Harry Potter en català -> Fanfictions -> Harriet Potter - Vuit anys després\nHarriet Potter - Vuit anys després\nEnviat el dia 14/03/2019 a les 01:21:08\nÚltima modificació 14/03/2019 a les 01:21:08\nEs curiós com canvia tot en un moment. De sobte, la vida fa un gir inesperat, com si la marea no arribés mai a port, com si el vent mai bufés en la direcció correcta.\nA vegades, la mort i l'amor van de la ma. Tant sovint succeeix així que es esfreïdor pensar en com una historia s'acava de sobte, sense més, i una altra comença, més fosca, mes freda, mes dolorosa.\nEs dolorós haver de posar fi a aquelles coses sobre les que ja no podem tenir control, però a la llarga es millor... No?\nEn Harry i en Draco ho sabien, això, millor que ningú, de fet. Que usar unes tisores a temps és millor que patir en va, que contemplar com la mort deteriora l'amor. Un amor, què, al cap i a la fi, tenia data de caducitat.\nVuit anys es molt temps, i moltes coses poden ocórrer. La mort d'en Sirius, la mort d'en Dumbledore, la d'en Fred, en Remus, la Tonks... La d'en Voldemort. La llista de víctimes d'aquest últim era massa llarga com per recordar-la tota, més quan donava mal de cap esforçar-se en pensar en tot el que en Tom Rodlel havia destrossat en el seu pas per la vida d'en Harry.\nNo era agradable admetre-ho, però amb vint-i-tres anys, a en Harry se li havien passat les ganes de ser jove. I havia sigut així des de que la guerra havia acabat... I es que en Voldemort havia extinguit moltes coses en el nostre protagonista, un adult fet i complet, en el cos d'un jove. I no era l'únic, tota la seva generació es sentia mes o menys igual, excepte clar, si eres en Ron o l'Hermione.\nEls seus dos millors amics feia la tira que estaven junts, i secretament despertaven una enveja a en Harry, que feia alguns anys que ja no tenia parella. Però no els envejava per això, era més aviat el fet de que entre ells semblava existir-hi una dinàmica de recolzament incondicional: Es teníen l'un a l'altre, i es mantenien gravitant en aquella bombolla cursi i romàntica que a vegades aconseguía desesperar en Harry, malhumorat des de feia ja temps.\nLa cosa és, que en vuit anys, moltes coses poden canviar. Algunes segueixen essent iguals, però n'hi ha d'altres que tenen caducitat... Per molt que això amargués a en Harry.\nEra principi d'agost, acabaven de celebrar el vint-i-tresè aniversari d'en Harry i en Neville, i estaven passant uns dies tots junts al Cau, de visita als senyors Weasley. Allà no hi havia passat el temps, d'això segur: La Molly Weasley seguia volent fer-los menjar quilos i quilos de menjar (que no rebutjaven pas), en Harry continuava rebent preguntes de l'Arthur, aquell dia sobre obre-llaunes, i en George es passejava per la casa, recollint vells objectes que ell i el seu germà bessó havien creat.\nLa Ginny, en canvi, es passejava de la ma amb el seu novio, en Ronan O'Conelly. Feia molt temps que el romanç adolescent entre ella i en Harry s'havia acabat, i eren prou amics com per seguir estimant-se sense aquell amor romàntic que un dia es va acabar.\nTot i així, a en Harry no li causava massa complaença veure'ls junts. En Ronan era un bon noi, una mica burro, i junts treballaven en una lliga protectora de bèsties màgiques ferides. Recollien animals màgics, els curaven i els deixaven en llibertat. Tot i això, en Harry havia desenvolupat aquell complexe de germà gran irritant... La Ginny seria sempre part important a la seva vida, i cap mindundi seria suficient per a ella sense passar primer per l'estricte filtre de Weasleys (i Potters).\nEn Ron treballava amb en George a la botiga dels bessons. Tots dos s'havien deixat créixer el cabell llarg en honor a en Fred (que sempre havia volgut deixar-se'l llarg, com el seu germà Bill), i l'Hermione tenia un càrrec important a la Conselleria; era la més jove en aconseguir el lloc de Directora de Control i Regulació de Bèsties Màgiques. Havia fet coses tan importants com crear una associació annexada a la Conselleria pels drets dels elfs domèstics. En Dobby era la imatge, un gest que va emocionar a tothom que el coneixia: Era la millor forma de recordar-lo. La Luna Lovegood, que també formava part del grup actual, estava enamoradíssima d'en Neville. Eren, tots dos junts, la parella més estrambòtica que en Harry havia vist. L'un, professor adjunt d'Herbologia a Hogwarts, l'altra, exploradora d'objectes irreverents (títol que ella mateixa s'havia posat), i directora adjunta del Tafaner. En Neville havia adquirit part de la bojería de la Luna i ella... Bé, ella seguia igual, tot i que havia après a fer-se créixer el cabell a voluntat, i de tant en tant apareixia amb els pentinats més absurds que en Harry havia vist mai. La cosa era que entre els dos et parties de riure, explicaven coses d'allò més absurdes (però reals), que els hi passaven.\nI en Harry... Bé, en Harry havía aconseguit el seu objectiu acadèmic; ser auror. Desprès de la guerra es van necessitar molts aurors, per apagar les flames de magia negra que en Voldemort va deixar com a rastre del seu pas pel mon. Però tard o d'hora, les flames sempre s'apaguen, i després de tres o quatre anys de la guerra... Ser auror va deixar de ésser útil. Ja no hi havía fonts de mal, excepte algun cas aïllat. Hi havía centenars d'aurors, per un món practicament pacífic. Tots van anar deixant el carrec, i es van anar dedicant-se a altres coses.\nHi va quedar una lliga petita, de la qual en Harry n'era un, d'entre una cincuantena. Al principi anava cada dia al quartell general, en busca de noves missions, però... Poc a poc, es va haver d'anar quedant a la casa que compartia amb el Ron i l'Hermione a les afores de Londres, sabent que la seva feina, per molt que li entristís, s'estava acabant a marxes forçades.\nAlló significava que tot anava bé, sí, però una part d'en Harry va començar a sentir que totes les ilusions se li acavaven. ¡Quin rotllo!\nEl fet era que mai mes tornaría a sentir el que va sentir a Hogwarts, i allò... allò el posava molt, molt trist i de mal humor.\nSobrava dir, que estava començant a deprimir-se perque trovaba a faltar el passat. ¡Qué lluny havíen quedat els anys on es convertíen en noies i jugaven a fer de bruixots amb pocions, qué lluny estaven els partits de Quidditch, les classes d'encantaments...!\nEn aquell matí, en Harry estaba tirat al sofa de casa dels Weasley. Sentía de fons la deliciosa olor de les torrades i la cansalada de la Molly, i els passets d'en Teddy corrent amunt i avall de la casa. Estava endormiscat, i la Ginny feia punt al seu costat, encara en pijama.\n- Harry, qué et ve de gust esmorzar, rei? -Li preguntava la Molly desde la cuina.\n- No res, senyora Weasley, no tinc massa gana. -Va respondre-li ell.\nVa sentir la mirada de la Ginny clavada al clatell, i es va girar, mirant-la amb expressió de “¿Qué passa?”.\n- Harry, quant fa que no et talles els cabells? -Li va preguntar la germana petita dels Weasley, inquisidora com la seva mare.\n- ¿Que més dona? -Li va contestar de males maneres en Harry, creuant-se de braços com un nen petit. Es coneixía aquell to de veu a la perfecció, anunciava bronca segura.\n- Sembles un....\n- ...Un vagabund. -Va acabar la frase en George, que va aparéixer amb la seva novia per un costat. Angelina Johnson, que era igual de sonada que ell, era part del grup també.\nLiteralment estava envoltat de parelletes feliçes.\n- ¿Qué més us dona a tots? Em fa més interessant. A més, combina bé amb el mes que conegut tatuatge de drac que tinc.\nVan esclatar a riure per la broma, i en Harry va dibuixar un somriure vague als seus llavis. La senyora Weasley li va portar torrades amb ous i cansalada igual, i que finalment apareguessin en Ron i l'Hermione, va ser suficient com per que s'aixequés i caminés amb ells a la taula.\nAquell ambient era el que li escalfava el cor. Era el que li ajudava a seguir animat, tot i que faltessin alguns, sempre estaríen els seus amics allà, amb ell. I ho agraía, tant...\n- Mare, on es en Bill? -Va preguntar en Ron, que li servia ous a l'Hermione.\n- No ho sé, fill, ja saps com es la Fleur. Tot el dia de França a Londres, de Londres a França...\n- Es perdran la final. -Va dir l'Angelina, enmurriada. Ella i la Fleur eren millors amigues ara.\n- No pateixis, sempre podem enviar-li l'ultim crit en recordatoris inflamables. -Va dir en George, rient entre dents. L'Angelina va riure amb ell, mirant-lo als ulls amb aquella mirada malévola. Era calcada als bessons.\n- Parlant de recordatoris... I de mussols que venen en grup cap a la finestra -Va dir l'Hermione, aixecant-se en direcció a la finestra. Va aclucar els ulls, tractant d'enfocar la mirada.- ¿Espereu correu? Perquè hi ha com... Set mussols que es dirigeixen al Cau.\nLa resta va enmudir. No esperaven correu, clar que no, i menys set mussols, i com a resultat, es van quedar mirant la finestra intrigats, en silenci. L'Hermione la va obrir, i les aus van entrar una rere l'altre, volant cap a les espatlles dels destinataris. Un pel Ron, un per l'Hermione, un per la Luna, per la Ginny, pel Neville, per en Fred i per en Harry.\nEs van mirar els uns als altres, però van deixar anar un esbufec de sorpresa al veure el segell de Hogwarts.\nTaula del Menjador,\nafores de Ottery St. Catchpole\nDevon, Regne Unit”\nVaja. No s'ho esperava, allò segur. I cap dels seus companys, que van començar a obrir les cartes depressa. En Harry va començar a imitar-los.\nL'escola de Magia Hogwarts es coneguda per la seva excepcional educació. A menys que l'alumne hagi volgut abandonar voluntàriament els estudis abans d'hora, ens veiem amb l'obligació de recordar-li que té un curs pendent per cursar.\nDegut a l'enorme quantitat d'alumnes que l'escola acull cada any, ens hem vist obligats a post-posar l'estudi dels cursos pendents tot aquest temps, però ara hem aconseguit, amb l'esforç de tots els professors i la conselleria, ampliar els salons de Hogwarts per que els ex-alumnes que no tinguin els M.a.G. puguin obtenir-los fent els cursos pendents.\nLi adjuntem una fitxa que pot entregar al seu lloc de treball, per adquirir el permís d'un any per assistir a setè. També trobara la llista de materials necessaris.\nL'esperem el dia 1 de Septembre a l'andana 9 3/4 de King's Cross.\nDirectora de Hogwarts”\n- Espera, espera. -Va dir en Ron, mirant-los a tots.- ¿Què coi vol dir això?\nL'Hermione el va mirar, somrient d'orella a orella.\n- ¡Vol dir que tornem a Hogwarts!\nOstres. Ostres, ostres, ostres. Una ramalada d'emoció li va recòrrer l'espinada de cap a peus. Es va quedar rellegint la carta, una vegada i una altra, fins que va acabar per aixecar els ulls del paper, mirant els seus amics, expectant.\nTornaven a Hogwarts.\nLa Tornada a Hogwarts\nEl tren corría, allunyant-se de King's Cross a tota velocitat.\n- ¡Qué guai! -No deixava de dir en Ron, mirant per la finestra.- ¡Qué guai, Harry!\n- ...El fet es que les proves de M.a.G. Son bastant dures, ens vam perdre setè, tampoc sabem masses coses de pocions, per exemple, i numerología, ai deu meu, i runes antigues, mira que he estat repassant però no recordo la majoría... -Balbucejava l'Hermione, mirant a la Ginny, que encara estava plorosa perqué el seu novio no necessitava cursar res.\n- ¡Luna! ¡Mira! -Va exclamar en Neville, mirant a la noia rossa, que portava les seves velles arrecades en forma de rave. Li va senyalar una cosa al sostre, i tots van aixecar el cap per mirar. No hi havia res.\n- ¡Creatum revelo! -Va dir la Luna, apuntant cap al sostre. Una criatura, d'aspecte aranyós, va correr per la paret, i en Neville la va agafar sense por alguna, mostrant-la als demés, que miraven horroritzats.- Oh, un Plimpi Saltador...\nUns nens que passaven per davant del vagó on estaven tots junts, es van quedar mirant-los impressionats. Evidentment no tenien idea de qué feien aquells adults en el tren, ni molt menys perquè anaven vestits amb els uniformes de cada casa.\nSobrava dir que en Harry estava pletòric. ¡Tornava a Hogwarts! ¡Per fi! ¡Tornaria a veure els seus camps de gespa, tornaria a veure el Camp de Quidditch! ¡En Hagrid! ¡Les avorrides classes del Professor Binns! ¡Siiii!\nSomrient d'orella a orella, mirava per la finestra, ignorant als seus companys i als nens dels primers cursos, se li enfotía la diferència d'edat, ara per ara se sentía com un nen amb una escombra nova.\nEs va aixecar a buscar la Hedwig, va escriure una noteta i la va enviar a la seva casa de Londres, on en Kreacher hauría d'enviar l'escombra amb la Hedwig. Amb una mica de sort, estaria a Hogwarts per l'endema.\n- ...En Ronan et vindra a veure a Hogsmeade, no siguis bleda, Ginny, que ja no tens quinze anys. -La renyaba en George. Era evident que estaba tant trist com la seva germana, ja que l'Angelina si va acabar els estudis, no com ell. S'havien reunit tots per parlar si en George hauria d'acabar els estudis o no. En George defensava que “Si en Fred no els va acabar, jo tampoc” i la Senyora Weasley deia que “Els pots acabar tú per tots dos”.\nAl final va véncer el fet de que íntimament, tots dos bessos volíen acabar els estudis, i si els van deixar va ser perque l'estúpida Dolors Umbridge estava amargant-los l'existència.\nTots dos Weasleys enamorats van suspirar, però en Harry no es va deixar afectar per la melancolia... Més aviat al contrari. ¡Siii, tornava a Hogwarts!\nEra comú que els Slytherin es passegessin per el vagó donant llambregades de superioritat, però definitivament, les coses havien cambiat. Els Slytherin ja no eren una casta de mags i bruixots escollits, més aviat eren savia nova igual que la resta... I allò els va sorprendre gratament: Hi havia, arreu del tren, grups mixtos de totes les cases. Els dels últims anys, potser, sí que es quedaven en un racó arrecerats.\nI...Ni rastre d'en Malfoy.\nHores desprès, van arribar a Hogsmeade. Un gran aldarull es va montar tan bon punt la majoría va veure en Harry, i amablement els va saludar a tots per amargura d'en Filch. Va abraçar-se amb el Hagrid, es respirava un ambient festiu, emocionant, i es va retrobar amb altres alumnes que havíen deixat Hogwarts abans d'hora, que havien compartit el mateix curs amb ell. Hannah Abbot, Ernie McMillan, les bessones Patil, Dean Thomas, Seamus Finnigan... Ni un Slytherin.\nVan entrar al gran Menjador, sota uns aplaudiments que a en Harry el van fer volar d'alegría: No podía mentir, feia molt temps que no se sentia tant bé, i després de tants anys, que li recordessin que el seguíen tenint present era... Emocionant.\nEs van sentar tots al costat dels nous alumnes, els van donar la benvinguda quant el barret que tría els va escollir, i la Directora McGonagall es va posar de peus, calmant les ovacions.\n- Benvinguts a Hogwarts, nous alumnes! Em plau donar-vos la benvinguda en aquest nou any que comença. -Va començar.- Feia molt temps que esperavem uns alumnes que en el seu día no van poder acabar els estudis, i com ja haureu vist, son aquí per finalitzar-los d'una vegada, abans que els surtin canes... -Tothom va riure.- ...De manera que espero que es portin bé i aprenguin molt d'ells, els asseguro que tenen molt a oferir. Sense més miraments, ¡disfrutin del sopar!\nDels plats van florir tot d'exquisits menjars, i van començar a donar-li a la llengua amb alguns dels alumnes que sens dubte tenien molt a preguntar.\n- Diuen que vas alliberar-la a ella de l'embruix d'en Voldemort. -Va dir un noiet d'uns quize anys, senyalant a la Ginny.\nEn Harry va assentir, explicant-li la historia per sobre. La Ginny assentia, i el noi es quedava bocabadat.\n- Va matar a un basilisc, ¿T'ho pots creure? -Va preguntar la Ginny.- Tant esquifit com era en Harry fa deu anys.\nEn Harry la va mirar, negant amb el cap amb un sonriure. Mes que ex-novios semblaven germana gran i germà petit.\nDesprés d'una estona, subtilment, va treure el tema que l'interessava.\n- És extrany, oi? Ni un Slytherin. -Va dir casualment.\n- No t'ha d'extranyar. Tots ells eren fills de Cavallers de la Mort, o nanos massa afins a Voldemort. Tu mateix n'has ficat alguns a azkaban després de la guerra.\n- Sí, però Ron, no tots eren iguals. -Va murmurar en Harry, sentint-se bastant plè.\nUn grinyol de la porta del menjador, bastant sorollós, va cridar l'atenció de la majoria. No era comú que s'obrís durant el sopar inaugural, inclús la Professora McGonagall va mirar, sorpresa, com quatre figures de negre van entrar al Gran Saló. No ho van poder evitar: Figures altes, de negre, xopes... Tots van buscar les varetes a les seves butxaques, però de sobte les capes negres van volar, revelant l'identitat dels que hi anaven a sota. Al Harry li va fer un salt el cor, i molts van xiuxiuejar, sorpresos: La Pansy Parkinson, en Zabini Blaise, en Crabbe i en Malfoy, acabaven d'arribar.\nLa Professora McGonagall es va aixecar, corrent en direcció als cuatre. Les seves expressions eren clavades: Respecte, culpa... I humiltat.\n- Senyor Malfoy -Va dir la Professora McGonagall, parant-se davant seu.\n- Professora, sentim no haver pogut arribar abans. -Va dir en Malfoy. La seva veu continuava sent eixuta, orgullosa, però ara estava tenyida d'un respecte que acariciava la veneració.- Els nostres oficis ens impedien arribar a temps al tren. -Va explicar. Va baixar els ulls lleugerament, i en Harry, que era a pocs metres d'ell, va llegir perfectament aquella expressió: Darrere d'aquells cabells que ja no duia repentinats com abans, continuava carregant la culpa d'una lleialtat imposada a Voldemort, i va semblar que la Professora ho notava. No va poder evitar que el Malfoy, d'alguna manera, es disculpés.- ...Espero que encara ens pugui rebre a Hogwarts. No hi ha res que ens agradés més, que acabar el curs... I, d'alguna manera, arreglar tot...\n- Senyor Malfoy -El va interrompre la Professora McGonagall. El va mirar als ulls, com qui mira un fill perdut, i li va posar una ma a l'espatlla.- Segui a la seva taula, si us plau.- Sempre seran benvinguts aquí... Recordi que Hogwarts dona sempre segones oportunitats a qui les mereixen.\nEn Malfoy va somriure, i en Harry, sorprès per tot aquell canvi, va mirar al seu voltant. Tots estaven com en xoc. Els quatre Slytherins van passar per davant d'ells, i en Malfoy va mirar un moment en direcció a en Harry. Va assentir a tall de salutació, i en Harry va fer el mateix.\nMentiria si digués que aquell retrobament li havia agradat més enllà de tota mesura.\nTot tornava a ser com sempre, i el que estava malament, semblava que s'arreglava poc a poc.\nUna vegada va acabar el sopar, es van retirar tots a les seves habitacions. Van haver de compartir-les amb els de setè d'aquell any, i quan es van asseure per parlar de tot el que havien perdut en aquell temps, amb els nois més joves, va ésser com si el temps no hagués passat. Tornaven a Hogwarts... Tornaven a ser joves de nou.\nEl dia següent va començar dur, com recordaven que era Hogwarts. La rutina d'aixecar-se d'hora, caminar cap a les classes, estudiar desenes de pagines al dia. Aviat va empenedir-se d'haver pensat que allò seria fàcil o divertit, però ja no era un nen, i sabia escollir les coses bones de les dolentes. Escollia les bones, i durant les primeres setmanes, escollia mirar per la finestra en comptes de dormir-se a les classes d'en Binns. Escollia esforçar-se en fer bones pocions, i no en mirar de trobar l'antic llibre del Mig Príncep, i s’esforçava per ensenyar-los coses als mes joves en comptes de molestar-se per les disputes infantiloides que ja no anaven amb ell.\nNo era l'únic. Ésser un adult en mig d'una marea d'adolescents hormonals podia arribar a ser irritant i cansat, i mentre que alguns es controlaven com l'Hermione, n'hi havia d'altres, com el Ron o en Dean Thomas, que dedicaven mirades furibundes mentre practicaven sortilegis, espantant als més petits.\nNo era res tan estrany com fer encanteris amb els Slytherin. Es van trobar amb que no sabien relacionar-se amb ells si no era a base de menysprear-se, i aviat van tornar a la dinàmica de sempre: En Malfoy va tornar a ficar-se amb en Harry, la Pansy amb l'Hermione, i en Crabbe amb en Ron. En canvi, en Zabini i en Neville aviat es van fer molt amics, degut a que tots dos eren uns boigs per les plantes. Mentre que la resta es barallaven (En Harry pràcticament havia oblidat aquella “època” de quan ell i en Malfoy tenien quinze anys... ), ells dos vinga a riure i a compartir coses estranyes.\nAquell fet va fer que les coses canviessin una mica. La Pansy va deixar estar a l'Hermione, i en Crabbe a en Ron. Es miraven malament, però aviat es van cansar de ser infantils: Tots havien madurat allà, sense excepció.\nEl punt d'inflexió va arribar un dia en el que els alumnes de cinquè, tres mesos més tard de començar el curs, van usar la poció Transsexadora.\nVan sortir de la classe d'Encanteris, i van mirar tots el grup. El Ron es partia, recordant anècdotes de quant ells ho van fer.\n- I quant la Lavender es va intentar lligar un tio, sent ella un noi també? Quasi li trenca la cara. -Es reia.\n- I les pintes que teníem tots? -Va dir en Zabini, parlant amb el Neville.\n- La Luna em va dir que em trobava “encantadora i adorable” -Deia en Neville, somrient.\n- Segur que s'hagués canviat d’acer a per tu. ¡això es amor! -Va exclamar en Zabini, fent riure a la Luna que s'havia unit a ells. El seu riure va espantar a en Zabini, que va fer un bot.\n- Doncs no m'hagués importat. -Va admetre obertament. No va sorprendre a ningú, menys als Slytherin, que se la van mirar sorpresos.\n- No ets la única que es canviaria d'acera amb aquesta poció, ¿Eh, Potter? -Va dir de sobte en Malfoy.\nEn Harry es va girar, al·lucinant. ¿En serio estava traient allò a la llum?\n- ...¿Què coi vols dir, Malfoy? -Va dir, molest.\n- No ho neguis, et vas enamorar de mi. Tu i tothom... Era una rossa d'ulls clars, cap Gryffindor em treia els ulls de sobre. -Va dir, orgullós, amb un somriure divertit alls ulls.\nEn Harry va sentir ràbia per un moment, no entenia a què venia allò, però després es va mirar en Draco més detingudament. No hi trobava, en aquella mirada, rastre d'aquella maldat que un dia hi va haver. Estava fent broma, simple i innocent broma.\nDe manera que la ira va desaparèixer, i sincerament, no s'equivocava. Va riure entre dents, relaxant-se, i es va creuar de braços.\n- No dissimulis, que et van les morenes amb ulleres i cicatrius, Malfoy. -Li va deixar anar, picant-li l'ullet. Els demés van esclatar a riure, però en Malfoy també.\n- Crec que es un complot dels professors per treure alumnes homosexuals a la llum. -Va dir la Luna.- Ja sabeu, igualtat, sortir de l'armari, eradicació de l’homofòbia... Feminisme al poder. -Va dir.\n- Bajanades -Va contestar el Malfoy.- ¿Creus que em vaig sentir millor per ser dona? Va ser un fastig. Jo soc un home. Pixar assegut es una murga.\nEl Harry va riure, assentint.\n- Exacte, Luna. Si haguessin volgut que ens sentíssim mes feministes, ens haguessin fet vestir de noia, sent homes. Veuries si així ens hauríem deixat de tonteries i masclisme innecessari.\n- Sí home. ¿I què més? -Va dir en Malfoy.- No tens collons a vestir-te de tia tot un dia.\n- Ni tu, idiota. -Va contestar el Harry, aturant-se al passadís.\n- ¿Que no? -Va dir en Malfoy, parant-se també.\nEs van mirar als ulls. Els demés els van mirar, l'Hermione va negar el cap fent que no.\n- No us baralleu -Va demanar-los la Luna.\n- No ens anem a barallar -Van dir el Harry i en Draco al uníson. Es van mirar, reptant-se amb la mirada.\n- Vinga, Malfollat, que ja fa temps que no et demostro que els tinc més grans que tu. -Va dir en Harry, somrient malèvol.\nEl Malfoy va somriure també, i va mirar a la Pansy.\n- Noies. Deixeu-nos faldilles, que en Po-potter creu que soc un cagat.\n- Oh, no. -Va sospirar la Pansy amb esgotament.- Ja hi tornen.\nI ho van fer. I van passar un dia sencer vestint-se com noies. I els van castigar per burros, a recollir excrements de doxi de les masmorres, ja que quan el vent els feia voleiar les faldilles no portaven mitges i havien ensenyat els calçotets a mitja escola. Sobrava dir que no tenien ni la meitat de vergonya que feia deu anys. Va ser un dia d’allò més divertit.\n- Ostres tu, quin poc humor tenen aquí. -Es va queixar en Malfoy, un com estaven tots dos agenollats a les masmorres, raspallant el terra.- Mai en la vida m'han castigat a fer res tan indigne... -Murmurava, enfadat.- Si el meu pare em veiés...\n- ¿Encara estàs amb això del teu pare? -Li va preguntar en Harry, sentant-se.- Deixa'l en pau d'una vegada, prou té l'home.\nEn Malfoy es va asseure també.\n- I tu ets un avorrit també, Potter. Ja no suposes cap repte si estàs al meu nivell... -Va dir, sospirant.\n- Vaja, ¿Es que mai ho he estat? -Va preguntar.- Et recordo que et vaig salvar el cul en moltes ocasions, i tu a mi en cap.\n- També m'has estat a punt de matar en moltes altres. Et recordo aquell cop que em vas tallar en rodanxes al lavabo del segon pis? -Va remugar.\nEn Harry va mirar a una altra banda. Poques coses li donaven remordiments, i aquella era sens dubte una d'elles.\n- No sabia què feia aquell embruix. -Va dir, a tall de disculpa.\nEn Malfoy es va quedar callat, notant la sobtada tensió.\n- ...Ei, no et posis així. -Va dir.- M'ho mereixia.\nEn Harry Es va girar, aixecant una cella.\n- ¿Tu...? ¿Dient això?\nL'expressió d'en Malfoy va canviar. Va deixar de somriure, es va endurir, però no va semblar que es molestés.\n- Porto anys disculpant-me amb tothom a qui vaig causar problemes. Jo no soc com el meu pare. Ell es massa ambiciós i orgullós, té por a redimir-se. Però jo no. De manera que sí, ho dic. Soc conscient de que vaig fer coses horribles, a tu i a molta gent, però sé que si jo hagués pogut escollir... M’hauria unit a l'Orde del Fènix fa anys.\nEl Harry es va quedar mut. ¿Què? ¿Cóm? ¿Què acabava de sentir?\n- ...¿Ho dius en serio? -Va preguntar en Harry, bocabadat. En Malfoy se'l va mirar, una mica molest.\n- Sembla que et sorprengui... Tot i que em vas veure recent marcat, tot i que vam tenir aquella cosa estranya, et sorprèn que et digui que després de tot, soc bona persona.\n- Em vaig creure el paper de dolent, Malfoy -Va dir en Harry, defensant-se... Tot i que era difícil fer-ho. Si ell ho havia tingut cru, en Malfoy tant o més que ell.- ...Vas escollir anar amb en Voldemort, el dia que em va matar.\n- ...¿I no se't va acudir que ho vaig fer perquè si no matarien als meus pares? -Va contestar amb una honestedat que va espantar a en Harry.\n- Doncs... No. -Va dir amb sinceritat.\n- ...Ets més burro del que jo pensava, Potter. -Va sospirar en Draco.\nEn Harry va sospirar també, sentant-se contra la paret.\n- El dia que vas estar a punt de matar a en Dumbledore vaig saber que no ho faries. -Va dir, sense mirar-lo.- Suposo que vaig entendre sota quin tipus de pressió estaves, i admeto que tot i que et vaig culpar durant molt temps... Et va redimir el fet que vas intentar protegir-me davant la Bellatrix... Ja saps, quan vas fingir que no em reconeixies.\n- Oh, sí... -Va mussitar en Draco.- Estaves fet un nyap. -I es va riure entre dents.\n- Cabró, i tu estaves com un esquelet.- Va dir en Harry, somrient.\n- No et fas creus de que pobres érem. No podíem sortir de la mansió, i gairebé tot el menjar que teníem era per la resta de cavallers de la mort...\nEn Harry es va remoure, fent-li lloc a en Draco, que es va asseure al seu costat.\n- Daixò... ¿Com esta el teu pare?\nEn Draco va deixar anar un altre sospir, més carregat i cansat.\n- Bé... Des que va sortir d'Azkaban i té la retenció domiciliaria esta millor. Però no es refarà mai del tot... Els cavallers de la mort que van tancar amb ell el reconeixien com un desertor, tot i que va estar de la seva part fins al final. Van intentar matar-lo molts cops, però els demèntors ho van impedir. Els crims de guerra es paguen, i si portes el meu cognom t'has guanyat mala fama de per vida. Espero, tot i això, poder arreglar tot el que el meu pare va fer. -Va girar-se, mirant a en Harry als ulls.- I com esta, en George...? Com estan els Weasleys?\n- Bé. -Va dir en Harry, somrient.- Crec que mai es refaran de la pèrdua d'en Fred, cap de nosaltres. Però hem sobreviscut, tots hem viscut per poder explicar-ho... Hem de viure per els que ja no hi son.\nEn Draco no va dir res, tan sols va mirar a terra, seriós.\n- Els que més falten son en Remus i la Tonks. -Va continuar en Harry.- Tenen un fill... Tens, en fi, un cosí. -Va dir-li.- En Teddy Llopin. Es un marrec, té sis anys, però es igual que la seva mare. Té el cabell violeta, llarg fins al cul, no deixa de fer-se sortir plomes per tot el cos. Els seus avis l'estan tot al dia darrere perquè si no, arrencarà a volar algun dia d'aquests.- Va somriure, era com parlar del seu propi cosí, una part més d'aquella família sense llaços de sang.- Vam enterrar els seus pares amb els meus. -Li va explicar.- Juntament amb en Sirius i en Fred... El Cau de Godric es una tomba en certa manera, ja no m'agrada massa anar per allà si no es per visitar les tombes un cop a l'any. La veritat sigui dita... El mon ha perdut certa gracia des de la guerra.\nEs va quedar en silenci uns segons, però després va continuar, intentant explicar-se.\n- I no vull dir que abans fos més emocionant. Però el que ha deixat la guerra han sigut molts buits, ¿No trobes? Masses estones perdudes en planificar tot tipus de batalles, en buscar horricreus, en maleir en Voldemort, en perseguir-lo... I ara amb prou feines sé com repartir el meu temps lliure. Gracies a Deu que hem tornat a Hogwarts, amb una mica de sort al final de curs ja hauré decidit quin es el meu nou camí. -Va concluir. Va mirar a en Draco, que se'l mirava en silenci, i va aixecar una cella.- ¿I tu què? ¿Què feies abans de tornar? ¿Què fèieu tots els Slytherin?\nEn Draco va agafar aire, i després d'uns moments de pensar, finalment va contestar.\n- Quan la guerra va acabar, al meu pare el van detenir d'immediat, com ja saps.- En Harry va assentir.- La meva mare va desaparèixer tot un any. No em va dir res, i em vaig quedar tot sol complint la retenció domiciliaria. No em van ficar a Azkaban perquè em van sotmetre a judici, i sota Imperio i Veritaserum vaig confessar que tot el que havia fet va ser per obligació. Va ser un any horrible, tots els meus amics, inclosos en Crabbe, estaven en la mateixa situació que jo... Però aquests judicis no es van fer públics; no volien que se sabés que la canalla dels cavallers de la mort, els nous reclutes, no teníem pretensions de màgia negra. Tant valia. Tots vam passar molt temps tancats i en solitari. -Va continuar.\n>> Un any i pocs mesos després, la meva condemna va acabar, i la meva mare va tornar... Però no ho va fer sola. Ella havia sigut absolta de tots els càrrecs, ja que no va matar mai a ningú ni era cavaller de la mort. Era una còmplice dels milers que hi havia, no la podien condemnar per allò. Tot i això, quan va tornar vam estar parlant molt temps sobre com refer les nostres vides. Ella no podia suportar l'absència del meu pare, per això va fugir tot aquell temps fora: Em va explicar que va enterrar la meva tieta, la Bel.latrix, i que va descobrir una llar just al costat de la seva, on hi va trobar set criatures petites. Totes elles eren fills i filles de la meva tieta i diferents cavallers de la mort. No sabem de qui, els nens estaven maltractats, oblidats en aquell lloc. Els cuidaven muggles sota l'Imperio... Va tornar amb tots ells. Eren nens molt perjudicats, malaltissos, i sospitem que més d'un pot ser fill d'en Voldemort mateix.\nEn Harry va fer una ganyota de fastig, i en Malfoy va negar el cap.\n- Te'n faries creus de com son. Son nens bons, amables i dolços. Bé, ara ja no son tan nens. De fet... Més d'un ha començat aquest any a Hogwarts. -Va explicar.\n- Espera, ¿Els vau adoptar o alguna cosa així? -Va preguntar en Harry, obrint els ulls.\n- Sí, es clar. La meva mare necessitava perdonar-se els seus crims, i va creure que així ho faria. Però no en va tenir prou, i va acabar venent les cases que teníem per fundar una casa d'acollida per a fills de cavallers de la mort empresonats o morts, per a fills de mags i bruixes que van perdre els pares a la guerra... Es diu La casa de Dora, en honor a la Nimfadora.\nEn Harry es va quedar mut. No tenia ni idea de tot allò.\n- La meva mare va intentar anar a parlar amb els meus avis, volia disculpar-se, però res del que va dir o fer va servir de res; no li van deixar conèixer en Teddy. Jo ja sabia que tenien un fill, tots ho sabíem. Però els meus avis no suporten la idea de saber que la seva filla, la meva mare, va ser la culpable de la mort de la seva germana.\n- Però si la teva mare no...\n- La meva mare esta casada amb en Lucius Malfoy, Potter, ¿Que no ho entens? El meu cognom es una casta de mags obscurs i assassins. Jo no soc benvingut enlloc... Hogwarts es, per sort, l’únic lloc on puc estar sense ser jutjat.\nVa acabar el discurs amb un altre sospir. Se'l veia bastant canviat.\n- No m'has dit a què et vas dedicar.- Va dir el Harry.\n- Soc el responsable de la casa d'acollida, per suposat. -Va dir, com si fos la cosa més obvia. En Harry va imaginar-se en Draco envoltat de nens.- Vull ser professor algun dia, d'Història o d'Encantaments.\nCarai. Mai ho hagués dit, però es va deixar aquells judicis per si mateix, i va assentir.\n- Qui sap, potser el professor Binns es retira algun dia... -Va dir en Harry.\n- Abans em mato que substituir-lo. Prefereixo encantaments. En Binns es insuportable, però es un mite en l’historia de Hogwarts... ¿Sabies que porta ensenyant quatre-cents vuitanta-nou anys? ¿No es increïble? Jo m’hagués mort. No m'explico com no s'ha mort... Oh, es perquè ja ho esta. -Va dir, rient-se.\nEn Harry va riure també. Van posar-se mans a la feina de nou, i junts, van dirigir-se al menjador per sopar. Casualment, en Zabini, ignorant les queixes de la Pansy i en Crabbe, s'havia sentat a la taula de Gryffindor amb en Neville i la Luna. Els alumnes acostumaven a mesclar-se, però era una estampa certament curiosa veure els que una vegada van estar tant enfrentats, junts i tant amics.\nEn Harry i en Draco es van asseure també, acceptant que tard o d'hora la seva rivalitat canviaria, i van començar a sopar l'un al costat de l'altre.\n- Vaja, vaja, en Malfoy i en Potter sopant junts... -Deia l'Hermione, mirant-los.- ¿Què esta passant? ¿Les granotes tenen pèl? ¿Els senglars han après a volar?\nEn Malfoy va somriure-li.\n- Mai et vaig poder dir que em sembles una estupenda setciències, i que gracies a tu vaig aprovar uns quants exàmens. -Li va dir. L'Hermione va obrir els ulls com a taronges, sobtada, i en quant va copsar el que va dir-li en Draco, va obrir la boca.\n- ¡Malparit! ¡Per això et sentaves darrere meu als exàmens! -Va xisclar, donant-li una coça que el ros va esquivar, rient.\n- I no vaig ser l'únic. ¿Eh que no, Crabbe?\nEn Crabbe va fer que llegia un llibre, i l'Hermione va fer girar els ulls en blanc, exasperada.\n- ¿Quina mena d'ambició i orgull es copiar? Els Slytherin sou terribles.\n- ¡Som els millors sent terribles! -Va dir en Zabini.- Som guapos, som carismàtics i poderosos. No podeu negar-ho. -I li va fer ullets a la Pansy, que es va enrojolar, mirant a una altra banda.\n- Calla. -Li va dir aquesta.- Sou uns creguts i uns mariques, sobretot tu i en Draco.- Va deixar anar, defensant-se.\nEn Draco li va tapar la boca, mirant-se-la sorprès.\n- ¿Vols callar? -Li va preguntar a sota-veu mentre els altres reien com a descosits per la reacció del Zabini, que va començar a fer gestos d'ofensa exagerats.\nEn Harry, però, se'n va adonar del que feia en Malfoy, y va començar a riure fort quan la Pansy va apartar-li la ma a en Draco, aixecant les espatlles.\n- ¿Què més dona? Si total, no...\n- ¡Que callis he dit! -Li va dir en Draco, enervant-se.\n- ¿Què passa, Malfoy? -Li va cridar l'atenció en Harry, fet que va fer que el ros es girés, mirant a en Harry tot tens. A sota-veu, va dir:- Caram, si que et vaig fer efecte fa vuit anys...\nEn Draco se'l va mirar tot orgullós i enfadat, però la seva expressió va canviar poc després, a un somriure maliciós.\n- El mateix et dic, Potter. Que sé que ja no estàs amb la Ginny... ¿Eh?\nEn Harry es va posar a la defensiva també, i la Pansy es va quedar mirant-los, somrient de costat... Evidentment sabia tot el que necessitava saber.\n- ¿I què? No té res a veure amb allò...\nEl sopar va transcórrer amb calma, bromes i la dosi justa d'humor negre Slytherin-Gryffindor. Val a dir, que tot i pertanyer a cases rivals... Tots s'hi avenien sense cap problema.\n- Vinga, nois, es hora d'anar a dormir, que demà es divendres! -Va dir en Zabini, aixecant-se per estirar-se. Estava evidentment cansat. Tothom es va acabar d'aixecar, parlant, i mentre en Harry enraonava amb l'Hermione sobre els deures de demà un moment, en Draco, va dir el seu nom.\n- Ei, Harry.\nTots es van girar. En Harry el primer, sorprès, com els altres, per que en Draco pronunciés el seu nom... I no el cognom.\n- ¿Qué vols? -Va fer en Harry, aixecant una cella.\n- Fa temps que em deus una, ¿No creus? -Va dir, aixecant la ma, com si volgués fer una apretada de mans amb ell. Allò li va portar a molts anys enrere, dotze en concret, en la que en Draco li va oferir la seva amistat, i que en Harry va rebutjar.\nEn Harry va somriure de fit a fit, fent com si s'ho pensés. Tot i que els seus companys miraven al·lucinats l'escena, doncs no pensaven que veurien allò en sa vida, va acabar per estrènyer la ma d'en Draco amb la seva.\n- Fa temps no t'ho mereixes, Draco. -Va dir-li. – Però crec que ara ja si.\n- Em sembla just. -Va respondre, rient entre dents.\nEls amics van esclatar en aplaudiments i crits. Eren poc més de deu o quinze persones, però feien tant rebombori que fins i tot alguns professors es van unir a la celebració, encara que després d'uns segons de soroll els van fer fora del gran saló.\nEn Zabini, per això, va començar a abraçar-se a en Harry i a en Draco, envoltant-los el coll amb els braços.\n- ¡¡¡Demà anem a Hogsmeade a celebrar-ho!!! ¡La nova aliança de Potters i Malfoys, senyors! ¡Els Gryffindor i els Slytherin contra el mon, Hogwarts! ¡Que us tremoli el cul, Helga i Rowena, que el lleó i la serp s'han unit! - Cridava, fent que en Harry sentís un formigueig d'alegria i vergonya a la panxa.\nEn Zabini estava com una cabra. De festa, deia, ¿De devó? Es clar que sí. Gryffindors i Slytherins, tots junts i l'aigua de foc... ¿Què podia sortir malament?\nLlegit 319 vegades\nluna Lovegood Enviat el 14/03/2019 a les 01:22:35\n#27358 He escrit 2 fanfics amb un total de 15 capítols\nHe trigat dotze anys però aquí està el següent capítol.\n(Això és surrealista xDDDDDD)\nUnapersona Enviat el 25/03/2019 a les 23:29:04\n#27360 He escrit 7 fanfics amb un total de 40 capítols\nHola Uriel! Fa un temps em vaig llegir un parell de capítols, però en veure que la fanfiction no estava acabada i que tu ja no estaves actiu pel fòrum vaig deixar-la. Que bé veure que es continua! ^^\nHe de dir que personalment no soc gaire fan d'aquest "ship", Harry-Draco en general, almenys si partim només dels personatges tal com els coneixem als llibres, però tot i així m'agrada com traces la seva relació, sobretot en aquest últim capítol. Crec que has sabut barrejar prou bé l'humor que ja portaves dels capítols anteriors amb escenes més de desenvolupament dels personatges (penso especialment en en Harry i en Draco).\nM'ha agradat veure com canvien les vides dels protagonistes pel fet que la relació entre en Harry i la Ginny no va durar. Veure el retorn del grupet a Hogwarts ha estat guai, però m'ha agradat molt més el retorn dels tres slytherins. Decideixen tornar tot i els típics estereotips, i la rebuda de la McGonagall no podia ser d'una altra manera!\nEl final del capítol m'ha agradat molt! Un petit gran detall, recordar aquella escena (Era a principis del primer llibre? No ho recordo exactament).\nHi ha alguns errors lingüístics, però no sé si vols que et corregim els més "destacats" o no, o sigui que de moment deixo el comentari aquí. Ens llegim! :)\nHarryHermione Potter Enviat el 19/07/2019 a les 11:36:55\nWow!!! Sense paraules!!! Millor tard que mai, diuen. Mai he estat una gran fan de Drarry, però aquesta FF m'encana, de debò!!! I el detall de que es donin la mà, fent referència al primer llibre? Espectacular!!! Gràcies per haver-la continuat!!!\nHarryHermione Potter Enviat el 19/07/2019 a les 11:39:07\nPotser és una pregunta estúpida, però hi haurà continuació o ho deixaràs aquí?\nUriel Michaels Enviat el 09/04/2020 a les 08:23:56\n#27475 He escrit 2 fanfics amb un total de 15 capítols\nGràcies pels comentaris <3\nHi haurà continuació! :D\nmarta_ginny (Moderador/a FF) Enviat el 09/04/2020 a les 12:04:40\n#27476 He escrit 10 fanfics amb un total de 162 capítols\nOkay, que fort tot!\nRecordo que aquesta va ser de les primeres fanfics que vaig llegir fa gairebé 13 anys quan vaig entrar a la web, fa un any no passava gaire i em va passar que haguessis publicat un capítol nou! Nostàlgia, nostàlgia!\nLa veritat és que m'ha sobtat quantes informacions canon t'has carregat en un capítol! Anava llegint i era com "La Luna amb el Neville? Ugh!", "Però el Crabbe no estava mort?", "Però l'Hermione, la Ginny i la Luna no van fer setè?", però suposo que és part de la història! Com el fet que setè, ara, sigui obligatori, perquè crec recordar que en principi no ho era, però bé, és la base de l'argument, o sigui que no passa res haha\nA veure quan continues, doncs! Si tens intenció d'anar passant per aquí, et recomano que llegeixis alguna de les ff actuals, que estan molt bé. D'aquí poc sortiran les del concurs de fanfics, per si vols començar per una cosa més curta... També hi ha Cròniques de Hogwarts, la ff comunitària, que estem ressuscitant.\nUna cosa que veuràs si llegeixes les altres ff (i els comentaris) és que ens hem posat bastant estrictes amb la correcció lingüística, i per emocionant que sigui que hagis tornat, no et pensis que t'ho passarem per alt! Hi ha cosetes, però com que és el primer capítol del retorn, no em posaré a analitzar-ho tot, només et volia dir que t'hi miressis per al pròxim.


Fer de voluntari millora la nostra salut - La Vida Slow\nLa nostra societat els necessita. Sense ells moltes persones viurien situacions molt més complicades, molt més tristes, molt més crues. El nostre ecosistema s’hauria col·lapsat fa molt de temps, els nostres oceans, rius i boscos estarien més devastats, en els nostres mars s’hi haurien perdut moltes més vides… són els voluntaris. Però sabies que fer de voluntari millora la teva salut tant física com mental?\nPer a moltes persones que porten una vida a un ritme excessivament accelerat decidir-se per començar a fer un voluntariat, per exemple, una hora a la setmana, pot ajudar-lo a mirar la vida des d’una altra perspectiva i valorar tot el que té al seu voltant. És una manera de frenar i d’entrar, de puntetes, al concepte de vida slow.\nRaons per fer-se voluntari\nHi ha milions de raons per fer-se voluntari: ajudar els altres, convertir-te en agent de canvi, aprendre de la societat que et rodeja, posar a prova les teves capacitats, participar a la comunitat en la que vius d’una manera activa…\nI milions de propostes i causes per les quals apostar. De fet hi ha molts tipus de voluntariat: social, internacional i de cooperació al desenvolupament, ambiental, cultural, esportiu, educatiu, socio-sanitari, comunitari, protecció civil, temps de lleure. El més important és trobar-ne un on sentir-nos a gust i, sobretot, útils. Perquè quan ens sentim útils, tendim a fer la feina més ben feta i a que aquesta acció ens aporti un major grau de satisfacció personal.\nSer voluntari, malgrat el que molts puguin pensar, és realitzar una activitat en la que actuem com a professionals però sense rebre una retribució econòmica per fer-la. Tanmateix, totes les persones que realitzen una activitat d’aquest tipus de manera altruïsta asseguren que veure que la seva tasca ajuda a millorar el món en el que vivim, és un pagament encara més alt.\nI és que quan participes en un voluntariat de manera constant, no només aportes valor a la teva societat, el teu entorn o a d’altres persones, també és beneficiós per a tu. Així ho asseguren els estudis, segons els quals fer de voluntari ens ajuda gaudir d’una millor salut mental i física, així com a viure més anys. (Estudis de la Universitat de Exeter, Regne Unit, publicat a BMC Public Health o la Universitat British Columbia de Vancuver, Canadà, publicat a la revista ‘JAMA Pediatrics ).\n“A mida que creixis descobriràs que tens dues mans: una per ajudar-te a tu mateixa i una altra per ajudar els altres.”\nDoncs la llista és llarga perquè quan deixem de pensar en nosaltres i fem coses per als altres el nostre organisme rep una especial sensació de satisfació personal que ens ajuda a veure la vida d’una altra manera, però a més, també té beneficis físics i mentals. Així fer de voluntari ens ajuda a:\nTenir nivells més baixos de depressió\nMillorar la nostra autestima i satisfacció vital\nTenir més confiança en nostraltres mateixos i en les nostres decisions\nReduir l’estrés, la tensió i l’ansietat\nMillorar el nostre benestar i tenir la sensació de ser útil\nEmpatitzar amb els altres i millorar les nostres habilitats socials\nAmpliar les nostres relacions social, perquè coneixem gent nova, i a tenir una xarxa de suport molt més àmplia, és a dir, poder comptar amb més gent en el moment que els necessitem\nTenir una major capacitat d’agafar perspectiva i de veure les coses des de diferents. angles, el que ens acaba fent més comprensius i flexibles\nMillorar la nostra salut i viure més anys\nDisminuir les causes i els temps d’hospitalització\nDesenvolupar habilitats que, probablement, no arribarien a brillar en altres circumstàncies on no són tan necessàries\nTenir una actitut més positiva davant la vida\nSentir-te part de la societat i dels seus canvis\nMillorar les capacitats intel·lectuals, especialment en voluntaris joves i majors de 60 anys\nMillorar la salut cardiovascular i tenir menys risc de patir altres patologies metabòliques\nI tot això és pot resumir en un gran benefici: ser més feliç!\nVoluntariat en família i amics\nQuan aquestes accions altruïstes es fan en família, entre pares, mares, fills, nebots, tiets… que comparteixen uns mateixos interessos, fan que els llaços es facin més forts i que l’empatia ajudi a reforçar el diàleg i la connexió entre aquelles persones.\nEntre els adolescents, el voluntariat és una eina molt útil per aconseguir que els nois i noies se sentin part d’una societat que comença a deixar de veure’ls com a infants, però sobretot per millorar la seva autoestima en uns moments on acostuma a trontollar. A més, pot ajudar-los a trobar les seves habilitats, una nova xarxa de relacions personals i una vocació que no podria descobrir de cap altra manera.\nI si bé és cert que el voluntariat sol estar relacionat amb gent jove, els majors de 60 anys han demostrat que, malgrat l’edat, les accions desinteressades cap als altres té beneficis en tots dos sentits. Així, entre les persones més madures passar estones amb un infant durant la seva hospitalització, passejar gossos de la gossera, fer tallers a persones sense recursos, etc. no tan sols és una manera de passar les llargues hores lliures que arriben amb la jubilació, sinó una manera eficaç de crear nous llaços afectius, de fugir de la tristesa i la soletat i de seguir sentint-se útil malgrat haver deixat de treballar. I si a més, aquestes accions reduixen la possibilitat de patir malalties com la diabetis, la hipertensió o el colesterol alt, benvingudes siguin.\nEs necessiten voluntaris, qui s’hi apunta?


Bielsa obri un nou mandat a Mislata disposat a continuar avançant "per a estar més orgullosos d'esta ciutat" - Notícies - Ajuntament de Mislata\nL'alcalde, en el seu discurs d'investidura, agraix als veïns el seu històric resultat electoral, promet continuar treballant amb honestedat i proximitat i assegura que la seua meta "coste el que coste tornarà a ser complir amb la paraula donada"\nLa Corporació Municipal de Mislata s'ha constituït hui dissabte 15 de juny amb la presa de possessió dels 21 regidors i regidores i la investidura com a alcalde del socialista Carlos Fernández Bielsa, que afronta la seua tercera legislatura amb una àmplia majoria de 15 regidors. Els tres edils del PP, un de Ciudadanos, un de Compromís i un de Vox completen la Corporació.\nCentenars de persones han assistit a l'acte d'investidura, abarrotant un Saló de Plens que hui s'ha quedat més xicotet que mai i en el vestíbul del qual s'ha hagut d'habilitar una pantalla perquè pogueren seguir l'acte tots els i les assistents. Després de la presa de possessió dels 21 regidors i regidores ha arribat el moment de la votació i investidura de Carlos F. Bielsa com a alcalde. Posteriorment, s'ha produït el torn d'intervencions dels portaveus dels grups municipals: Mª Luisa Martínez Mora (PSOE), Jaime López Bronchud (PP), José Mª González Murgui (Ciudadanos), Javier Gil Marín (Compromís), Álvaro Galán Leial (Vox). I per a culminar l'acte, el ja investit alcalde, ha realitzat el seu primer discurs de la legislatura.\nLes primeres paraules de Bielsa han sigut d'agraïment, mostrant a la ciutadania una "profunda i sincera gratitud" per l'històric triomf electoral, fent una especial referència a totes les associacions i col·lectius veïnals per “la seua dedicació, valentia i coherència en la defensa dels serveis públics i els interessos dels veïns de Mislata".\nL'alcalde i president de la Corporació Municipal ha donat la benvinguda als 21 regidors i regidores, als qui els ha demanat "rigor i diàleg” i els ha traslladat que “el respecte i el decòrum institucional han de presidir sempre qualsevol àmbit de representació pública, i el valor de la institució ha d'estar sempre per damunt de la nostra pròpia voluntat per a fer de Mislata un entorn millor per a viure”.\nQuant a les prioritats del seu nou govern, Bielsa ha deixat clar que el centre de totes les seues polítiques públiques continuaran sent "les persones, especialment aquelles que més ho necessiten". L'alcalde ha afirmat que la decisió de la ciutadania en les urnes ha sigut la d'avançar i progressar, “una decidida aposta perquè el nostre govern municipal treballe en la senda de la igualtat d'oportunitats, de l'equitat de drets, en la defensa ferma dels serveis públics i amb l'objectiu clar de la justícia social”.\nA més, en el discurs d'investidura, ha concretat els eixos fonamentals en els quals es basarà el seu projecte en este nou mandat. La lluita amb ímpetu per a eradicar la xacra que representa la violència de gènere impulsant el Pla Municipal d'Igualtat com una de les principals accions; la garantia dels serveis públics, especialment la sanitat, l'educació i l'accés generalitzat, lliure i universal a la cultura i l'esport; la millora de l'economia local, l'ocupació i la xarxa de comerços de proximitat; i una aposta ferma perquè Mislata camine cap a la modernització tecnològica i el Govern obert.\nBielsa ha afirmat que seran “un Govern que sempre respectarà als seus ciutadans, sempre atendrà la pluralitat de veus i sempre prendrà bona nota de les crítiques constructives que pretenguen millorar el nostre projecte polític”. I ha assegurat que malgrat la contundència del resultat electoral no variarà la nostra forma de treballar, basada en l'enteniment, el diàleg i la participació ciutadana”.\nEl final del discurs ha arribat amb una cita literària, per a recordar les paraules de Tierno Galván: "El triomf polític és la suma del sentit comú i la capacitat de lideratge". Bielsa subscrivia estes paraules “perquè mai ens falle el tarannà, el sentit comú i perquè este govern exercisca amb lideratge la direcció política d'esta ciutat”. L'alcalde ha finalitzat expressant el seu desig que esta nova etapa que hui comença “siga tan il·lusionant com productiva i fructífera”.


Democràcia a l'esglèsia? - Diari de Girona\nDemocràcia a l'esglèsia?\npere reixach 22.05.2017 | 11:04\nNo és improcedent la pregunta. És més, crec que és pertinent i oportuna, perquè pretenc fer una modesta aportació a la problemàtica que ens toca viure, d´una democràcia «decadent» (?), de «baixa intensitat» (?) «cansada»(?), poseu-li l´adjectiu que vulgueu, però es evident que la corrupció, la manipulació de les institucions amb interessos partidistes i la possibilitat que la tempesta populista inundi els diferents territoris i ofegui o s´endugui els petits brots de dignitat humana que encara ens queden, clamen un SOS que implica tots els homes de bona voluntat i sobretot les institucions que cuiden de la formació humana i tenen com a referència els drets humans.\nÉs democràtica l´Església? Si entenc la democràcia com la sobirania del poble exercida amb el vot, no és demòcrata perquè la sobirania de l´Església prové de Crist, el seu fundador. Tanmateix, si tinc en compte l´ambigüitat del terme «sobirania del poble» que s´amaga al darrere de la façana de la democràcia representativa, puc acceptar també com a definició vàlida de democràcia:\n«Aquella forma de societat en què –d´acord amb certs pressupostos espirituals, culturals i socials– concedeix als seus membres un gran espai de llibertat , a fi que cadascun pugui participar àmpliament i activa en la vida i decisions de la societat» (Karl Rahner SJ).\nEn aquest sentit, l´Església és demòcrata perquè els seus membres ho son lliurement, poden desplegar els seus carismes sense entrebancs i en funció del principi de «corresponsabilitat»/«l´Església som tots i és de tots» que es desprenen de la definició «d´Església, Poble de Déu» sorgida en el Concili Vaticà II, poden participar a tots nivells en funció de les pròpies responsabilitats i carismes. És cert que queden vestigis mentals operants, de visió preconciliar, propis d´una institució monàrquica i jeràrquica, d´estructura piramidal, però si els catòlics ens impliquem i prenem seriosament, tot el contingut del concepte «corresponsabilitat», estic convençut que aquests vestigis de poder absolutista quedaran reduïts a la mínima expressió i amb el temps desapereixeran.\nL´Església es demòcrata, amb límits que provenen de les seves arrels fundacionals, però la sobirania del poble, expressada en la majoria dels vots, també es troba limitada pels acords internacionals sobre drets humans i altres. És evident que «el poble sobirà» tampoc pot canviar-ho tot. És igualment evident que les formes que configuren els governs demòcrates son tan variades i complexes com variat i complex és cada país.\nAixò no justifica que en la forma de govern i de prendre decisions, a l´Església li resti un gran recorregut per assolir cotes més altesde democratització, per adaptar-se als signes del temps i satisfer de la millor manera possible les demandes dels catòlics.\nSoc conscient que conjugar Església i democràcia és controvertit i dona per a profundes tesis teològiques, sociològiques, antropològiques, jurídiques, històriques, etc . Als «doctors» els deixo la feina. Tant de bo s´hi apuntin i divulguin els seus treballs de manera entenedora!\nEl que m´interessa d´aquest article (no sé si ho assoliré) és afirmar-me que la crisi democràtica és una crisi de «cultura democràtica». Alexis de Tocqueville, en la seva obra sobre la democràcia a Amèrica, atribueix l´èxit de la república dels Estats Units a certs valors que va denominar hàbits, costums o virtuts dels seus habitants, les quals son més importants que les pròpies lleis per establir una democràcia viable: «Les virtuts democràtiques són l´únic poder resistent i durador d´una nació». Dit d´una altra manera, «no hi ha democràcia, sense demòcrates».\nSi s´accepta aquesta premissa, l´Església té un paper rellevant formant els seus feligresos en virtuts demòcrates que configuren el mateix ADN de l´Església: Llibertat, justícia, veritat, transparència, solidaritat, amor, subsidiarietat, pluralisme, diàleg, tolerància, foment del sentit comunitari, participació, compromís, responsabilitat, cultura, convivència transversal generacional, cultural, ètnica, esperit crític profètic i tants d´altres que el lector hi pot afegir.\nTanmateix, al temps que fa aquesta tasca insubstituïble de formació ha de maldar per eixamplar els límits de participació, d´expressió i de decisió, en qüestions no dogmàtiques, a tots els àmbits i estaments que la configuren: bisbes, preveres, religiosos/es, laics/ques.\nEntenc que autentificarem la democràcia, si conreem virtuts democràtiques i ens impliquem a eixamplar els límits de democràcia formal, en tots i cadascun dels espais vitals: família, escola, parròquia, associacions de veïns, culturals, esportives, d´oci etc.\nUn gran repte per una convivència en pau!\nUn gran repte que «l´Església de tots» no pot defugir!


El nou FabLab està ubicat al soterrani del CentreBit Menorca, a Alaior, i ocupa una superfície de 125 m2. Les instal·lacions disposen de maquinària avançada per a la fabricació digital a petita escala, i estan pensades per a l'auto producció d'objectes físics. Així, el FabLab compta amb una impressora 3D capaç de produir objectes de material plàstic en gran detall; una fresadora que serveix per donar formes complexes a peces de plàstic, fusta, ceràmica o altres materials; una màquina làser de tallat i gravat; i un plotter de tall de gran precisió, també per a diferents materials.\nA més a més, el FabLab també disposa d'una aula amb eines i components reutilitzables per a la realització d'activitats educatives al voltant de la robòtica, l'electrònica i la computació. Aquest espai està especialment pensat per a alumnat de primària i secundària. A través dels Kits Lego Mindstorm, i Arduino Starter Kit, dos populars sistemes per a l'ensenyament, l'alumnat podrà crear, programar i provar solucions basades en la robòtica i aplicables a la vida real.\n"El FabLab CentreBit Menorca obre el camí a la fabricació personal i a la individualització de la producció, dotat d'una tecnologia que ens permetrà en un futur canviar els sistemes de producció cap a un model més sostenible; a escala mitjana i individual. Iniciatives com aquesta són les que ens fan avançar en el camí de l'economia del coneixement i per tant de la diversificació econòmica que tant necessitam per aconseguir un model productiu més sostenible ambientalment, més competitiu, més resilient i capaç de crear oportunitats de feina estables i de qualitat per als nostres joves", ha destacat Company.\nA l'acte han assistit també la presidenta del Consell de Menorca, Susana Mora; el director general d'Innovació del Govern de les Illes Balears, Eduardo Zúñiga; el gerent de la Fundació Bit, Álvaro Medina, i la delegada territorial del CentreBit Menorca, Carmen Crespo.\nCrespo ha fet una presentació del FabLab on ha explicat quins són els seus objectius, el públic al qual es dirigeix, i quin és el seu funcionament. Seguidament, la comitiva ha visitat les instal·lacions del FabLab on s'ha explicat amb detall el funcionament de cadascuna de les màquines i s'han mostrat exemples de peces que s'hi poden fabricar.\nEn aquesta presentació, s'ha detallat com es podrà fer ús de les instal·lacions, obertes a qualsevol professional que vulgui fabricar objectes per a la seva comercialització, i a persones que vulguin aprendre i experimentar amb la fabricació digital i la impressió 3D. Així, l'ús del FabLab serà gratuït per a formació, experimentació i desenvolupament de prototips, i amb tarifes específiques per a fabricació digital per a professionals i empreses.\nEn aquest sentit, cal destacar que les persones interessades en fer ús de les instal·lacions i de les màquines poden reservar-les a través de la web: www.fundaciobit.org/fablab/, on a més de poder fer la reserva, hi trobaran la documentació específica i manuals per a cadascuna de les màquines, com les normatives d'ús, i altres recursos d'interès.\nEn paraules del director general d'Innovació, Eduardo Zúñiga, "el FabLab CentreBit Menorca és un espai que a partir d'avui canviarà la nostra manera de produir, de relacionar-nos amb la innovació i els processos industrials". D'una banda, perquè "promou la fabricació digital, posant a l'abast de qualsevol persona un sistema de producció local i accessible, que permet produir a petita escala i sense grans costos, i afavorint així la creativitat i la innovació". I d'altra banda, "perquè pretén ser també un element clau en el foment de les vocacions STEM (ciència, tecnologia, enginyeria i matemàtiques), donant accés, no només a centres educatius sinó també a tota mena d'usuaris que trobin al Fablab un espai tant d'autoaprenentatge com de creació col·laborativa".\nPer la seva part, la presidenta insular, Susana Mora, s'ha mostrat convençuda que "el FabLab esdevindrà un important element al voltant del qual es vertebrarà una comunitat de productors, innovadors i creatius, que permetrà empoderar a les persones de manera que s'apropin a tècniques de producció i puguin solucionar problemes reals de la seva vida quotidiana o senzillament produir alguna cosa que no existeix o que desitgen produir".\nEn la visita a les instal·lacions, també s'ha mostrat un projecte col·laboratiu; la producció d'una cadira amfíbia per a persones amb mobilitat reduïda. En aquest projecte elaborat pel grup «Makers Menorca», format per Joanma Gonzàlez, Francisco Javier Piris, José Pons, Dani Bagur i coordinat per Ramon Babot, també han col·laborat aportant materials i recursos, les empreses Tot Inox, Metales Vidal, Tecnoagrin Sito, Fusteria Joan Villalonga, Carpinteria Manu Romero, i Toldos JJ. Tots ells han participat en el disseny i fabricació d'aquesta cadira amfíbia, que ha millorat el model utilitzat actualment per Creu Roja, que és el que s'ha agafat de base.\nDes de la Fundació Bit, s'ha posat a disposició dels Menorca Makers tota la instal·lació del FabLab CentreBit Menorca així com col·laborant amb la compra de materials necessaris addicionals per a fabricació de la cadira amfíbia.\nLa cadira amfíbia produïda al FabLab s'ha lliurat de manera gratuïta a Natàlia Rosselló, amb mobilitat reduïda per mor de la malaltia ELA; i el nou disseny creat s'ha cedit a Creu Roja perquè se'n puguin fabricar més. Així, gràcies a aquest projecte pilot, no només s'han pogut provar les màquines i les instal·lacions amb un projecte real, sinó que també s'ha millorat un producte que permetrà a les persones beneficiàries gaudir de la platja de manera segura i còmode.\nLa creació d'aquesta infraestructura a Menorca és una aposta clara del Govern de les Illes Balears per la innovació tecnològica i una passa més per la diversificació econòmica, i cap a un nou sistema més sostenible i basat en el coneixement.


Biografia, gestes i teoria de la relativitat d'Albert Einstein | Meteorologia en Xarxa\nEn 1879 neix a Ulm un dels millors científics de l'món. Es tracta d' Albert Einstein. Al segle XVII Isaac Newton havia explicat les lleis que regeixen el moviment dels cossos i dels astres. Això va ajudar a poder unificar la física terrestre com la física celeste. D'aquesta manera es va poder conèixer gran part de tota la mecànica fins al món contemporani. A la fi de segle XIX existien bastants fenòmens en la física que no es podia explicar amb els ensenyaments de Newton. Per això, Albert Einstein va haver de superar totes les mancances de la física ha creat un nou paradigma: la teoria de la relativitat.\nEn aquest article anem a explicar-te tota la biografia i gestes d'Albert Einstein i la importància de la teoria de la relativitat com a punt de partida de la física moderna.\n1 Biografia d'Albert Einstein\n2 La teoria de la relativitat\n3 La teoria unificadora d'Albert Einstein\nEl model explicatiu d'Albert Einstein va ser allunyat de tot sentit comú. És a dir, aquesta teoria assenyalava i marcava el principi de l'divorci entre la gent corrent i una ciència que cada vegada està més especialitzada i inintel·ligible. No obstant això, ja sigui durant la vida d'aquest físic o després, s'han pogut confirmar moltíssims aspectes de la relativitat que van ser tant sorprenents com incomprensibles en el seu moment. Aquesta és una de les raons per la qual Albert Einstein és un dels científics més cèlebres i admirats de tota la història de la ciència.\nEl que més xoca de la descoberta d'aquest científic és que totes les seves idees que amb prou feines eren concebibles eren totes certes. Una d'elles és per exemple que la massa d'un cos augmenta amb la velocitat. No obstant això, aquest personatge tan cèlebre va ser un mal estudiant en la seva joventut. De petit va ser un nen quiet i abstret i va tenir un desenvolupament intel·lectual bastant lent. Quan ja era gran, el mateix Einstein va atribuir tota aquesta lentitud a la pròpia creació de la teoria de la relativitat. És a dir, segons ell, la majoria de les persones comencen a plantejar-se problemes de l'espai i temps quan són joves. A causa del seu desenvolupament tan lent no va començar a plantejar-pregunta sobre l'espai-temps fins que ja va ser més gran. Aquestes preguntes van ser l'origen de la teoria de la relativitat.\nJa en 1894 tota la seva família va tenir dificultats econòmiques que van fer que es traslladaran a Milà. Einstein va romandre a Munic per poder acabar els seus estudis secundaris. Va tenir diversos fills anomenats Hans Albert i Eduard, nascuts respectivament el 1904 i 1910. Més tard Einstein es va divorciar de la seva parella i es va casar de nou amb la seva cosina Elsa.\nPúblic 5 treballs en l'any 1905. Un d'ells va servir per poder doctorar per la universitat de Zuric i els 4 restants acabarien per imposar un canvi radical en la imatge que ofereix la ciència sobre l'univers. I és que aquests treballs oferien una explicació teòrica en termes estadístics de el moviment brownià. També donaven una interpretació sobre l'efecte fotoelèctric. Per a això es va basar en la hipòtesi que la llum està integrada per quants individuals. En la física posterior a aquests quants se li va denominar fotons.\nEls dos treballs restants eren els que van establir les bases de la teoria de la relativitat. En aquesta teoria s'estableix l'equivalència entre l'energia d'una certa quantitat de matèria i la seva massa. Aquesta és la famosa equació d'E = mc². Atès que els seus treballs i les seves investigacions van tenir per darrere un gran esforç, va provocar que els situaran entre els físics més eminents de tot Europa. Més tard és quan el veritable reconeixement públic a l'arriba a Albert Einstein i és que li van atorgar el Premi Nobel de Física, que va rebre el 1921.\nLa teoria de la relativitat pretén explicar algunes anomalies en el concepte de moviment relatiu. No obstant això, amb el pas el temps, l'evolució d'aquesta teoria s'ha convertit en la base de les ciències físiques. També s'ha convertit en la referència principal que ajuda a demostrar la unitat essencial de la matèria i l'energia, l'espai i el temps, i l'equivalència entre les forces de la gravetat i els efectes de l'acceleració en un sistema.\nAquesta teoria va tenir dues formulacions diferents. La primera va ser coneguda com la teoria de la relativitat especial i s'encarrega de tots aquells sistemes que es mouen un respecte a un altre amb una velocitat constant. L'altra va ser anomenada teoria de la relativitat general i s'encarrega d'explicar aquells sistemes que es mou a una velocitat variable. És en aquesta velocitat variable on s'introdueix en l'acceleració.\nLa teoria unificadora d'Albert Einstein\nDe sobres se sap que en la física calen lleis que puguin unificar totes les explicacions tant dels sistemes amb un moviment estable avui inestable. Per això, tota l'activitat d'Albert Einstein es va centrar en perfeccionar la teoria general de la relativitat. El postulat principal d'aquesta teoria era que la gravetat no és una força sinó un camp que està creat per la presència d'una massa en el continu espai-temps.\nMés tard en l'any 1919 la seva fama internacional va créixer, fent que hagués de multiplicar les seves conferències de divulgació per tot el món. També es va popularitzar la seva imatge com un dels viatgers de la tercera classe de ferrocarril. Era famós per anar a tot arreu amb un estoig de violí sota el braç. I és que una de les seves aficions era tocar el violí.\nTots els esforços de la següent dècada d'Albert Einstein es van centrar en trobar una relació matemàtica entre l'electromagnetisme i l'atracció gravitatòria. L'objectiu principal d'Einstein era descobrir les lleis comunes que havia de rebre per al comportament de tots els objectes en l'univers. I és que ell pensava que existia una llei que deia comportament de tots els objectes ja siguin de la física terrestre o de la física celeste. Tots aquests comportaments es devien agrupar en una sola teoria de camp unificat.\nAquest científic va afirmar una vegada que la política posseïa un valor passatger, mentre que una equació valia per a tota l'eternitat. Això va ser fruit d'el problema que va tenir a l'haver de marxar d'Alemanya als Estats Units a causa de l'ascens de Hitler a el poder a l'any 1933. Ja en els últims anys de la seva vida l'amargor de no fallar en la fórmula que revelés a la humanitat el secret de l'comportament dels objectes va fer que empitjorarà el seu estat de salut.\nDesprés que les explosions de Nagasaki i Hiroshima posessin fi a la segona guerra mundial, Einstein va unir a tots els científics per impedir l'ús futur de la bomba i va proposar la formació d'un govern mundial a partir de les Nacions Unides.\nEspero que amb aquesta informació puguin conèixer més sobre Albert Einstein.\nRuta completa cap a l'article: Meteorologia en Xarxa » Meteorologia » Ciència » Albert Einstein


L’ANY 2019, HA ESTAT UN ANY SEC AMB TEMPERATURES CÀLIDES – Metacamp\nL’ANY 2019, HA ESTAT UN ANY SEC AMB TEMPERATURES CÀLIDES\nL’any 2019 ha estat un any en poca precipitació, la pluviometria anual ha estat de 388,3 l/m². En comparació a la mitjana anual pluviométrica, que és de 518,2 lm², hem tingut un dèficit de pluja de -129.9 l/m² , una quantitat negativa força important. Cal destacar que els mesos d’hivern han estat els més secs dels últims 62 anys.A l’hivern, estació de l’any que comença el 21 de desembre i acaba el 21 de març, el total de pluja registrada va ser de 13, 9 l/m², una quantitat molt inferior a la mitjana que és de 32,6 lm².\nUn fet també a destacar és que cada vegada baixa la mitjana històrica anual de pluviometria, a causa de una disminució de quantitat de pluja registrada. La mitjana anual dels últims 105 anys, del 1914 fins al 2019, la mitjana anual és de 518,2 l/m2.\nAquest 2019 s’han registrat 69 dies de pluja, amb una desviació negativa important de -26 dies menys de precipitacions, en comparació de la mitjana dels últims 21 anys, que és de 95 dies de pluja per any. Els anys 1997 – 2005 els dies de pluja es mantenien entre 148 i 119 dies. En general els dies de pluja han disminuït aquest últims anys, i oscil·len entre 67 i 82 dies.\nEls mesos més plujosos han estat l’octubre amb 88,2 l/m², i maig amb 60 l/m². Els mesos més secs han estat el febrer 1.5 l/m², la mitjana és de 25,4 l/m², el març 1,0 l/m², la mitjana és de 36,7 l/m².\nLa temperatura mitjana de l’any 2019 ha estat de 15’8 ºC. En comparació l’any 2018, que va ser de 16,1 °C ha baixat 0’3; °C, tot i així, segueix sent un valor superior al normal semblant a la que es va registrar l’any 2012, va ser 15´8 ºC. Es pot observa que se segueix una tendència a la pujada en les temperatures mitjanes de les últimes dècades.\nLa temperatura mitjana del 1980 fins a l’any 2019 ha estat és 15’4 º C. En aquests últims 39 anys la tendencia, que ha sigut de + 0.4 ºC, segueix pujant.\nUna dada històrica a destacar va ser la temperatura màxima registrada el mes de juny amb 40´0 ºC, el dia 29, un valor que no s’havia registrat mai en un mes de juny, des de que és disposen de dades meteorològiques.\nRESUM DELS MESOS 2019\nFen un resum climatològic dels mesos de 2019, el gener va ser càlid i molt sec; el febrer, va ser càlid i molt sec; el març, va ser càlid i molt sec; l’abril, normal i sec; el maig, fred i plujós; el juny, molt càlid i molt sec; el juliol, càlid amb una pluviometria normal; l’agost, un mes càlid amb pluviometria normal; el setembre, càlid i amb pluviometria normal; l’octubre, amb temperaturas normal i plujós; el novembre, fred i plujósi el desembre càlid i plujós.\nL’any 2019, en comparació amb el 2018, la tendencia de la forçá del vent ha baixat lleugerament. La velocitat més alta es va registrar el dia 13 de desembre amb 116,6 km/h; la velocitat mitjana del vent durant el 2019 ha estat 11,8 km/h. El recorregut del vent ha estat 47.162 km, Se n’han registrat 28.367 km menys en comparació l’any 2018, quan se’n va registrar 75.529 km.


Des del vassallatge a l’elit esportiva, sense ànim d’incomodar. Opinió del lector | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Des del vassallatge a l’elit esportiva, sense ànim d’incomodar. Opinió del lector\nCARTES AL DIARI/OPINIÓ DEL LECTOR\nFa pocs dies, arran del frustrat fitxatge d’en Neymar pel Barça, reflexionava en el que hem convertit, totes i tots plegats, el món de l’esport. Milions i milions d’euros, rius i rius de tinta i quilos i quilos de paper per justificar o senzillament poder explicar, un traspàs federatiu d’un jugador de futbol. Pensava en el munt de joves que, esforçant-se, intenten fer-se un lloc en els esports que es practiquen avui en dia, més o menys coneguts o minoritaris.\nEm preguntava, com deuen viure i digerir aquest exèrcit de nois i noies, que dediquen moltes hores de la seva jornada diària a entrenar-se per millorar rendiment, el greuge comparatiu que representa pagar unes milionades estratosfèriques per un jugador de futbol, quan ells tan sols necessiten resoldre demandes ben bàsiques.\nEstava doncs, per enèsima vegada a la meva vida reflexionant del mal que fan a la humanitat conceptes com, llei de mercat, lliure moviment de capital, oferta i demanda… Quant de sobte, em va arribar per les xarxes socials l’opinió d’un esportista d’elit. El noi es diu Josema – ho sento però no tinc més dades de filiació – i va escriure una carta al mitjà digital local Diari de Sant Quirze. És veí del poble i també una figura destacada en l’àmbit mundial en dansa (entenc esportiva) i es queixava del poc reconeixement que havia aconseguit de l’administració local. Centrava, essencialment, els seus neguits i decepcions en el poc suport econòmic rebut per l’administració local del seu poble al llarg de la seva dilatada i fructífera carrera esportiva que ha portat el nom dels nostres sants patrons arreu. La seva amargor també niava en el fet de no haver pogut intercanviar una conversa – suposo de reconeixement – amb l’Alcaldessa del poble després de les seves conquestes esportives.\nEfectivament, l’esport té un vessant cruel en moltes ocasions. Sí a més a més, a un esportista de reconeixement internacional, li sumes el fet tan recurrent de “mai ningú ha estat profeta a la seva terra”, la crueltat passa a la categoria de sadisme. L’esport, admirat Josema, és injust fins i tot amb els seus propis practicants. Lesions, males ratxes, incomprensió, competències deslleials… En resum la cara obscura de l’activitat esportiva.\nPotser podríem comparar aquest tracte tan cruel que els esportistes d’elit rebeu en moltes ocasions, amb el tracte que poden rebre representants públics, que no es troben al cim de la política i que tan sols intenten servir al seu poble. Algunes persones, afortunadament poques, que poden ser uns grans professionals en el seu àmbit, demostren que esdevenen uns cafres de medalla quan intenten opinar sobre veïnes i veïns seus que han estat escollits democràticament.\nFins i tot he llegit en alguna ocasió – i no t’ho creuràs admirat Josema – titllar a representats democràtics d’un poble, on viu gent que balla molt bé, de vassalls de l’alcaldessa que en les darreres eleccions va rebre un amplíssim suport del veïnat a les urnes.\nAquest, diguem-ne, insult “zumbón“, vull interpretar-lo com una mena de coreografia construïda a partir de l’aplicació de diverses “tècniques”. La més destacable d’aquestes és la “tècnica” de la ignorància sectària que, per fer una comparativa al·legòrica, vindria a ser la base del “chachacha“. Res complicat: poca consistència ideològica, una mica de mala bava i sobretot una gran dosi de protagonisme. O sigui “un, dos, tres, un pasito p’alante Maria, un dos, tres un pasito pa atrás“. Ah! I per recaragolat que et pugui semblar (com aquests gestos tan bells que es fan a la dansa moderna) a vegades s’arriba a la culminació esperpèntica: qui es posa a la boca el concepte vassall, és algú que ha format part d’una llista electoral municipal d’un partit, suposadament, d’esquerres i democràtic.\nTampoc crec, admirat Josema, el que algun esportista d’elit diu en un poble, on hi ha gent que balla molt bé, sobre discriminacions públiques per la seva forma de pensar. Jo crec que els ajuntaments de tots els pobles, se senten especialment orgullosos dels esportistes, equips i clubs que vesteixen la samarreta amb els colors locals independentment del color de les seves creences i opinions. A Sant Quirze, per posar-te un exemple recent, van ser les noies del Club de Voleibol les que varen fer el pregó de la passada Festa Major. Un orgull que no crec que tingui res a veure amb el que pensen al club sobre, posem per cas, sí el Pedro Sànchez va enganyar la gent quan va dir que no pactaria amb la dreta.\nJa veus llorejat Josema. Els esportistes d’elit no sou els únics maltractats en aquest món. També hi ha – hi som – homes i dones, republicans i republicanes, que no entenem de vassallatges i en canvi se’ns acusa de ser vassalls. No ho entenem, perquè, precisament, en el nostre republicanisme català no hi caben monarquies, ni nobleses, ni actituds meselles. Però, això ja és un altre “ball” i segurament no és moment de ballar-lo.\nEspero no haver-te incomodat Josema. Si ho he fet, et demano disculpes i aprofito per transmetre’t la meva més sincera felicitació per la teva carrera esportiva.\nRegidor de l’Ajuntament de Sant Quirze.\nCARTES AL DIARI Diari Sant Quirze josema Josep Coll News SQ OPINIÓ DEL LECTOR\t2019-09-26\nEl to burleta, supremacista i fins i tot potol no es digne de ser emprat per un carrec public per carregar contra un vei. Demostra la baixesa moral de qui ho fa i el ex de la sra oliveres amb aixo es un crack. Pensava que amb el favor de sortir a la llista de la seva ex, l’hi donaria un altre oportunitat a la vida de rectificar la sempre agre actitud al tindre un sou segur per 4 anys, pero no, ell mai decepciona.


Reial Decret 391/2019, del 21 de juny, pel qual s'aprova el Pla Tècnic nacional de la Televisió Digital Terrestre.\nEl Consell de Ministres ha aprovat el Reial Decret 391/2019, de 21 de juny pel qual s'aprova el Pla Tècnic Nacional de Televisió Terrestre Digital i es regulen determinats aspectes d'alliberació del segon dividend digital.\nEn aquest Pla Tècnic es mantenen la totalitat dels múltiples digitals i la capacitat de realitzar desconnexions territorials existents en l'actualitat, mantenint la totalitat de l'oferta televisiva composta de vuit múltiples (set d'àmbit nacional i un d'autonòmic).\nEl procés de migració dels serveis de TDT de les freqüències que utilitza en la banda 700 MHz cap a les noves freqüències planificades s'haurà de fer abans del 20 de juny del 2020.\nTambé s'estableix la data límit de l'1 de gener del 2023 perquè tots els canals de televisió hagin evolucionat cap a l'alta definició i es contempla l'adaptació tecnològica dels aparells receptors de TDT.\nPassats 9 mesos des de l'entrada en vigor del Reial Decret, hi haurà l'obligació que tots els aparells que es posin a la venda al mercat espanyol incloguin la capacitat de rebre emissions amb la tecnologia de transmissió de senyals DVB-T2 i emissions d'alta definició.\nHi haurà subvencions?\nSí. El Consell de Ministres ha aprovat un Reial Decret d'ajudes econòmiques per valor de 150 milions d'Euros per a les Comunitats de Propietaris per a l'adaptació de les seves instal·lacions de recepció de televisió. Les quantitats oscil·len entre els 104 i els 678 €, en funció de la infraestructura prèviament instal·lada.\nNo queden inclosos els habitatges individuals, ja que únicament hauran de resintonitzar els canals de televisió.\nPer rebre aquesta subvenció, prèviament s'haurà d'haver fet la corresponent actuació, ja que per sol·licitar l'ajuda és necessari presentar la factura de la feina i el butlletí de la instal·lació realitzada.\nPer a més informació o per ajudar-te a tramitar la subvenció, pots posar-te en contacte amb la nostra Àrea de Finques al 93 872 32 22 o finquesarfe.es


Uns 2.280 corredors participen a la cursa de La Marató a la UAB - Diari de Sabadell\nUna imatge de la cursa de La Marató / UAB\nUn total de 2.280 persones han participat a la Cursa solidària de la UAB, a més d'un centenar de persones voluntàries que han col·laborat en les tasques d'organització i logística. Per primera vegada, la cursa d'11,6 km ha passat pels carrers del centre de Cerdanyola del Vallès, i per primera vegada també s'ha instal·lat un escenari a la Vila Universitària, on hi ha hagut diferents actuacions musicals.\nEl guanyador de la cursa d'11,6 km en categoria masculina ha estat Marc Otero Fernández, del club Joventut Atlètica Sabadell. Va estudiar a la UAB Ciències Ambientals, però aquesta era la primera vegada que corria aquesta cursa. "N'he sortit molt content, és un recorregut maco però exigent", ha dit aquest atleta de Terrassa, que va fer la setmana passada la Marató de Sant Sebastià i ara es prepara per a les sant silvestres que venen.\nLa guanyadora de la cursa d'11,6 km en categoria femenina ha estat Júlia Casas Codina, campiona de Catalunya de Ciclisme i professora associada de Fisioteràpia a la UAB, on va estudiar Fisioteràpia fa uns anys. "L'ambient pels carrers de Cerdanyola ha estat sensacional, hi havia molta gent animant-nos", ha dit aquesta esportista de Sabadell després de fer la seva segona cursa solidària de la UAB.\nEl 51% de les persones que hi han participat han estat dones. Cerdanyola, Barcelona, Sabadell, Terrassa i Sant Cugat han estat les poblacions d'on han participat més persones.\nS'han fet tres curses i una caminada a partir de les 10.30 h del matí: una cursa de 480 metres per a persones que tenen mobilitat reduïda –una de les poques a Catalunya d'aquest tipus–; una cursa d’11,6 kilòmetres, que per primera vegada ha passat pels carrers del centre de Cerdanyola del Vallès, una carrera de 6,5 kilòmetres; i una caminada de també 6,5 kilòmetres, que ha fet la volta al Sincrotró Alba.\nS'ha fet una 'performance' que consistia a construir una pinya entre els participants, guiada per membres de la Colla Castellera de la UAB, els Ganàpies. Els hospitals i centres de recerca vinculats a la UAB que investiguen les malalties minoritàries i l’entitat solidària Ixarop ha també col·laborat amb la cursa i han participat a la Fira d'Entitats.\nLa UAB té equips d'investigació destacats que estudien les malalties minoritàries. D'aquestes malalties, que afecten un màxim de 5 persones de cada 10.000, se n'han descrit 7.000 de diferents i es calcula que afecten entre 300.000 i 400.000 persones a Catalunya.\nAl llarg de les set edicions anteriors, la Cursa solidària de la UAB ha recollit 96.000 euros per a La Marató de TV3, amb una participació mitjana a cada edició al voltant de 2.000 persones.\nTemes:La Marató, UAB


Catalunya suma 1.541 nous casos confirmats per PCR, cap mort i el risc de rebrot puja 9 punts (168) La República\nCatalunya ha declarat 1.541 nous casos de covid-19 confirmats per PCR en les darreres 24 hores, segons les dades actualitzades pel Departament de Salut. El total de positius confirmats per PCR des de l’inici de la pandèmia és de 143.603 i s’eleva a 169.048 amb totes les proves (1.672 més que en el balanç d’aquest divendres). Des de l’inici de la pandèmia, han mort 13.385 persones per coronavirus a Catalunya, cap més des de l’últim balanç fa 24 hores.\nD’altra banda, el risc de rebrot puja 9 punts i se situa en 168,40. La velocitat de contagi també s’incrementa de 0,92 a 0,96, i ja frega la barrera d’1. En paral·lel, els ingressats als hospitals baixen en 31 persones i ara són 755, dels quals 154 estan a l’UCI, tres menys que fa 24 hores.


Qui som - ERC Palafolls\nBenvingut/da al lloc web d'Esquerra Republicana de Catalunya a Palafolls. ERC, fundada el 1931, és l’organització política de Catalunya més antiga encara en actiu i té com a objectiu principal l’assoliment d’una societat més justa i solidària, sense desigualtats entre les persones i els territoris i considera que la via per fer-ho és aconseguir la independència de Catalunya.\nEsquerra treballa per fer possible un canvi al nostre poble. Després de 36 anys del mateix alcalde, Palafolls mereix acabar amb les dinàmiques de gestió opaca, personalista i caciquil, que dista de teixir les complicitats necessàries entre les entitats per fer d'aquest indret un lloc que pensi en el futur.\nEns trobem el tercer dimarts de cada mes al poble,\nContacta'ns a palafollserc@gmail.com\nPalafolls, és un municipi del Maresme situat a l'extrem nord de la comarca, al límit amb la Selva. El terme municipal és a la riba de la Tordera i consta de diversos nuclis urbans dispersos com Les Ferreries, Sant Lluís i Sant Genís, així com urbanitzacions residencials tals com Ciutat Jardí, Mas Carbó i Mas Reixach. El poble limita amb els termes municipals de Santa Susanna, Malgrat de Mar, Tordera i Blanes.\nL’existència del poble està documentada des del segle X. L’església romànica de Sant Genís o les restes del castell medieval (visible des de la major part del terme municipal) son un senyal inequívoc de la seva antiga existència. En l’actualitat el poble s'aproxima als 9.000 habitants.


L’Ajuntament de Badalona incentiva que les empreses locals contractin 100 persones majors de 45 anys i aturats de llarga durada :: Notícies :: Ajuntament de Badalona\nL’Ajuntament de Badalona incentiva que les empreses locals contractin 100 persones majors de 45 anys i aturats de llarga durada\n04/11/2021 ::economia ocupació\nLa iniciativa, que compta amb el suport i la col·laboració del Servei d’Ocupació de Catalunya, inclou una bonificació econòmica per empreses i autònoms que realitzin nous contractes per l’import de 1.108,33 euros mensuals durant un màxim de 9 mesos\nL’Ajuntament de Badalona incentivarà mitjançant el Programa 30 Plus la contractació de 100 persones majors de 45 anys, que visquin a la ciutat i que es trobin en situació d’atur de llarga durada. Concretament, es beneficiarà a les empreses i autònoms que facin aquests nous contractes laborals, ja que podran demanar una subvenció d’un import de 1.108,33 euros mensuals durant un període màxim de 9 mesos. La iniciativa compta amb el suport i la col·laboració del Servei d’Ocupació de Catalunya.\nEs podran beneficiar d’aquest programa totes les empreses, persones autònomes, entitats i institucions sense afany de lucre que generin nova ocupació. Les contractacions poden efectuar-se durant el darrer trimestre d’aquest any i el primer trimestre de l’any vinent. El programa finalitza el 30 de setembre de 2022.\nEls beneficiaris interessats poden contactar amb el Servei d’Ocupació encarregat de la gestió d’aquest programa al telèfon 93 460 52 00 entre les 9 i les 15 hores o enviant un correu electrònic a 30plus@badalona.cat.\nL’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, ha destacat que “amb aquesta iniciativa es fa palès una vegada més el compromís del Govern municipal amb el foment de l’ocupació dels ciutadans de Badalona i el suport a les empreses locals mitjançant l’execució de programes que incentivin els ajuts econòmics a la contractació”.\nBadalona, 4 de novembre de 2021


Es presenta una nova i emotiva edició del Memorial Xavier Garcia\nPresentació del memorial, aquest dimecres al Saló de Plens\nEl memorial s'inicia aquest cap de setmana amb el torneig de futbol i continuarà amb les seccions de patinatge i gimnàstica\nCom ja ve sent habitual en aquestes dates, aquesta setmana s'ha presentat una nova edició del Memorial Xavier Garcia, que organitza la Fundació d'Esport Base de Vilanova i la Geltrú.\nLa sala de plens va ser l'escenari de la presentació d'aquest memorial, del qual enguany se'n celebra l'edició número 14. L'alcaldessa de la ciutat, Neus Lloveras, acompanyada del vicepresident econòmic de la Fundació, Josep Maria Escofet, del germà de Xavier Garcia, Pere Garcia, i de la autora del quadre commemoratiu d'aquest any, Míriam Beso, van presidir aquest acte carregat d'emotivitat ja que enguany, per primera vegada, es feia sense presència d'un dels impulsors del memorial, el pare del Xavier, Pere Garcia.\nEl representant de La Fundació va destacar el treball que fa tot l'any l'entitat per promoure entre els joves els valors del treball i l'esforç. Sobre el memorial va explicar que era una immillorable de tancar la temporada i de que pares i fills poguessin compartir aquests valors i l'aprenentatge de tot un any. Per la seva banda, en Pere Garcia, va recordar la figura del seu germà i del seu pare, i va agrair en nom de la família a tota la gent que fa possible que es continuí fent el memorial. “El memorial queda encara que la gent que el va fer possible ja no hi sigui. Desitjo que això no s'aturi i que ho puguem celebrar durant molts més anys, tal i com ells haurien volgut”. L'autora del quadre, també molt emocionada, va tenir paraules d'agraïment per a tots els assistents i de record per als que ja no hi són, i va explicar que amb la seva pintura volia recordar un dels llocs que més s'estima la família del Xavier.\nL'alcaldessa Neus Lloveras va cloure l'acte també recordant la figura del Xavier i del seu pare, de qui va dir estaria molt content en veure que la seva labor tenia continuïtat. I va agrair que hi hagués tanta gent disposada a mantenir el seu record. Lloveras també va lloar el caràcter d'aquest memorial que defensa els valors esportius entre els més joves. “Aquesta és la gran festa de l'esport de La Fundació. Una entitat que treballa per impulsar entre els joves els valors de l'esport base, l'esforç, les ganes de superació i la convivència entre els esportistes. Aquest memorial és el millor entorn per recordar-ho i demostrar-ho”\nEls actes del memorial començaran aquest cap de setmana amb el torneig de futbol on hi prendran part tots els equips de l'àrea de futbol. El 21 de juny es farà el festival de la secció de gimnàstica artística, i el 5 de juliol es clouran els actes amb el festival de la secció de patinatge artístic i de dansa. A banda s'han programat diverses activitats que s'aniran succeint durant els propers dies, com són els concursos de dibuix, el dinar de germanor, les xerrades o la inauguració de l'exposició Els Pintors del Memorial.


El front atlàntic deixarà tempestes i precipitacions que podran anar acompanyades de fang i una visibilitat reduïda per pols en suspensió\nLa província de València es prepara per a l’arribada de Lola, la borrasca primaveral més profunda de l’any. Encara que la pitjor part s’espera en la costa de Portugal, l’efecte també es deixarà sentir en el vessant mediterrani.\nEl front atlàntic arribarà oficialment en les pròximes hores deixant tempestes i fortes precipitacions durant el cap de setmana. No obstant això, els seus primers efectes ja han començat a notar-se amb pluges en tota la província.\nDavant l’amenaça de les precipitacions, l’Agència Estatal de Meteorologia (Aemet) ha activat l’alerta groga en tota la Comunitat Valenciana. Hi ha risc de pluges i tempestes que podrien deixar precipitacions acumulades de 60 litres per metre quadrat en 12 hores.\nLA BORRASCA LOLA GOLPEARÁ EN EL CAP DE SETMANA\nDe moment l’alerta es mantindrà fins a la mitjanit però això no significa que el temporal amaine. La borrasca Lola donarà una treva el divendres deixant intervals nuvolosos durant la jornada amb precipitacions febles en el sud i sense descartar algun ruixat aïllat a l’interior a la vesprada.\nPer contra, el dissabte s’espera que les precipitacions siguen localment persistents. A més, no es descarta que vagen acompanyades de fang i hi haurà una visibilitat reduïda per pols en suspensió en zones altes del sud.\nEl diumenge es repetirà la mateixa situacions amb pluges persistent en el sud de València i nord d’Alacant que podran estendre’s de manera més dispersa a altres zones de la Comunitat amb fang.\nMÉS PLUJA PER A l’INICI DE SETMANA\nEncara que encara és difícil predir què ocorrerà la setmana vinent, els primers avanços d’Aemet assenyalen que continuaran les pluges. S’espera que una baixa situada entre la Península i Açores s’acoste al sud-oest peninsular. Així, és probable que es produïsquen precipitacions acompanyades de tempesta en quasi qualsevol punt d’Espanya.\nPer al dimarts s’espera que la baixa penetre en la Península alhora que tendeix a afeblir-se. Continuen sent probables les precipitacions i tempestes en quasi qualsevol punt del país.\nEncara que la incertesa s’incrementa notablement per als dies posteriors, tendeix a mantenir-se cert predomini de les baixes pressions i la inestabilitat. Hi haurà intervals nuvolosos i nuvolositat d’evolució que deixarien ruixats i tempestes en quasi qualsevol punt.