«Creiem que Elisabeth I és una obra mai trobada de Shakespeare»\nMar Forteza, actriu i guanyadora del premi Art Jove de teatre 07\nLaura Acedo | 22 octubre 2007\nMar Forteza Rei forma part de l'equip que, amb l'obra Elisabeth I, va guanyar l'Art Jove de teatre 2007. El muntatge és una idea original del trio format per Mar Forteza, la menorquina Aída de la Cruz i el director i dramaturg Noé Denia.\n"Com va sorgir la idea de presentar un projecte a Art Jove?\n"N'Aida i jo vàrem coincidir durant la gravació de la sèrie Sweet hotel, que va emetre IB3, on jo feia de touroperadora. Vivíem tot l'equip a l'hotel on rodàvem així que es crearen grans llaços entre nosaltres. N'Aída de la Cruz i jo ens férem molt amigues i decidirem pensar qualque cosa per poder representar juntes. Per casualitat i per amistat es va incorporar Noé i amb les idees de l'un i de l'altre i amb molts viatges d'avió, ja que jo era a Madrid, en Noé aquí i n'Aída a Menorca, va sorgir Elisabeth I.\nL'obra és fruit de molta investigació sobre Shakespeare, un autor que ens apassiona a tots tres. És un text escrit per nosaltres encara que es pensa que hi ha una Elisabeth I de l'autor anglès però no s'ha trobat mai.\n"Només representàreu quatre escenes de l'obra però, existeix una Elisabeth I amb principi i final?\n"És clar, l'obra la vam escriure de principi a fi però en el concurs teníem el temps limitat i haguérem d'escollir quatre escenes.\n"Llarga vida a la reina! Quin futur li depareu a l'obra?\n"Esperem que tingui una llarga vida. És una obra que tracta de dues al·lotes del s.XVII que volen ser actrius i la feina que ens ha comportat tant de dramatúrgia com de direcció no mereix que l'obra quedi aquí. De fet, ens agradaria poder representar-la en algun teatre però, es clar, necessitam ajuda.\n"Heu participat en sèries autonòmiques com Sweet hotel però ha estat amb la segona edició de Laberint de passions on heu fet el salt cap a les cases d'un elevat nombre d'espectadors. Com vàreu topar amb el personatge que interpretau?\n"Em vaig presentar al càsting de la primera temporada de Laberint de passions però no vaig tenir sort. Ho vaig provar per segona vegada i resulta que vaig topar amb na Malena Piloni, un personatge que m'anava com anell al dit. La Malena és una nena rica, filla d'un mafiós italià. És una noia sensible i innocent casada amb en Miquel Moliné (Nando González). El meu personatge experimenta una gran evolució.\n"Com ha evolucionat la producció autonòmica balear des de Sweet hotel fins a Laberint de passions?\n"La producció televisiva autonòmica encara és molt jove però des de Sweet hotel fins ara hi ha tot un món i la qualitat va a més.\n"Heu fet publicitat, teatre, cinema i televisió. Amb què vos quedau?\n" He fet una mica de tot. El que realment m'agradaria és poder combinar una mica el teatre amb el cinema o la televisió, sempre amb projectes interessants. He comprovat que en el món de la interpretació no existeix l'estabilitat així que em decanto cap a la varietat.\n"Tots els inicis són difícils o heu tengut la sort de cara?\n"Vaig començar amb 14 anys a l'Escola Municipal de Teatre de Palma, vaig estudiar dret i cinematografia i interpretació a Barcelona. També he viscut una temporada a Madrid i he estudiat a París amb una beca de l'Institut de Joventut.\nConsider que he tingut sort de poder fer tot el que he fet però som una persona molt perseverant i he treballat de valent per aconseguir tot allò que m'he proposat.\n"Teniu altres talents ocults confessables?\n"És fonamental que digui que cant en un grup de música, The Rocking Shadows, on compartesc escenari amb el meu pare. Actuam per passar-nos-ho bé i ho feim com a hobby. Rememoram temes dels any 60 i qui ens escolta queda encantat.


ACDPAC: 23/09/12 - 30/09/12\nComunicat a causa de la suspensió prevista dels vols entre Girona i Nador\nDavant les informacions aparegudes a la premsa, llençades per la companyia irlandesa low-cost airline Ryanair, On va anunciar, la seva intenció de suprimir els vols entre Nador i Girona, a partir de l’u d’octubre, justificant aquesta decisió per la incapacitat de l'empresa per fer front a l'elevada taxa per a utilitzar l’aeroport de Nador, després de l'augment aprovat recentment per l'Oficina Nacional Marroquí d'Aeroports.\nLa ACDPAC vol manifestar el següent:\nSuprimir aquesta línea de vol és una decisió gravíssima que va en contra dels interessos dels ciutadans que es beneficien d’aquesta ruta, i elimina la única comunicació que existeix entre Girona i Nador\nDenuncien la manca de inversió de l’Estat Marroquí a l’aeroport internacional de Nador, tot i sent el segon de tot el país en quan el nombre de passatges.\nAdvertir del greuge que suposa als ciutadans marroquins que viuen a Girona i comarca la suspensió de la línea Nador / Girona\nExigim al govern Marroquí que restableixi i torni immediatament a les taxes aeroportuàries que havia avanç de l’últim canvi tarifari aprovat per l'Oficina Nacional d'Aeroports i així animar i fer repensar a la companya Ryanair la seva decisió de eliminar la línea Nador Girona.\nI considerem lamentable, que després de tanta espera els marroquins residents a Catalunya i especialment a les comarques gironines disposessin d’una ruta directa de transport que els uneix amb el seu país d’origen i ara de cop i volta perdre-la, i no entenem com el Govern del Marroc no vela pels seus interessos, i els abandona i no els busca una altre alternativa.\nRebutgem de ple la retòrica política i deixadesa premeditada del Govern Marroquí que\nvela pels interessos d’uns i els nega a altres, en aquest cas el nombrós col·lectiu rifeny instal·lat a Catalunya\nExigim que es compleixen els compromisos adquirits per millorar i ampliar la instal·lació aeroportuària i la construcció d’una nova terminal.\nRebutgem de ple les declaracions amenaçadores del ministre Marroquí Rebbah de tancar alguns aeroports de la regió oriental, en referència a Oujda, Nador i Al Hoceima, tot i els números contundents de l’Aeroport de Nador, on aconsegueix taxes anuals de creixement tan altes, que va ser la tercera més alta del Marroc durant l’any 2011\nComunicat a causa de la suspensió prevista dels vo...


25 setembre 2020 06:42\nFerran Aguiló | 18 abril 2004\nLes normes són per als pobres. Els altres sempre tendran una manera o una altra d'esquivar-les. Quan governa l'esquerra, la picardia en la transgressió de la norma és el sistema més ben vist i l'únic justificat (i no em demaneu per què). La dreta té en la transgressió la millor manera d'aconseguir el reconeixement a l'excepcionalitat que ells en diuen individualisme productiu. Però, per si es posàs difícil això de transgredir, saben fer normes que els garanteixin fugir d'aquelles que els igualen a la resta dels conciutadans. Si no hi ha avantatges personals no s'ho paga fer l'esforç d'estar en primera línia i s'ha de configurar un sistema de normes que afavoreixi la discrecionalitat. No hi ha lleis perfectes perquè no hi ha dos casos idèntics amb persones iguals. Però les normes han de ser el més generalitzables possible i les excepcions han de ser públiques i conegudes al començament de qualsevol procés. És per això que quan la Conselleria d'Educació fa unes normes per a l'assignació de centre escolar suportat amb doblers públics, podem debatre sobre la seva conveniència, els seus errors o les esquerdes per on s'escolen els transgressors, però no hauríem de perdre ni un moment en dubtar que són fetes iguals per a tothom. Idò, dubtam. Quan, en un barem que tendeix a l'objectivitat del que es valora, qualcú hi inclou puntuació de «lliure argumentació» a atorgar pel centre receptor d'alumnes, és que se cerca l'excepcionalitat i afavorir uns sobre els altres. I legalment, què és més guapo. Per cert, entre tant de punt i tanta norma no solament no he vist ni una línia dedicada a una repartició proporcional entre totes les escoles del pes que suposa l'escolarització d'immigrants, sinó que en puntuar l'antiguitat en la residència s'afavoreix omplir les concertades amb fills de les famílies arrelades, curiosament les que tenen dret a vot. Si per un casual, aquest arrelament no basta, el centre disposa del punt d'absoluta discrecionalitat que ho garanteix.\nPoca gràcia fa als neocons que ens governen que a les Balears es rebi amb bon senyal una televisió pública gens favorable als seus interessos. TV3 fa temps que és una pedra en la sabata dels conservadors balears, que suporten des del convenciment que la llengua és una barrera prou sòlida com per impedir que arribi a la majoria de la població illenca. Ara que amb una premuda de botó podrem passar de la televisió pública catalana a la d'aquí, les comparances seran encara més oioses. Si, a més, TV3 obre els micros i les càmeres als distints col·lectius que aquí tenen impossible manifestar-se en mitjans públics, la coïtja pot assolir el grau d'irritació. Una mostra la tendrem demà dilluns quan, en el prestigiós programa La Columna, dirigit per Júlia Otero, la llibertat d'expressió acaroni les veus dels contraris aSegon Cinturó. Un important grup principalment format per veïns de Son Sardina disposarà d'una plataforma que, a la Mallorca dels cadells del senyor Aznar, a més d'impossible és impensable.


el bloc de francesc matas salla: NO a CiU\nAutonòmiques · 11\nL'enemic a confrontar i a batre és la burgesia, la dreta, encara més que els gestors Montilla o Zapatero-Rubalcaba. Això, o es fa en els 365 dies a l'any de la lluita quotidiana, o poc es pot resoldre en un dia de vot electoral cada quatre anys.\nEl pitjor en les polítiques encara serà pitjor amb la dreta al govern. CiU, ni Duran ni Mas, la dreta catalana, ni la flor i nata de la burgesia i gran patronal catalana del Cercle d'Economia amb la proposta de nou pacte constitucional, poden ser alternativa a una opció representativa i governamental d'esquerres. CiU i la burgesia catalana, tant a les seves ales sobiranistes com espanyolistes, tampoc defensen una opció democràtica de lliure decisió, ni de fer endarrere la reforma laboral, ans al contrari. Les propostes són per part de CiU de Concert econòmic com el basc i d'acompliment estricta de la reforma laboral.\nMas i CiU volen més privatitzacions, exigeixen ma dura al govern espanyol de Zapatero. Les seves propostes no poden ser més premonitòries del que no convé a la classe treballadora, a la llibertat de Catalunya, al federalisme i la igualtat dels pobles a l'estat espanyol.\nPublicado por francesc matas salla en 19:09:00


Menú lateral Ciutat acollidora\nArran de la guerra civil a Siria i de conflictes armats que s'estan produint a països de la Mediterrània s'ha provocat una crisi humanitària que porta a milers de persones a fugir dels seus països d'origen i desplaçar-se cap a Europa.\nSegons dades de l'ACNUR, aproximadament 322.000 persones han creaut la Mediterrània durant el 2015, la majoria com a refugiades, fugint de la violència i la persecució, de les quals almenys la meitat provenen de Síria. A més, es compta que 2.750 persones han desaparegut o mort en els primers vuit mesos de l'any 2015 i es preveu que el nombre d'arribades a Europa fins a finals d'any continuï augmentant.\nDavant la preocupació per aquesta crisi humanitària l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat i les entitats solidàries de la ciutat han començat a planificar un seguit d'accions a dur a terme com a ciutat d'acollida de persones refugiades. Una de les primeres mesures acordades ha estat engegar una campanya de recollida de diners. En aquest sentit, l'Ajuntament farà una primera aportació de 6.000 € del romanent d'emergències del pressupost de Solidaritat i Cooperació. Entitats i particulars poden fer aportacions en diferents comptes del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament i de Creu Roja (s'indiquen al final del text). Paral·lelament es faran activitats de sensibilització a la ciutat per donar a conèixer les accions d'ajuda a la població i alhora promoure la col·laboració.\nLes accions de solidaritat previstes segueixen els criteris establerts pel Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, organització formada per ajuntaments catalans i altres organitzacions municipalistes, entre les quals l'Ajuntament Sant Feliu, que vetllen pels pobles més desfavorits, i que fa uns dies va celebrar una reunió d'urgència amb tots els membres per coordinar el suport a la població refugiada víctima dels conflictes armats a l'àrea mediterrània.\nEn concret, s'han definit quatre moments o fases d'actuació. En primer lloc, es recolliran recursos econòmics per garantir les necessitats bàsiques (alimentació, salut i higiene) durant les rutes de fugida de les persones refugiades. Els diners recollits seran per a les ONG's i agències que coordinen l'assistència durant els trajectes com ara Creu Roja, ACNUR o Metges Sense Fronteres, entre altres.\nUna altra fase de l'ajuda inclourà el suport als municipis que acullen les persones refugiades en escoles, pavellons o altres espais públics perquè descansin i puguin continuar el seu camí. Tot i que ni el territori català ni l'espanyol formen part de les rutes de fugida, es crearan canals de contacte amb els municipis d'altres països que sí ho són per ajudar-los a fer front a les despeses que els genera aquesta assistència.\nL'Ajuntament i les entitats solidàries de Sant Feliu també treballaran en la planificació i organització de la rebuda de les persones refugiades d'aquí 3 o 4 mesos, tenint en compte que molts no tindran recursos econòmics, ni habitatge ni recursos jurídics.\nEl darrer aspecte de l'ajuda suposa l'acollida i allotjament de les persones en territori català. En el cas de Sant Feliu, la ciutat té llarga experiència ja que des de la Creu Roja es gestionen tres pisos des de fa anys per a les persones que sol·liciten asil. Així doncs, el dispositiu d'acollida que inclou suport psicològic, ensenyament de la llengua i de l'entorn, així com integració en la ciutat són serveis que ja funcionen.\nLes persones que vulguin col·laborar d'una manera o una altra es poden posar en contacte amb l'Ajuntament a través d'aquest formulari, de l'adreça de correu electrònic ciutatacollidora@santfeliu.cat o dirigint-se directament a l'Oficina d'Atenció Ciutadana.\nLlarga tradició solidària\nSant Feliu va iniciar l'any 1984 les accions de solidaritat i cooperació amb altres pobles. Així, al llarg d'aquests anys s'han dut a terme campanyes d'ajut a persones refugiades del poble sahrauí, als afectats per la catàstrofe nuclear de Chernobil o a la població que va patir la guerra dels Balcans. Ara, amb el conflicte de Síria, Sant Feliu fa un pas més davant la gravetat de la situació creada en els darrers mesos per l'èxode massiu de refugiats cap a Europa per esdevenir ciutat refugi, una proposta de l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, a la qual s'han sumat més municipis per tal de crear una xarxa d'assistència i solidaritat.


Jordi Pedret Blog: 05/2011\nVençuts en una contesa electoral, però no derrotats, seguirem el combat pels nostres valors des del lloc en què ens han posat els vots.\nDefensarem la gent que ha confiat en nosaltres i no acotarem el cap.\nCanviarem el que calgui, esmenarem errors i treballarem pel futur que volem.\nEtiquetas: democràcia, eleccions, participació, política, PSC, socialisme, societat\nEnviado por Jordi Pedret a las 12:20 1 comentarios Enlaza con este post\nEnviado por Jordi Pedret a las 15:44 0 comentarios Enlaza con este post\nAvui fa 63 anys de la Nakba, del desastre palestí.\nHan passat 63 anys, un darrera l'altre, interminables en la consciència històrica dels palestins, des del moment culminant de l'expulsió del poble palestí de les seves cases i les seves terres ancestrals en el territori de l'Estat d'Israel.\nHan estat 63 anys que no han esborrat el record dels centenars de pobles palestins fets desaparèixer físicament, ni el record dels noms dels llocs, ara substituïts per noms hebreus, ni les històries de tots i cadascún dels desplaçats.\nDurant els 63 anys s'ha mantingut la memòria i s'ha multiplicat com s'han multiplicat els descendents dels expulsats, formant una diàspora que no oblida el seu origen, ni renuncia al seu dret al retorn.\nAquests 63 anys no han trencat la voluntat de justícia del poble palestí, que es manté ferm en la defensa dels seus drets.\nSense defallir durant els 63 anys s'ha volgut conservar la dignitat i l'identitat palestina.\nAvui continuem tots els ciutadans de bona voluntat perseguint una solució justa, amb el final de l'ocupació dels territoris palestins, per tal de poder construir un futur de pau que passa necessàriament per l'existència d'un Estat Palestí viable en les fronteres fixades per les Nacions Unides i amb capital a Jerusalem, i pel reconeixement de tots els drets del poble palestí, inclós el del retorn.\nRecordem la Nakba, i treballem per a que mai més no hi hagi una situació semblant, per a un futur de pau justa en que Israel i Palestina puguin conviure pacíficament.\nEtiquetas: Dret Internacional, Drets Humans, història, Israel, ocupació, Palestina\nEnviado por Jordi Pedret a las 08:47 0 comentarios Enlaza con este post\nAvui voldria que el meu blog ajudès, amb tota la modèstia del cas, a la difusió de paraules d'altri amb les que estic plenament d'acord.\nPer això reprodueixo la columna que Ignacio Escolar signa avui a Público.\nEnviado por Jordi Pedret a las 09:28 0 comentarios Enlaza con este post\nEduardo GALEANO (1940 - )\nEtiquetas: moviment obrer, política, socialisme, societat\nEnviado por Jordi Pedret a las 21:05 0 comentarios Enlaza con este post\nRealment no cal cap altra paraula.\nQui vulgui entendre, que és prou fàcil, que ho faci, i qui no,que es quedi en l'autoengany.\nEtiquetas: decència, dret, justícia\nEnviado por Jordi Pedret a las 20:50 0 comentarios Enlaza con este post\nLa vaga del 1er. de maig de 1886 a Chicago va ser un èxit extraordinari, tant que la patronal, ben espantada va aconseguir que, per raó dels fets violents dels dies següents, es portessin a judici vuit líders sindicals. Com era previsible, set varen ser condemnats a mort i un a cadena perpètua, encara que després es van conmutar vàries penes. Són els coneguts com a "Màrtirs de Chicago". Quatre d'ells, Parsons, Spies, Fisher i Engel varen ser executats a la forca. Set anys més tard el Governador d'Illinois va reconèixer la innocència de tots els condemnats i va indultar els supervivents.\nEl 1889 el Congrés de la Internacional Socialista va acordar fixar el 1er. de maig com a dia de lluita i de record dels "Màrtirs de Chicago".\nA Catalunya els primers en celebrar-lo varen ser els treballadors i treballadores de Sant Martí dels Provençals.\nL'origen del 1er. de maig és una lluita obrera, la història del moviment obrer és una història de lluita.\nAvui els treballadors i treballadores no podem oblidar la nostra història i hem de saber que els nostres drets existeixen per totes les lluites acumulades, i que res no està definitivament assegurat.\nAvui ens manifestem en defensa pròpia i per al futur de la nostra societat.\nEtiquetas: moviment obrer, sindicats, socialisme, societat, solidaritat\nEnviado por Jordi Pedret a las 02:23 0 comentarios Enlaza con este post


El tipus de protecció solar i el temps d'exposició, factors que incrementen el risc de patir un melanoma - À Punt\nEl tipus de protecció solar i el temps d'exposició, factors que incrementen el risc de patir un melanoma\nA la Comunitat Valenciana es diagnostiquen uns 500 casos d'aquest tipus de càncer de pell molt agressiu\nEl tipus de protecció solar, el temps d'exposició i la pell més clara són factors que incrementen el risc de patir un melanoma / À Punt NTC\n23 de maig 2022 - 16:39\nLes consultes de dermatologia tornen a omplir-se amb casos de melanoma després de la pandèmia. A la Comunitat Valenciana es diagnostiquen uns 500 casos d'aquest tipus de càncer de pell molt agressiu que causa més de 50 morts a l'any.\nEl tipus de protecció solar, el temps d'exposició i la pell més clara són factors que incrementen el risc de patir un melanoma. Tal com ha apuntat Eduard Nagore, cap clínic del Servei de Dermatologia de l'IVO, aquest és el càncer de pell que més morts produeix, però el fet de trobar-se a la pell comporta que es puga detectar precoçment.\nAquest ha tornat a veure's, i molt, a les consultes després de la pandèmia: "Estem recuperant els nivells d'abans de la crisi sanitària i estem fent seguiment d'alguns casos que avancen, per sort, lentament", ha assegurat Nagore.\nL'alerta la dona qualsevol piga asimètrica que canvia de color i forma, però no sempre es localitza a primera vista. Per això cal fer-se autoexploracions mensuals, agafar com un hàbit mirar-se la pell cada mes.\nLa prevenció permet tractar el melanoma a temps amb un alt índex de curació, això no obstant, primer cal detectar-lo. Dues aplicacions gratuïtes fàcils d'usar a casa faciliten aquest treball: una permet fer un seguiment senzill de les pigues del cos, i l'altra avisa per a evitar acabar com una gamba.


Foto: Alberto Lillo / FB BM Ciudad Encantada Gran estrena de Marc Canyigueral a Cuenca\nBon inici de Canyigueral amb el Ciudad Encantada\nGran inici de campionat del Liberbank Ciudad Encantada, que va passar per sobre del Bada Huesca guanyant-lo de deu gols 34-24 i per poc no es col·loca líder. Gran partit del lateral dret bordilenc Marc Canyigueral amb 4 gols de 5 llançaments en el seu debut oficial amb el conjunt de Cuenca després d'una temporada al Villa de Aranda.\nVa ser un partit amb important presència catalana, ja que amb el conjunt aragonès van debutar-hi Eloy Félez (després de mitja temporada a La Roca) amb 1 gol, i l'extrem dret Gerard Carmona (que arriba a Osca procedent del Barça B). Tot i la derrota va brillar a la porteria el porter Daniel Arguillas –FOTO– amb 10 aturades (un 31%).\nEl derbi deixa Barça líder i Fraikin cuer\nCom és habitual, el partit del Barça és el que va registrar una major diferència al marcador (+11), cosa que deixa als de Xavi Pascual líders i els de Carlos Viver cuers. Un fet anecdòtic que els granollerins intentaran esmenar aquest dimecres a casa contra el Ciudad Encantada en un partit que es preveu molt interessant. / CRÒNICA DEL PARTIT\nArnau Garcia llançant a porteria. Foto: Xavier Solanas / BMG\nEl Bidasoa comença perdent a Aranda del Duero\nEl Villa de Aranda rebia dissabte la visita del recent ascendit Bidasoa, amb tres fitxatges catalans entre els dos equips. Per part de l'equip local, debutava a l'Asobal el fins ara roquerol Lluís Montserrat, fitxat aquest estiu per reforçar la defensa del Villa de Aranda, mentre que amb el Bidasoa, debutaven Edu Nonó i Borja Lancina.\nEl partit va començar dominat pels bascos, que van acabar el primer temps guanyant de manera clara (10-14), però no van poder aguantar el ritme a la represa (28-25). Per part dels guanyadors, Lluís Montserrat va debutar amb un gol de contraatac, mentre que per part visitant el central Borja Lancina va estrenar-se de groc amb 4 gols (4/6) mentre que Nonó va quedar-se sense marcar (0/1).\nEl "Natur" guanya sense Rocas\nSense la participació d'Albert Rocas, el seu Naturhouse va guanyar amb solvència (30-23) al BM Guadalajara. En aquest conjunt cal destacar la gran aportació del central català Víctor Montoya amb 4 gols de 5 llançaments.\n- La gran quantitat de jugadors catalans repartits per la màxima categoria fa probable que se'ns n'hagi passat algun. Si és així ens ho podeu comunicar a gol@cathandbol.cat. Moltes gràcies!


9 min. Barcelona 09/04/2018 00:01\n987x555 Les ombres de la Transició Morts oblidats i assassins impunes\nEl febrer del 1976 es va produir una de les mobilitzacions més importants de la Transició a Sabadell. El 12 de febrer, mestres, pares i alumnes van protestar, i la resposta policial va ser brutal; van rebre fins i tot els infants. El 19 de febrer, més de 6.000 persones van tornar a sortir al carrer a Sabadell i la reacció de la policia va ser, altra vegada, repressiva. Mentre al centre de la ciutat hi havia corredisses i esbatussades, David Wilson intentava protegir els alumnes de l’acadèmia FIAC, on donava classes d’anglès. Quan intentava abaixar les persianes, una bala de goma li va impactar al cap i va morir al cap d’uns mesos per les lesions. Tenia 37 anys i va deixar vídua i un fill. “El seu nom no surt pràcticament en cap relat de la Transició”, diu l’historiador David Ballester, que acaba de publicar Vides truncades. Repressió, víctimes i impunitat a Catalunya (1964-1980) (Universitat de València). Ni el seu nom ni el de molts altres.\n249x249 Manuel Fernández Manuel Fernández\n249x249 Juan Gabriel Rodrigo Juan Gabriel Rodrigo\n249x249 Adolfo Bárcena Adolfo Bárcena\n249x249 Roque Peralta Roque Peralta


El Palau d'Anglesola recull 400 kg de brossa en l'edició del Lets Clean Europe\nLa recollida s'ha organitzat com un joc competitiu, en petits grups\nper Marta Romera 10/05/2021 17:00h\nEl Palau d'Anglesola recull 400 kg de brossa en l'edició del Lets Clean Europe 2021. El matí del diumenge ha començat amb un taller participatiu de sensibilització sobre la problemàtica que tenim amb els plàstics, que ha impartit l'associació per a la Conservació dels Ecosistemes Naturals (CEN).\nDesprés, una cinquantena de voluntaris s'han repartit arreu de la vila i han recollit 75 kg de plàstic, 80 kg d'envasos, 41,5 kg de vidre, 3,5 kg de paper, i 101, 5 kg de resta. Si hi sumem els 60 kg que van recollir els infants de 2n cicle l'escola, arribem a prop de 400 kg de deixalles que en aquests moments ja no formen part del paisatge paluanglesolí.\nEl Palau d'Anglesola recull 400 kg de brossa en l'edició del Lets Clean Europe | LleidaDiari.cat\nLa recollida s'ha organitzat com un joc competitiu, en petits grups. Al final, però, tots els participants han rebut un obsequi i cada família s'ha endut un 'padaler' i una ampolla d'oli ecològic gentilesa de l'ONG Trenca. De fet, qui hi ha guanyat en tota la moguda és el poble del Palau d'Anglesola, que ara fa més goig que mai. Sisquere es conservi així per força temps.


La Fundació Banco Santander subvenciona la compra d'un ecògraf a l'Hospital - somlesFranqueses\nEl servei d'Urgències disposarà ara d'un aparell més petit, versàtil i fàcil de manipular\nDimarts, 14 de juliol de 2020 | 14:10h\nEl lliurament del xec al responsable d'Urgències de l'Hospital\nLa Fundació Banco Santander ha concedit a l'Hospital General de Granollers una subvenció de 5.550 euros per adquirir un nou ecògraf per al servei d'Urgències. El nou aparell, més versàtil, petit i còmode que l'actual, permetrà millorar l'atenció als usuaris i, sobretot, facilitarà la feina dels professionals d'Urgències en relació amb la Covid-19.\nActualment, el servei d'Urgències de l'Hospital disposa d'un ecògraf "poc versàtil, gran i difícil de manipular i netejar". Davant d'això, i que la crisi del coronavirus ha fet evident que l'ecografia pulmonar és molt útil per al tractament d'infectats per Covid-19, el servei d'Urgències va decidir presentar una sol·licitud a la convocatòria del Santander per finançar projectes que permetin atendre les necessitats més urgents de col·lectius vulnerables i alhora contribueixin a pal·liar els efectes de la Covid-19.\nMarco Bustamante, cap del servei d'Urgències, explica que l'adquisició d'aquest nou aparell coincideix amb un seguit de cursos que fan els metges de l'Hospital per millorar els coneixements en relació amb l'ús dels ecògrafs. "Amb la crisi de la Covid-19 hem vist que encara hem d'aprendre molt més", assegura.\nLa fundació del Santander ha resolt subvencionar una trentena de projectes arreu de l'Estat d'entitats que treballen a escala local i que busquen millorar la qualitat de vida de col·lectius vulnerables, en aquesta ocasió vinculats específicament amb l'impacte de la Covid-19. Entre els projectes seleccionats a Catalunya hi ha el de l'Hospital de Granollers i els de dues entitats sense ànim de lucre que treballen amb discapacitats i amb persones grans i vulnerables.


El vicepresident executiu de l'ens continuarà sent l'alcalde socialista de Cornellà, Antonio Balmón\n2 min. Barcelona 23/07/2019 21:22\n651x366 L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, i el de Cornellà de Llobregat, Antonio Balmón, continuaran sent la presidenta i el vicepresident executiu de l'AMB / NAZARET ROMERO / ACN L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, i el de Cornellà de Llobregat, Antonio Balmón, continuaran sent la presidenta i el vicepresident executiu de l'AMB / NAZARET ROMERO / ACN\nL'intercanvi de vetos que ha caracteritzat la formació de pactes en ajuntaments, consells comarcals i diputacions tindrà una excepció a l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB). El PSC, ERC, els comuns i JxCat han tancat un acord de govern a la institució, segons han confirmat a l'ARA fonts socialistes. Els de Miquel Iceta tenen una majoria gairebé absoluta a l'ens, el ple del qual es constituirà aquest dijous, però el pacte preveu que la presidenta de l'AMB sigui, com fins ara, l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau. El vicepresident executiu continuarà sent també l'alcalde de Cornellà de Llobregat, el socialista Antonio Balmón.\nEl pacte, que es va tancar diumenge, divideix l'estructura del nou govern en set àrees de gestió: tres per al PSC, dues per als comuns i dues més per a ERC. JxCat, que és el partit de govern amb una representació més petita a l'AMB, ocuparà una vicepresidència institucional -n'hi haurà quatre, una per partit- i, segons les fonts, potser també s'ocuparà d'alguna responsabilitat concreta en l'àmbit de la gestió forestal. La resta de formacions al plenari no formaran part de l'executiu, que només incorpora les formacions que tenen alcaldies als 36 municipis de l'àrea metropolitana.\nLes quatre formacions al govern feia dies que treballaven discretament en la formació d'un "govern ampli", segons havia avançat l'agència Efe. Fa dos dies, el pacte es va tancar fruit de la "coincidència" de totes les parts en les "prioritats" del mandat, segons fonts del PSC. Habitatge, infraestructures, transport públic i sostenibilitat seran alguns dels temes d'actuació principal de l'ens, que els socialistes confien que sigui un "espai ampli de consens i governança".\nDavant les polèmiques en altres ens supramunicipals per la política de pactes dels partits -que ha trencat la unitat independentista, amb l'exemple paradigmàtic de la Diputació de Barcelona-, altres fonts coneixedores de l'entesa a l'AMB admeten que les negociacions "mai són fàcils". Tot i això, afegeixen que en un organisme com aquest "els partits són menys importants i no pesen tant com el territori". En l'anterior mandat, de fet, el govern era format pel PSC, els comuns i ERC. El pressupost aprovat per al 2019 -incloses les partides per a l'Institut Metropolità del Taxi i l'ens públic empresarial d'habitatge Impsol- era de 1.794 milions d'euros.


Lidl posa en oferta els seus productes de Sant Valentí al millor preu\nActualitzat 07/02/2021 12:47\nLa cadena de supermercats Lidl es posa les piles amb el 14 de febrer i llença productes ideals per regalar al teu enamorat a preus regalats.\nBerlines en forma de cor\nLes berlines en forma de cor, amb melmelada de fruita per dintre, és el producte ideal per regalar al teu enamorat i estarà disponible a partir del dilluns a qualsevol supermercat Lidl per només 0,39 euros la unitat.\nLes berlines en forma de cor es poden comprar per només 0,39 euros la unitat / Lidl\nAquest Sant Valentí hi ha una novetat: mascaretes quirúrgiques d'enamorats! Les mascaretes han passat a formar part del nostre dia a dia i, per aquest mateix motiu, Lidl ha llençat unes mascaretes especials per l'ocasió que es poden comprar per només 0,99 euros l'envàs, on en venen cinc.\nLes mascaretes quirúrgiques del Lidl són ideals per regalar el 14 de febrer / Lidl\nBombons de licor i cirera\nEls bombons de licor i cirera de Lidl són capaços de captivar els paladars més llaminers i, a partir del dilluns, tindran un 33% de descompte i passaran de costar 1,49 euros a 0,99 euros.\nEls bombons de licor i cirera es podran comprar als supermercats Lidl a partir del dilluns / Lidl\nEls bombons en forma de cor poden ser un detall ideal i original per regalar al teu enamorat. El seu gust a xocolata amb un toc d'avellanes fa que es converteixi en el producte més dolç de Sant Valentí. La caixa només costa dos euros.\nEls bombons en forma de cor són de xocolata amb un toc d'avellanes i són ideals per regalar per Sant Valentí / Lidl\nTots els productes que apareixen en aquest article, es poden comprar a partir del dilluns a qualsevol supermercat Lidl i són productes exclusius per la setmana dels enamorats.\nIria, una noia de 23 anys intubada per Covid: "He pasado mucho miedo"\nJosé Antonio, el testimoni núm. 1 del cas Arny detingut per assassinat\nPaisatges insòlits al Pirineu: la sorra del Sàhara ho cobreix tot


Iglesias renunciaria al referèndum per una «proposta de consens» d'En Comú Podem i el PSC | NacióDigital\nIglesias renunciaria al referèndum per una «proposta de consens» d'En Comú Podem i el PSC\nEl secretari general de Podem demana al PSOE i Ciutadans que facilitin un "govern a la valenciana" | Iglesias es mostra disposat a retirar-se si la seva presència a l'executiu és "el problema"\nper Pere Gendrau , 30 de març de 2016 a les 13:36 |\nPablo Iglesias, després de la reunió amb Pedro Sánchez | EFE\nPablo Iglesias ha demanat aquest dimecres, després de reunir-se amb el candidat del PSOE a la presidència del govern espanyol, Pedro Sánchez, que tant els socialistes com Ciutadans facilitin un "govern a la valenciana". O, el que és el mateix, un executiu de tall progressista integrat pel PSOE i per Podem. "Estem demostrant que sabem cedir; crec que ara li toca cedir una mica al PSOE i explorar la via del 161 (diputats) perquè tinguem un pacte de govern progressista", ha afirmat el secretari general de la formació lila.\n"Si aconseguíssim la col·laboració activa o passiva de C's no serien necessàries altres tipus de col·laboracions que nosaltres ni molt menys rebutgem", ha afirmat Iglesias en referència als partits catalans. Més endavant, preguntat sobre si el que estan fent és aparcar la demanda d'un referèndum a Catalunya, el secretari general de Podem ha assegurat que la seva posició "no ha canviat". No obstant això, ha apostat per una nova via.\nEl nou missatge, en clau catalana, que planteja Iglesias per tal de teixir aquesta aliança amb el PSOE, és que el cap de llista d'En Comú Podem al Congrés, Xavier Domènech, i el líder del PSC, Miquel Iceta, dialoguin per aconseguir una "proposta de consens" que es pugui oferir a Catalunya. Això, ha afegit, seria "molt ben rebut per la societat catalana". "Pedro Sánchez m'ha dit que no li sembla malament", ha puntualitzat Iglesias.\nA la pràctica, el que suposa aquest missatge és que Iglesias i Podem estarien disposats a renunciar al referèndum a Catalunya a canvi d'una proposta que no ha determinat. I si es pot entendre com una renuncia és perquè el candidat del PSOE ha sentenciat -fins al punt de no voler-se reunir inicialment amb DL i ERC- que no està disposat a permetre un referèndum per exercir el dret d'autodeterminació a Catalunya i que el PSC també ha abandonat aquesta via, la del dret de decidir només des de Catalunya.\n"Si el problema que té el PSOE per explorar un govern a la valenciana és la meva presència al govern, jo m'aparto", ha assenyalat Iglesias sobre la possibilitat que la seva vicepresidència sigui el que impedeixi el pacte de govern amb els socialistes. Ara bé, el secretari general de Podem també ha indicat que, en un govern de coalició, tindria sentit que la seva formació ocupés la vicepresidència, tot afegint que hi ha "companys i companyes" de Podem que podrien assumir-ho. "No toca parlar de noms, toca parlar de polítiques i de programa", ha resumit per tancar la qüestió.\nIglesias ha intentat donar credibilitat a la seva proposta afirmant que està disposat a reunir-se amb el líder de Ciutadans, Albert Rivera, per tal de demanar-li que "per responsabilitat" i "pensant en l'interès d'Espanya" faciliti "per activa o per passiva" el govern de coalició progressista. En altres paraules, que si no vol donar-hi suport, s'abstingui i permeti la investidura de Sánchez en segona volta.\nMostres de complicitat entre Sánchez i Iglesias abans de reunir-se al Congrés\nPSOE i Ciutadans refermen l'acord la vigília de la cita entre Sánchez i Iglesias\nPolítica, govern espanyol, Pablo Iglesias, Podem, PSOE, Pedro Sánchez, Ciutadans, referèndum\nPer Anònim el 31 de març de 2016 a les 00:18\nD´aquesta gent no me´n fio ni un pèl. Per això no els vaig votar, esclar. Independència!!!\nPer Anònim el 31 de març de 2016 a les 00:04\nEn tota la història de Convergència, el millor que ha fet és desfederar-se d’Unió Democràtica. Per contra, el pitjor que ha fet és rebutjar el concert econòmic ofert per Adolfo Suárez durant la Transició 1975-1980. Només un dirigent convergent, Trias Fargas, volia el concert econòmic, però va pesar molt més la imposició del nefand Miquel Roca Junyent, ai las!\nIglesias se quita el referendum de encima\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 20:58\nLe pasa el muerto al PSC y a Xavier Domenech de Poden Catalunya para que se entiendan ellos solitos como si estos fueran mayoritarios en Catalunya.\nI doncs, que us esperaveu?\nPer Raimon-Mataró el 30 de març de 2016 a les 20:05\nQue els Podemos farien res per propiciar un referèndum a Catalunya? La meva iaia en deia "enganyabobos" , perquè ella no coneixia el terme demagog. DEFINICIÓ DE DEMAGOG Un demagog és una persona que predica doctrines que sap que són falses a persones que sap són idiotes ''. H.L. Mencken\nJa es veia venir que es repetís l'"Apoyaré" d'en Zapatero, aquest cop proferit per l'Iglesias.\nPer Blai, nacionalista català. el 30 de març de 2016 a les 19:57\nDe les promeses dels espanyols no ens en podem refiar gota. Són uns mentiders compulsius.\nAvui dormiré més tranquil\nPer Somdedalt el 30 de març de 2016 a les 19:48\nSabent que Podemos renúncia al REFERÈNDUM sobre el futur de Catalunya, dormiré més tranquil. Sobretot perquè aquest refrèndum que diuen defensar, era per dir que ? . El prier obstacle que es trobarien seria el de la pregunta: - Vols que Catalunya estigui dins d'una Espanya federal?. La majoria de partits sobiranistes catalans estaria en contra d'aquesta pregunta. - Vols que Catalunya esdegungui un estat lliure i independent? Aleshores Podemos ( i altres herbes amigues) no subscriuren aquesta pregunta. Doncs, per evitar un altre sainet a l'espanyola. Més val donar-li la raó a P. Iglésias.\nPer rapera el 30 de març de 2016 a les 19:16\nLos de podemos han hecho todo lo posible,pero no tenía más remedio que ceder,si se hiciera nuevas elecciones el resultado sería el mismo\nSenyors desperteu ja, la solució te un nom DUI, el damés es perdre el temps.\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 18:36\nAgradi ó no agradi, s'hen vulgui parlar ó no, aixo nomes te un solució DUI, DUI, DUI, i + DUI, pero encara hi ha papanates que no hi volen entrar, estupits Escanya fá anys que ens enganya i encara hi ha inocents que van amb el lliri a la mà i confiant en aquesta colla de la Una grande i libre, será per élls, perque per el que fá als catalans poc en gaudim. Despertem ja d'una vegada i tornem a la nostre tasque, de la que no hens haviam d'haber separat mai, s'ha de proclamar la DUI, sense contemplacions, ja s'habia d'haber fet quant escanya va quedar encallada en la formació de gobern, i com a bons rucs no varem saber aprofitar.\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 18:03\nTiren més dues trones que dues carretes.\nEra d'esperar, no?\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 17:59\nO es que us pensàveu altre cosa?\ncartes a sobre la taula\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 17:58\nAl parlament català avui estem amb podem al costat del si però no. Si renuncien al referèndum mancarà saber quants de podem son de si i quants del no. A partir d'aqui tant a madrid com a barcelona tote les cartes estaran a sobre la taula.\nPer jdrg el 30 de març de 2016 a les 17:22\nEls de En Comú Podem han piulat? Coscubiela, Doménech, els iniciativos, la Colau... pensen donar la cara? El referendum ha passat a millor vida. Tota aquesta colla de mentiders han quedat retratats.\nPer Emili el 30 de març de 2016 a les 17:19\nDoncs que facin eleccions d'una vegada. Ciutadanos i Podemos no pactaran. Ara; perquè després de les noves eleccions faran un govern de concentració, no sabem si PSOE-PP-Ciudadanos o PSOE-Podemos (molt més improbable). El de Catalunya fa una mandra increïble. O sigui, que dos polítics catalans pactin una proposta per oferir-la a no sé qui. Es clar, els dos polítics de les delegacions catalanes de PSOE i PODEMOS, i els altres escoltarem la proposta i ens encantarà. De l'Iceta no cal dir res; de Xavier Domènech, segur que té bones intencions, però acceptaria això i el que calgui per un govern d'esquerres a Espanya, només faltaria. I després de l'amable proposició, es clar, que Ciudadanos i el PP i el Constitucional ho acceptessin. I axiò ho diu el pol´tiic espanyol més comprensiu amb Catalunya. En què es diferencia del que deia Zapatero? En definitiva, no tenen a aquestes altures cap proposta concreta, s'ho estan pensant encara després de 10 anys de l'Estatut. Quin nivell.\nAixò ja ho sabia fa temps\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 16:49\nAra, quan ja te el que vol canvia de parer. Tipic espanyol\npablo a lo mas, un pas al costat\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 16:00\nPero si el problema no ets tu coletas, tots sou iguals al teu partit. A chavista muerto, chavista puesto\nTraidors al poble\nPer Resmes el 30 de març de 2016 a les 15:56\nSi fan aixo,els de Podemos o els del Domenech,son realment traidors al poble.Ells fan i desfan el que els hi dona la gana.Prou d´aquesta gent.\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 15:46\nQuan parles del k representa a icv o representava...et refereixes al romeva??vividor on els hi hagi\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 15:02\nSi els partits independentistes permeten aquest govern estaran cometen una traïdoria. No els vam votar per això. Com pensen explicar als seus votants que l'única cosa que n'han tret és una comissió entre dos personatges professionals vividors?, Un que ens insulta mentre balla i l'altra, que representa els comparses manifassers de ICV i no ha treballat en sa vida en altra cosa que no fos una menjadora d'aquesta coalició? Haurem de tornar a sortir al carrer.\nhe he he quan li interessa pactar de debò s'oblida sempre del referèndum\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 14:27\ntotal ja te els vots, les pròximes eleccions ja s'empescarà una altra mentida oi "fadaralistas catalans"\nPer Anònim el 30 de març de 2016 a les 14:07\nEl que fa, nomes de pensar-se que ja pots acariciar el poder aquets de podem son tant rastreros com els altres....ojala desapareixin


Putes i Escorts de luxe. Servei de Joguines eròtiques Lleida | UC\nEscorts amb joguines eròtiques a Lleida\nPutes de luxe i joguines eròtiques a Lleida\nCal acceptar que en l’actualitat a moltes dones els agraden les experiències lèsbiques, ja no és un tabú ni res de què avergonyir-se. Si vols gaudir d’una escort bella per a suar en el llit, en Universitàries Catalanes a Lleida tenim la millor selecció.\nI si vols posar-li més picant i plaer a la trobada, et recomanem l’ús d’una joguina sexual molt especial que les farà embogir de plaer.\nUna joguina per a les més atrevides\nLes joguines eròtiques són els millors companys per al sexe lèsbic, encara que tocar-se i llepar-se el cony, així com fer la famosa “tisora” és una cosa molt excitant, ja que es pot augmentar la morbositat si s’utilitzen aquests fidels companys dissenyats per a donar plaer.\nEn Universitàries Catalanes no volem que et cohíbas de res, per això les escorts que tenim són capaces d’usar aquestes joguines amb tu o a l’inrevés, tu amb elles. Les noies de Lleida són professionals a les quals els encanta donar i rebre plaer, així que amb elles tindràs l’oportunitat de gaudir d’aquestes joguines.\nHi ha un especialment que et recomanarem, amb el qual de segur sentiràs un intens plaer mentre penetres la escort, només imagina escoltar els seus gemecs i les seves paraules que et demanen més i més quan li donis pel cony o pel cul en quatre, no t’asseguis mullada ja?\nEs tracta d’un arnès femení bastant peculiar per a usar amb les escorts de Lleida, ja que no sols incorpora el dildo, gruix i llarg que li ficaràs a la escort, també ve amb altres dos perquè te’ls introdueixis per l’anus i la vagina, d’aquesta manera donaràs un plaer intens a la escort, mentre que amb els moviments, estaràs estimulant el teu cony i cul, la qual cosa et farà tenir un orgasme únic.\nPots lubrificar-ho per a millorar la penetració, això millorarà l’experiència. A més, has d’assegurar-te de ficar-ho bé, atès que es tracta d’un arnès sense subjecció. Així que estrenys les teves parets vaginals i anals perquè la joguina sexual es quedi en el seu lloc mentre penetressis a les escorts que tenim en Universitàries Catalanes.


Repensar les fronteres en crisi des de la imatge - Diari de Girona\nRepensar les fronteres en crisi des de la imatge\nEl festival FotoLimo celebra des d'avui i fins al 27 entre Portbou i Cervera de la Marenda una edició reduïda i adaptada a la pandèmia\n25·09·20 | 00:01\nFotoLimo, el festival transfronterer de fotografia i arts visuals de Portbou i Cervera de la Marenda, tirarà endavant adaptat en un nou format més reduït pel que fa a la durada i la programació, però mantenint-ne l'essència. Des d'avui i fins el 27 de setembre, el FotoLimo XS reflexionarà sobre la frontera en el context de crisi amb exposicions i activitats.\n«Malgrat les dures circumstàncies que vivim, o precisament per elles, hem considerat que és més important que mai que FotoLimo segueixi oferint un espai de trobada i reflexió sobre el paper de les fronteres en un context en què, tot i la distància social, la comunicació i l'acció comunitària es fan més necessàries que mai», assenyala l'organització.\nEl programa integra exposicions com La Roboteca de Séverine Sajous o #Pandemia-Futur en Construcció, un projecte col·laboratiu que ha recollit testimonis internacionals per donar veu a la ciutadania en el procés de reconstrucció després de la crisi sanitària. També hi haurà xerrades de la mà de aladeriva i Christian Gattinoni i hi presentaran el projecte Covid Photo Diaries, creat per vuit fotoperiodistes espanyols per documentar.


POLÍTICA - 04/03/2020 23:37 / Redacció\nFOTO: L'aigua de Perpinyà etiquetada només en català\nL'acte del President Carles Puigdemont a Perpinyà va ser un èxit. Dues-centes mil persones es van aplegar a la capital de la Catalunya Nord per donar suport, ànims i escalf al nostre President. Toni Comín i Clara Ponsatí també hi eren presents i la jornada es va desenvolupar amb normalitat, tot i les traves espanyolistes.\nA més, va fer un temps que va acompanyar. El sol i la temperatura va fer que molts assistents compressin aigua, moment en què va saltar la sorpresa. Una empresa que es diu "Eixerida" que ven aigua a Perpinyà i que NOMÉS etiqueta en català. Ni en castellà ni en francès.\nUn mèrit atribuït a poques empreses amb l'excepció de Bonpreu. Ho explia un usuari de Twitter que recorda que parlem molt de centralisme i de polítiques lingüístiques i Mercadona i companyia etiqueten en castellà i discriminen la nostra llengua. A Perpinyà ho tenen clar i etiqueten l'Eixerida en català.


María Lapiedra hauria trencat la seva relació amb Marc Amigó per aconseguir atenció mediàtica i beneficis econòmics\nLa seva relació amb Gustavo González no ha sigut l'únic motiu que l'ha portat a fer pública la seva ruptura\ndijous, 21 de desembre 2017 - 19:10h | Actualitzat a 21/12/2017 19:17h\nMaría Lapiedra hauria trencat la seva relació amb la seva parella per aconseguir major impacte econòmic. | Telecinco\nL'escàndol mediàtic que estan protagonitzant durant les últimes setmanes Gustavo González i María Lapiedra sembla que no s'acabi. Malgrat que el paparazzi ha dit en diverses ocasions que no se sent còmode amb aquest nou focus mediàtic, les circumstàncies no li permeten allunyar-se del centre d'atenció. Tanmateix, i per acabar d'esprémer aquesta història, han aparegut noves notícies sobre el motiu pel qual es podria haver provocat la ruptura de la catalana.\nMoltes sorpreses en pocs dies\nLa polèmica va començar el passat 13 de desembre, quan el col·laborador de Telecinco va anunciar que se separava de la seva dona, després de 30 anys de relació. Això suposava l'inici d'una història que, sorprenentment, no deixa d'oferir més i sorprenents capítols, encara que tots dos col·laboradors han reiterat el seu desig de deixar de ser els protagonistes del programa.\nQuatre dies després, el 17 del mateix mes, María Lapiedra era qui anunciava la separació amb el pare de les seves dues filles. Si el primer no indicava els motius de la seva ruptura, l'exactriu porno no dubtava a reconèixer que el final de la seva relació sentimental tenia un tercer protagonista: Gustavo González, amb qui afirmava voler començar una relació amorosa.\nProves que els evidencien\nUna coincidència que feia evident que la suposada parella podria haver pactat aquests moviments per poder iniciar una aventura des de feia temps. María Lapiedra havia afirmat, en diverses ocasions, que havia mantingut una història amb el paparazzi durant més de vuit anys, en els quals ell estava casat amb la seva dona.\nNo obstant això, Gustavo González mai havia reconegut que la seva història fos real, per la qual cosa la tensió entre tots dos creixia contínuament, provocant els nervis de la filòloga catalana, qui no podia creure que no se li donés el crèdit que mereixia durant tota aquesta història.\nMalgrat tot, el paparazzi va reconèixer que no pensava que l'anunci d'ambdues ruptures generaria tant ressò, produït en gran part per les declaracions de María. Per això, Gustavo no va dubtar a recriminar-li que hagi parlat tant, causant un gran dolor a la seva família, la qual li ha girat l'esquena després d'uns primers dies en els quals semblava que la decisió no afectaria, en gran mesura, la seva vida privada.\nGustavo González, enfadat amb María Lapiedra | Telecinco\nTot per diners\nDurant els últims dies, Gustavo González li demanava a la seva amant que si el volia, ho havia de demostrar «no fent mal a la seva família» i tancant una mica la boca. Aquesta afirmació no va agradar gens a María, qui també va recordar que té dues filles que també estan patint les conseqüències d'una ruptura molt nociva per a l'estabilitat de la seva família.\nDe fet, i segons sembla, durant les pròximes setmanes es podria efectuar la primera aparició pública de Marc Amigó, l'antiga parella de l'actriu de cinema per a adults. Els productors de ‘Deluxe’ han estat els encarregats de contactar amb ell per aconseguir una participació, la qual es preveu intensa, doncs podrien sortir a la llum molts més detalls que danyessin als protagonistes de la història.\nTanmateix, ara arriba una sospita que sembla que podria aixecar moltes més crítiques. Es rumoreja que Lapiedra i Amigó no passaven per un bon moment econòmic, pel qual han començat a córrer múltiples veus que anuncien que tots dos estan utilitzant aquest escàndol familiar per treure el major benefici econòmic possible i augmentar els estalvis de la família.


Thomas Reinhold i Maruša Sagadin a la Galerie Christine König | Bonart\nThomas Reinhold i Maruša Sagadin a la Galerie Christine König\nDesprés de diverses setmanes de confinament, a Àustria es comença a permetre l’opció d’obrir espais artístics (galeries comercials, espais d’exposició) de no més de quatre-cents metres. La fórmula per accedir-hi i poder visitar una exposició: amb cita prèvia, públic restringit i seguint totes les mesures de distanciament aconsellades per les autoritats.\nMolts espais han optat per reobrir i la majoria presenten els programes previstos abans del confinament. No han volgut, com han fet d’altres institucions, tematitzar la situació insòlita que vivim i, com a visitants, més d’un ho agraïm.\nLa galeria Christine König presenta una exposició (fins al juny) de dos artistes de llenguatges -pintura i escultura- i de generacions diferents (Thomas Reinhold, Viena 1953 i Maruša Sagadin, Ljubiljana 1978). Al primer cop d’ull, i a través del gran aparador que deixa veure l’espai interior de la galeria des del carrer, hom pensa que les dues obres es presenten pel plàcid diàleg entre les dues que combinen colors vius i contrastats sense perdre cap d’elles protagonisme envers l’altra.\nDe mica en mica, es va descobrint com aquesta relació és més complexa i el que fa funcionar el diàleg entre elles, a més del color, és el principi comú de dialèctica entre l’efecte casual i el procés planificat de l’obra.\nLes escultures de Maruša Sagadin combinen el llenguatge racional i minimalista realitzats amb materials com ciment o plaques metàl·liques, amb formes orgàniques de plàstic o escuma que sobreïxen de sobte per sobre les llises estructures arquitectòniques. L’espectador ho experimenta com un joc de contraris, una síntesi de l’apol·loni i dionisíac però, sobretot -i aquí rau la semblança de l’obra dels dos artistes- hom percep com a tota obra artística es desenvolupa en procés que consisteix en harmonitzar i aconseguir l’equilibri entre la idea prèvia i la mateixa pràctica que inevitablement va modificant aquesta idea.\nEstructures racionals que combinen amb formes orgàniques, pinzellades expressives que conviuen amb superfícies llises de color. Tot en un harmònic joc de contrapesos, entre la certesa de la primera idea i la indeterminació en el procés.\nEtiquetes: Galerie Christine König · Maruša Sagadin · Thomas Reinhold


Sant Julià de Lòria acull la cloenda de la XV Jornada de Mestres i Professors de Religió de Catalunya i Andorra | Tarraconense\nSant Julià de Lòria acull la cloenda de la XV Jornada de Mestres i Professors de Religió de Catalunya i Andorra\nEl dissabte 24 d’abril, Sant Julià de Lòria (Andorra) va acollir l’Eucaristia de clausura de la XV Jornada de Mestres i Professors de Religió de Catalunya i Andorra. Ateses les circumstàncies sanitàries i les limitacions de mobilitat, l’acte de cloenda també es va poder seguir per l’habitual canal de retransmissió a Lòria TV.\nLa celebració va ser presidida per l’arquebisbe-bisbe d’Urgell, Mons. Joan-Enric Vives i va comptar amb la presència del Secretari General de la Fundació Escola Cristiana de Catalunya (FECC), Enric Puig SJ; la ministra d’Educació i Ensenyament Superior d’Andorra, Ester Vilarrubla; l’ambaixador d’Andorra al Vaticà, Carles Àlvarez Marfany; així com els cònsols de Sant Julià de Lòria, i els delegats d’ensenyament de les diòcesis de Girona, Tortosa, La Seu d’Urgell i Sant Feliu de Llobregat juntament amb el cap d’àrea pastoral de la FECC.\nLa celebració va comptar amb la projecció d’unes paraules introductòries de benvinguda de l’arquebisbe de Tarragona, Mons. Joan Planellas, president del Secretariat Interdiocesà d’Ensenyament de la Religió a Catalunya (SIERC), agraint i reconeixent la tasca dels docents de religió. En el marc de l’homilia, fent esment també de la crida vocacional pròpia del IV Diumenge de Pasqua, anomenat també del Bon Pastor, Mons. Vives va destacar la vinculació de l’encíclica del papa Francesc dedicada als joves, Christus Vivit, en relació a l’ensenyament de la Religió Catòlica. Després de la comunió, el P. Puig va subratllar el caràcter integral i integrador de la tasca dels docents de Religió com a resposta a una crida personal radicada en la persona de Jesús. Tots tres van coincidir en subratllar, d’acord també amb les lectures de la celebració dominical, el caràcter missional del professorat de Religió Catòlica, que depassa el mer fet contractual i enriqueix de notablement l’acció educativa.\nLa XV Jornada de Mestres i Professors de Religió de Catalunya i Andorra ha tingut un format online, i s’ha dut a terme al llarg de les dues setmanes anteriors. Els mestres, professors de religió i altres mestres d’escoles participants, han seguit les diferents unitats de formació, adreçades als docents de les diòcesis amb seu a Catalunya. Les sessions de treball foren iniciades amb les paraules de benvinguda i de coratge de l’arquebisbe de Tarragona, Mons. Joan Planellas.\nLes diferents sessions de formació que s’han impartit han estat “Entendre una església”, a càrrec d’Elisenda Almirall, responsable de formació de Catalonia Sacra; “Eines i recursos per a la classe de religió”, amb Víctor Martínez, mestre al centre Manyanet-Sant Andreu i membre del Programa Família-Escola, Acció Compartida (FEAC); “L’Avaluació Competencial”, amb Yolanda Otal, professora a Lestonnac-Barcelona; i “El Pacte Educatiu Global del Papa Francesc”, amb José Laguna, membre del Centre d’Estudis Cristianisme i Justícia.\nTambé s’ha comptat amb quatre Seminaris web preparats per les editorials patrocinadores de la Jornada: “Som influencers i no ho sabíem. Marca personal del professorat de Religió”, de Santillana, amb Miquel Rossy; “Currículum, Aprenentatge híbrid i Acompanyament emocional”, amb l’editorial Edebé; “La Bíblia, recursos per a l’aula”, de Cruïlla-SM; i “Religió amb emoció? Amb Baula és possible”, amb Josep Maria Nonay, de Baula-Edelvives. Hi ha 147 mestres i professors inscrits a aquesta proposta formativa de quinze hores reconegudes per la Generalitat de Catalunya que encara tenen dues setmanes més per acabar de veure els continguts de l’aula virtual que ha creat l’ISCREB específicament per aquesta ocasió.


Relat "La llum s'ha apagat"\nInici > detall del relat: La llum s'ha apagat\nJa no hi ha res a fer...ahir va ser el dia clau de la meva existència en que ho vaig perdre tot. Justament ahir, 19 de Juny, un dia després de celebrar els dos anys de la nostra relació...\nEm va confesar que ja no estava enamorat de mí, i que al llarg de gairebé tres setmanes m'havia enganyat dient-me que segurament tornaríem i que estaríem de nou bé, per tal de que tingués ànims per estudiar pels exàmens de la universitat i no haver-me d'estar més temps en aquella horrible ciutat, Lleida.\nEm vaig quedar completament inmòvil i dels meus ulls no paren de caure llàgrimes, no recordo ni que pensava però estava completament sotmesa en la tristor...mai havia sentit una tristor com aquella...\nLa conversa ( es clar per telèfon, la distància sempre ha estat present fins i tot el dia en que ho hem deixat) va continuar, sé que vaig parlar molt, de com em sentia, del que faria, de tot...però de res va servir...no parava de dir-me que ja no estava enamorat de mi i que no el podia obligar a estimar-me...aquestes paraules an ressonat pel meu cap tot el dia, en tots els moments...\nI el més trist de tot plegat es que era l'única persona que tenia, el meu millor amic, el meu confident, el meu amor...ho era i de fet encara ho és, perquè jo no l'he deixat d'amar (llenguatge propi), ell per mi continua essent l'home de la meva vida i sempre ho serà...\nAquesta nit passada ha estat horrible, no he pogut dormir, i els cops en que he tancat els ulls només hi era ell , junt amb els moments que hem estat feliços i més bojos que mai...\nEl fet d'anar-me'n a fora a estudiar m'ha destrossat la vida, sento que no tinc cap motiu per viure i desitjo morir perquè sense ell ja no sóc ningú, res...\nTiamat | 26-06-2005\nés que també m'havia llegit això:\nmostrant el que escric a mesura que em passen coses. Això s'ha convertit en el meu diari personal, però que té vida i em contesta.\ni al posar-ho solament a la categoria de biogràfic, m'havia fet confondre, què vols\nAixí doncs, me n'alegro que no siguis exactament tu, de debó!\napa, molta sort! i ara ja puc venir a xafardejar què escrius amb la consciència tranquil·la ;)\nels teus relats són tan altament biografics[Ofensiu]\nTiamat | 25-06-2005\nque deixar-hi un comentari, es fa estrany i tot..\nés com agafar el diari personal d'algú, llegir-lo d'amagat, i deixar-hi una nota escrita al marge.\nBé.. però tu ens deixes aquesta opció, que jo temptejo un pél temerosa, perquè no voldria ficar-me on no em demanen. En aquesta web, hi ha dos tipus d'escrit, per dir-ho d'alguna manera.\nEls que busquen ser valorats com a relats i prou,\ni els biogràfics, que sovint busquen alguna cosa més.\nCrec que el teu és dels segons, o sigui que des de la meva desconeixença cap a tu, només vull donar-te el que ja t'han els dos comentaristes anteriors: ànims.\nMira.. no he tingut cap relació tan llarga com la teva, potser pel meu caràcter inconstant, però també sé què és que em deixi algú a qui encara estimo. I l'únic consell que et puc donar, és molta paciència. És dur, fa mal, i t'ho passes malament. Això no t'ho treurà ningú.\nI el suport d'amics pot ajudar, però el que és més important, és mantenir la calma un mateix. Que potser ara no t'ho sembla, però en el fons saps que el món no és només ell, que el món només és això, i que viure per estar trist, és tonteria. I quan estiguis convençuda d'això (és qüestió de voluntat), seràs més forta que mai. Potser em diràs que tu no vols pas, estar trista! Però sempre he pensat que les persones tenim un punt de viciós, d'autotortura, que obtenim cert plaer en la compassió i en revolcar-nos en el nostre dolor. Però això, a la llarga, és poc sa. O sigui, que tot és qüestió que tu diguis "ja n'hi ha prou!", i que ho diguis sortint-te de dins.\nEn fi.. ja m'he allargat prou.. (avui estic fent comentaris molt llargs..), només dir-te que m'ha fet gràcia venir-te a comentar just després de rebre un comentari teu a un relat :P i que mira.. que no ens coneixem, però que des d'aquí et dóno tants d'ànims com et facin falta, i tants de comentaris llargs com et calguin.\nT'entenc! T'entenc a la perfecció! En cada paraula, cada frase, em sento identificat! Nits sense dormir, records que venen i van, tristor, melangia, nostalgia... tot barrejat... sentir-se desorientat sense saber cap on tirar... les hores passen lentes... poc a poc... sembla que el temps s'aturi per recordar-te el que has perdut... però sempre hi ha una sortida, sempre podrem reneixer i tornar a ser feliços... be, això espero!! Tot i que el record perdurarà per sempre.\nLa llum s'apaga, però cada dia torna a sortir el sol[Ofensiu]\nGemma34 | 21-06-2005\nHe vist que es biogràfic. Crec que necessites una amiga. Algú amb qui esbrevar-te. I no et sapiga greu plorar. Fes-ho, no et quedis res a dins. Es necessari.\nPel que respecte al teu xicot. QUE EL BOMBIN. Serà un record a partir d'ara. On tot sovint recorriràs per comparar-lo amb els nois que t'envoltaran. Però el món continua, i ets molt jove. Manresa està repleta d'homes meravellosos que estàn esperant coneixe't!!.\nAvui la llum s'apaga. Però com diu (no se qui): Després de qualsevol tormenta, per horrible que sigui, SEMPRE tornarà a sortir el sol.\nPel que fa els estudis RES DE DEIXAR-HO, quan vas pendre la decisió, ho vas fer amb molta il·lusió. No t'enfoncis. Ajuda't amb distreure't amb alguna cosa que t'agradi fer. O busca feina per l'estiu per ocupar hores. No deixis d'escriure. Es molt bona teràpia.\nSi et mantens ocupada serà més fàcil soportar el dolor que et perseguirà un temps (però no sempre!). I recorda una cosa, ell no es mereix que li supliquis que torni ¿Vols un amor forçat? Tu, d'aquí poc hauràs d'enretirar els nois que faràn cua quan sapiguen que estas lliure.\nAra et semble que les meves paraules no portaran en lloc, però d'aquí a uns anys em donaràs la raó.\nUn petó d'una amiga del Bages.


Transhumanisme, a cavall entre l’humanisme i el posthumanisme | TIC Salut Social\nTranshumanisme, a cavall entre l’humanisme i el posthumanisme\nA propòsit de la presentació del llibre de Yuval Hoah Harari, Homo Deus a les #JornadesRDI\nEls dies 27 i 28 de setembre de 2018 celebrem a Vic les 8es Jornades R+D+I TIC Salut i Social amb el lema que porta per títol: “Tecnologia i humanisme: Teràpies digitals”. L’ocasió sembla adient per explorar aspectes filosòfics que relacionen la condició humana amb l’ús avançat de les noves tecnologies. Humanisme, transhumanisme, posthumanisme… són conceptes que ara també prendran relleu donat que de forma prèvia a l’event es presentarà i debatrà el llibre de Yuval Noah Harari, Homo Deus.\nAlguns conceptes clau:\nConsiderant que l’home està en possessió de capacitats intel·lectuals potencialment il·limitades, els humanistes consideraven la recerca del saber i el domini de diverses disciplines com a condició necessària per al bon ús d’aquestes facultats. Entès així, l’humanisme tracta d’exposar i difondre amb més claredat el patrimoni cultural. L’individu, correctament instruït, roman lliure i plenament responsable dels seus actes en la creença de la seva capacitat d’elecció. En resum, es tracta de donar valor a l’home i l’estudi de les humanitats.\nEl 1990, el filòsof More, va crear la seva pròpia doctrina transhumanista, que va adoptar la forma dels “Principis d’Extropia”, i va establir el fonament del transhumanisme modern, donant-li una nova definició: “El transhumanisme és un tipus de filosofies que intenten guiar-nos cap a una condició posthumana. El transhumanisme comparteix molts elements de l’humanisme, inclòs un respecte per la raó i la ciència, un compromís amb el progrés i una valoració de l’existència humana (o transhumana) en aquesta vida”. El transhumanisme es diferencia de l’humanisme en el reconeixement i l’anticipació de les alteracions radicals de la naturalesa i les possibilitats de les nostres vides derivades de diverses ciències i tecnologies.\nL’Extropianisme, un línia filosòfica dins el transhumanisme\nL’extropia, també coneguda com a filosofia de l’extropia, és un marc de valors i normes transhumanistes per a la millora contínua de la condició humana; la seva fita és millorar la condició humana tant a nivel físic como psicològic o intelectual. Els extropians creuen que els avenços en la ciència i la tecnologia algun dia aconseguiran que la gent visqui de manera indefinida i que els éssers humans d’avui tinguin una bona oportunitat de veure aquest dia. L’extropia és guiada per un enfocament pragmàtic i dinàmic sobre l’evolució humana i el progrés. L’extropia és el corrent de pensament transhumanista més primerenc, i es va originar incloent el concepte d’ordre espontani, oposat, de forma metafòrica, al que és el concepte físic d’entropia.\nFM-2030, un filòsof transhumanista\nFM-2030 va ser el nom adoptat pel filòsof i futuròleg transhumanista Fereidoun M. Estefandiary, qui afirmava sentir una profunda nostalgia pel futur. El 1989 va escriure una de les obres fonamentals del transhumanisme: “Ets un transhumà?: Monitoritzant i estimulant el teu rati personal de creixement en un món ràpidament canviant. També va escriure una sèrie d’obres de ficció de temàtica realista que va signar amb el seu nom de naixement F.M. Esfandiary. Aquest filòsof va escollir el seu nou nom com a símbol de la seva esperança d’arribar a centenari l’any 2030, una data en la que, suposava, la tecnologia hauria avançat prou com per permetre una longevitat indefinida.\nCyborgs: noves identitats del transhumanisme\nMoltes, encara que no totes les definicions de diccionari actuals de “cyborg” fan referència a la millora. El diccionari d’Oxford defineix un cyborg com “Una persona fictícia o hipotètica, les habilitats físiques de la qual s’estenen més enllà de les limitacions humanes normals per elements mecànics incorporats al cos”. El Diccionari d’Amèrica del Nord defineix un cyborg com: “Un organisme, sovint un humà, que té certs processos fisiològics millorats o controlats per dispositius mecànics o electrònics, especialment quan estan integrats amb el sistema nerviós.\nPosthumà o post-humà és un concepte bàsicament originat en els camps de la ciència ficció, la futurologia, l’art contemporani, i la filosofia. Aquests múltiples orígens interactuant han contribuït a una profunda confusió al voltant de les similituds i diferències entre els conceptes posthumà del “postmodernisme” i el posthumà del “transhumanisme”. El posthumanisme i la tecnologia han anat avançant de la mà ja que actualment és una forma de poder accedir al coneixement: xarxes socials, telèfons intel·ligents i altres són instruments que ens faciliten l’accés a aquest coneixement. El transhumanisme prediu que es produirà la fusió entre tecnologia i intel·ligència humana, donant lloc a una era en que s’imposarà la intel·ligència no biològica dels posthumans.


Juan Merino, groc?, per descomptat; “és el color de la dignitat” | elCugatenc\nEs presenta a la cita amb xandall groc, i per sota, el tall d'una samarreta, també del mateix color. (Merino està posicionat.) A més dels colors observin vostès, les ulleres de muntura rectangular i els vidres color caramel de mel que li donen una personalitat pròpia dels espies de l'Orquestra Roja. Personalitat que remata amb una gorra, estil John le Carré que bé podria ser de la resistència francesa contra Hitler a la Provença. I atenció amb l'innocent bastó que acompanya els seus passos ranquejants, perquè potser sigui una arma al servei del poble (igual que el cotxet que figura a l'esquerra de la fotografia). Coses més estranyes s'han vist... I després hi ha el somriure d'aquest home. Mireu-lo bé perquè no és un somriure qualsevol, aquest somriure transitiu recorda l'obra màgica de Lev Tolstoi, L'home feliç no tenia camisa. No és que Merino presumeixi d'anacoreta, d'anar per la vida sense res, no; a ell el que més li agradaria –per ordre de preferència– és que tots els immigrants que es llancen a la mar disposessin del veler mercantil que retrata Espronceda (encara que tingués menys canons per banda), i que ningú portés el tors nu per causa de la misèria. Perquè en això, Merino també està posicionat. Ho està –bé que ho recorda– des que era un xaval, des que vestia impecablement, amb el seu corbatí ben planxta, molt seriós, molt formal, per servir els senyorets del poble en el Círculo de Artesanos de Montijo (Badajoz), el Santa Sanctorum dels terratinents, i on només es podia accedir per recomanació d'altres del mateix pelatge. Allí es reunien per commemorar les seves proeses i per riure, mandíbula oberta, dels derrotats de la Guerra Civil, en una província on la pudor dels franquistes era tan ingent com les pires d'afusellats que van deixar a l'esquena. Allà, aquell xaval –gairebé nen llavors–, servia als botxins, i als que volien ser-ho, el cafetó de cada dia, la copeta d'anís, si era el cas, l'aigua efervescent per relaxar el diafragma i el puro que els embolicava en la seva condició de vencedors, mentre veien passar els jornalers sense jornal dirigir-se a la plaça del poble de Montijo per veure si hi havia sort i el lacai del capatàs els contractava encara que fos de sol a sol a canvi d'un miserable pacte per la vida. Llavors el cambrer sostenia la safata dissimuladament, i en més d'una ocasió per la cara d'aquell nen va despertar una llàgrima. Un d'aquells homes era el seu pare.\nAra el somriure de Merino no és tan diàfan. No ho és perquè...\n–... Perquè jo havia de suportar les rialles i els acudits d'aquella gent, quan s'amuntegaven als vidres per veure passar aquelles files d'homes reclamant treball, encara que fos, com ho era, mal pagat. I aquesta imatge, la imatge de la derrota, de la misèria, de la humiliació m'acompanyarà tota la vida. Recordo molt bé que alguns senyorets sortien del Círculo i s'anaven a la plaça simulant ser contractistes; fingien fer anotacions en una llista, per després tornar al Círculo i riure’s. Bé –diu grapant la taula amb els dits–, pots oblidar-te de moltes coses en aquesta vida, però altres se't queden gravades per sempre.\nMerino va arribar a Barcelona l'any 66. Tenia llavors 19 anys. Aquest home va arribar a Barcelona amb els seus pares empenyent-se al tren (com gairebé tots en els anys de la immigració) a finals dels anys seixanta. La seva joventut va estar tocada pel miracle del capellà comunista Luís Hernández de Santa Coloma de Gramenet, i com el capellà, Merino es va fer a la mar a les procel·loses aigües del franquisme. No hi havia mani en la qual no hi fos, ni rellotge que no l'avisés de l'hora de la manifestació. No té estudis reglats, però és el més estudiós dels homes que conec, i per això, perquè el moviment crea l'òrgan, va treballar en llocs tan increïbles com l'Hotel España del carrer Sant Pau, al restaurant Infante, i més tard es va convertir en cambrer de la crème de la crème de l'hostaleria, alhora que exercia de lluitador contra la dictadura a les files del Partit Comunista. Perquè en això Merino també està molt posicionat. Podia haver vingut abans a Catalunya, però el va retenir un sentiment de pertinença: el seu avi.\n– Sí, home, és clar, perquè estava malalt. El meu avi i jo vam passar moltes hores junts. Ell m'explicava les seves aventures en la guerra. Era carrabiner a l'Estartit, però la República el va enviar a Badajoz. Allà va resistir l'avanç franquista a la Telefònica, i quan aquesta va caure, va fugir a Portugal. El van detenir i el van lliurar a la policia espanyola. El van traslladar a la plaça de bous, on van afusellar més de 4.000 criatures, i a ell, quan anava a córrer la mateixa sort, el capità que ordenava els afusellaments el va treure de la fila, perquè el coneixia de quan els dos eren joves.\nAra Merino col·labora amb el Comitè de Defensa de la República (CDR) de Sant Cugat, em diu que lluitarà tot o el que pugui perquè els presos polítics independentistes surtin de la presó, que portarà el groc a la sang, i que es porta la mar de bé amb la CUP. Comença a explicar-me que quan militava al PCE... però no va poder acabar perquè li va sonar el mòbil. El mira. Em diu:\n– Perdona, és la meva companya.\nL’optimisme tossut dels carrers\nPortava dies donant voltes al tema de l’article, dubtant, escrivint esborranys al cap… Finalment havia decidit dedicar l’espai d’aquest mes a la humilitat com a eina d’autocrítica


Una altra manera de fer política ha de ser possible | Cerdanyola Informa\nUna altra manera de fer política ha de ser possible\n21 abril, 2011 | Filed under: Opinió | Posted by: cerdanyolainforma\nEls cerdanyolencs passarem el mes vinent per les urnes per decidir l’equip de govern que gestionarà els nostres impostos. A tocar de les eleccions encara no he decidit el meu vot. La meva papereta està en stand-by. Està esperant un pacte d’esquerres en una ciutat d’esquerres. Malauradament, sé que la papereta s’esquinçarà i farà mal bé si l’espera, perquè des que es van acabar els primers mandats amb majoria absoluta dels socialistes, la nostra classe política d’esquerres no ha estat capaç d’asseure i signar un pacte d’estabilitat per poder desenvolupar els grans projectes de ciutat que tenim pendents. A hores d’ara, aquest pacte d’esquerres és una utopia. Però també ho és pensar que qualsevol dels partits que es presenten enguany pugui governar amb majories. Caldran pactes i quan s’arriba a aquest punt intervé el dimoni a qui alguns anomenen dimoni de la responsabilitat i altres anomenem el dimoni del poder.\nMalauradament han primat egos i interessos de partit i personals. Res nou en política. Però gent com jo que tinc sentiment de pertinença no entén que la classe política no hagi resolt encara en més de 30 anys de democràcia la taca negra que a tots ens avergonyeix: el riu.\nDe pactes contra-natura ja n’estic fart. De la burocratització de la política local, encara més. D’aquesta arrogant manera de fer servir el poder fins al capdamunt. Tot plegat fa que la gent es desencanti de la política i dels polítics.\nUna altra manera de fer política ha de ser possible a la nostra ciutat. Es necessita foc nou i compromís de debò. Aquí encara no hem entès que Cerdanyola és la primera, que Catalunya és la segona i que Espanya és la tercera. Senyors, ens estan governant des de fora. Cal que la Cerdanyola del futur la governin cerdanyolencs que no hagin de rendir pleitesia a les seus del PSC, CiU, ICV, PP i companyia. Aquí la pleitesia s’ha de rendir als ciutadans, als que paguen impostos, als autèntics propietaris morals del territori.\nTambé vull constatar un aspecte important respecte a la política municipal esportiva, que ja sabem és la ventafocs de la política municipal pressupostària. Conec bé l’esport cerdanyolenc, he desenvolupat tasques de gestió en clubs i he aportat algunes idees a formacions polítiques que m’han consultat. També haig de dir però, que si bé m’han consultat, no m’han escoltat. En les dues últimes dècades s’ha promogut la socialització de l’esport com a eina integradora en defensa de la salud física de tothom. Molt bé. Dues dècades després és de ximples dir-li a la gent que és bo que faci esport. Per tant, demano que s’acabi ja el conte de l’esport per a tothom. Tothom fa esport ja i qui no ho fa és perquè no vol, no perquè no pugui. Dit això, toca canviar la política esportiva municipal i fer costat als clubs, a les entitats que promouen l’esport d’equip o individual identificats sota un escut i el nom de la ciutat. Els clubs han estat en els últims 20 anys els grans oblidats, uns més que altres, és clar. La política del cafè per a tothom de les subvencions és primitiva. Toca donar suport als clubs que vulguin créixer, que tinguin projectes ambiciosos i coherents, que apostin per formar als nostres nens i joves, als que aviat ens hauran de representar arreu de Catalunya i Espanya. Prou de repartir subvencions com si fossin almoina. Prou de mantenir aquesta dictadura disfressada de justa per no perdre vots. Siguin valents. Si ho són, Cerdanyola se sentirà orgullosa de ser ciutat universitària, tecnològica i esportiva.\nManel Rodríguez. Periodista i redactor al 9 Esportiu.


La merceria Teresa Roig\nEdició: octubre de 2015\nUna novel·la molt ben escrita que parla de tres generacions a la ciutat de Barcelona. L’Engràcia per la banda de la burgesia catalana. La Mercè, la Feliça i la Ita, per la part treballadora. Quatre dones que porten el cos de l’obre. Els personatges masculins, tot i que són importants, per a mi són actors més secundaris. Una trama interessant on explica la forma de viure de les dues parts de la societat barcelonesa. Tot i que el llibre comença amb una trobada casual dels dos personatges masculins la novel·la gira al voltant de les dones. Llegint el llibre us trobareu: amor, felicitat, desamor, orgull, enveja i mort. El que també m’agradaria destacar es la forma de l’autora de fer-nos saber mitjançant fets històrics les èpoques on va passant la trama, o sigui, que sempre estàs situat en moment dels fets.\nUna novel·la que t’enganxa des de les primeres pàgines.\n"Turner, la llum és color", al MNAC\nPROGRAMACIÓ BALL JUNY 2022


À Punt - València Bàsket - Bayern de Munic: la recuperació de la moral passa per Europa\nValència Bàsket - Bayern de Munic: la recuperació de la moral passa per Europa\nEsports Bàsquet | 13/11/2020 14:57\nL'eslové Kremen Prepelic durant el partit del València Basket contra el San Pablo Burgos / Twitter: @valenciabasket\nEl València Basket visita la canxa del Bayer de Munic en la huitena jornada de la fase regular de l'Eurolliga. Amb quatre victòries i dues derrotes, els de Jaume Ponsarnau ocupen la sisena posició i busquen consolidar-se en la part alta de la classificació.\nEls valencians visiten un dels equips més potents de la temporada. Dels set partits que han jugat en la competició, el Bayern de Munic n'ha guanyat cinc i ocupa la segona posició només per darrere del Barça, intractable amb set victòries en huit partits.\nEl Valencia Bàsket juga l'Eurolliga després de la inesperada derrota davant el San Pablo Burgos d'aquest diumenge i del mal inici en la competició domèstica, en la qual ara mateix ocupen la desena posició, amb quatre partits guanyats i cinc perduts.\nUn dels aspectes que més preocupa Jaume Ponsarnau és la desconnexió defensiva d'alguns jugadors, que llasta el treball conjunt de l'equip, una faceta en la qual està assenyalat Derrick Williams, entre d'altres.\nPer a aquest partit, el València recupera l'ala Fernando San Emeterio, que havia sigut baixa en els últims partits per una lesió muscular, la presència de la qual ajudarà a recompondre una malparada línia exterior en la qual són baixa els escortes Joan Sastre i Vanja Marinkovic. Per la seua banda, Sam van Rossom sí que serà de la partida, encara que el belga ha estat reservat i no ha pogut exercitar-se amb normalitat per uns problemes físics que arrossega.\nEn la línia interior, Ponsarnau tampoc podrà comptar amb el pivot estatunidenc Mike Tobey, que va patir un esquinç en el genoll esquerre en la trobada del passat divendres davant l'Armani Milà.\nLa retransmissió del partit es podrà seguir en la ràdio i el web d'À Punt Mèdia, en el programa Des de la banda, a partir de les 20:25 hores, amb la narració de Samuel Borja i els comentaris de Nacho Rodilla.


Paraules de l’Hervé | CATALUNYA NORD per la INDEPENDÈNCIA - www.catalunyanord.cat\nCategory Paraules de l’Hervé\nUna certa polèmica ha fet bola de neu a les xarxes socials. Voldria compartir el meu analisi, un anàlisi, repeteixi personal, en cap moment l’analisi de cap entitat a la qual puc pertànyer. A veure si s’entén l’absència de sigles catalanistes, fins i tot si hi han participat independentistes amb estelades. Continua llegint →\nSem els SdF del Cul de France\nEl comitè de savis pel nom de la nova falsa regió anomenat per la Carole Delgà presidenta de la futura regió acaba de presentar la seua còpia i el seu veridicte sembla inapel·lable: NO HI HAURÀ PAS CATALUNYA AL NOM DE LA REGIÓ.\nEl comitè de “savis” format per 30 persones, dues catalanes i les altres suposadament occitanes i sense cap mena de dubtes franceses continuen negant anomenar-nos pel nostre nom.\nHan decidit que serem els SdF del “Cul de France”.\nA més de ser despersonalitzats per Tolosa, continuen venint atacs des de Montpeller.\nAquesta setmana el súpermercat “Carrefour” ha decidit també deixar-nos sense nom, Sense Domicil Fixa, Carrefour nos transforma també en SdF del “Cul de France”. Continua llegint →\nTranquil, parla català\nHi estic totalment d’acord:\n“la immensa majoritat no-catalanocomprenent, o creen rebuig, o indiferència o fan por o fins i tot molesten.”\nperò llançar aquesta afirmació d’aquesta manera sense matitzar-la és perillós i desmobilitzador perquè aquesta afirmació s’ha de contrastar amb els resultats de la recent enquesta:\n“més de 60 per cent dels ciutadans de Catalunya Nord entén el català”.\nPer tant, aquesta majoria de “no-catalanocomprenent” és al cap i a la fi una minoria, i una minoria dividida entre indiferència i rebuig. Continua llegint →\nSem pas un producte comercial, sem pas ni a vendre, ni a llogar.\nQuin nom per Catalunya Nord?\nEl procès de la reforma territorial engegada unilateralment des de París i que afecta tots els territoris sota administració francesa fa un pas més: enguany s’han de batejar les noves regions.\nUnes ja han fet el pas, altres s’ho estudien i una, la nostra, té dret a un procés pseudodemocràtic.\nPodem sospitar que no serà fàcil que nos anomenin pel nostre nom, però impossible no és.\nEn tenim la responsabilitat\nFa uns dies la Generalitat de Catalunya va publicar una enquesta sobre la llengua catalana a Catalunya Nord.\nLes enquestes donen xifres i percentatges que cada un interpreta en funció dels seus interessos. És el que jo també, com a militant per la llengua, intentaré fer.\nL’enquesta conforta el que ja sabíem :\n1/3 dels ciutadans de Catalunya Nord sap parlar català,\ni els 3/4 són favorables a un ensenyament bilingüe.\nSi completem aquestes dades amb el fet que 60% dels habitants de Catalunya Nord no hi han pas nascut tenim raons per a ser a la vegada preocupats i optimistes. Continua llegint →\nBy ANC Cat Nord • Posted in Opinions, Paraules de l'Hervé\nLa sala d’actes era plena de gom a gom, però no només, hi havia més gent escoltant la ponència des de la sala veïna, des del passadís i fins i tot des de l’escala. El públic era compost d’elegits, de polítics, d’universitaris, de miltants… Segons la memòria d’uns treballadors de la Casa mai hi havia hagut tanta participació. Continua llegint →\nEvidentment, cap d’aquestes petites victòries no soluciones pas tots els nostres problemes, però sí que obren perspectives. Continua llegint →\nSem pas idiotes\nLa setmana passada* la municipalitat de Perpinyà va posar a l’entrada principal de la Universitat de la capital nord-catalana un rètol bilingüe ortografiat a la francesa.\nUn rètol que ha circulat i que ha estat negativament, però al meu entendre, erròniament comentat.\nEn general els comentaris associaven les faltes ortogràfiques a una falta de coneixement del català, podíem llegir: “és un escàndols, saben pas esciure català”, o “incapaços d’escriure en català”…\nNo hi ha dubtes, és escandalós que la capital d’un territori emplegui gent amb responsabilitats incapaç d’entendre la gent del país que s’expressi amb la llengua pròpia, és inadmissible que els empleats de la capital d’un país no puguin ni parlar, ni llegir, ni escriure correctament la llengua del territori: això només passa a països dominats. Continua llegint →


L'Eurogrup desencalla mig bilió en crèdits contra el coronavirus (Júlia Manresa Nogueras)\nLa reunió deixa als líders la tasca de crear un fons de recuperació econòmica i com finançar-lo\n4 min. Brussel·les 10/04/2020 00:01\n651x366 El ministre de Finances holandès, Wopke Hoekstra, amb la vicepresidenta espanyola Nadia Calviño / EFE El ministre de Finances holandès, Wopke Hoekstra, amb la vicepresidenta espanyola Nadia Calviño / EFE\nAcord després de dies de feina tècnica i diplomàtica (i sobretot telemàtica) entre governs i ambaixades. D’enviar, rebre i reescriure esborranys que acontentessin sobretot els Països Baixos i Itàlia, però també Espanya, França i Alemanya, per poder donar una primera resposta econòmica a la crisi provocada per la pandèmia del coronavirus. Es tracta d'un primer escut de mig bilió d'euros en crèdits per diferents vies, una quantitat considerada insuficient per la majoria d'experts i institucions, que reclamen una resposta fiscal contundent més enllà de la liquiditat, tenint en compte la magnitud de la recessió que s'acosta. Els ministres de Finances estan d'acord que cal un pla per finançar la recuperació futura i en crear un fons de recuperació, però ho deixen per als líders, perquè en aquell debat s'emmarcarà la discussió sobre el deute compartit i els coronabons.\nLa trobada d'aquest dijous ja era una pròrroga, un segon intent després del fracàs de dimarts malgrat tota una nit d'intentar-ho. Després d'això, el president de l'Eurogrup, Mário Centeno, va decidir suspendre la trobada en vista de les desavinences. Això ha significat tres dies de negociacions de tota mena per intentar que la videoconferència de ministres es reprengués amb un text prou embastat que garantís la llum verda. D'aquí que la reunió de tots plegats (27) no arrenqués fins a les 21.30 hores, quan hauria d'haver-ho fet a les 17 hores. De tota aquesta tarda d'espera n'ha sortit un nou esborrany pactat primer entre les parts més conflictives: Alemanya, França, Espanya, Portugal i, sobretot, Itàlia i els Països Baixos, que amb poc més de mitja hora han ratificat la resta de ministres.\nAmb l'acord s'activa la polèmica possibilitat de sol·licitar una línia del fons de rescat (Mede), de fins al 2% del PIB del país que ho demani i gairebé sense condicions, i s'esvaeix el fantasma de la troica temut per Itàlia i amb concessions per a la dura banda holandesa. Resumint, el mig bilió en crèdits surt dels següents instruments. Primer, del fons de 100.000 milions en crèdits per finançar ERTOs que va anunciar la Comissió. Segon, d'una línia de 200.000 milions del Banc Europeu d’Inversions (BEI), pensada per donar liquiditat a empreses.\nLa polèmica del fons de rescat\nTercer, la part complicada que amenaçava de bloquejar tota la resta. Una línia de crèdit de 240.000 milions a molt baix interès provinent del fons de rescat (Mede), que els Països Baixos van intentar lligar fins a últim moment a l'obligació de fer ajustos estructurals. Itàlia s'hi negava del tot i finalment ha acceptat després que els neerlandesos cedissin en part i quedés lligada inicialment només al finançament "directe i indirecte dels costos relacionats amb la crisis del covid-19". La inquietud holandesa es resol amb una part que remarca el compromís posterior de tots els estats de respectar els principis financers i econòmics de la UE d'una manera prou flexible perquè el "deure" tingui en compte les "especials circumstàncies" de la crisi actual.\nQue la resolució final d'aquesta polèmica ha estat tensa ho demostren les reaccions de Roma i la Haia al respecte. El ministre de finances italià, Roberto Gualtieri, piulava: "Els eurobons estan sobre la taula, les condicionalitats del Mede fora. Estem lluitant per una proposta ambiciosa al Consell Europeu. Lluitarem per fer-la realitat". I en canvi, el seu homòleg holandès, Wopke Hoekstra, qualificava l'acord de "sensat" i reiterava: "El Mede donarà ajuda financera als països sense condicions per a despesa mèdica. També estarà disponible per donar suport econòmic però amb condicions. És just i raonable".\nLa veritable lluita, per als líders\n¿I què passa, doncs, amb els coronabons? Res. Aquest capítol ja estava ajornat des d'un inici. Les ambicions s'havien rebaixat només a aconseguir alguna menció al finançament d'un pla de recuperació comú a través de mecanismes compartits. S'ha acordat la necessitat de crear un fons de recuperació, però no la mida ni com pagar-ho. La polèmica s'ha resolt en el text oficial que enviaran als líders amb unes línies amb el llenguatge propi del funambulisme europeu: "Queda subjecte a la guia dels líders la discussió sobre els aspectes legal i pràctics d'un fons com aquest, incloent la relació que tingui amb el pressupost europeu, els seus mecanismes de finançament o qualsevol instrument financer innovador, coherent amb els tractats europeus".\nAixò sí, Mário Centeno (portuguès i ferm defensor de la mutualització del deute en representació d'aquest país) ho ha salvat adjuntant una carta per als líders en què es recullen les diferents propostes que hi ha sobre aquesta qüestió. Cal recordar que els holandesos proposen un fons de solidaritat amb aportacions voluntàries, mentre que els francesos proposen un fons finançat amb deute comú. Centeno deixa per escrit que hi ha països favorables als coronabons i d'altres de no favorables. La veritable lluita, doncs, queda per als presidents i primers ministres.


Dimasa Grupo, com a consultora especialitzada, ofereix assessorament empresarial i dóna cursos de formació a totes aquelles empreses que estiguin interessades.\nObtingui Aigua Potable en qualsevol lloc\nDimasa Grupo després d'anys d'investigació i experiència, s'ha especialitzat en el Tractament d'Aigües amb el sistema de membranes. Els nostres equips són compactes, de fàcil transport i de baix cost.\nESPECIALISTES EN BIOGÀS\nCaptació, neteja i crema de Biogàs\nDimasa Grupo ha desenvolupat una tecnologia pròpia que ens fa únics al mercat respecte a la captació, neteja, crema i bombament de Biogàs que redueix considerablement els costos d'explotació.\nTractament de Lixiviats: efectivitat provada i superior a la de qualsevol altre sistema\nDimasa Grupo ofereix solucions globals pel tractament de residus: des del residu en si mateix, fins al que ell genera, ja sigui en forma de gas o en forma de lixiviat.\nDimasa Grupo t'informa de totes les seves novetats a través del seu Bloc\nEntra al nostre Bloc per estar al dia de totes les novetats de Dimasa Grupo.\nEspecialistes en Polièster Reforçat amb Fibra de Vidre\n30 anys d'experiència fabricant tancs i equips en PRFV.\nConsulta les nostres Obres i Projectes\nNous Equips Millorats\nReutilitza les teves Aigües Residuals\nDimasa Grupo a través del seu Bloc li matendrá informat de totes les notícies sobre el sector.\nA més, estarà al dia de totes les nostres novetats en polièster, tractament de biogàs i gestió de residus, desodorizaciones, tractaments d’aigües i molt més. Llegiu els nostres continguts, comparteixi’ls i comenti’ls, estarem encantats d’ajudar i contestar tots els teus dubtes.\nSi vols rebre per email totes les nostres notícies subscriu-te a la nostra Newsletter\nDimasa Grupo ja forma part de AEDyR\nDimasa Grupo guanya el Premi a la Innovació 2015