en aquest moment i cada vegada estan més alienats pel mercat de treball. Aquesta és una situació pèssima: cap país pot esperar tornar-se a una bona base financera si allunya el 20% de la seva plantilla futura ".\nTemes relacionats:aspect.co.ukChris BryantEric PicklesWill Davies\nJove llarg termini sense ocupació »ha d'adquirir ètica de treball" diu ocupador


Telefónica ho vol tot\nL’antic monopoli espanyol compra Digital+ a Prisa i planeja llançar un servei de vídeo en ‘streaming’\n‘THE WINNER TAKES IT ALL’, cantava als anys setanta el grup suec de pop Abba per emfatitzar la voracitat dels vencedors, que poques vegades s’apiaden dels vençuts. Els que facin memòria recordaran la guerra que es va obrir en el món de les telecomunicacions després de la primera victòria electoral del Partit Popular per controlar el món de la comunicació audiovisual. El nouvingut govern de José María Aznar necessitava una plataforma solvent amb la qual contrarestar l’antic poder socialista, encarnat llavors per Canal+.\nEl PP no en tenia prou col·locant els seus afins en els càrrecs clau de Televisió Espanyola per una raó tan senzilla com sociològica: la televisió pública no controlava el futbol, els drets del qual estaven en mans de l’empresa propietària de Canal+, Prisa, el principal grup aliat de l’oposició socialista. I, ja se sap, qui controla el futbol controla els cors...\nPer aquest motiu el govern d’Aznar va crear la figura d’el interés general per acusar Prisa de monopoli i exigir-li que compartís els drets amb una segona plataforma. Es tractava de Vía Digital, un invent que la recentment liberalitzada Telefónica s’acabava de treure de la màniga. En aquells temps presidia l’empresa Juan Villalonga, íntim amic d’Aznar i afí al PP.\nAixí va començar l’aventura digital de Telefónica: amb una acarnissada guerra política amb Prisa i un invent improvisat, la fi del qual era impedir el control absolut del primer sobre els drets del futbol. A diferència de Canal+, que anava per cable, Vía Digital funcionava per satèl·lit i va aconseguir una bona quantitat d’abonats. Però el seu irregular funcionament i la impossibilitat d’aconseguir una quota significativa dels preuats drets la van fer caure finalment en el fracàs.\nCuriosament, la va salvar de l’enfonsament Canal+ anys més tard, davant d’un enemic comú: el govern Zapatero, que recelava del suport que Prisa donava als felipistes, crítics amb la seva gestió, i va decidir des d’un primer moment oferir suport a un nou grup mediàtic -Mediapro- que pogués aconseguir una part important dels drets de la Lliga per neutralitzar el poder del grup Prisa. La primera reacció d’aquest grup va ser comprar a Telefónica la seva malmesa Vía Digital, per augmentar la seva cartera de continguts i obtenir els pocs drets esportius que ostentava. Així va néixer Digital+, que s’enfrontava a un panorama dividit, en què força clubs havien canviat de bàndol i havien venut els seus drets al canal GolT de Mediapro. El temps, la crisi i els avatars del futbol van afavorir al final Prisa, que va recuperar bona part dels drets perduts.\nNo obstant això, en deu anys s’ha passat d’un escenari de televisió per cable com a gran fita tecnològica a un altre en què dominen les noves tecnologies. Arribava la crisi dels grans mitjans de comunicació tradicionals, entre els quals Prisa, avui en situació delicada. En aquest mateix període, Telefónica havia triat el camí pragmàtic del seu nou conseller delegat, César Alierta. L’empresa va sortir a l’estranger, va invertir en R+D i es va convertir en una de les grans multinacionals del sector, rica i poderosa. L’actual crisi, si bé ha afectat el seu negoci a escala global, ha reforçat la seva posició a Espanya, on s’ha fet hegemònica amb la seva tarifa Fusión.\nLidera així totes les innovacions en telefonia mòbil a l’Estat, entre les quals les negociacions per aconseguir -juntament amb Orange, Vodafone i companyia- part de l’espectre de la TDT que ara ocupen les televisions digitals, entre d’altres les de parla catalana. La cessió de la banda de l’espectre que correspon als 800 megahertzs als operadors- perquè estenguin la telefonia 4G- no és, com es creu, un capritx del govern espanyol, sinó que obeeix a una directiva europea, per la qual cosa és molt probable que les televisions tinguin la batalla perduda. La raó és que en els 800 megahertzs és on més bona cobertura té aquesta tecnologia.\nPerò lluny d’acontentar-se amb aquesta victòria per als seus clients -el 4G multiplica l’ample de banda mòbil-, Telefónica vol ara el negoci de les cadenes, els seus continguts. Per això ja ha anunciat que apostarà per la televisió per internet i en streaming, seguint l’exitós model de Netflix als EUA. El primer pas l’ha fet comprant Digital+ a una Prisa en grans dificultats, per 750 milions d’euros.\nSe suposa que farà servir la plataforma de Digital+, i la seva cartera de clients, per unir-los als de Fusión. Per descomptat, en el paquet venut hi van els drets del futbol, finalment en mans de Telefónica. L’operador ja està regalant gravadors de disc dur als seus clients de Movistar TV -abans Imagenio- amb la idea que en el futur puguin usar-los per al seu nou servei.\nSi té èxit en el seus propòsits, Telefónica serà propietària no només de totes les nostres vies de comunicació i informació, sinó que també podrà decidir què és el que veiem, com ens informem i, potser, a quin equip de futbol donem suport. ¿L’hi permetrà Brussel·les?\ntelefónica Prisa Digital La Sexta TDT José Luis Rodríguez Zapatero José María Aznar


Com fer suc de gingebre amb una batedora - Bill Lentis Media\nHome Mescladors Com fer suc de gingebre amb una batedora\nEl suc de gingebre casolà pot ser molt refrescant, i tot tipus de sabors es poden afegir a ella. El suc de gingebre és una de les millors maneres de beure coses de salut, i anima a la gent a tallar els aliments processats de la seva dieta diària. Els que són cautelosos sobre la seva dieta, i conèixer els beneficis del suc de gingebre, no preferiria que les ampolles de soda sobre ella.\nBeneficis per a la salut del suc de gingebre\nFred i congestió\nRecepta per al suc de gingebre\nRecepta per barrejar el suc de gingebre\nQuant temps dura el suc de gingebre?\nHi ha tants beneficis per a la salut de suc de gingebre, i la gent no sap el que estan perdent.\nSi algú té un mal fred o una congestió, llavors el suc de gingebre pot fer meravelles per a ells. Com un remei fred, ha de ser bevia almenys 2-3 vegades en un dia, en un estat càlid. Té el poder de portar molt alleugeriment tant en fred com en mal de coll situacions. També anar a veure la forma de fer ponx d’ou en una liquadora- feu clic aquí per a més informació .\nPer a aquells que tenen problemes de digestió, i beure sosa per a això, ha de donar un intent de suc de gingebre. Refrescos mantenir una persona inflat, mentre que el suc de gingebre ajuda a la digestió. Ajuda en la producció de saliva, que humili la ingesta d’aliments i la trenca adequadament.\nEl suc de gingebre té propietats antiflammatoris, per la qual cosa actua com un molt bon dolor Reliever. Si algú té un mal de queixal, poden posar un tros de gingebre entre la seva galta i dent, i farà el treball. D’altra banda, el gingebre redueix la hipertensió arterial, i disminuir el colesterol dolent en el cos.\nHi ha tantes maneres de fer suc de gingebre en una batedora.\nPrengui una liquadora d’alta velocitat , posar la meitat de llimona, dues pastanagues, una Poma, i la meitat de gingebre en ell. Posar tots aquests ingredients en 1-1/2 tassa d’aigua filtrada i després barrejar els ingredients a gran velocitat, fins que doni una textura suau. Després d’això, o bé prendre una bossa de llet de nou, o simplement un colador per a la tensió de la barreja. Això traurà la polpa, i deixarà el suc darrere en un got. Per a aquells que no volen beure suc de gingebre per si mateix, perquè no poden agradar el seu gust, que definitivament ha de provar aquesta recepta.\nLa majoria de la gent no pelar el gingebre abans de posar-lo en una batedora. Simplement pensen que poden fer-ho després, però han de rentar i pelar el gingebre, sempre. Tallar el gingebre en trossos petits, de manera que es poden barrejar fàcilment i no ofegar la batedora. Afegir una mica d’aigua a ella, fins que es torna gruixuda i pastosa, a continuació, afegir més aigua calenta a la mateixa, i tamís amb un pastís de formatge. La millor manera de beure suc de gingebre, és mitjançant l’extracció de tota la polpa, descartant i bevent el suc de gingebre.\nSi algú vol emmagatzemar suc de gingebre casolà, llavors han de posar-lo en una ampolla a la nevera. En la seva majoria, el suc de gingebre pot durar una setmana, o una persona pot simplement posar el suc en un cub de gel safata per congelar-lo.\nPrevious articleCom watts molts fa una batedora necessitat de fer batuts


EL PONTET: d’abril 2014\n«Naix la llum mentre el món s'apaga»\nMai Mai debuta amb sis temes guitarrers i una interessant campanya audiovisual a la xarxa\nMai Mai. Un grup creat a València amb músics de la Costera i del Camp de Túria\nQuan sonen les sis cançons de Mai Mai perceps que estàs davant d’uns músics que no són precisament novençans. I en certa mesura és així. Provinents d’altres formacions –com ara Skalingrad– Mario Sancho, Pau Belda, Pau Berga i Miquel Albero han presentat al públic un rigorós treball de debut (Mai Mai, Graphic Records).\nUn EP ben parit pel que fa a la producció (Tono Hurtado) i als estudis triats per a l’enregistrament (Río Bravo i Caramelo). El resultat és una banda de rock en procés de recerca. Dit això, es nota l’interés per dissenyar les estructures dels temes, els canvis, la lluita de guitarres i el tractament de les veus. Una obra bullint, per concretar en els pròxims discos, i un futur interessant, en tots els sentits. Perquè Mai Mai són cosins germans d’una generació de bandes que reclamen un so i un discurs allunyat de mestissatges i reivindicacions polítiques directes. Ja vaig apuntar signes d’aquest gir al País Valencià en el número de Saó de novembre del 2012. Mai Mai sorgeix des de dins de l’esclat de grups com Smoking Soul’s, Tardor, Trineu Tanoka, els desapareguts 121db, Malnom, Neuròtics, ECP, Inèrcia… o els Pinka i Sant Gatxo en la llunyania del temps. Formacions que s’aparten de l’etiqueta que molts li han posat al rock en valencià, gràcies a l’èxit i multiplicació dels «grups-denúncia» o festers (Obrint Pas, la Gossa Sorda, Atzukak, Aspencat, Odi, Atzembla…).\n«Nosaltres hem crescut a l’institut escoltant els Obrint Pas i potser per això mateix hem volgut fer una música diferent», explica Pau Berga, un dels guitarres del grup.\nUna potent campanya de clips a les xarxes socials ha fet que Mai Mai siguen més coneguts pels seus vídeos promocionals que per la seua música. Dos dels membres han estudiat Comunicació Audiovisual i això marca bona part del que envolta la creativitat de la banda. Però temps al temps. Si públic i programadors despleguen el velam per què formacions com Mai Mai agafen aire, hi haurà relleu generacional i estílístic. Encara que, sent realistes, és més fàcil pensar que s’incrementarà el colorit en el panorama valencià i punt.\n«Filibusters», el tema de llançament\nHi hagué planificació? «No hi havia res premeditat quan vam crear Mai Mai», afirma Pau Berga. «Cadascú tenia les seues influències dins del rock i la música indie (…) quan una cançó entra al local d’assaig la refem i al final no s’assembla en res».\nI si parlem de la forma? Berga apunta que primen «les melodies guitarreres i les veus acurades». I això es nota en «Filibusters», el tema de llançament. Un crit a l’optimisme en una societat on la farsa i l’engany estan destrossant la gent, o en «La cançó que mai s’acaba» (l’enganxós tall que obri el disc). Per altra banda, com raonen, «les lletres no volen ser explícites», s’estimen més que hi haja diferents interpretacions.\n«Mai Mai és una doble negació (sempre?), una guerrilla africana i moltes coses que volem que la gent descobrisca»\nI per què Mai Mai? Ho argumenta Mario Sancho (cantant i baixista). «El nom de Mai Mai va arribar tard. Fins i tot havíem gravat les sis cançons del disc i encara no teníem un nom. Ens costava molt, i ens seduïen poques propostes. Pau, el nostre bateria, marxava al Brasil una setmana després de la gravació per a un període de 5 mesos. Vam anar a fer birres per Benimaclet per acomiadar-lo, i vam estar xarrant sobre el nom. Algú va dir en algun moment: ‘Mai trobarem un nom...’. I quasi sense voler, el nom va aparèixer. ‘I si ens diguem Mai?’. ‘I què vos sembla Mai Mai?’, i aleshores als quatre ens va agradar, per les múltiples interpretacions que se'n podien fer, per la sonoritat, per la facilitat de recordar-lo i perquè sonava a nou. És també una doble negació (sempre?), una guerrilla africana, i moltes coses que volem que la gent trobe».\nAixí és Mai Mai, un grup de la nova escena valenciana que reclama l’atenció del públic, amb rock solvent i escenografia cridanera (passamuntanyes color rosa, avellutats, amb orelles de conill per als seus vídeo-clips!). Molta imatge, un show que fa falta. El que està per vindre.\nPublicat per Vicent X. Contrí a 4/16/2014 11:36:00 p. m. Cap comentari:


Gent Corrent !!!! – Blocdepares\nGent Corrent !!!!\nEndevina qui sóc: Un vídeo sorprenent !!!!\n2 / novembre / 2015\nAvui us proposem una nova entrada que ens ha enviat la nostra col·laboradora Judith i que es tracta d’una entrevista en un article article del Periódico, es diu “La pràctica et dóna confiança per gestionar les pors”.\nÉs una entrevista a Guillem Mataró, entrenador de parkour, que ve del francès parcour, que significa recorregut. És un mètode natural desenvolupat per George Hébert, un oficial de la Marina Francesa abans de la primera Guerra Mundial, inspirat en la capacitat motriu dels indígenes africans, flexibles, àgils i resistents.\nConsisteix en fer el que fàci falta per anar entre dos punts, saltar, còrrer, escalar,… i ho compara amb el control emocional i mental davant de qualsevol situació a la vida. Primer cal analitzar, calcular i preparar-se, quan s’està segur fer el salt. La pràctica dóna confiança i ajuda a superar els obstacles, tangibles i intangibles.\nLa entrevista ens ha agradat perquè pot servir per parlar amb els nostres infants que el fet de entrenar-se, de practicar amb el que estas fent ens dona molts més seguretat, reduïm els imprevistos i ens deixa temps per resoldre obstacles que no teníem pensats.\nEl que plantegem des del blocdepares és el fet que l’esforç lligat a la pràctica ens fa créixer com a persones !!!!\nSi voleu llegir l’entrevista, ho podeu fer en el següent enllaç:\nGent Corrent: entrevista del Periòdico a Guillem Mataró.\nTambé us proporcionem un vídeo del mateix Guillem !!!!\nGaudiu de l’entrevista !


Publicat el 09/02/2012 - Heterodoxia -\nEl moviment d'homes per la igualtat de l'Estat espanyol presenta, divendres que ve, 10 de febrer, una agenda de treball comú.\nDesprés de la celebració, el passat mes d'octubre, de l'I Congrés Iberoamericà de Masculinitats i Equitat a Barcelona, un grup compost per diverses organitzacions i col·lectius d'homes per la igualtat de tot l'Estat va decidir fer una aposta per unir les seves forces i coordinar les seves reivindicacions, per arribar millor als homes i poder-se coordinar amb els moviments de dones en el camí cap a la igualtat.\nD'aquella trobada va sorgir una agenda comuna, que recull un conjunt de posicionaments i propostes en els quals totes les entitats presents coincidien. Aquest document, cridat "Declaració de Barcelona", es presenta aquesta setmana a Madrid, davant representants d'organitzacions feministes i institucions per la igualtat de gènere.\nLa Declaració de Barcelona també va incloure la intenció d'aquests col·lectius de dur a terme accions conjuntes. Una d'elles va tenir lloc el passat 21 d'octubre, amb les mobilitzacions d'homes contra la violència masclista celebrades en tota Espanya, i la següent, de la qual es parlarà en aquesta presentació, serà la celebració el 19 de març, de el "Dia del pare igualitari", aprofitant la data per promoure un model de paternitat plena, cuidadora i responsable.\nConvoquen aquest acte, i se sumen a aquesta agenda comuna les següents entitats i col·lectius: Associación de Hombres por la Igualdad de Género (AHIGE), Centro de Estudios de Hombres i Masculinidades, Codo a Codo, Distintos no desiguales, Foro de Homes Igualdad, Heterodòxia, Hombrecitos de Madera, Homes Galegos pola Igualdade, Homes Igualitaris (Ahige Catalunya), Prometeo, Red de hombres Igualdad, Stop Machismo, Homes Igualitaris de Sabadell.\nDesprés de l'acte, es convidarà als i les assistents a unir-se a la marxa "Mareja violeta" en contra de les retallades en les polítiques d'igualtat i de reculada en el reconeixement de drets a les dones, convocada per a aquest mateix dia en nombroses ciutats.\nQUÈ: Presentació de l'Agenda comuna dels Homes per la Igualtat\nQUAN: divendres 10 de febrer, a les 17.00 hores\nON: Casa de la Dona. C/ Almagro , 28. Madrid


L’Ajuntament de Figueres impulsa un programa de suport als barris\nL’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Figueres ha iniciat, per setè any consecutiu, el projecte “Treball als barris”, que consisteix a donar suport als t...\nEl programa es focalitza en els barris de la Marca de l’Ham i el Centre Històric, i tindrà com a eix vertebrador els dispositius d’inserció laboral de col·lectius especials ubicats a les dues zones. Aquests dispositius ofereixen serveis d’orientació perquè la persona pugui trobar resposta a les seves dificultats sociolaborals i rebi una formació per la millora de les seves competències de base, transversals i professionalitzadores.\nEl projecte va començar el 30 de desembre de 2013 i tindrà vigència fins al desembre de 2014. Entre l’oferta per als veïns dels barris, hi ha un curs de “Dinamització d’activitats educatives en el lleure” amb una formació professional de 390 hores. Quan aquest finalitzi, s’oferirà un contracte laboral al 75% dels seus participants, mitjançant la contractació en el marc dels programes d’experienciació laboral. Aquests programes consisteixen en la contractació laboral de persones en situació d’atur per a la realització de tasques d’interès general i social en els barris. Un total de 20 persones ocuparan places de l’àmbit de la construcció, el lleure i l’àmbit social.\nDurant el mes de gener i febrer es duran a terme els processos de selecció dels participants de la majoria d’accions. El programa està subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) en el marc del projecte “Treball als barris” i cofinançat pel Fons Social Europeu.


MON-RA-MON: TENYIR-SE, VE DE LLUNY\nTENYIR-SE, VE DE LLUNY\nLa falsificació del color natural del cabell de les dones, és un fenomen generalitzat i crec que poc qüestionat.\nTenyir-se és, suposo, un intent per semblar més jove i més maca, cosa que sovint s'aconsegueix.\nTot i això, tinc molt a prop meu algú que un dia va decidir anar per la vida amb el seu color de cabell natural que ara mateix és ben blanc. Al mirar fotos dels temps en que es tenyia, la seva imatge em sembla un tant artificiosa, i, es clar que una mica ho era. Ara, a més de estalviar-se moltes hores de perruqueria, ha recuperat una esplèndida naturalitat.\nEs veritat, quina mania aquesta de tintar-se els cabells. Al contrari que tu, jo tinc molt aprop meu una persona que no vol deixar de fer-ho.\nNo havia vist mai una cosa com la del anunci que has penjat: no es un tint, sino un aigua que torna als cabells el seu color original, sigui el que sigui. Curiós.\n1 de febrer de 2011 a les 20:45\nJOSEP LLUIS: Tenyir-se o no; maquillar-se més o menys o gens...cada persona es troba millor d'una manera o d'una altre. Visca la llibertat i la varietat. La sèrie d'anuncis antics que estic penjant últimament, tenen en altres bondats el descobrir-nos coses com la d'aquest mateix d'avui. Jo tampoc havia sentit mai sobre l'existència d'aquesta especia d'aigua miraculosa. Si algú la recuperés i fos efectiva potser es podria presentar com un gran invent.


6è Ral.libús de Sabadell – ARCA\n6è Ral.libús de Sabadell\nPublicat per Lluís Cuesta el 11 de setembre de 2012 11 de setembre de 2012\nEntre el 8 i l’ 11 de setembre de 2012 va tenir lloc el 6è Ral.libús de Sabadell, amb la participació de 12 vehicles: 4 d’ARCA i 8 d’invitats, dos d’ells per primer cop.\n]El Pegaso 5061 de l’empresa Joan Roig (Autos Castellbisbal) va ser l’estrella del dia. Conduït i restaurat personalment pel Sr. Roig va cobrir la línia a Matadepera durant el matí del diumenge omplint tots i cada un dels seients a cada viatge. Potser algun dia veurem el nostre ex-Canals així de lluent!\nL’altra sorpresa del dia en l’especialitat d’autobusos urbans va venir de la mà del Pegaso 6038 ex-SMAUB nº 70 de Burgos, de l’any 1985. Després d’uns anys a Burriana portant a terme activitats promocionals ha estat finalment recuperat pel soci d’ARCA en José Burgos.\nEncara una bona notícia: la incorporació al plantell de conductors del soci José Luis Sánchez, a qui veiem al volant del 25.


Estudi venda Barcelona Gràcia Grassot - Industria\nREF: 142VE44ARGXB file_copy Copiar l'enllaç\nFUNCIONAL LOCAL COMERCIAL ADAPTAT COM HABITATGE A CAMP DE GRASSOT\nLocal comercial sense cèdula d'habitabilitat adaptat com a habitatge en una ubicació immillorable, molt a prop de barri de Gràcia i de l'Passeig Sant Joan. D'accés des de l'interior de la finca, es distribueix en dues plantes de 14 metres quadrats cadascuna. Addicionalment, disposa d'accés a un petit pati exterior on s'ubica una petita habitació-despatx-traster.\nA la planta inferior trobem un funcional bany amb dutxa, la zona de cuina a office, i saló. A la planta superior, hi trobem la zona de nit amb llit doble. La finca disposa d'aire condicionat i calefacció per bomba de calor.\nGran oportunitat per a inversors o clients finalistes que busquen un emplaçament magnífic a un reduït cost.


El Maresme recull selectivament el 33% dels residus que genera | Diari Maresme\nLa regió metropolitana de Barcelona, que inclou l’Alt Penedès, el Baix Llobregat, el Garraf, el Maresme, el Vallès Occidental i el Vallès Oriental, va generar l’any passat 2.278.434 tones de residus municipals. La generació per càpita arriba així als 1,24 kg/hab./dia, un índex inferior al de la mitjana catalana (1,36 kg/hab./any).\nPel que fa a la recollida selectiva neta, la comarca de Barcelona que més residus municipals va recollir selectivament – excloent els impropis – és el Maresme, amb un índex net del 33,30%. Tiana, amb un 57,70% de recollida selectiva neta és el municipi més destacat de la nostra regió metropolitana. Altres municipis maresmencs destacats són Canet de Mar (52,26%), Argentona (51,49%), Sant Pol de Mar (51,28%), Cabrils (51,15%) i Sant Vicenç de Montalt (46,97%).\nAquestes són algunes de les dades facilitades aquest divendres pel director de l’Agència de Residus de Catalunya (ARC), Josep Maria Tost. Segons el director de l’ARC, un factor que pot influir en l’augment de la recollida selectiva és l’increment dels cànons de residus. Tost també ha explicat que està previst impulsar una nova Llei de Residus amb un model individualitzat de gestió que penalitzarà econòmicament les llars que no separen la brossa, i afavorirà aquelles que sí que ho fan.


La Policia Local de Sant Josep intercepta un possible “taxi pirata” i el deté per un delicte contra la salut pública. - Ajuntament de Sant Josep\nInici > Noticias > La Policia Local de Sant Josep intercepta un possible “taxi pirata” i…\nLa Policia Local de Sant Josep intercepta un possible “taxi pirata” i el deté per un delicte contra la salut pública.\nAhir al matí, al voltant de les 12 del migdia, una patrulla d’agents de la Policia Local de Sant Josep que es trobava realitzant un control rutinari de seguretat ciutadana per les rodalies de l’aeroport i la zona de parada de taxis varen ser alertats per un taxista d’un possible “taxi pirata” en la via de circulació destinada als taxis.\nEls agents efectuaren la parada del presumpte “taxi pirata” per procedir a la identificació del conductor i interposar la corresponent denuncia per circular a una via d’accés limitat sense la preceptiva autorització.\nEn el transcurs de la identificació, els agents observen que l’individu porta una considerable quantitat de diners. Preguntat per la seva procedència, l’interrogat es mostra nerviós i incoherent en les seves respostes, la qual cosa aixeca la sospita dels agents i es procedeix a l’escorcoll físic superficial de l’individu i exhaustiu del vehicle, trobant amagades en la funda que cobreix la bateria del motor dos bosses de plàstic amb possibles substàncies estupefaents que els agents municipals decomissen al moment.\nLes substàncies, que foren pesades a l’oficina de la Guardia Civil que es troba al mateix aeroport, sobrepassaven la quantitat estipulada per a consum propi, pel que, a banda del decomís de les substàncies, es va procedir a la detenció per un presumpte delicte contra la salut pública a més d’imposar-li una denúncia de 200 euros per haver-se saltat un senyal de circulació restringida.\nVisita de Ronald James Cooper a l’Ajuntament de Sant Josep de sa Talaia\nL’alcalde de Sant Josep rep a l’escriptor Ronald James Cooper, qui li presenta la traducció...\nL’Ajuntament de Sant Josep de sa Talaia rep una subvenció del Consell d’Eivissa de 51.005,84 € per al foment de la recollida selectiva.\nDurant l’any 2018 al municipi s’ha reciclat més del 20% dels residus domèstics, gràcies als...\nCampanya de consciència plàstica. L’Ajuntament de Sant Josep col·labora amb una iniciativa ciutadana per a la recollida i conscienciació sobre els microplàstics.\nAquest diumenge dia 10, en el marc de la campanya de consciència plàstica, entre les ...\nCONCURS DE DIBUIX A LES BIBLIOTEQUES MUNICIPALS\nII Concurs de fotografía de Dones


Salvador Cardús: "Tenim unes elits intel·lectuals progres, però terriblement conservadores" (i II)\nTerrassa / Joan Raventós\nEl debat sobre l'educació aixeca passions. Els catalans ho estem vivint aquests dies en què la nova llei d'educació de Catalunya ha iniciat la seva tramitació parlamentària amb unes bases que no agraden gens ni mica a un ampli sector del col·lectiu de mestres. Hi ha hagut manifestacions al carrer més o menys concorregudes contra la LEC, i a les institucions hi ha hagut negociacions i debats polítics per trobar un consens que, en matèria d'educació, és un tresor. I és que l'educació és un dels pilars bàsics de la societat. El 3cat24.cat ha volgut reflexionar-hi amb el sociòleg Salvador Cardús. Ell treu ferro al catastrofisme i crida a comprometre's amb els canvis perquè, segons diu, serveixen per adaptar-nos a les noves realitats.\n13/11/2008 - 14.17 Actualitzat 13/11/2008 - 17.35\nParlem dels alumnes. Són més mal educats perquè els pares no tenen temps i deixen el pes de l'educació dels seus fills únicament a l'escola?\nEls nens han canviat. Si fossin igual que fa cinquanta anys, aleshores tindríem un problema gros. El cas és que si vivim en una societat mal educada els nens són mal educats, si la societat fos educada els nens també ho serien.\nAixí, la culpa és de la societat.\nLa mala educació no és una qüestió moral, sinó que és un problema de desordre. De cop i volta hem entrat en una societat molt més complexa i no l'hem sabuda organitzar. Perquè ens entenguem, fa cinc o deu anys ningú tenia telèfon mòbil i ara no hi ha ningú que no en tingui. Tots sabem més o menys com funciona el telèfon, però no tenim un manual social de fer servir el mòbil i ens trobem que a un li sona enmig d'un enterrament, l'altre es posa a parlar enmig d'una reunió... Som uns mal educats, però no perquè siguem males persones sinó perquè tenim un nou element que no l'hem domesticat socialment. És veritat, tenim una societat molt més desorganitzada pel què fa als horaris, o als estils de vida, i cal flexibilitat per saber-ho organitzar. I fixa't, l'escola té les mateixes estructures horàries i de vacances que fa 50 o 100 anys i, home, potser un dia s'hauria de plantejar a veure si és capaç d'acomodar-se a la flexibilitat d'una societat com la nostra. Això faria disminuir tensions. En resum, els nens han canviat, això per una banda.\nEls pares i els mestres també han canviat i la percepció de la realitat és diferent. Per exemple, abans ens deien que era molt important que els nens no estiguessin tot el dia asseguts, sinó que es moguessin molt. Ara ens ens posa negres que els nens siguin tan actius. És clar, són els nens que nosaltres mateixos hem fet i hem educat. I potser no és culpa dels nens. De tota manera, aquesta percepció hi ha sigut sempre en els moments de crisi, de canvi. Hi ha un filòsof xinès que més de 1.000 anys abans de Crist deia: "Ara, els joves són uns mal educats, només pensen en divertir-se, van a dormir a l'hora que volen, estem degenerant." I un text d'Hipòcrates diu: "Els joves no respecten el passat i no estan interessats en el futur".\nPodrien ser ben bé comentaris d'avui.\nI en canvi, nosaltres ens lamentem i diem: "Quins temps!"\nLa LEC potser no s'ha d'ocupar d'aquests aspectes tan filosòfics...\nNo, s'ha d'ocupar de l'organització. Jo crec que el que té de bo la llei d'educació és que permet introduir canvis organitzatius que són fonamentals: reforçar l'autoritat de la direcció i del mestre.\nCosa que ja devia ser fonamental fa mil anys, oi?\nEsclar, esclar, exacte. També permet donar més autonomia al centre perquè a causa de la diversitat de marcs en què ens trobem no és el mateix un institut en una zona amb un 70% d'immigració d'un barri de Barcelona, que un institut d'Alcarràs, on també hi ha molta immigració però on les coses estan socialment més ben lligades perquè és un poble petit.\nAutonomia dels centres, doncs, vol dir adaptació de les escoles als contextos socials de cada lloc?\nSí, i també vol dir poder donar respostes adequades i no haver d'estar pendents de si algú ens diu si hem de fer una hora més de castellà, perquè potser hi ha llocs que tot es fa en castellà i una hora més no cal pas. En d'altres llocs, potser sí que caldrà. Però pensar que l'educació es pot fer amb normes homogènies és ridícul.\nQuè més té de bo la LEC?\nUna cosa molt important, que és la possibilitat de fer carrera. Ara, un mestre per millorar el seu estatus l'únic que ha de fer és deixar passar els anys perquè el seu sou depèn de l'antiguitat. Necessitem que es reconeguin professionalment i econòmicament els mestres ambiciosos amb el seu treball i no els que esperen anar passant triennis.\nAixò té a veure amb l'avaluació dels mestres?\nSí. S'ha d'avaluar, i tant que s'ha de fer. Avaluar no vol dir passar un examen, sinó que vol dir entrar en un debat sobre com es fan les coses i si cal, aprendre a fer-les diferents. Ara mateix, tant és que un mestre sigui competent o sigui un pocavergonya, tots tenen el mateix sou, i tampoc hi ha diferència en el reconeixement. Això fa que els bons es relaxin i que els vius s'ho passin extraordinàriament bé. Amb l'avaluació s'introdueix una competitivitat que obliga a espavilar-se a tothom.\nEn certa manera, i això alguns ho critiquen, és propi d'un model empresarial.\nI està bé. A mi em molesta em diguin que visc bé perquè sóc professor universitari. A mi m'agradaria poder demostrar quina feina faig i com m'han avaluat, perquè vegin com visc i si ho tinc merescut o no. No s'hi val que paguin justos per pecadors. I no entenc que un sindicat no vegi que això s'ha de defensar perquè va en favor del propi col·lectiu.\nEn una enquesta recent encarregada per TV3 es deia que els catalans demanen que l'escola potenciï, primer els valors de convivència, després la disciplina, el coneixement en tercer lloc i finalment l'esforç. Li sorprèn aquesta escala?\nÉs que la pregunta no estava ben feta. D'una banda, es va fer a tots els catalans, no només als pares, i de l'altra, el resultat es pot entendre de dues maneres: o bé que els catalans no demanen potenciar l'esforç perquè no creuen que és important o perquè creuen que ja està prou potenciat. I encara et diré una altra cosa, del que les classes populars en diuen disciplina, les classes mitjanes en diuen esforç, i els progres en diuen convivència. Tot plegat, és el mateix.\nPerquè la LEC tingui èxit hauria de ser una llei duradora. Ho serà?\nDepèn que s'hagi fet amb un consens polític ampli, cosa que sembla que s'aconseguirà fins i tot posant en tensió el mateix govern, cosa que diu molt del conseller. Si hi ha un soci minoritari del govern que ha de tenir problemes per aquests principis, doncs que mirin si es pot tocar una coma del redactat o que hi votin en contra, és igual. La segona condició és que el sistema educatiu assumeixi aquesta llei com a pròpia. Ara diré una cosa que quan me la sento dir fins i tot jo em sento malament, però crec que aquesta llei s'ha d'assumir amb un sentit patriòtic. Els països que tenen bons resultats escolars és perquè la gent entén que s'estan jugant el futur del país.\nVostè també ha escrit: "Un sistema educatiu dèbil és una societat dèbil."\nExactament. Per tant, si aconseguíssim que tots penséssim que aquesta llei és una oportunitat per comprometre'ns més a fons amb el nostre país, la llei tindrà una durada llarga. Per això la societat ha d'entendre que l'educació, com diu la llei, a més de ser un dret és un deure. És un compromís amb la pròpia societat.\nEstem en una dinàmica catastrofista alimentada també pels resultats de l'informe PISA, que ens ha posat en un pou. Ara bé, estic convençut que serà l'escola catalana la que liderarà el procés perquè ens en sortim. Hem tocat fons, l'escola sempre va al davant i ha estat la primera en tocar fons, després vindrà el sistema sanitari, les empreses... Amb una mica de sort, amb aquesta llei d'educació, quan hi hagi indicis que les coses comencen a anar bé i es redueixi la tensió al sector, crec que el món escolar tornarà a ser el primer a donar mostres de capacitat positiva i arrossegarà la resta de societat. Això, els propers dos o tres anys crec que ho veurem.\nLi treu ferro al catastrofisme...\nSí, d'aquí a tres anys ens tornem a veure i en parlem. Però estic convençut que anirà bé.\nPrimera part de l'entrevista amb Salvador Cardús\n"Tenim unes elits progres, però terriblement conservadores"\nMenys seguiment de l'aturada contra la llei d'educació


bloc de Gil Ariso\nHotel Hilton / Pinten bastos\nA mitjans de juliol se’m va demanar, des de l’Ajuntament, l’article d’opinió de CiU per el proper Pregoner. Habitualment se’ns demana amb un termini de lliurament molt curt, es a dir, que ens donen molt pocs dies per fer-ho. Aquesta darrera ocasió no va ser cap excepció. Tenien previst treure la revista a primers de setembre, per tant vaig entendre l’urgència i a finals de juliol varem entregar el nostre escrit. Estem a mitjans llargs d’octubre i la publicació encara no ha sortit.\nCrec que ens mereixem que aquest escrit es pugui llegir ja, per tant aquí el teniu. Potser hi ha algunes informacions desfasades en el temps, però en general es bastant actual.\nArticle d’opinió de CiU de Sant Joan previst pel Pregoner de setembre:\nNo descobrirem res si diem que la situació econòmica esta fotuda, no tant sols a nivell particular i municipal, sinó també pel que fa al país, al continent i, fins i tot, a nivell mundial.\nDes de ja fa molts mesos podem llegir als diaris o escoltar als mitjans audiovisuals que hem entrat de ple en una espiral negativa, on les hipoteques pugen, s’agreuja la deslocalització d’empreses, creix l’atur, augmenten les situacions concursals, tanquen empreses dia si dia també, s’encareixen els productes bàsics, no parlem del gasoil, baixen les previsions de creixement…..el resultat d’això es que no hi ha, ni haurà fins no se quan, ni un “duro” a la caixa. Davant aquesta caòtica situació nomes ens queda una solució, estrènyer, encara una mica mes, el cinturó. Per cert, no cal que ho digui ni el diari ni la tele, estic segur que tots ens hi trobem i ho tastem tastant en primera persona.\nSi fem una fotografia d’aquesta situació i la centrem en Sant Joan veurem que ens ha sortit desenfocada i en blanc i negre, ja que al nostre municipi també pinten bastos. Creixem, i mes que creixerem, en població però sense uns equipaments a l’alçada, sense els serveis que ens mereixem i sense l’oferta de llocs de treballs que necessitem.\nAra, mes que mai, es quan el nostre alcalde ha d’agafar la maleta i anar a buscar, allà on calgui, empreses o empresetes, per que s’emplacin al nostre municipi i donin feina a la gent del nostre poble. L’oferta que van fer a Pirelli que la mantinguin per qui sigui. Així li varem dir i li varem demanar en el darrer Ple de Juliol.\nLa situació preocupa i amoïna, però hi ha un fet que ens hauria d’enutjar, i molt. Saben quin es el cost del Centre Penitenciari dels Lledoners de Sant Joan de Vilatorrada que properament començarà a rebre els primers reclusos? 105 milions d’euros (mes de disset mil milions de les antigues pessetes)!!!\nNo cal reobrir el debat de si aquesta instal·lació sabia de fer o no a Sant Joan, ni de si els terrenys de les Torres eren els mes adients, ni de les formes en que ens la van colar, ni de moltes altres coses, però el que si hem de fer es preguntar-nos com es possible que es destinin 105 milions d’euros a un equipament per 750 persones? Els prego que, a l’octubre, quan hi hagi jornada de portes obertes, hi vagin i puguin veure amb els seus propis ulls la magnitud i el luxe d’aquesta presó. Estic d’acord en que un presoner (persona privada de llibertat per un delicte que ha comès) ha de gaudir d’unes condicions de vida dignes i que l’objectiu de la reclusió es que, mitjançant les teràpies necessàries i després d’un període determinat, es pugui reenganxar a la societat . Això si, però el que no podem tolerar es que el pavelló poliesportiu, la piscina, les grans avingudes, els accessos,…que te aquesta presó siguin notablement millors als que tenim al nostre municipi per a una població de mes de deu mil habitants.\nEn el moment de que, i no tant sols a Sant Joan sinó arreu, no manqui cap plaça de llar d’infants, ni de residencia per la gent gran, de quan no faltin places escolars ni hi hagin cargoleres als patis de les escoles, de quan no haguem de perdre tot el dia per anar al metge o tinguem llistes d’espera eternes per una operació, o qualsevol altre necessitat bàsica que us pugueu o vulgueu imaginar, en aquell moment estaré d’acord amb el tipus de presó que han fet.\nPublicat per Gil Ariso i Planas a 16:39 8 comentaris:\nQui avisa no es traïdor.\nPerò, en aquest cas, si que es barruer, maldestre i desafortunat.\nEll (o Ells o PSC-PSOE) ja ens havia avisat que si continuàvem amb les nostres actituds, que jo les entenc com el deure de l’oposició, es veurien obligats a donar pas a la branca mes radical de dins del PSC de Sant Joan. Fa pudor de xantatge, oi? Doncs tot el contrari, per respecte al nostre municipi i als nostres veïns, no ens hem deixat intimidar ni per les paraules ni les actituds del nostre alcalde. Continuem fent la nostra feina i, fins i tot, amb mes empenta i convenciment.\nMitjançant el seu “informatiu?” han descarregat tota la ira i rancúnia que tenien dins i potser pensen que han quedat descansats. Que no s’ho pensin, tot això se’ls girarà en contra. Temps al temps.\nSi els autors, ideòlegs i redactors d’aquest darrer pamflet socialista son el present i el futur del PSC de Sant Joan, Déu ens agafi confessats, ho tenim mes negre encara. Pareu cinc minuts a reflexionar-hi.\nAixò pel que fa a les formes, un clar suspens. Referent al contingut en parlarem mes endavant.\nPublicat per Gil Ariso i Planas a 10:52 Cap comentari:\nM'ha costat prou....\nAvui no em va bé, ja ho faré demà, deixem-ho per la propera setmana,....així ja han passat cinc mesos. No tinc perdó. Tampoc no tinc obligació, però si la consciència de que si montes un blog es per tenir-lo fresc i en moviment i no eixut o en coma. Per tant intentaré fer-lo ressuscitar d'aquest període de letargia. Arguments, sobre tot de temes locals, no me'n falten. Vinga nano, a treballar.\nPublicat per Gil Ariso i Planas a 9:59 Cap comentari:\nJa fa un any?\nComentari que apareix a "l'altre pregoner" del mes de maig.\nSi, sembla mentida però ja fa un any que tenim nou govern municipal, es a dir, que fa un any que varem encetar una nova legislatura. D’aquestes paraules inicials en voldria fer dues matisacions que son molt importants, primer que de nou govern res de res, son els mateixos. Però si fins al moment el matrimoni entre PSC i ICV era per amor ara es per conveniència, amb el corresponent intercanvi d’interessos i amb el resultant d’un clar perdedor, que sense cap mena de dubte es el nostre municipi i els seus habitants. Segon, també se’m fa estrany que ja hagi passat un quart d’aquesta legislatura, no ho dic pel temps, sinó per que no he vist cap millora substancial ni cap pas endavant, com a molt s’ha continuat, molt lentament, amb el que ja hi havia encetat de l’anterior legislatura. I encara diria mes, han fet com els crancs, han anat endarrere. Potser per dir-ho millor ens han “manllevat” una il·lusió col·lectiva. Se’n recorden de la piscina coberta? I que me’n diuen dels altres temes principals a Sant Joan: l’ampliació del CAP va mes de mig any tard, l’inauguració de l’ampliació de la residència ja porta quasi deu mesos de retard, això si, la presó aviat estarà a punt.\nJa han gastat un cartutx dels quatre que tenen sense haver fet diana i estic convençut que s’estan guardant tota la pólvora pel 2011, just abans de les properes eleccions.\nEs ben cert que les persones amb el temps anem perdent facultats i els governants del nostre poble no en son una excepció. La que han perdut, o així m’ho sembla, es la facultat de voler entendre, o com a mínim la d’escoltar. Això va per la moció que varem presentar des de CiU demanant el canvi d’emplaçament de l’espai jove, actualment en construcció, i de la llar d’infants municipal ja que la seva situació incompleix una reglamentació sanitària sobre cementiris. Vostès segurament que m’entenen. Sinònims de canviar poder ser “modificar”, “substituir”, però mai “enderrocar”. Estic segur que m’han entès.\nPublicat per Gil Ariso i Planas a 17:58 Cap comentari:\nAmb l’única intenció d’externalitzar els meus pensaments i comunicar les meves opinions, tant de prop com de lluny. Amb un únic propòsit, compartir-ne el seu interès.\nara li fan el mànec (de Ramon Marquillas)


Nom: AJUNTAMENT DE RIELLS I VIABREA\nAltres noms: Can Salvà\nNúm. Registre / Catàleg: 11791-I\nEs tracta d’una masia readaptada com a seu de l’ajuntament de Riells i Viabrea.\nL’edifici és de tipus basilical, de dues plantes i golfes amb vessants a laterals.\nTotes les obertures són rectangulars simples excepte al pis superior que presenta tres finestres d’arc de mig punt. Sobre el portal d’entrada hi ha un balcó de barana de ferro. La façana conserva la seva fesomia original excepte pel que fa al ràfec de la teulada que s’ha refet imitant una cornisa catalana.\nLes altres façanes presenten més obertures de les que tenia inicialment i, a la part del darrera, s’hi ha afegit una porxada d’arcs de mig punt coberta per una gran terrassa.\nEl parament és arrebossat i pintat de blanc i deixa al descobert les pedres cantoneres dels angles.\nA la part del darrera s’hi ha obert una gran plaça pública amb un gran brollador central.\nEs conserva l’antic pou al davant, just a l’altre costat de la carretera. Es tracta d’una masia readaptada com a seu de l’ajuntament de Riells i Viabrea.\nLes altres façanes presenten més obertures de les que tenia inicialment i, a la part del darrera, s’hi ha afegit una p...\nÉs un mas de finals del segle XIX o principis del XX que va estar sempre habitat per masovers. El primer que es coneix a principis del segle XX va ser Josep Iglesias i Planiol, que va ser alcalde els anys 1922-23. Després la seva filla, Paquita Iglesias i el seu espòs, Maties Pascual. Més tard els seus fills Josep i Maria Teresa, que van deixar la casa a la dècada dels 60, perquè va ser venuda, juntament amb els terrenys pel seu propietari, Joan Bofill, a la promotora de les futures urbanitzacions de Can Salvà, Ordenació de Riells i Viabrea.\nEl 2 de maig de 1974, la casa i els terrenys propers (8.314 m quadrats) van ser cedits a l’Ajuntament. El dia 1 de juliol de 1978 es va inaugurar com a Casa Consistorial. El pressupost de restauració i adaptació va ser de 2.269.312 pessetes i l’encàrrec el va realitzar Construccions Jordi Illa. Posteriorment es va urbanitzar la plaça i el dia de Sant Jordi de 1994 es va inaugurar la font. Fins aquell moment l’ajuntament havia tingut diferents seus. Primer sembla que en unes dependències de Can Ferrer, al costat de Sant Martí, i més tard, a la Guingueta, una antiga casa pairal del segle XV situada prop de Breda. És un mas de finals del segle XIX o principis del XX que va estar sempre habitat per masovers. El primer que es coneix a principis del segle XX va ser Josep Iglesias i Planiol, que va ser alcalde els anys 1922-23. Després la seva filla, Paquita Iglesias i el seu espòs, Maties Pascual. Més tard els seus fills Josep i Maria Teresa, que van deixar la casa a la dècada dels 60, perquè va ser venuda, juntament amb els terrenys pel seu propietari, Joan Bofill, a la promotora de les futures urbanitzacions de Can Salvà, Ordenació de Riells i Viabrea.\nEl 2 de maig de 1974, la casa i els terrenys prop...


Vuitanta mirades (2)\nFa dues setmanes, a l’article "Vuitanta mirades (1)", vaig encetar l’examen del compendi d’articles Catalanisme 80 mirades (i +), publicat per la fundació Portes Obertes, amb una anàlisi de dos dels problemes que el “terceraviisme” deixa sense resoldre: (1) la manca d’autocrítica sobre el paper, determinant, que va jugar i juga en la generació de la crisi política catalana actual; (2) i l’apropiació, incorrecta, que fa del concepte de catalanisme. Avui n’analitzo el tercer: la relació entre catalanisme contemporani i modernització d’Espanya.\nÉs indubtable que el catalanisme (de dretes i d’esquerres, de la Lliga al PSUC) va fer seu l’objectiu de modernitzar l’estat i l’economia espanyols durant el segle vint. De fet, molt abans que la generació del 1901 articulés aquell moviment polític, els catalans del segle dinou ja havien alçat la mateixa bandera (amb totes les variacions que es podien imaginar personatges tan diversos com Balmes, Prim o Pi i Margall) en el combat polític peninsular. Tanmateix, insistir avui en dia (com fan diverses veus al volum Catalanisme 80 mirades) a entendre el catalanisme com a eina de modernització d’Espanya, només alimenta un diagnòstic equivocat que, en distorsionar la realitat econòmica i política de les últimes dècades, deixa sense brúixola el catalanisme que diuen voler revifar.\nCom ja va explicar Alexander Gerschenkron, historiador econòmic a Harvard, en un conjunt d’assaigs recollits al volum Economic backwardness in historical perspective (1962), l’èxit de la revolució industrial anglesa va esperonar Alemanya, primer, i Rússia, després, a confegir una política financera i industrial per encalçar Anglaterra i neutralitzar la seva emergència com a poder imperial. Mancats, però, de la xarxa productiva que havia generat espontàniament la revolució industrial a la Gran Bretanya, aquells països (especialment Rússia) van haver de recolzar la seva política de modernització sobre l’acció explícita de l’estat com a agent actiu en el procés d’acumulació i inversió de capital ―mitjançant la formació d’un sector amb grans bancs i d’empreses nacionals amb capacitat per dinamitzar l’economia nacional i per incidir en els mercats internacionals―. De fet, com va indicar Gerschenkron, com menys desenvolupada l’economia, més pes va tenir l’estat (i les seves elits burocràtiques) a l’hora de generar i dirigir l’economia, el món financer i una indústria incipient.\nEl repte polític que va plantejar el catalanisme moderat i intervencionista va desfermar una crisi constitucional i de legitimitat que segueix oberta\nEn una escala menor, aquesta també va ser la història de l’economia espanyola del segle vint. Gaziel, aquest autor tan estimat entre els terceraviistes, va escriure a les seves memòries que el Madrid de l’any 1908, on hi va arribar per obtenir el seu títol de doctor, “era un poble gran” amb “un palau enorme i mig buit ... uns quants palaus de l’aristocràcia més rància ... un nombre excessiu de funcionaris públics ... i una gran massa de poble fi, calmós, pintoresc i pobre com una rata”. Quan aquella letargia econòmica i política va haver de confrontar-se al repte polític del catalanisme cambonià (que pretenia fer de Bismarck i de (petit) Bolívar alhora, intervenint al govern espanyol amb carteres ministerials i “autonomitzant” Catalunya), les elits estatals van decidir contraatacar per mantenir el control polític d’Espanya i reconstituir el que havia acabat convertint-se, per fer servir els termes orteguians d’aquell moment, en una realitat invertebrada. El contraatac va ser directament policial ―la repressió de Primo de Rivera― però també “econòmic”. Com a ministre d’Hisenda de Primo de Rivera, i malgrat la seva filiació política amb el conservadurisme maurista, Calvo Sotelo va trencar amb la política tradicionalment magra i abstencionista de la dreta espanyola en matèria econòmica: va nacionalitzar el sector de petrolis en l’empresa Campsa, va crear les bases d’un sistema de bancs públics, i va promoure un pla estatal d’inversions en infraestructures. Malgrat els titubeigs i timidesa inicials, l’esperit que animava aquella estratègia era evident (i paral·lela a les experiències d’altres estats de la perifèria europea): utilitzar l’estat per créixer i, alhora, per recuperar la iniciativa davant de l’amenaça que presentava un model econòmic i uns estaments socials molt més dinàmics.\nLa República, governada per tertulians de cafè decimonònic, i la Guerra Civil van congelar el projecte de Calvo Sotelo. El règim franquista, però, el va recuperar i expandir amb la creació de l’INI, el reforçament de la relació entre banca i elits estatals, i la intensificació dels plans d’infraestructures radials (i dels famosos “pantans” que havien de convertir Espanya en un immens verger). Tot i que la Itàlia de Mussolini va inspirar el calvosotelisme i el franquisme, l’estatisme no va ser privatiu dels règims feixistes. Després de la Segona Guerra Mundial, França va apostar per un sistema de planificació indicativa i una política industrial centralitzadora i de creació dels anomenats “campions nacionals” per tal de convergir econòmicament amb el seu enemic secular, Alemanya. Una política, per cert, que, com van demostrar Michael Piore i Charles Sabel, va acabar afeblint el teixit industrial, poc intensiu en capital pel gust dels enarques de París, de l’àrea de Lió.\nLa modernització va arribar a tot Espanya als anys seixanta, de la mà del Fons Monetari Internacional i el seu pla d’estabilització en conjunció amb el dinamisme (fins a aquell moment força tocat per l’autarquia de la postguerra) de les velles regions industrials (Catalunya i Euskadi). Ara bé, a la mort de Franco, la geografia econòmica espanyola havia adquirit una estructura diferent de la de començament de segle, amb un Madrid capaç de competir per pes demogràfic i econòmic amb les “regions” del nord i del nord-est. Molt abans, l’any 1957, Gaziel ja havia albirat aquell canvi tot constatant que “de les capitals [del món] que jo conec una mica ―i he viscut o sojornat en algunes dotzenes― ... Madrid és, per mi, la que ha experimentat un canvi més radical en els darrers cinquanta anys”.\nParlar de “modernització” peninsular no té cap fonament; és una apel·lació buida a unes glòries que, fet i fet, no van existir mai\nAmb aquella transformació, el somni històric de Catalunya com a agent modernitzador es va quedar en això: en un somni que havia d’acabar emboirant els càlculs estratègics del catalanisme (a partir dels anys setanta dominat, intel·lectualment i políticament, pel socialisme català). L’apel·lació a la idea del catalanisme modernitzador d’Espanya va servir per moderar els impulsos rupturistes de la perifèria durant la transició democràtica i per legitimar el pacte constitucional. Aquella idea, però, només era un mite, la closca morta d’una estratègia política que no s’havia posat al dia davant dels canvis peninsulars de les darreres dècades. Espanya ja era moderna ―tot i que instal·lada en una modernitat que el vell catalanisme, ben cregut que la industrialització i el desenvolupament sempre venen de baix (dels artesans i enginyers convertits en autònoms i empresaris), no s’havia pogut ni imaginar―.\nAl tombant del segle vint-i-u, quan els defensors directes del catalanisme intervencionista van adonar-se que el programa modernitzador no duia enlloc, la resposta (de la mà de Pasqual Maragall) va ser proposar un pacte federal (o, més aviat, un pacte de bicapitalitat) per mirar de domesticar la potència política i econòmica d’un Madrid que es negava a compartir poder real. Naturalment, la proposta (gairebé unilateral i amb el suport feble d’un president socialista arribat a la Moncloa per l’onada de l’11-M) va fracassar: si la metròpolis havia sorgit com a resposta a un repte perifèric secular, res podia fer pensar que l’aparell de l’estat central s’avindria fàcilment a pactar una nova estructura política més equilibrada.\nEl repte polític que va plantejar el catalanisme moderat i intervencionista va desfermar una crisi constitucional i de legitimitat que segueix oberta. En qualsevol cas, parlar de “modernització” peninsular no té cap fonament. És una apel·lació buida a unes glòries que, fet i fet, no van existir mai. De la mateixa manera, proposar un suposat esquema federal tampoc sembla tenir gaire viabilitat: la sentència del 2010 va deixar aquest cartutx completament inservible. Per això, el terceraviisme em continua semblant, tot plegat, una realitat inexistent que l’únic que aconsegueix és fer perdre força i temps al catalanisme contemporani.\nOpinió Vuitanta mirades (1) Carles Boix


Vida social de la zona de La Llacuna\nFotos de la zona de La Llacuna\nSanta Maria de Foix.\nRamat de cabres de raça Rasquera\nQuerol (Alt Camp).\nDia de Caçera.\nDrama al mar\nUna altra vegada la nova allau d’immigrants arribats a les nostres costes remou consciències, sobretot pels que moren ofegats.I de nou les preguntes de sempre i sense respostes. Qui els ha d’acollir?,...\nEn nom de la família d’en Miquel Bataller i Fàbregas, volem adreçar unes paraules d’agraïment a totes les persones que, d’una manera o altra, ens heu fet arribar les mostres de condolença. Ens...\nNetedat a la platja del Canadell\nComunico a l’Ajuntament de Palafrugell que a la platja del Canadell no es tenen en compte els cartells de “Prohibit gossos”; els ciutadans propietaris, amb la seva gran i dolenta educació, no en...\nDiscriminació lingüística al Congrés\nUna altra jornada al Congrés on apareix el debat de la llengua. I és que no hauria de ser pas una cosa anormal això de poder-se expressar en la llengua pròpia. Si tant defensen PSOE i Podemos això...\nCarta d’agraïment al Sr. Gonzalo Vergara\nDistingit Sr. Gonzalo Vergara, tot llegint la seva sincera i tendra carta, aquest matí (20/11/2020), hem decidit els socis de l’ANC de Sant Andreu de Palomar, no trigar ni una hora en respondre-li.És...


El 80% d'empreses de reagrupament de crèdits, multades per clàusules abusives i publicitat enganyosa\nVuit de cada deu empreses de reagrupament de crèdits investigades per la Generalitat han estat sancionades. En total, s'han imposat multes per valor de mig milió d'euros a una cinquantena d'empreses del ram. Segons l'Agència Catalana de Consum, la majoria d'infraccions són per publicitat enganyosa i clàusules abusives.\n31/01/2008 - 15.25 Actualitzat 31/01/2008 - 20.52\nAgrupar la hipoteca, el finançament del cotxe i els rebuts de les targetes de crèdit en una sola mensualitat és una pràctica per la qual es decanten cada vegada més persones perquè cada mes es paga menys. És l'esquer de la publicitat que fan les empreses que ofereixen la unificació de deutes. El que en molts casos no es diu, per exemple, és que els terminis s'allarguen i els interessos solen ser més alts.\nPer posar-hi ordre, l'Agència Catalana del Consum va iniciar una campanya d'inspeccions. Es van visitar 58 empreses i, d'aquestes, 46 han estat sancionades: dit d'una altra manera, el 80% de les empreses de reunificació de crèdits inspeccionades han comès alguna infracció.\nLa publicitat n'és el motiu principal. Anuncis que fan creure que el client estalviarà quan, en realitat, no és així. La informació costa de trobar o directament s'amaga, i sovint les condicions del reagrument són confuses. Ofertes de reducció de quotes que després no són com han promès.\nPerò Consum també ha trobat irregularitats en les clàusules. Moltes són considerades abusives, com penalitzar el client si rescindeix el contracte, o fins i tot vincular-hi la família en determinades situacions. A més, sovint hi ha despeses afegides que el client no sabia.\nL'import total de les sancions puja més mig milió d'euros, per les gairebé 200 infraccions detectades. La campanya d'inspeccions pretén conscienciar els ciutadans del risc que assumeixen si agrupen deutes. Per això, s'ofereix un programa gratuït per administrar el pressupost familiar i tots els consells per fer un reagrupament de crèdits. Una eina fiable que pot ajudar a decidir quina és la millor opció per a l'economia domèstica.\nMultes contra els abusos\nSancions per publicitat enganyosa


El NB Torrent suma una altra victòria en la segona jornada | Periódic local L' Opinió de Torrent\nEl NB Torrent suma una altra victòria en la segona jornada\nEsportiu Bàsquet Vila-real 62 – 65 Nou Bàsquet Torrent\nSegona victòria consecutiva per als torrentinos en una pista molt complicada. L'equip visitava Villareal per a enfrontar-se a un acabat d'ascendir que ha armat una gran plantilla per a la seua tornada a la lliga EBA.\nL'inici de la trobada el van dominar els locals. El control del rebot i les segones accions permetien als de groc dominar el marcador. Amb l'entrada dels canvis en les files dels de Torrent, el ritme de partit va pujar i amb això, el marcador es va igualar.\nEn el segon quart, diverses anades i vingudes de tots dos equips feien albirar una trobada d'allò més disputada. L'encert i les bones lectures dels de Villareal, obrien una lleugera bretxa en el marcador. Després del pas pels vestuaris i amb un jugador menys després de la lesió de David Calero, els de Torrent van imprimir una marxa més al partit. El bon fer defensiu i diverses accions en transició, donaven la volta al marcador.\nL'últim període va ser un estira-i-arronsa de tots dos conjunts per a emportar-se la victòria. Finalment, un parell d'accions ben culminades pels de Torrent, posaven el 62-65 final en el marcador. Els jugadors més destacats del partit van ser Mark Hetor en el NB Torrent amb 15 punts, 12 rebots i 22 de valoració i Miguel Moragas en l'EB Vila-real amb 16 punts, 8 rebots i 24 de valoració.\nSegona victòria en dos partits per als de Jose Díaz, que aquest dissabte dia 16 a les 18 h, rebran en el Pavelló El Vedat al CB Port de Sagunt en el Pavelló El Vedat. A més, aquest pròxim partit comptarà amb l'al·licient de la col·laboració benèfica en favor d'ADELA CV, una associació valenciana que es dedica a potenciar la investigació, el suport a les famílies afectades, la informació i la divulgació, així com la conscienciació sobre l'Esclerosi Lateral Amiotròfica.\nEl Torrent CF ressuscita i suma la seua primera victòria del centenari després de l'eixida d'Ángel López\nEl Torrent CF marca en l'últim minut i suma la seua segona victòria seguida


La resposta de 'Ciutat morta' a la portada d'avui d'El Periódico - VilaWeb\nDivendres 23.01.2015 11:58\nLa resposta de 'Ciutat morta' a la portada d'avui d'El Periódico\nEls responsables del documentari publiquen cinc piulets sobre la polèmica portada\nEls responsables del documentari 'Ciutat morta' han publicat avui cinc piulets de resposta a la portada i la informació d'El Periódico de Catalunya sobre un dels condemnats pels fets del 4-F, Rodrigo Lanza. En aquesta portada es veu una foto de Lanza amb unes declaracions que li atribueix un atestat policíac de l'any passat, arran d'un incident prop de la Kasa de la Muntanya, al barri de la Salut de Barcelona: 'El teu company tampoc no em va poder donar la mà.'\nSegons la informació d'El Periódico, el 2 de febrer de 2014 dos agents de la guàrdia urbana es van presentar a la zona arran d'una trucada d'un vigilant del Parc Güell que havia denunciat que un grup li havia tirat una pedra. Segons l'atestat, quan es va acabar la intervenció Lanza va voler donar la mà a un dels agents, però aquest no li va fer cas. I fou aleshores --diu el text-- quan va dir aquelles paraules. Lanza va ser denunciat pels agents per una falta de danys i per una altra de desobediència lleu contra els agents. Però el jutge la va desestimar a l'instant i ni tan sols va citar-lo a declarar.\nAquests són els piulets de resposta dels responsables de 'Ciutat morta', el film dirigit per Xavier Artigas i Xapo Ortega.\n(1/5) Arrel de la publicació de la portada d’avui d'@elperiodico volem comunicar que no concedirem cap més entrevista amb aquest diari.\n— Ciutat Morta (@ciutatmorta) January 23, 2015\n(2/5) És vergonyós q es publiqui un atestat policial (que fou denegat per un jutge) i q es posi en portada, tot criminalitzant a una persona\n(3/5) sense haver-ne contrastat la informació. Aquesta actuació, des del nostre punt de vista, dinamita el prestigi, la serietat i el rigor\n(4/5) que podia tenir aquest mitjà. Tanmateix, volem distingir entre els treballadors d'@elperiodico i la seva direcció. Sabem de primera mà\n(5/5) q molts treballadors es senten incòmodes amb la portada i consideren q no s'ajusta a la deontologia mínima d'un mitjà de comunicació.\nL'advocat de Rodrigo Lanza, Gonzalo Boye, ha recordat que aquestes diligències van ser arxivades i que Lanza sempre ha negat els càrrecs; denuncia una persecució i recorda que si hagués signat una confessió hauria pogut sortir abans de la presó, però que no ho va voler fer.\nDeclaracions de Boye a l'Agència Catalana de Notícies:\n· La insòlita i polèmica expedició a l'Everest de Luís Barcenas\n· 'Per un bulevard de merda'. Opinió de Xavi Sarrià sobre el nou PGOU de València\n· La CUP defensa un full de ruta que inclogui una DUI després del 27-S\n· Toti Soler: 'Fa molts anys que no sento ningú amb la força i la valentia de l'Ovidi'


Esports d'aventura Barcelona Jalpí Aventura Rutes Catalunya Rutas cataluña Vegueries Informacion Turistica de Catalunya portal guia barcelona tarragona lleida girona alt pirineu aran ebre ciudades andorra central españa spain Esqui playa costa mapa Hoteles Campings Turismo rural deportes aventura pueblos rutas monumentos fiestas\nEsports d'aventura » Barcelona\nMaresme - (Barcelona)\nA Jalpí Aventura, hi trobaràs 6 circuits amb dificultat progressiva amb 90 activitats: dos de verd, dos de blaus, un de vermell i un de negre.\nEdats: Des de tres anys i per a totes les edats, amb la família, grups, empreses o col.legis.\nServeis: Cabada de rebuda, servei de bar i lavabos, parc infantil i aparcaments.\nEls parcs d'aventura al bosc són espais de lleure equipats de forma permanent que a través d'un recorregut pels arbres permeten realitzar una activitat lúdico-esportiva.\nL'activitat és totalment segura i, probablement un dels aspectes més emocionants és que permet als participants controlar ells mateixos la seva pròpia seguretat mitjançant un equipament de protecció individual que els nostres monitors els ensenyen a utilitzar.\nElements de l'estil del Pont de Mico, la xarxa, la tirolina, el salt de Tarzan, etc... composen el camí suspès dins el bosc.\nUna novetat i tret diferencial de Jalpiaventura, és que incorpora un seguit d'activitats totalment noves com ara un desplaçament sobre una taula de snowboard, escalada a l'arbre i tirolina amb palonier.\nEl recorregut es divideix en diferents circuits que van del verd al blau, el vermell i el negre, depenent de l'alçada i habilitat de cada participant.\nJalpiaventura, té en funcionament prop de 90 activitats dividides en 6 recorreguts més la zona de briefing, on s'ensenya als usuaris el funcionament de l'equip i la forma de desplaçar-se entre els arbres.\nL'activitat s'integra de manera molt respectuosa amb l'entorn del bosc amb l'aval de diferents entitats d'ambit forestal i educació mediambiental.\nCONSULTA ELS CIRCUITS I LES EDATS\nTambé disposem de SEGWAYS Informa't aquí.\nI de ROCÒDROM Informa't aquí.\nCelebra el teu aniversari a Jalpiaventura. Gaudeix amb els teus amics i familiars dels circuits que ofereix el parc. Descarrega't la versió en pdf.\nServeis: Bar/Cafeteria, Restaurant.\nExcursions, Passejades en bicicleta, Senderisme, Escalada, Tirolina, Rutes gastronòmiques.\n*Consulta les nostres Promocions.\nSi ho desitgeu, podeu contactar amb Jalpí Aventura a travès d'aquest formulari.


40 anys de l’homenatge a Josep Tarradellas al Camp Nou\nEl 30 d’octubre del 1977 va tenir lloc la primera visita al Camp Nou del president de la Generalitat, una setmana després de la tornada a Catalunya del seu llarg exili a França\nEl 30 d’octubre del 1977 va tenir lloc la primera visita al Camp Nou del president de la Generalitat, Josep Tarradellas i Joan (soci del Barça des de feia molts anys), una setmana després de la tornada a Catalunya del seu llarg exili a França. Aquell dia, una immensa senyera cobria tot el centre del camp a la prèvia del partit de Lliga FC Barcelona – UD Las Palmas, guanyat pels barcelonistes per 5-0.\nJosep Tarradellas, soci del Barça des de l’any 1917, havia marxat a l’exili francès el 1939, però el 23 d’octubre del 1977 va poder per fi tornar a Barcelona com a president de la Generalitat. Va ser el dia del seu llegendari “Ciutadans de Catalunya, ja sóc aquí!” pronunciat a la plaça Sant Jaume. Només una setmana més tard, el dia 30 del mateix mes, Tarradellas va anar al Camp Nou, convidat per la junta directiva d’Agustí Montal. L’estadi barcelonista es va omplir de gom a gom per a rebre al president en tan històrica data.\nAquell dia el Barça rebia a la UD Las Palmas en partit de Lliga, però malgrat haver-hi punts en joc semblava que allò era el menys important davant la transcendència de tan il·lustre visita. Això sí, Tarradellas havia posat una condició ineludible per venir al Camp Nou: que el Barça guanyés. Montal li va prometre que els jugadors barcelonistes no li fallarien.\nL’ambient era el de les millors ocasions, amb prop de cent mil espectadors amb profusió de banderes catalanes. A la gespa de l’estadi una senyera de més de mil metres quadrats travessava el camp de punta a punta des de tribuna a lateral. Un dels moments més emotius va ser quan la Coral Sant Jordi i la Cobla d’Oriol Martorell van interpretar Els Segadors, l’himne nacional català que havia estat proscrit durant tantíssims anys. Tarradellas va rebre la Medalla d’Or del FC Barcelona abans d’escoltar les paraules de benvinguda d’Agustí Montal, que va dir: “Avui és un gran dia per a aquests milers de barcelonistes que han fet els impossibles per mantenir viu l’esperit de Catalunya, que han lluitat i s’han sacrificat per mantenir-se fidels a les institucions que representeu”.\nEn la seva resposta, Tarradellas va deixar palesa la unió indissoluble entre el Barça i la identitat catalana: “El nostre club és gran perquè sempre ha sabut mantenir la fidelitat a Catalunya. És el Club que he seguit des del temps del carrer Indústria i de la Travessera de les Corts, aquell Barça dels anys disset i divuit, en què nosaltres érem pocs però teníem la mateixa fe que vosaltres teniu. Aquell Barça del qual vosaltres sou els continuadors, de sempre i de la seva catalanitat. Era tot Catalunya que lluitava per les seves llibertats i avui les veu plasmades. El Barça sempre ha mantingut aquesta catalanitat i estic segur que la mantindreu i això farà possible que la nostra Catalunya sigui més rica que mai, més forta i més lliure”.\nUn dia tan especial no podia contemplar una altra possibilitat que una victòria barcelonista. Així, els homes que entrenava el tècnic holandès Marinus Michels van lluitar de valent per tal de doblegar la fèrria resistència de la UD Las Palmas, un equip que aleshores ocupava la tercera posició a la tabla classificatòria. Després d’una primera part sense gols, dos penals transformats pel “Torito” Zuviría van encarrilar el triomf, que es va concretar amb tres gols més de Neeskens, Cruyff i Heredia fins el 5-0 final. El Barça havia complert la promesa de guanyar el partit que li havia fet al president Tarradellas.