Tema 9.1  | Genètica (UAB) | Unybook\nTema 9.1 (2013)\nJudith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 ESTRUCTURA I FUNCIÓ DEL MATERIAL GENÈTIC: REPLICACIÓ, TRANSCRIPCIÓ I TRADUCCIÓ La replicació, la transcripció i la traducció són processos que podríem considerar equivalents en eucariotes i procariotes.\nTot i això, procariotes no vol dir que siguin idèntics. En aquesta assignatura majoritàriament parlarem d’eucariotes. Així doncs, es tracta de mecanismes conservats i només hi hauran alguns detalls que seran diferents.\nUna diferència fonamental entre aquests mecanismes si pensem en un bacteri o en una cèl·lula de mamífer és la velocitat d’avenç de la replicació ja que la bacteriana és molt més gran que la eucariota. En conseqüència, el procés serà més ràpid en un bacteri que en un eucariota. Si trobem que la diferència no és molt gran, podrà ser conseqüència que en el cromosoma de mamífer el nombre d’orígens de replicació és més gran.\nUna altra diferència és el nucli ja que les cèl·lules eucariotes el tenen completament diferenciat, de manera que per tal que es produeixi un procés cal un determinat temps. En un bacteri, aquests tres processos són simultanis, en canvi una cèl·lula de mamífer necessita una seqüència temporal. Això pot semblar trivial però és molt important.\nEn conseqüència, tenen diferents temps de regulació als canvis ambientals ja que les cèl·lules bacterianes ho fan més ràpidament.\nAixí doncs, a nivell de traducció són aspectes de detalls ben diferenciats però el procés està conservat per l’evolució.\nLA TRANSFORMACIÓ BACTERIANA EN STREPTOCOCCUS PNEUMONIAE Al 1928 Griffith va fer un experiment i tot i que ha passat molt de temps, continua sent una estratègia experimental vàlida.\nEl Streptococcus pneumoniae causa pneumònia i pot ser mortal en alguns mamífers com ara en humans o ratolins. Es van fer experiments amb diferents soques de pneumococos, on extreien una substància X dels individus morts per aquestes soques mortals.\nLa idea era que es podia aïllar la substància que fos la causant de la transformació bacteriana, és a dir, una soca adquireix un caràcter que en aquest cas és la virulència que abans no tenia. SI un considera que aquesta característica té una base genètica i som capaços d’extreure aquest material i inocular-lo en un altre individu, podem esperar que aquella característica es manifesti a l’experiment.\nAl 1928 el concepte de DNA no existia. En aquell moment parlaven de cromosomes, material genètic, etc. tot i que no sabien què era. El que sí que estava descrit era la doble hèlix del DNA. Així doncs, aquests són experiments que de mica en mica s’acosten a quin és el material genètic hereditari majoritàriament (posteriorment es va veure el cas dels virus de RNA) i que no són les proteïnes. En principi a aquest material ells el van anomenar transformant.\nMés endavant, quan ja es coneixia més el DNA encara hi havia autors que deien que al fer l’anàlisi química d’aquella substància transformadora es detectava una petita fracció de proteïna. Com que en aquell moment molta gent pensava que les proteïnes era el més important, no creien que una fracció molt petita fos la que fes referència a les proteïnes.\n1 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Millorant les tècniques experimentals es va aconseguir aïllar la matèria transformant i es va veure que aquesta era el DNA.\nA partir d’aquí, amb una seguretat del 100% ja que no hi havia cap dubte d’arrastrar cap altre compost, s’estava segur que es tractava del DNA.\nCOMPONENTS DELS ÀCIDS NUCLEICS Quan pensem en els components o en les unitats que composen el material genètic (DNA) pensem en: adenina, timina, guanina i citosina. Aquestes bases nitrogenades s’uniran a un esquelet on hi ha el fosfat i el sucre que és una pentosa. El sucre en el cas del DNA serà la ribosa i en el cas del RNA la desoxiribosa.\nObservem que tenim 4 elements diferents, les bases nitrogenades, i un esquelet comú per tots ells. El fet d’aconseguir tanta variabilitat amb només 4 elements diferents ve donat pel fet que tenim una cadena molt llarga on no hi ha cap restricció que en un punt de la cadena es col·loqui una base o una altra.\nSabem que la molècula de DNA és de doble cadena. Per tant, una vegada és fixa la seqüència d’una cadena, l’altra ja està establerta en cada posició ja que a les dues cadenes, les bases han de ser complementaries. Aquesta complementarietat es compleix, en principi, sempre.\nLes dues cadenes són antiparal·leles de manera que la seva polaritat no és la mateixa, i per tant, és important indicar quin és l’extrem 5’ i quin el 3’.\nEls aparellaments complementaris es mantenen mitjançant ponts d’hidrogen, concretament entre adenina i timina en tenim 2 i entre citosina i guanina en tenim 3.\nLa desnaturalització parcial d’un fragment de DNA fa referència a una localització en la qual s’ha desfet totalment o parcialment els ponts d’hidrogen entre les bases del DNA i es forma una mena de bombolla que deixa oberta la cadena. Hi ha molts procediments experimentals per desnaturalitzar, com per exemple la calor. Cal tenir present que si no mantenim l’element desnaturalitzant, les bases tindran tendència a unir-se de nou. Així doncs, si nosaltres volem fer un experiment i mantenir la desnaturalització, haurem de mantenir l’agent desnaturalitzant per aconseguir-ho. Sabem que una regió rica en citosina i guanina serà més difícil de desnaturalitzar ja que en aquella zona hi ha un nombre superior d’enllaços per pont d’hidrogen. Recordem que entre C-G hi ha 3 ponts d’hidrogen i entre T-A només 2.\n2 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 REGLES DE CHARGAFF Abans d’arribar als anys 50 i fonamentalment gràcies als estudis d’un investigador: Chargaff, es va observar que en analitzar el DNA de diferent procedència (vedella, fetge de bou, bacteris, llevats...) les proporcions de A-T i G-C es mantenien iguals.\nAixò passava perquè hi ha complementarietat, per tant en un DNA de cadena doble hem de tenir tantes C com G i tantes A com T. S’ha de complir que les proporcions de: A + G = C + T, és a dir, proporció de purines = proporció de pirimidines.\nSi parlem de RNA, a les bases nitrogenades tenim uracil (U) en comptes de timina. Tot i això, si estem analitzant DNA trobem un petit percentatge d’uracil. Es va arribar a la conclusió que a vegades hi ha processos naturals que fan que de forma transitòria, per desaminació d’una citosina, aparegui un uracil en el DNA. Com que aquest uracil no és reconegut com una base pròpia del DNA tenim els enzims uracil glucosilases que de manera específica tallen els uracils i com que tenim la cadena complementària, es torna a sintetitzar la base que corresponia a citosina.\nDues línies d’evidència Quan ja se sabia la proporció de les bases complementaries, i per tant, el tema químic a nivell de quantitats moleculars estava determinat, encara hi havia qüestions sense resoldre: no se sabia com estava configurada aquesta molècula que se suposava que era de doble cadena. Per arribar al model de la doble hèlix, que actualment està acceptat, a més dels temes relacionats amb els ponts d’hidrogen i les proporcions entre les bases, va jugar un paper molt important el fet que es coneixes coses sobre l’estructura de proteïnes.\nPer una banda va intervenir L. Pauling que havia proposat un model de DNA amb 3 cadenes. Per una altra banda, per fer els estudis del DNA es requerien fer fotografies de difracció de raigs X i que fonamentalment ho van fer Rosalind Franklin i Maurice Wilkins, van observar que es repetien uns patrons de forma regular i que la molècula presentava una mena d’esglaons on la distància entre els quals es mantenia constant.\nLa primera vegada que es descriu de manera correcta l’estructura de la hèlix del DNA van ser uns estudis molt curts i sintètics elaborats per Watson i Crick. El model proposat, posteriorment, es demostra que és la forma biològica la qual tenim el DNA a les cèl·lules i funciona. Ells arriben a aquesta conclusió sense haver fet cap experiment, és a dir, llegint el que els altres diuen van arribar a elaborar aquest model.\n3 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Interpretació del patró de difracció dels raigs X Per tal d’entendre un espectre s’ha de fer un estudi profund sobre aquest i sobre el que s’està veient. A la imatge de la dreta les taques regulars fan referència a les parelles de bases que, òbviament, com que la hèlix gira, van canviant en cada volta.\nMODEL EN METALL DEL DNA En totes les altres propostes del DNA que s’havien fet, les bases s’havien imaginat a l’exterior de la molècula ja que es pensava que si estaven a l’exterior, alguns processos com ara el de replicació es podia elaborar més fàcilment, però aquesta idea no és correcta.\nSi l’important pel que fa a la informació no és el sucre ni el fosfat, sinó que són les bases, quan estan a l’exterior són més atacables i degradables. Així doncs, la millor manera és que estiguin a l’interior unides. Com que els ponts d’hidrogen és un tipus d’unió feble, a la cèl·lula no li costa gaire separar les dues cadenes, de manera que quan estan separades hi ha total llibertat per transcriure, replicar, etc.\nTot i que els ponts d’hidrogen siguin febles, aconsegueixen mantenir l’estructura del DNA perquè és una cadena molt llarga de manera que hi ha una gran quantitat d’enllaços al llarg de tota la molècula.\nDESNATURALITZACIÓ DEL DNA La desnaturalització del DNA consisteix en la separació de les seves dues cadenes i un mètode per fer-ho és elevar la temperatura a la qual es troba. Sabem que una major proporció de G-C en un DNA implica una major temperatura de desnaturalització ja que en regions G-C el nombre de ponts d’hidrogen és més elevat.\nMolts autors quan parlen de desnaturalització del DNA empren la paraula fusió.\n4 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 ESTRUCTURA DEL DNA Hèlix levògires i dextrògires En el moment en el que es publica el treball de Watson i Crick s’estava estudiant la possibilitat que les molècules en forma d’hèlix fossin levògires (giren cap a l’esquerra) o dextrògires (giren cap a la dreta). Ells van proposar que el DNA és una molècula dextrògira i per tant que gira cap a la dreta.\nAvui dia se sap que podem trobar DNA levògir: el DNA Z. Si mirem als llibres podrem observar que es descriuen diverses estructures del DNA. D’aquestes cal fer una diferenciació:  Estructures B que són biològicament actives i majoritàries en tots els DNA de tots els organismes  Estructura Z que té una conformació de ziga-zaga on l’estructura de la molècula passa de ser helecoidal a més angulosa. És una forma que una part del DNA pot adoptar i aquesta forma Z pot estar associada a la capacitat de transcripció o no d’aquell DNA.\nAixí doncs, la forma i la funció del DNA veiem que estan relacionades.\nDades sobre el DNA En el DNA hi ha dos tipus de solcs: el major i el menor i que estan repartits al llarg de la molècula. Cal saber una sèrie de dades sobre el DNA ja que podrien ser necessàries per elaborar alguns dels problemes a l’examen. Hem de saber que:  La distància entre les bases consecutives és de 3,4 Å (34 nm).\n Entre el solc menor i el major hi ha 10 parelles de bases. Per tant, cada 34 Å s’elabora el canvi de solc major a menor.\n Les dues cadenes antiparal·leles tenen bases complementaries. Com a valor representatiu, podem dir que la distància que les separa és de 20 Å o 2 nm.\nQuan un sap la distància entre les bases adjacents, si ens donen una llargada, podem saber quantes bases hi ha a aquesta molècula. Si a més a més, se sap quin és el pes de la base nitrogenada, també es pot relacionar amb la quantitat de massa del DNA contingut en aquell tros.\nRelació estructura del DNA i herència La estructura del DNA subministra una explicació enormement simple del fenomen de l’herència. Per una banda, la separació de les cadenes és un mecanisme bàsic per entendre una replicació fidel.\nEl fet que un canvi de base pugui representar un canvi d’aminoàcid, i per tant un eventual canvi fenotípic permet justificar de manera immediata canvis observables a partir de canvis puntuals. En aquest sentit hem de pensar que quan un està pensant en un canvi puntual i ha de generar una mutació, aquell canvi ha de ser transmissible i heretable. Si el canvi no ha estat fixat, no es considera una mutació.\n5 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Relació estructura del DNA i funció La estructura del DNA va molt bé per portar la informació ja que es tracta d’una molècula molt llarga que al disposar de 4 elements variables que es poden combinar de qualsevol manera, tenim una gran potencialitat de variar una informació sense tenir moltes peces en el puzle.\nLa complementarietat és important ja que un cop està definida la seqüència d’una cadena, ja està definida l’altre. De manera que no hi ha graus de llibertat. Quan el DNA s’ha de replicar, tindrem dos motlles antiparal·lels i que finalment obtindrem la molècula original gràcies a la complementarietat del DNA.\nA la transcripció en tindríem dues poblacions de missatgers diferents ja que hi hauria dos possibles motlles o patrons.\nExperimentalment es va veure que per cada DNA que s’està transcrivint únicament obtenim un missatger, de manera que només tindrem una còpia d’un dels motlles. En principi, la transcripció es fa copiant una sola cadena però això no ho podem agafar al peu de la lletra ja que per a un gen determinat pot ser que s’hagi de transcriure la regió d’una part del motlle, però que una altra necessiti la cadena.\nEl que sí que és cert és que per un mateix gen (unitat transcripcional), el missatger únicament se sintetitza a partir d’una sola cadena, de manera que no hi ha hibridació.\nREPLICACIÓ DEL DNA Quan una molècula de doble hèlix s’obre i ha d’anar cap a replicació es genera una tensió des del punt de vista físic molt important. Això dificulta l’avenç de la replicació, de manera que necessitem uns enzims que són coneguts com DNA topoisomerases i que tallen una o les dues cadenes del DNA per evitar la tensió, és a dir, ajuden a avançar en la replicació.\nLes topoisomerases tenen noms concrets i es diferencien en:  Topoisomerasa tipus I que talla una única cadena de DNA.\n Topoisomerasa tipus II que tallen les dues cadenes del DNA.\nPossibles models de replicació En un principi es van proposar tres models alternatius per la replicació del DNA però avui dia se sap que el model correcte és el model de la replicació conservativa.\nEn la replicació conservativa tota la molècula de DNA de cadena doble serveix com a motlle per la nova molècula de DNA i la molècula de DNA origina es conserva en la seva totalitat durant la replicació.\n6 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Replicació dispersiva En la replicació dispersiva les dues cadenes de nucleòtids es dispersen, és a dir, es divideixen en fragments que serveixen com a motlles per la síntesi de nous fragments de DNA. Posteriorment, els fragments es tornen a assemblar per donar la molècula complerta. Les cadenes tindran material antic o nou de manera aleatòria.\nReplicació semiconservativa La replicació semiconservativa és un procés intermedi entre els dos models anteriors. En aquest cas les dues cadenes se separen i cadascuna serveix de motlle per a la síntesi de una nova molècula de DNA.\nExperiment de Meselson y Stahl Hi ha diferents aproximacions experimentals per demostrar que el model semiconservatiu és el correcte. Un dels experiments més coneguts és el que van fer Meselson i Stahl.\nAquests científics van treballar amb bacteris i ells sabien que degut a com havien cultivat aquelles cèl·lules, l’element químic podia servir com a marcador per diferenciar les molècules de DNA noves i velles. Ho van fer a partir d’isòtops de nitrogen. El nitrogen 14 és la forma comú i el nitrogen 15 és una forma pesada poc comuna.\nElls van fer créixer els bacteris en un medi de cultiu que només tenia una font de nitrogen 15. Després d’una gran quantitat de generacions, tots els bacteris haurien incorporat el nitrogen 15 en les bases de purina i pirimidina. El que van fer és agafar una mostra d’aquests bacteris i es van introduir en un medi només amb nitrogen 14. Posteriorment es van anant agafant mostres de diferents generacions cel·lulars.\nAixí doncs, cada mostra de DNA bacterià sintetitzat abans del canvi de medi contenia nitrogen 15 i era relativament pesat, en canvi, el DNA sintetitzat després del canvi de medi estava composat per nitrogen 14 i era relativament lleuger.\n7 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Ells van diferenciar els dos tipus de DNA (lleuger i pesat) a partir d’una centrifugació en gradient de densitat on després de al centrifugació allò més dens anirà cap al fons. Es va veure que el DNA dels bacteris en un medi amb nitrogen 15 presentaven una sola banda, els bacteris que havien estat transferits de medi presentaven una banda intermèdia entre la del DNA només amb nitrogen 15 i la de DNA només amb nitrogen 14.\nAixí doncs, aquest experiment no és compatible amb el model de replicació conservativa on esperaríem una banda pesada (referent a les molècules de DNA originals) i una banda lleugera (referent a les molècules de DNA noves). Per una altra banda, tant el model semiconservatiu com el dispersiu predeien una sola banda intermèdia.\nPer tal de diferenciar entre els dos models, Meselson i Stahl van proliferar els bacteris en un medi amb nitrogen 14. Després de segon cicle de replicació en medi amb N14, van apareixer dues bandes d’igual intensitat: una en posició intermèdia i l’altre en posició de DNA que només conté nitrogen 14. Es van analitzar les mostres produïdes en cicles de replicació posterior i es van continuar obtenint dues bandes però ara la que feia referència al DNA lleuger es tornava cada cop més intensa.\nEn conclusió, els resultats de Meselson i Stahl eren exactament els que s’esperaven en la replicació semiconservativa i no eren compatibles amb els models de replicació conservativa i dispersiva.\nEnzims que participen en la replicació En qualsevol procés de traducció o transcripció participen una sèrie d’enzims, alguns dels quals són fonamentals, és a dir, que sense ells el procés no funciona. A vegades pot passar que davant la falta d’un enzim, el procés es pugui dur a terme gràcies a un altre enzim que en principi no té aquella funció però que la pot fer.\nLa replicació, la traducció i la transcripció són molt semblants a nivell d’organització però no són idèntics. Pel que fa als enzims que intervenen en la replicació del DNA tenen nomenclatura en funció del tipus d’organisme: 8 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Bacteris En bacteris els enzims que són capaços de sintetitzar el DNA són la DNA polimerasa I, II i II.\nPel que fa a la DNA polimerasa I podem dir que es va aconseguir replicar un cromosoma sencer. Tot i això no es tracta d’un enzim replicatiu sinó que és una polimerasa que in vivo el que fa fonamentalment és participar omplint els forats que es poden generar amb els encebadors o bé els que s’han generat per l’eliminació de seqüències equivocades. Per tant, quan hi ha un error i s’elimina la base mitjançant un tall, la polimerasa I és l’encarregada d’omplir el forat.\nLes DNA polimerasa II i III són les principals polimerases replicatives, sobretot la del tipus III.\nPer tal que puguin funcionar cal que hi hagi l’extrem 3’ amb el OH lliure. Si en aquella cadena no hi ha aquest extrem lliure, encara que hi hagi l’enzim, no podrem treballar. Això fa que l’addició en una o en l’altre cadena sempre té el mateix sentit: 5’3’. Com que les dues cadenes són antiparal·lels, una d’elles (la cadena avançada) es pot replicar de forma continua però en canvi, la seva complementaria haurà d’anar replicant mitjançant petits fragments que són anomenats fragments d’Okazaki en honor a la seva investigadora.\nEucariotes En eucariotes les DNA polimerases tenen una altra nomenclatura. En aquest cas s’anomenen com: alfa, beta, epsilon,etc.\nAixí doncs, el nom de les polimerases ens permet determinar si es tracta d’un bacteri o bé d’un organisme eucariota.\nÉs important que, al revés de com s’afegeixen els nucleòtids de nova síntesi en bacteris, el mateix enzim que afegeix els nucleòtids pot dur a terme una activitat correctora. Això és interessant ja que imaginem una replicació, si aquesta funciona bé, les bases incorporades a la cadena de nova síntesi seran complementàries i per tant les parelles estaran ben fetes. A vegades pot haver-hi un error, per exemple que davant d’una A s’incorpori una Co una G. Podem considerar una taxa -5 -7 d’error normal en el procés d’addició de 10 . Si actuen els enzims que corregeixen, l’error final és de 10 , de manera que tindrem menys bases amb un aparellament incorrecte.\nHi ha un aspecte relativament interessant i és que aquests valors corresponen a la situació normal però, a vegades hi ha enzims mutants que corregeixen amb una major eficàcia. En aquestes situacions que són bastant estudiades en bacteris, la a replicació seria més fidel que la estàndard.\nCal tenir present que les polimerases conegudes només afegeixen nucleòtids en el sentit 5’  3’. Això és degut que si tenim l’extrem 3’ lliure no hi ha cap problema perquè la polimerasa II vaig incorporant nucleòtids, però com que en la cadena complementaria ens falta l’extrem lliure no podem continuar, en aquest cas per tal que es produeixi la nova síntesi cal que hi hagi una petita molècula inicial coneguda com a primer o encebador.\n9 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Replicació contínua i discontínua Cal tenir present que l’encebador no és DNA sinó que és RNA. En principi pot estar afegit per una primasa, que s’encarrega de sintetitzar el primer, o bé per una RNA polimerasa.\nL’encebador no té res a veure amb la informació genètica de la molècula i únicament servirà perquè a partir d’ell hi hagi un extrem 3’ lliure a partir del qual la polimerasa pugui actuar. Quan tenim uns quants nucleòtids afegits, el primer és eliminat i deixa un forat que és omplert per la corresponent DNA polimerasa.\nRecordar que en els procariotes, la mida dels fragments d’Okazaki és molt més gran que en els eucariotes. Per donar un valor representatiu: en bacteris són d’un mínim de 1500 pb i en eucariotes d’uns 150.\nQuan un estudia els enzims implicats en qualsevol d’aquests processos veu que hi ha un que no és específic però que participa en tots ja que si una cadena o molècula de DNA s’ha tallat, per refer la continuïtat necessitem d’una DNA ligasa. Hi ha cèl·lules o organismes que penant en reparació diem que reparen poc i quan observem els seus enzims de reparació veiem que són correctes però alhora representen un dèficit important en ligases. Per tant, no és que no reparin perquè no tenen ligasa sinó perquè aquesta no funciona correctament i no pot finalitzar el procés.\nCARACTERÍSTIQUES DE LES DNA POLIMERASES EN BACTERIS E. coli DNA Polimerització Exonucleasa Exonucleasa polimerasa de 5’3’ de 3’  5’ de 5’  3’ I Sí Sí Sí Elimina encebadors i omple el buit II Sí Sí No Reparació III Sí Sí No Allarga DNA (síntesi) IV Sí No No V Sí No No Funció Reparació de baixa fidelitat En bacteris diferenciem les polimerases segons la seva nomenclatura en números romans. Podem trobar més de 5 DNA polimerases però aquestes són les més importants.\nSi un diu que hi ha 3 DNA polimerases implicades en el procés de replicació del DNA bacterià és correcte ja que la IV i la V, encara que siguin capaces de sintetitzar un fragment, no són enzims replicatius sinó enzims de reparació i per tant, dissenyats per omplir un buit que s’ha produït per una escissió.\nLes DNA polimerases I i IV, que participen en la reparació, són enzims amb una fidelitat baixa, és a dir, que incorporen molts errors en la seqüència de bases.\n10 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 A nivell històric, la primera DNA polimerasa que es va descobrir és la I,però aquesta no és l’encarregada de fer créixer el cromosoma, d’allargar la cadena ja que aquesta és la III. La DNA polimerasa I el que fa és eliminar els primers i a més a més és capaç de sintetitzar per omplir el forat que queda quan és eliminat.\nLa DNA polimerasa II és un enzim que bàsicament participa en reparació. Avui dia se sap que aquest enzim també està implicat en reiniciar aquella replicació que ha estat aturada quan hi ha un dany ja que una manera d’eliminar un dany és aturant el procés a la fase de síntesi i aleshores intentar arreglar-ho. Un cop s’ha arreglat, el procés ha de continuar i és la DNA polimerasa II la que intervé.\nA nivell de selectivitat, totes les que són capaces d’afegir un tros més gran o més petit han de tenir una activitat polimeritzadora en el sentit 5’ 3’.\nSi en un exemple ens parlen de polimerases i el seu nom està indicat en nombres romans, podrem afirmar que es tracta d’un procariota.\nCARACTERÍSTIQUES DE LES DNA POLIMERASES EN EUCARIOTES Podem fer una taula amb enzims implicats en el procés de replicació eucariòtic. Només parlarem de mamífers i no de plantes. Quan en algun exemple trobem que un enzim actua amb una fidelitat molt baixa vol dir que aquell procés no l’està fent de manera molt correcta, de manera que Les polimerases més importants són: DNA Polimerització Exonucleasa polimerasa de 5’3’ de 3’  5’ α Sí No Iniciació de la síntesi i reparació.\nβ Sí No Reparació i recombinació.\nγ Sí Sí Replicació i reparació del DNA mitocondrial.\nδ Sí Sí Síntesi de la cadena avançada i retardada. Reparació.\nε Sí Sí Funció Replicació de la cadena avançada i possiblement reparació nuclear.\nFa un moment fèiem referència a la cadena avançada i a la retardada. Cal saber que la cadena avançada és la que se sintetitza en el sentit 5’3’ ja que la polimerasa podrà sintetitzar-la de cop, en canvi la cadena retardada s’haurà de sintetitzar trosset a trosset i això és més lent. Per tant, encara que al final es repliquin les dues, la velocitat és diferent.\nAlguns autors a la cadena avançada l’anomenen leading.\n11 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 REPLICACIÓ DEL DNA (2) Per a la replicació de la cadena retardada cal afegir un encebador que proporcioni l’extrem 3’OH lliure a la polimerasa per tal que pugui actuar, els encebadors són molècules petitones que sempre són de RNA i que poden ser produïts per la primasa o bé per la RNA polimerasa. Els fragments d’Okazaki que es creen tenen una mida diferents segons es tracti d’eucariotes o bé procariotes: en eucariotes són d’uns 150 pb i en procariotes de 1500.\nQuan a partir de l’encebador, la primasa ha pogut actuar i ha afegit un fragment, aleshores l’encebador ja pot ser eliminat.\nPer tant, queden unes regions foradades que s’han d’omplir. Com que davant del forat hi ha la cadena motlle, hi ha la informació perquè davant de la base es fiqui la cadena motlle. Aquests processos són molt fidels, és a dir, si parlem d’un -5 -7 bacteri pot haver-hi un error de l’ordre de 10 i que si després hi ha una correcció de prova pot baixar a 10 .\nEn la cadena retardada en teoria hi hauria una discontinuïtat. Per tant, sigui replicació, sigui reparació o recombinació, quan ens queden dos extrems lliures, si no els ajuntem gràcies a l’acció d’una lligasa el procés no seria viable ja que no podem tenir una molècula fragmentada, el DNA ha de tenir una continuïtat. El paper de les lligases en el funcionament del DNA són fonamentals per tal que el procés pugui acabar correctament.\nImaginem que això es tracta d’un cromosoma bacterià, de manera que és un cromosoma de DNA de cadena doble i circular. Als anys 60 quan s’estava estudiant la replicació hi havia dues qüestions: si hi havia un origen de replicació o més d’un i l’altre era saber si la replicació avançava en els dos sentits. Avui dia se sap que en un cromosoma bacterià hi ha un sol origen de replicació, en E. Coli és l’ Ori C, i a partir d’aquí se sap que les cadenes avencen pels dos costats fins replicar completament la molècula de DNA. Cal tenir present que la replicació és bidireccional però s’està referint a que va en els dos sentits, en aquest cas s’està fent un mal ús de la paraula.\nA la imatge veiem un cromosoma d’E. Coli, però els plasmidis també poden tenir aquesta estructura, tot i que són més petits. D’entrada, totes les molècules de DNA doble tenen un sol origen de replicació i l’avanç és bidireccional.\nAquest dibuix correspon a una autoradiografia, és a dir, que aquelles cèl·lules bacterianes que s’estaven dividint i per tant hi havia reproducció cromosòmica, s’exposaven una substància com ara la timidina trítiada que permetien veure el que 12 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 estava passant. Amb aquest procés es van observar aquestes figures on hi havia una replicació que més o menys avançava d’aquesta manera i es formava una estructura coneguda com bombolla de replicació. A mesura que la forca avançava es feia més gran i arribava un moment, abans que tinguéssim tota la replicació nova, es veia una mena de llengua i que alguns autors l’anomenen theta. Totes aquestes estructures demostraven que la replicació tenia un sol origen.\nExperiment amb cromosoma d’un fag Es va fer un experiment molt senzill que sense utilitzar grans aparells va aconseguir demostrar en un cromosoma d’un fag que en cromosomes circulars hi havia un sol origen de replicació amb un avenç bidireccional.\nQuan tenim un DNA, aquest manté la seva estructura gràcies als ponts d’hidrogen entre les bases nitrogenades. Recordem que entre A – T hi ha dos i entre G – C hi ha 3. Per tant, per lògica, desfer una regió rica en G – C costarà més que una regió rica en A – T. Ara bé, sigui el que sigui, si som capaços de desnaturalitzar parcialment la molècula, en lloc de tenir la mateixa separació entre cadenes, s’obre. Per tant, físicament, quan tenim una zona desnaturalitzada pot semblar una mena de bombolla deguda a la distància entre les bases.\nCal tenir present que la bombolla generada per una desnaturalització parcial i la bombolla de replicació no tenen res a veure en quant al seu contingut.\nAquest investigador sabia que en aquest fag hi havia una regió rica en A – T i per tant, relativament fàcil de desnaturalitzar.\nEn aquests processos no és suficient desfer momentàniament els ponts d’hidrogen ja que si vols seguir tenint aquella regió desnaturalitzada perquè sigui un senyal o una marca, has de mantenir la regió desnaturalitzada. Per això tenim mètodes fisicoquímics que ens permeten mantenir-ho.\nImaginem que en un punt determinat és l’origen. Si resulta que la replicació hagués avançat de manera unidireccional, la bombolla de replicació no agafarà la bombolla desnaturalitzada fins a un cert moment (depèn de cap a quin costat sigui la replicació). En definitiva, sigui una situació o una altra, veiem que tardem temps diferents per arribar. Al fer l’experiment es va veure que com que la replicació avançava en els dos sentits, mentre que un anava progressant sense trobar la zona desnaturalitzada, l’altra banda la trobava més o menys de seguida. Per tant, com que aquesta segona versió és el que ell va trobar, es podia afirmar que hi havia un sol origen amb un avenç bidireccional.\nAquest experiment va tenir molt poca repercussió però és un experiment molt senzill, econòmic i que demostra el que es volia demostrar. Un punt negatiu podria ser que no es va fer en un cromosoma bacterià sinó que es va fer en un fag.\n13 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Definicions A mesura que van avançant els coneixements, hi ha una certa tendència a crear noms. Tot i que el més important és saber quins són els mecanismes amb els que actuen.\nDefinim replisoma com el conjunt d’enzims(complex enzimàtic) encarregat de la replicació que coordina la síntesi de les dues cadenes.\nEl primosoma és una estructura formada per dos enzims: la primasa que és l’enzim encarregat de fabricar l’encebador, que si no trobem aquest enzim hi haurà una RNA polimerasa que té la mateixa funció. També trobem una helicasa que és important perquè per poder replicar cal desfer o desenrotllar les dues cadenes, i aquest enzim permet fer-ho.\nSi la replicació avença, aleshores hi haurà una tensió molt important i que per poder desfer-la és important que hi hagi un altre enzim anomenat girasa que és una topoisomerasa que és capaç de tallar el DNA i desfer la tensió extra. En el DNA trobem del tipus I i II que tallen una o dues cadenes respectivament.\nQuan desnaturalitzem, hem de mantenir desnaturalitzat. En el fons, en la replicació del DNA hi ha unes proteïnes que s’anomenen ssb (proteïnes d’unió a cadenes senzilla). Si tenim el DNA desnaturalitzat amb les cadenes obertes i no l’estabilitzem, la cadena senzilla es tornarà a tancar. Si ara hi ha les ssb, estabilitzaran la cadena senzilla i permetrà que quedin separades.\nSi tenim una molècula de DNA doble i circular aquest pot ser o bé d’un plasmidi o d’un bacteri i en aquest sempre trobarem un únic origen de replicació. Un cromosoma bacterià és una unitat de replicació i per tant l’anomenarem replicó. A analitzar la seqüència nucleotídica de l’origen de replicació de diferents cromosomes bacterians, aquestes tenen un grau de consens molt gran, acostumen a tenir un grau de semblança molt elevat, en general sabem que les seqüències que a nivell funcional tenen un paper transcendental acostumen a tenir un grau de conservació també elevat.\nREPLICACIÓ DEL DNA EN EUCARIOTES Origen de replicació Pel que fa als eucariotes sabem que presenten més d’un cromosoma i òbviament aquest, quan la cèl·lula s’ha de dividir s’han de replicar. El mecanisme de replicació d’eucariotes no té res a veure al que hem vist anteriorment en procariotes ja que en eucariotes hi ha més d’un origen de replicació. En general, en tot el genoma eucariota trobarem com a mínim centenars d’orígens de replicació (en cada cromosoma tenim més d’un origen) fins a milers: en llevats 500 i en mamífers 60.000 en nombres generals.\n14 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Ens fixem que si hi ha un origen de replicació i aquest és inicials als anteriors pot tenir una bombolla més gran i per tant, hem de tenir present que no sempre totes les bombolles de replicació tenen el mateix tamany. Si elaborem un estudi in vitro d’autoradiorradiograia i exposem una cèl·lula a timidina radioactiva i més tard la transferim a la mateixa forma no radioactiva en excés observarem com s’estén el DNA sobre un portaobjectes i després elaborem la autorradiografia. Segons la interpretació que es mostra a la següent imatge, hi hauria diferents punts de replicació en una mateixa hèlix del DNA.\nReplicació del DNA eucariòtic Sabem doncs que dins els cromosomes hi haurà entintats de replicació anomenades replicons; a partir de l’origen tindrem que quan el replicó s’activa s’inicia el procés de divisió i aquest avençarà en dos sentits. Per tant, el que tenim en els cromosomes eucariotes són diversos orígens de replicació que s’activen i que en X temps s’activaran uns altres de manera que, no hem de pensar que els replicons actuen independentment els uns dels altres sinó que hi ha un conjunt que funcionen al mateix temps. Hem de tenir en compte, a més, que la velocitat en eucariotes és molt més petita que en procariotes i com que sabem que el genoma eucariota és més gran s’ha de compensar aquesta diferència de velocitat augmentant el nombre d’origen de replicació. Tindrem doncs, regions del DNA o de cromatina que presentaran una replicació més primerenca mentre que d’altres tindran una més tardana, més a finals de la fase S.\nEn quant a la replicació del DNA hem de tenir present el funcionament de diferents proteïnes importants:  Replisoma: és un complex enzimàtic que ajuda a la replicació ja que coordina la síntesis de les dues cadenes  Primosoma: està format per dos enzims, la primasa i la helicasa (desenrotlla el DNA)  Proteïnes d’unió a cadena senzilla (ssb, unió Y, que estabilitzen el DNA d’aquest tipus de cadena)  Topoisomerases de tipus I i II: permeten la relaxació del superenrotllament Observem a continuació diferents esquemes del procés de replicació: 15 Judith Gonzàlez Gallego Genètica T9.1 Nivells de cromatina Una manera de classificar o distingir a nivell de cromatina dels eucariotes cal fer la distinció entre eucromatina i heterocromatina, que són funcionalment diferents ja que tenen un grau de compactació diferent:  Eucromatina: és aquella cromatina que sempre té el mateix grau de compactació i visualització en quant al seu color.\n Heterocromatina: és aquella cromatina que pot variar el seu grau de compactació, pot passar de ser una cromatina activa a ser una inactiva o al inrevés. Com a conseqüència d’aquest fet no sempre la veurem de la mateixa manera al microscopi.\nAquests dos aspectes també els podem relacionar amb els termes facultatiu i constituïu: direm que una zona és constitutiva sempre que presenti un patró heterocromàtic mentre que serà facultativa si el seu patró depèn del moment. Un exemple d’heterocromatina és el corpuscle de bar, que un cop elaborat no es pot desfer.\nGeneralment hem de tenir present que aquella regió que té més compactació ho té més difícil per expressar els gents que contenen i per tant, difícilment podrien elaborar la seva funció. Així doncs, quan analitzem les diferents regions cromàtiques, les heterocromàtiques són aquelles de replicació més tardana (fins al final de la fase S no es repliquen).\nReplicació d’un cromosoma lineal Hem de tenir present que la replicació d’un cromosoma lineal no presenta cap problema si la cadena és contínua però si aquesta és discontinua si que poden haver-hi problemes, que són solucionats per l’acció de les tesomerases, que faciliten a la cadena continuar la polimertizació.\nGenètica - Tema 5 (2013) Apunte\nGenètica - Tema 6 (2013) Apunte\nGenètica - Tema 7 (2013) Apunte


Ferienpark Himmelberg 41 Thalfang Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nFerienpark Himmelberg 41-, Thalfang, Thalfang, Alemanya, 54424 - Veure al mapaFerienpark Himmelberg 41Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 39 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbalcó/terrassaaparcament de cotxes\nSobre l'allotjament;DescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Ferienpark Himmelberg 37 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Thalfang. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Ferienpark Himmelberg 37 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com parc infantil que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Ferienpark Himmelberg 37.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-seequitacióping pong Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nensParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióforn microonesreproductor de DVD/CDassecador de cabellneverasecadorabalcó/terrassaplat de dutxaTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiarentadora estris de cuinarenta vaixelles Idiomes ParlatsAlemany Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.Mostrar més


Apartment Na Ahmatovoy Odessa Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUlitsa Ahmatovoy 11, Primorsky, Odessa, Ucraïna, 65016 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Na Ahmatovoy\nConvenientment situat a Odessa, Apartment Na Ahmatovoy és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Na Ahmatovoy és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres) per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartment Na Ahmatovoy és una selecció idònia per a la vostra estada a Odessa.


Trilla alerta que s’arriba “una mica tard” per aturar “en sec” l’increment de casos\nFamílies en grup han gaudit avui d'una mica de fantasia a peu de carrer, a Roquetes, tot i que no sempre amb mascareta / Jordi Play\nEl cap d’Epidemiologia de l’Hospital Clínic, Antoni Trilla, ha afirmat que s’arriba “una mica tard” per aturar “en sec” l’increment de casos de Covid-19. En declaracions a Catalunya Ràdio, ha afegit que el més important és vacunar i que tot el que es faci ara pot començar a donar més tranquil·litat en un termini d’entre tres i quatre setmanes. Ha afirmat que no s’està davant d’una cinquena onada però no ha descartat que pugui arribar.\nAmb tot, ha previst que els casos seguiran creixent “uns dies o setmanes” per la inèrcia dels darrers dies i ha insistit que el fre a aquest increment és la vacunació. Ha reconegut que a tothom li hagués agradat “anar més ràpid” amb la vacunació però ha apuntat que tot depenia de la disponibilitat de vacunes. Davant del nou repunt, ha fet una crida a tothom a continuar protegint-se fins que la vacunació assoleixi percentatges més elevats i permeti pensar que la situació està més controlada.\nHa destacat també la importància que els hospitals puguin mantenir l’activitat no Covid i ha reconegut que el cop fort el tindrà la primària. D’altra banda, ha afirmat que la preocupació és que no hi hagi personal disponible però ha assegurat que ara per ara això està “encara molt lluny”.


El PP força al PSOE a exigir a Ximo Puig que restituïsca la cobertura sanitària d'Almassora\nTormo (PP): “La població no entén que l'alcaldessa es vaja de vacances mentre el seu cap de files es dedica a desmantellar els recursos que salven vides”\nEl Partit Popular d'Almassora va exigir ahir en ple al PSOE que abandone la seua zona de confort i defense els interessos dels veïns de la localitat que Ximo Puig està atacant amb el desmantellament de la cobertura sanitària que gaudia el municipi.\nDes que fa més de mitja dècada els socialistes van començar a suspendre especialitats en el Centre Sanitari Integrat Pío XII, “l'escalada ha anat en augment i hui Almassora està al 50% de la seua cobertura sanitària amb una població que supera els 26.000 habitants”.\nMaría Tormo, portaveu del PP a Almassora, va forçar ahir a l'alcaldessa a assumir responsabilitats i lluitar pels drets de la població. Ho va fer amb una moció que exigia la restitució de les especialitats mèdiques en Pío XII, la reobertura del consultori mèdic de la platja i el reforç de les plantilles per a evitar l'estrés al qual les polítiques socialistes estan sotmetent als sanitaris.\n“Es tracta, senzillament, de defensar al nostre poble. I per això la població no entén que l'alcaldessa es vaja de vacances mentre el seu cap de files es dedica a desmantellar els recursos que salven vides. Ella, com a màxima dirigent, hauria de posar fre a aquest càstig que Almassora no mereix”, ha assenyalat Tormo.\nLa portaveu del PP, que va rebre el suport de tots els grups a la seua iniciativa, confia que l'acord es traduïsca en fets. “És urgent recuperar el CSI Pío XII amb la cartera d'especialitats amb les quals el PP va dotar en 2011 la infraestructura. És urgent reobrir el consultori de la platja que el PSOE ha decidit tancar des de fa més d'un any. I és vital fer costat als sanitaris perquè són ells els que amb el seu esforç i dedicació estan salvant vides en aquesta pandèmia, encara que el PSOE decidisca tirar-los al carrer”, ha assenyalat la portaveu del PP a Almassora.


Lloguer de cotxes barat a València | Ofertes | Record go\nBusques un lloguer de cotxes barats a València?\nActualment, els lloguers de cotxe s’estan convertint en una de les opcions més buscades per a aquells que necessiten un mitjà de transport segur i econòmic. Si necessites un vehicle per moure’t per València, a Record go trobaràs un lloguer de cotxes barat a prop de l’aeroport de València.\nTingues en compte que amb el cotxe de lloguer tens una flexibilitat que no et dona cap altre tipus de transport: guanyes en flexibilitat i llibertat, ja que no t’has de limitar als horaris tancats per utilitzar-lo, i en seguretat i confort perquè el faràs servir tu i els teus sense fer cues, sense aglomeracions, ni haver d’esperar.\nEl lloguer de cotxes a València més econòmic: reserva ja i estalvia\nÉs tan fàcil com seleccionar un vehicle d’entre tota l’àmplia flota de diferents models que tenim, aprofitar-te de les ofertes especials de lloguer de cotxes de moment i reservar en línia de forma ràpida i senzilla.\nA més, tot són avantatges: tens cancel·lació gratuïta, són reserves 100% reemborsables, llogar el té quilometratge il·limitat i, perquè no t’hagis de preocupar pels imprevistos, la Cobertura Total Confort t’assegura assistència en carretera prèmium.\nAmb Record go rent a car, el lloguer de cotxes a València al preu més econòmic també porta aparellat un servei de qualitat, on tindràs a la teva disposició els últims models: tant de cotxes petits com de set o nou places, vehicles d’alta gamma o els millors crossovers del mercat i, amb el servei de recollida exprés, tindràs a la teva disposició el teu cotxe de lloguer de forma ràpida i sense esperes.\nRecorre València amb el teu cotxe de lloguer al millor preu\nTant si llogues el cotxe per fer una escapada de cap de setmana, per a les teves vacances de Setmana Santa o estiu, com per al teu dia a dia, pots aconseguir llogar el cotxe a València al millor preu i amb totes les comoditats possibles.\nPensa en els dies de platja prop de la Mediterrània, en les excursions pels paratges naturals que guarda l’interior de València o moure’t pel centre històric de la ciutat de València al teu propi ritme. Tot són avantatges i beneficis. El lloguer de cotxes barats a València és la millor opció per a tu. No t’ho pensis més. Reserva ara i gaudeix.


Temes d'Avui - Llibres\nSeccions > Llibres\nLLIBRE /«Imperiofobia y Leyenda Negra» el best seller que posa en evidència moltes fake news de la nostra història\nAmb més de trenta edicions, Imperiofobia i Llegenda Negra s'ha convertit en un dels llibres de no ficció més venuts en els darrers temps. Amb rigor històric, bona documentació i afany investigador María Elvira Roca mostra els secrets d'una autèntica campanya de desinformació contra quatre grans imperis i, molt especialment, contra l'anomenat imperi espanyol. Un dels llibres més recents sobre la llegenda negra espanyola és Imperiofobia y Leyenda Negra. Roma, Rusia, Estados…\nMaría Elvira Roca, Lluís Pifarré, Llegenda, Negra, Espanya\nLLIBRE / El arte de la fragilidad\nAmb El arte de la fragilidad, Alessandro D’Avenia ha aconseguit durant mesos mantenir-se al núm. 1 de la llista dels llibres més venuts a Itàlia, un èxit que ja va assolir amb el seu anterior llibre, Blanca com la neu, vermella com la sang. L’autor, doctor en Lletres Clàssiques i professor d’institut, posa l’accent, com en la resta dels seus anteriors escrits, en la problemàtica existencial dels adolescents que ha anat coneixent en impartir les seves classes durant diversos anys.…\nAlessandro D’Avenia, Lluís Paifarré, Leopardi, Reflexió, Veritat, Bondat, Bellesa\nMeditación sobre el hombre. Una propuesta de síntesis antropológica Ignasi Fuster i Camp Col·lecció Textos Docentes Facultat de Filosofia Universitat Ramon Llull Barcelona, 2018 293 pàg. Aquesta Meditación sobre el hombre del Dr. Ignasi Fuster, professor d’Antropologia filosòfica a la Facultat de Filosofia de la Universitat Ramon Llull, es presenta com una reflexió sobre l’antropologia que s’ha anat delineant durant el temps que s’ha desenrotllat la…


PNL - Projecte Miller\nConstel·lacions familiars per a animals\nQuè és PNL\nProgramació Neurolingüística (PNL) ens ensenya quines són les estratègies i recursos que podem fer servir per reprogramar la nostra ment i fer un canvi o una adaptació de la nostra manera de percepció davant de fet que esdevenen al llarg de la nostra vida, ja sigui en el camp professional com personal.\nPer a què PNL?\nMitjançant una sèrie d’eines i habilitats podem modificar aspectes fonamentals de creences, valors, comunicació, objectius, autoestima, motivació….. ens els processos de canvi, millora i transformació a nivell personal, professional i també emocional.\nAmb PNL es pretén aconseguir una reiteració de la informació que arriba des de l’exterior, donar un significat a diferents a determinats successos, o sigui, percebre la realitat d’una altra manera que ens permeti ser més feliços i desenvolupar-nos amb més eficàcia.\nCom es treballava amb PNL?\nEs treballa amb experiències sensorials específiques que s’han emmagatzemat\nen el nostre cervell. Per això, haurem desbrinar l’estructura i les condicions amb les que\nes va processar i emmagatzemar dita experiència. Un cop esbrinades aquestes experiències podrem modificar la seva influència sobre nosaltres i per tant podrem aconseguir els objectius preestablerts.\nAixí doncs, podem trobar i apropiar-nos de components essencials del pensament i un\ncomportament eficaç. I ho farem a mitjançant tècniques de comunicació i transformació\nde la conducta. El procés consta en modelar, buscant i observant aquest components per després crear comportaments específics.\nQuè puc consultar en una teràpia de PNL?\nEn PNL es pot treballar molts aspectes concrets, per exemple;\nTrencar amb vells patrons de comportament i de conducta\nAssoliment d’objectius personals i professionals\nMillorar la comunicació interpersonal i intrapersonal\nAugmentar la motivació\nI un llarg étc.\nCom és una sessió de PNL?\nEl nostre objectiu quan treballem amb PNL, és conèixer el “mapa” per poder\nmodificar-lo o ampliar-lo i així poder aconseguir els objectius marcats durant les sessions.\nEs poden fer servir tècniques com les visualitzacions, afirmacions positives….\nLes sessions tenen una durada aproximadament d’1 hora. Es realitzen a Vilanova i la Geltrú i a Olèrdola.\nEstan dirigides per Seshet Sellés Bertran especialista en PNL i educació emocional.\nEl poder de los minerales y nuestra energía\nCuando encuentras el camino, todo fluye


Un projecte de la Universitat de València, coordinat per Joan Oleza, medalla de l’Acadèmia d’Arts Escèniques\nEl projecte TC/12 ‘Patrimoni Teatral Clàssic Español’, del Departament de Filologia Espanyola de la Universitat de València, coordinat pel catedràtic Joan Oleza, ha rebut, dilluns 26 de febrer, la medalla d’or de l’Acadèmia d’Arts Escèniques d’Espanya. L’acte de concessió de la medalla estava organitzat per l’Acadèmia, la Universitat de Múrcia i l’Ajuntament d’aquella ciutat.\nEl projecte TC/12 ha rebut el finançament del Pla Nacional de R+D+i del Ministeri d’Economia i Competitivitat a través dels programes CONSOLIDER i la RED CONSOLIDER. L’equip de recerca ha estat compost per 158 investigadors nucleats en dotze grups de nou universitats. En el cas de la Universitat de València, el grup es denomina ARTELOPE.\nLa medalla suposa un reconeixement per part de la professió teatral a un equip d’investigadors del teatre. El premi reforça, a més, un dels objectius principals del projecte, que és potenciar una política de transferència orientada cap a les companyies teatrals i els festivals de Teatre Clàssic.\nEl premi es concedeix com a colofó a una jornada de reflexió sobre l’activitat teatral. Entre altres intervencions, està programada una conferència d’Evangelina Rodríguez, catedràtica de Literatura Espanyola de la Universitat de València, que parlarà sobre ‘Els clàssics i la cultura espanyola’.\nFile in: Recerca, innovació i transferència , Grups de recerca\nThe drama project ‘Escena Erasmus’ of Universitat de València wins the AVETID Award 2019


BDBH – 16 MAIG 2019 | Nova Ràdio Lloret\nPer Nova Ràdio Lloret | El 16 de maig de 2019 |\nAvui obrim el magazine informatiu matinal de la ràdio de Lloret de Mar explicant-vos, que desmantellen un grup dedicat a la compravenda de droga a Lloret de Mar. La policia va detenir dijous passat cinc homes, d’entre 21 i 56 anys i de nacionalitats espanyola, italiana, russa, eslovena i sèrbia. El cos policial va intervenir 57 quilos de marihuana i 25.985 euros en efectiu.\nEls fets van passat el mateix dijous durant un patrullatge preventiu de robatoris a domicilis a la urbanització de Canyelles. Els Mossos van observar dos homes que, en veure la patrulla, amagaven una bossa de plàstic i una de mà sota d’unes bústies. Els agents els van identificar i van trobar 20.100 euros dins de la bossa de plàstic. A la de mà, hi havia diversa documentació i les claus d’una casa. A més, a terra van trobar les claus d’un cotxe aparcat a pocs metres. A l’interior, hi havia una altra bossa amb 10 kg de marihuana. Un dels homes, a més, duia 2.130 euros en metàl·lic i dos telèfons mòbils.\nAmpliem aquesta informació de portada.\nAvui arriba el debat sobre Joventut que organitza el Puntet, amb els candidats que s’encarregarien d’aquesta regidoria i les propostes corresponents. L’acte, pensat pels joves, és obert a tothom i comença a dos quarts de 8 del vespre. Fem, com cada dia durant la campanya, un recull dels missatges de cada formació en la campanya electoral, i anunciem els actes previstos d’aquest dijous.\nRecordem que avui hi ha la xerrada sobre alpinisme que organitza el centre excursionista i expliquem com Lloret se suma al dia internacional dels museus. Serà aquest dissabte.\nEntrevista a Montse Ortíz, ponent de la xerrada d’avui, que organitza avui l’associació de dones sobre les dones a l’Índia rural.\nDestaquem que el músic Tono Blasi torna a oferir un concert de guitarra clàssica i espanyola, aquesta nit, a la parròquia de Sant Romà. L’audició forma part del Festival de Guitarra del Mediterrani.\nEntrevista a Paco Moreno, artista de La Caravana de les Arts, que actuarà demà a Lloret, amb motiu de la celebració del Dia Internacional contra l’Homofòbia, la Transfòbia i la Bifòbia. La companyia ha preparat una performance, que es farà a partir de les 7 de la tarda, a la plaça de l’Ajuntament.\nAcabem parlant del Musicava d’aquest dissabte a la Biblioteca. Hi actua el trio de jazz Montero, Dulsat, Dotras a qui escoltem per saber com serà el concert.


“El sushi va néixer al Japó quan no hi havia neveres i calia buscar maneres de conservar el peix”\nMengem / Restaurants 20/04/2022\nLa cuinera Fabiola Lairet obre Monster Sushi, el quart restaurant que dedica a la cuina japonesa\nUn plat del nou Monster Sushi, al carrer de Girona de Barcelona. Txaber Allué\nLa cuinera Fabiola Lairet ha obert el seu quart restaurant dedicat a la cuina japonesa amb tocs peruans, el Monster Sushi Restaurant , situat al carrer de Girona de Barcelona. “Vam començar d’una manera molt humil amb el Monster Sushi a la plaça Gal·la Placídia”, recorda Lairet, que confessa que la bona acollida dels plats els ha portat a ampliar la nòmina de restaurants.\nLa cuinera Fabiola Lairet està al capdavant del restaurant Monster Sushi. Txaber Allué\n“Quan vam obrir el primer Monster, a Gal·la Placídia el 2010, oferíem una carta asiàtica, però el 2013, gràcies a una formació meva en cuina japonesa, vam canviar la carta”, explica Lairet. De fet, la filosofia de concretar l’oferta enllaça amb la gastronomia japonesa, que “és especialista, i no generalista”. Per comparar-la amb la cuina catalana, “pel que fa als restaurants del Japó, és com si a casa nostra n’hi hagués que només fessin paelles, o marisc, o peix a la planxa”.\nLa cuinera desmenteix la creença que les diferents preparacions de sushi es fan amb peix cru. “No és així, perquè el peix amb què s’embolcalla l’arròs es processa prèviament amb aigua de mar, vinagre, sal i sucre”. Són els ingredients amb què s’aconseguia antigament conservar el peix, perquè és tal com va néixer el plat, per la necessitat de conservar el peix. “El cuiner de sushi necessita una formació molt llarga, en què ha d’aprendre molta tècnica, i que, a més, tradicionalment inclou una recepta secreta del vinagre, que cap cuiner no compartia amb ningú”, diu Lairet, que afegeix que el sushi va néixer al Japó quan no hi havia neveres i calia buscar maneres de conservar el peix.\nEl tall horitzontal del salmó és el primer pas perquè el peix es conservi Txaber Allue\nPer aquest motiu s’acostuma a dir que la cuina japonesa comença a partir d’un bon ganivet, ben esmolat, que és el que permet el tall perfecte, i confereix al peix una superfície llisa. “En una superfície llisa, els bacteris triguen a proliferar i si, a més, després hi afegim el tractament amb altres líquids, el peix es conserva bé”. Lligar-lo amb arròs va ser un pas més, perquè aquest últim ingredient és el que tenien amb abundància.


En aquest tema, hem parlat sobre les xarxes socials a les aules. Tots sabem que és un tema que avança cada dia més, i un dels temes que més afecta i preocupa al professorat.\nHem parlat de com funcionen les xarxes socials i els tipus de xarxes socials que podem trobar-nos. Hem parlar més intensament sobre els perills i els avantanges que tenen les xarxes i hem debatit al fòrum sobre aquest tema.\nTambé hem anomentat algunes de les utilitats que elles produeixen, que són moltes, per exemple i, per a mi una de les més importants, es que no sols permeten la transmissió de coneixements i la col·laboració entre persones, sinó que, a més, desenvolupen competències tecnològiques imprescindibles per a operar en contextos diversos i complexos.\nTambé i per últim, hem parlat de la telefonia mòbil, on hem distinguit dos àmbits:\n1.- fer servir el mòbil per a comunicar-nos quan no podem fer-ho personalment\n2.- fer servir el mòbil a l'aula per a fer coses que no podríem fer sense: per exemple, comunicar-nos amb els alumnes d'un institut que està molt lluny geogràficament a fi de desenvolupar algun projecte conjunt\nPer a la segona tasca, he estat navegant en la xarxa social Edmodo. M’ha paregut una xarxa molt interessant. En primer lloc, pots registrar-te com a professor o com a alumne, i posar quina és la teua especialitat i a quin nivell.\nÉs una xarxa social que recorda en primera instància a Facebook, per la seua aparença.\nQuan eres el professor, et faciliten un codi. Amb eixe codi, qualsevol alumne pot registrar-se, i així poder crear un aula virtual, amb tot el que ofereix tindre una xarxa social per a un grup d’una classe.\nSincerament, m’ha paregut molt interessant.\n3.- Proposta d'una xarxa social.\nEm pareix que les xarxes socials que més criden l’atenció als alumnes de hui en dia són Facebook, Twitter i Instagram. La idea de Edmodo, de plasmar una espècie de Facebook per al aula em pareix més que interessant, ja que els alumnes estàn familiaritzats amb aquesta xarxa i no tindran moltes dificultats (encara que no és el mateix)\nA més, un dels avantatges que a mi particularment més m’agrada és la idea del moodle que quasi tots els centres, instituts, universitats.. utilitzen hui en dia.\nLa meua idea seria intentar fer una combinació entre les xarxes socials més atractives per als alumnes, i una espècie de moodle, de manera que els alumnes no associen el moodle com algo exclusiu per a tasques de l’escola.\n4.- Reflexió personal.\nRespecte a la tecnología móvil, pense que la societat avança molt ràpidament.\nTal volta en la meua opinió preferiría l’adaptació al que pot vindre en un futur, que centrar-se en els perills que poden ocòrrer.\nÉs cert que hem de tindre en compte el perill que la l’aprenentatge m-learning pot traure, però crec que són molt més els advantatges que podem tindre, si emprenem les noves tecnologias a l’aula, permitint que l’alumne puga continuant aprenent fora d’ella, i a més, permitint que l’aprenentatge s’aprope més a la vida real, facilitant molt que l’alumne aprenga i aprenga bé.\nPublicado por Nuria Corbí Gomis en 13:48 No hay comentarios:\nAquesta setmana he estat navegant per diverses pàgines web que funcionen com a diccionari i enciclopèdies.\nD'entre tots els diccionaris en els quals he estat navegant (Diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans, Diccionari català-valencià-balear d’A. M. Alcover i F. de B. Moll, Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana, Optimot i TERMCAT) , el que més m'ha agradat ha sigut Optimot.\nÉs clar que si la teua especialitat són les matemàtiques és el diccionari més complet, encara que la resta estàn prou bé i són molt útils.\nEn quant a les enciclopèdies he estat mirant aquestes dos:\nEnciclopèdia Catalana online\nEnciclopèdies de Ciències\nA mi personalment i per el mateix motiu que en els diccionaris, per a la meua àrea específica he trobat que el segon és més complet, encara que el primer aportava molta informació.\nHe creat un document Word amb la comparació de tots els diccionaris amb el terme "factorial". Després, en el mateix document, he fet la comparació del terme geometria a les enciclopèdies.\nPer a finalitzar, deixaré una imatge d'una núvol de paraules creada amb Wordle.\nPublicado por Nuria Corbí Gomis en 9:42 No hay comentarios:\nHe triat el video titulat: "Fugir d'Estat Islàmic" a "30 minuts".\nAquest video és un anunci d'un programa que s'emetrà pròximament sobre l'estat islàmic, sobre com la gent viu i sobre com alguns tracten de fugir.\nHe agafat aquest video ja que hem pareix de gran interés per la seua actualitat i importància, i per la preocupació que aquest tema està causant en tot el món.\nPublicado por Nuria Corbí Gomis en 12:14 No hay comentarios:


Manifest 25 aniversari CLJO | TV Digital Ontinyent\n17 abril 2021 - 7:19 h\nInici Cultura Manifest 25 aniversari CLJO\nReproduïm el manifest del Consell Local de la Joventut d’Ontinyent:\nPerò, aquest incident no fa que el jovent local es rendisca. Així, un any després, en 2011 un grup de joves decideix rescatar el consell de la joventut i proporcionar-li activitats i protagonisme en el desenvolupament de la joventut.\nA més, no hem dubtat en involucrar-nos en el Consell de la Joventut del País Valencià, ja que entenem que compartim projectes i reivindicacions conjuntes que cal defendre units, així com formar-hi part activament del grup de la xarxa de consells locals, que possibilita a més, ampliar la perspectiva de les nostres polítiques de joventut en comparació amb la dels nostres territoris germans, Catalunya i Illes Balears.\nSi girem el cap i mirem enrere, veurem un camí fet amb la visió de diferents sensibilitats que han treballat per aportar la seua visió d’un Ontinyent diferent i que hui, volem aprofitar per a agrair a totes les persones joves que ho han fet possible. Ara, mirant on estem, literalment, en aquest espai, esperem que siga el definitiu per poder continuar treballant.\nCert és que s’ha aconseguit molt, però cert hi és també que manquen moltes coses més, de fet, les més importants. I ací, cal que nosaltres mateixes fem una reflexió sobre el nostre paper reivindicatiu i propositiu per a agafar forces i planificar el futur i la renovació del nostre consell. Ontinyent som una ciutat de 35621 habitants, dels quals 6608 som joves, és a dir, entre 14 i 30 anys representem el 18,55% de la població. (o això es considera a la llei) on mai, i insistim, mai, hi ha hagut un Pla Jove. Moltes han sigut les promeses de crear-lo, però la veritat és, que hui en dia, no comptem amb una estratègia clara, basada en l’anàlisi de la realitat juvenil, que permeta intervenir de forma coherent i coordinada els diferents agents implicats.\nTotes mereixem tindre uns serveis de qualitat, un òrgan que ens represente, igualtat d’oportunitats i la confiança de poder afrontar el present d’una ciutat, però sobretot, el futur d’aquesta, que sols el tindrà si intervenim hui amb polítiques transversals i efectives. S’inverteix suficient pressupost destinat a joves, és suficient per a atendre les seues necessitats? Què es fa per a què el jovent ontinyentí es quede?, i per poder dir que la coordinació de les polítiques de joventut han sigut realment efectives?\nEstem cansades de repetir que som el futur, però sobretot, el present. Per això, hem d’obrir el meló i qüestionar si aquest és el millor camí que Ontinyent pot realitzar pel jovent ontinyentí. Seguim lluitant per aconseguir la dotació de recursos per a un Espai Jove ben equipat; un Pla de Joventut Local que, amb la filosofia de ciutat educadora, compte amb la implicació de les diferents regidories, cosa que ha d’anar acompanyat d’un pressupost; la figura d’un o una tècnic de joventut, entre altres recursos.\nAvui celebrem 25 anys de joventut des del qüestionament, el debat i la reflexió. Volem agrair la presència de l’Ajuntament d’Ontinyent, al Secretari Autonòmic d’Inclusió i de l’Agència Valenciana de la igualtat i Director de l’Institut Valencià, al president del CJCV, i a tota la ciutadania en general. Però, enfront de tot, volem felicitar a totes i tots aquells joves qui han pogut fer possible que el Consell continue viu i actiu. I motivar a tota aquella joventut, associada o no, a què s’aprope al Consell i construïsca, junt amb nosaltres, els nous reptes.\nPerquè són 25 anys de lluita, 25 anys de joventut.\nArticle anteriorOntinyent se suma recolza “Focus Pyme i Empreniment 2016”\nArticle següentFinalitza la reestructuració del pati de foses del Cementeri d’Ontinyent


Blog de l'Eloi Aymerich: Començar el curs\nComençar el curs\nAquest any és diferent. Des de l'octubre estic rebent classes al Màster en producció i comunicació cultural de la Universitat Ramon Llull, a la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna. La #vueltaalcole, de la que he fet alguns tweets, m'ha servit per redescobrir la màgia d'aprendre, el gust per les classes magistrals o el valor dels debats entre companys dins de l'aula.\nFa set anys que sóc professor a la universitat. Fa cinc mesos que vaig tornar a ser alumne. I fa quinze dies que he tornat a arrencar el curs com a docent de Televisió i Nous formats televisius al Tecnocampus. Quan cada tarda arribo a la plaça Joan Coromines, al cor de Raval, i trec el meu carnet d'estudiant per entrar a la facultat, carpeta en mà i motxilla penjada a l'esquena, sento unes enormes ganes d'anar a classe, entrar a l'aula, treure els fulls, afilar les orelles, prendre apunts amb el meu punta fina blau marí.\nM'agradaria pensar que els meus alumnes senten, ni que sigui una mica, aquesta sensació cada dia que entren per les aules 104 o 212 del Tecnocampus. Allà, al costat de les portes blanques, en una petita cartellera amb els horaris oficials hi posa "Professor Eloi Aymerich". Però en realitat el que hi hauria de dir és "Eloi Aymerich, enamorat de l'audiovisual. Alumne i Professor a la vegada. Preguntant-se sempre si tu estudiant que entres a les 08:00AM o a les 10:10AM sents les mateixes papallones que ell quan atravessa l'àmpit de la porta". Comença el curs.\nPublicat per eLOI a 00:57\nEtiquetes: Tecnocampus, Universitat\nLa vida encapsulada


Carles de Valois, duc de Berry - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCarles de Valois, duc de Berry\n26 desembre 1446\n24 maig 1472 (25 anys)\nLluís XI de França, Charlotte de Valois, Joana de Valois i d'Anjou, Radegonde de France (en) , Violant de Valois, Caterina de Valois i d'Anjou, Magdalena de França, Marie de Valois (en) i Marie de France (en)\nCarles de Valois (26 de desembre de 1446 - 24 de maig de 1472) va ser fill de Carles VII, Rei de França i Maria d'Anjou. Va passar la major part de la seva vida en disputes amb el seu germà Lluís XI.\nCarles de Valois va néixer a Tours, últim fill, i quart home, de Carles VII i Maria d'Anjou. En 1461, el seu germà li cedeix el Ducat de Berry . No satisfet amb això, va començar una guerra contra el seu germà aliant-se a Carles de Charolais. Finalment, es va signar el tractat de Conflans que va obligar al rei a cedir, obtenint Carles el Ducat de Normandia, del qual va ser l'últim governant de facto.\nAltres problemes sobrevenir a la relació amb el seu germà, sobretot pel que fa a la guerra entre Carles i el duc de Bretanya. Els germans es van reconciliar a l'abril de 1469, a canvi de Normandia el germà menor es va convertir en el Comte de Guyena.\nCarles de Berry va morir a Bordeus a maig de 1472 a causa de tuberculosi.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Carles de Valois, duc de Berry\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Carles_de_Valois,_duc_de_Berry&oldid=26083427»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 gen 2021 a les 13:13.


Detenen el conductor que va causar l'accident on va morir una menor a la C-17, a Grub\nEls fets van ocórrer el passat diumenge, 5 de març, a primera hora del matí\nper Redacció dilluns, 5 de març 2018 - 21:41h\nImatge d'arxiu d'una intervenció dels cossos de rescat | Cedida\nEls Mossos d'Esquadra han procedit amb la detenció del conductor que va provocar l’accident on va morir una menor a la C-17, a Grub. El cos policial català va detenir a l’individu el passat diumenge, 4 de març, al·legant que conduïa begut, en direcció contraria i abans del sinistre no va fer cas a les indicacions de la policia perquè parés.\nun home de 40 anysSant Hipòlit de Voltregà\nAcusat d’homicidi imprudent\nL’home ha estat acusat de diversos càrrecs pel tràgic accident. A aquest, segons han explicat els Mossos en una nota policial, se li atribueixen delictes d'homicidi i lesions per imprudència greu.\nLes imputacions, però, no conclouen aquí. Ja que l’home, veí de Sant Hipòlit de Voltregà, també haurà d’assumir els càrrecs presentats per conducció temerària i per conduir sota els efectes de l'alcohol.\nEl relat de la tragèdia\nEl succés va tenir lloc el passat diumenge sobre les set del matí. Els Mossos d’Esquadra van rebre diverses trucades alertant que un vehicle es trobava circulant en direcció contraria per la C-17, a l'altura d'Orís.\nInstants després es va dur a terme un dispositiu policial per frenar a l’home. Els Mossos, de fet, van localitzar al conductor i van instar-lo a que estacionés el vehicle en diverses ocasions. L’home, però, va fer cas omís a les peticions i va seguir circulant a gran velocitat.\nA l'altura del quilòmetre 64,8, a Gurb, el cotxe va acabar xocant frontalment amb un segon vehicle i va acabar causant la mort d’una jove menor d’edat. El succés, finalment, va deixar tres persones ferides i el conductor va donar positiu en alcohol amb una taxa de 0,62 mil·ligrams per litre d'aire.\nActe seguit, l’home va ser traslladat a l'hospital i a hores d’ara segueix a l'espera de que el traslladin davant el jutjat de guàrdia de Vic.\nTRÀGIC: Un home propina 22 punyalades al seu pare per aquest motiu a Alacant\nÚLTIMA HORA: Troben en David, el menor desaparegut a Alacant


La santfruitosenca Mina Navarro és expulsada de Gran Hermano - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa jove, establerta a Eivissa, feia dos mesos que era a la casa de Guadalix de la Sierra\nredacció | manresa 17.11.2017 | 08:47\nDesprés de convertir-se en la onzena nominada del programa Gran Hermano Revolution, la santfruitosenca Mina Navarro va ser l'expulsada en el programa d'ahir a la nit.\nMina Navarro va entrar a la casa de Guadalix de la Sierra el 17 de setembre, per la qual cosa, ha estat pràcticament dos mesos convivint amb d'altres concursants d'aquest veterà reality. La santfruitosenca va ser escollida com a concursant oficial la nit del 19 de setembre, juntament amb 18 persones més, entre cent aspirants finalistes a entrar a la casa de Gran Hermano, que enguany ha arribat a la 18 edició.\nNavarro, de 35 anys, fins abans d'entrar al concurs, vivia a Eivissa i treballava d'administrativa en un hotel.\nEntre els cent aspirants a entrar a la casa de Guadalix de la Sierra hi havia una altra bagenca: Cristina Ramírez, de 34 anys, nascuda a Manresa, que va viure gran part de la seva joventut a Sant Fruitós i actualment amb residència, igual que Navarro, a Eivissa. Ramírez es va quedar a les portes de participar a GH Revolution, ja que no va ser una dels 18 escollits.\nMina acomiadant-se de l'altra concursant nominada, Pilar, ahir a la nit. FOTO: Tele5\nMina Navarro, tal i com deia ella mateixa a la presentació del programa, es considera una persona "sociable, divertida, una mica freak, lluitadora, fidel, sincera, sense tabús i amb moltes ganes de gaudir de la vida". Té dos germans bessons als que estima per sobre de tot. El seu temps lliure el dedica a córrer, passejar amb els seus gossos, a escoltar música i veure sèries i pel·lícules. Actualment està soltera i reconeix, segons detallava a la presentació del programa, que no creu "ni en la mitja taronja ni en els prínceps blaus".\nUna colla d'amics i familiars de Mina Navarro, van explicar, quan la jove va entrar al reality, que «és un programa que ella sempre ha seguit i vol viure l'experiència des de dins, per posar-se a prova ella mateixa».


CCOO INSTA A PRIORITZAR L'INTERÉS SUPERIOR DEL MENOR DAVANT EL REBUIG A L'OBERTURA DEL CENTRE TUTELAT DE MONTECAÑADA\n• La secretària de Política Social i Joventut de CCOO PV, Ana Belén Montero, considera que “aquest rebuig és contrari a dret i ignora l'interés superior de protecció al menor”. En conseqüència, el sindicat reclama que la decisió del Jutjat Contenciós Administratiu núm. 9 de València siga corregida de manera immediata en segona instància.\nEl responsable de l'Àrea d'Infància d’Ensenyament de CCOO PV, Toni Jimenez recorda que “la majoria de centres d'acolliment estan inserits en el seu medi i són molt pocs on s'han produït conflictes ressenyables; en tot cas, allà on hi ha projectes inclusius, els xiquets i adolescents milloren i la comunitat s'enriqueix en un grau molt major”.\nAquests centres estan dotats d'equips humans i de recursos materials dissenyats per a cercar la inserció sociocomunitària i la normalització vital a través del treball educatiu. Aspectes que treballats en l'entorn més proper produeixen beneficis, tant per a ells, com per a la comunitat en la qual viuen.\nPer tot això, CCOO PV considera una mala notícia que s'haja hagut d'arribar a un escenari de conflicte en impedir l'obertura del centre per part de l'Ajuntament i de la seu judicialització. “Si aquesta sentència es confirmara ens endinsaríem en una senda molt perillosa, ja que molts municipis podrien suspendre les llicències de recursos d'atenció social i aleshores no es podria atendre els col·lectius més vulnerables” adverteix Jiménez.\nAquesta resolució judicial, que afecta en aquest cas el municipi de Paterna, ha avalat una decisió que CCOO PV considera injusta i, a més, amb una insolidària justificació del jutge que els xiquets "poden estar en un altre centre" o que "el centre pot situar-se a un altre municipi".\nLa secretària de Política Social i Joventut afirma que CCOO PV considera injustificables aquest tipus d'afirmacions i els dos escenaris proposats ja que “en el primer supòsit representaria una saturació de places que abocaria, com així ha ocorregut en el passat, que els menors hagueren de dormir fins als passadissos, una massificació inadmissible que obstaculitzaria el desenvolupament del pla educatiu; el segon podria provocar un efecte pervers en altres poblacions que utilitzarien la mateixa tàctica per impedir obrir centres tan necessaris bloquejant les llicències d'obertura per a centres d'atenció socioeducativa”.\nSegons el parer del responsable de l'Àrea d'Infància de la Fedració d’Ensenyament de CCOO PV l'espiral que es produiria tindria conseqüències incalculables “on serien atesos els xiquets de Paterna o d'altres municipis quan necessiten una plaça en un centre d'acolliment? O, dit més concretament, és què Paterna no té o pot tenir xiquets amb necessitats educatives i d'atenció social?”.\nComissions Obreres, juntament amb altres organitzacions, porta treballant amb la Direcció General d'Infància i Adolescència des de fa dos anys i mig, amb l'objectiu en una millora clara de plantilles professionals per a atendre ràtios adequades i tipologies de xiquets amb diferents necessitats, justament per a oferir una major qualitat en l'atenció i una atenció a la diversitat que facilite educació i inclusió. “Però per aconseguir-ho són imprescindibles entorns que proporcionen seguretat, estabilitat i cooperació veïnal” conclou Toni Jiménez.\nEn coherència, el sindicat exigeix una solució negociada i consensuada entre l'Ajuntament de Paterna i el Consell que done solució a aquest despropòsit i done prioritat a l'interés superior del menor, oferint una eixida positiva a la necessitat d'aquest o altres recursos de caràcter social. Si això no es produïra, el sindicat espera que, en instàncies judicials superiors, es corregisca de la manera més ràpida possible aquesta anomalia que atempta contra els drets dels menors.\nFinalment, CCOO PV aplaudeix el suport de diversos col·lectius veïnals i socials de Paterna a l'obertura d'aquest centre, sabent així que seran en el futur un suport a les activitats d'aquests menors i al seu pla de vida.


Activació del sistema de notificacions telemàtiques NOTICAT\nEl Departament de Justícia continua el desplegament del nou mòdul de notificacions telemàtiques del sistema e-justícia.cat, anomenat NOTICAT. Aquest mòdul és l'equivalent del sistema Lexnet, però amb l'avantatge que ja està integrat dins de la gestió processal (tramitació) del propi e-justícia.cat.\nA partir del proper 11 de novembre de 2020 els jutjats socials (excepte el partit judicial de Girona), contenciosos (excepte Girona) i mercantils de tota Catalunya, podran notificar telemàticament als advocats de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Granollers.\nEn el següent enllaç podeu trobar els guies i un vídeo manual sobre el funcionament del NOTICAT:\nGuies en format PDF:\nGuia explicativa del funcionament dels estats del canal NOTICAT (important per entendre els diferents estats pels que pot passar una notificació).\nVídeo manual sobre les funcionalitats del canal de comunicació NOTICAT.\nÉs important que tingueu en compte que l'adreça de correu on rebreu els avisos de les notificacions és el que està associat a la vostra fitxa col·legial del programa SIGA.\nTambé us recordem que accedint directament a l'extranet del professional, sempre tindreu visibles les notificacions entrants.\nHi ha 565 convidats/des i cap membre en línia


Els hotelers esperen la “setmana amb més reserves de la història del turisme” - À Punt\nEls hotelers esperen la “setmana amb més reserves de la història del turisme”\nL'anunci del Regne Unit, que permetrà reprendre els viatges exteriors a partir del 17 de maig, ompli d'esperança el sector turístic valencià.\nImatge d'arxiu de Benidorm.\n24 de febrer 2021 - 13:43\nL'anunci de la tornada del turisme britànic a partir del mes del 17 de maig ha fet reviscolar immediatament les esperances del sector turístic valencià. El president d'Hosbec, Toni Mayor, ha explicat aquest dimecres després de reunir-se amb el president del Consell, Ximo Puig, i el secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, que el sector té totes les esperances posades en l'arribada dels turistes britànics i que ja han començat a fer reserves massives. Mayor anticipa\n“la setmana de més reserves de la història del turisme”. El turisme britànic és especialment important per a Benidorm i per a la Costa Blanca.\n“Hi ha ganes de venjar-se del virus, i per a venjar-se del virus no hi ha res millor que anar-se’n de vacances”, ha reivindicat Mayor en acabar la reunió al Palau de la Generalitat. La patronal ha afegit també que és conscient que la desescalada ha d'anar sempre en funció de l'evolució sanitària, però confia que l’“espectacular” recuperació dels últims dies es mantinga per a salvar almenys la temporada d'estiu, ja que veu “complicat” tornar a viatjar per Setmana Santa sense descartar-ho.\nL'optimisme és evident. Hosbec evita fer previsions a mitjà termini però confia que les dades puguen donar “una alegria inesperada en els pròxims mesos”, després de la desacceleració de contagis tant a la Comunitat com a la resta d'Espanya. També espera que la vacunació siga massiva i progressiva a partir d'abril per a donar confiança als turistes.


PIETRO CANONICA. PUDORE | La Bellesa Blog Cultural PIETRO CANONICA. PUDORE – La Bellesa Blog Cultural\nPudore, de Pietro Canonica.\nDes de l’angle invers.\nPietro Canonica (1869 – 1959) va ser un artista torinès polifacètic perquè va practicar l’escultura, la música -compositor d’òperes- i l’escenografia (a part de dedicar-se a la política).\nVa començar a tocar temes artístics aviat sent deixeble de l’escultor Odoardo Tabacchi i amb disset anys va guanyar el seu primer premi destacant pel seu estil realista.\nEncara que es distingeix pel realisme, també va rebre influències romàntiques i fins i tot renaixentistes. No és d’aquells que es van decantar més clarament cap als moviments avantguardistes del segle XX. Va fer alguns canvis després de la segona guerra mundial però per dedicar-se més a l’art religiós.\nEn l’àrea de Torí va ser famós pels seus monuments civils i després religiosos, però no sols va ser conegut a la seva terra perquè va participar en importants exposicions fora d’Itàlia com a París, Londres, Mònaco, Berlín, Sant Petersburg o Brusel.les, cosa que li va donar reconeixement internacional, així li van arribar encàrrecs de l’aristocràcia europea de fa un segle realitzant retrats i treballs commemoratius.\nVa compaginar la seva activitat professional amb la docent sent professor a l’Acadèmia de Belles Arts de Venècia i a la de Roma.\nAl 1937 va obtenir la concessió de la Villa Borghese per renovar-la. La Villa era un edifici del segle XVI que pertanyia a l’Ajuntament de Roma que l’havia utilitzat per oficines administratives fins que va patir un incendi el 1919. Com compensació a la promesa de donar les seves obres d’art a la ciutat, se li va permetre utilitzar l’edifici per viure-hi i muntar el seu estudi. Des del 1961 la Villa és un museu dedicat a la memòria de Canonica on s’exhibeixen estudis. models i treballs originals de l’artista. La seva esposa va donar el mobiliari i les pintures de la part que utilitzaven com vivenda a l’ens local.\nUn exemple de la seva tècnica és l’obra feta el 1893 titulada Pudore.\nEs tracta d’un treballat nu femení fet en marbre de Carrara que representa una dona intentant amagar-se de la seva nuesa. Es com si algú l’hagués vist i ella en un acte reflex intenta protegir almenys la seva identitat tractant d’amagar la cara.\nEs una dona pudorosa de la seva nuesa i això és una novetat per una obra escultòrica doncs normalment la representació del cos humà nu té a veure amb la voluntat de no contextualitzar-lo en una època determinada, té sentit d’atemporalitat, però aquí el que es busca és un sentit al.legòric. Es una representació idealitzada d’algú que denota certa vulnerabilitat.\nRealment es tracta d’una escultura peculiar perquè no encaixa ni l’estil ni el posat amb les obres que es feien en aquella època.\nEl 1920 Canonica en va fer una segona versió.\nQui vulgui veure l’original d’aquest Podore haurà de viatjar a Roma doncs es troba exposat a l’esmentada Villa Borghese.\nPietro Canonica va ser nomenat senador vitalici per les seves remarcables realitzacions artístiques.\nEl web del seu museu és http://www.museocanonica.it/


Límit a les migracions en plàstics per a aliments | Consumer\nLímit a les migracions en plàstics per a aliments\nLa llista de materials i additius autoritzats per a la fabricació d'envasos i embalatges d'ús alimentari aconsegueix el centenar\nL’ús de materials plàstics en envasos i embalatges per a aliments ha de complir unes normes bàsiques de seguretat per a evitar possibles contaminacions o la transferència o migració de compostos que alterin les propietats o seguretat del contingut. La llista de materials autoritzats per a la fabricació de “continents” plàstics, així com els límits màxims de migració, van quedar regulats per una nova normativa al febrer de 2003.\nImatge: How ca I recycle this\nDes de l’any 2003, els fabricants d’envasos i altres productes plàstics destinats a entrar en contacte amb els aliments han de tenir en compte el llistat de substàncies permeses per a la seva fabricació que fixa el Reial decret 118/2003, aprovat el 31 de gener de 2003, així com els límits màxims de migracions permeses dels materials i objectes plàstics als aliments. L’aprovació de la norma ha servit per a fusionar la regulació precedent en aquesta matèria (el nucli fonamental de la qual datava de 1994), simplificar la seva regulació, aportar major claredat al sector i incorporar una Directiva comunitària de 2001.\nLa nova regulació ha tingut en compte els avanços i dades científiques disponibles sobre materials i objectes plàstics aportats pel Comitè Científic de l’Alimentació Humana, a fi d’establir el nivell de migració de compostos que pogués donar-se en envasos i embalatges plàstics. No obstant això, el criteri establert a la Unió Europea sobre límit màxim de migració (60 mg/kg) no ha estat seguit per altres organitzacions amb mercats comuns com Mercosur, on aquest s’ha limitat, en la seva cota màxima, a tan sols 50 mg/kg.\nCom a resultat final de la revisió, la llista autoritzada de monòmers “i altres substàncies de partida”, així com la d’additius que poden utilitzar-se en la fabricació de materials i objectes plàstics, ha estat ampliada, i sumen el centenar. Altres substàncies i additius, sobre la base de la informació científica obtinguda, s’han suprimit del llistat dels quals poden continuar utilitzant-se fins que es decideixi la seva inclusió o no en la llista de substàncies autoritzades, el termini de les quals finalitzava, per a les primeres, i com a màxim, el 31 de desembre de 2004, a l’espera que el Comitè Científic de l’Alimentació Humana dugui a terme la seva avaluació.\nLa fixada llavors establia també els criteris relatius a la salut que s’hauran d’aplicar per a la inclusió de nous productes en les llistes positives de substàncies autoritzades per a la producció d’objectes i materials plàstics destinats a estar en contacte amb els aliments.\nUnes substàncies polèmiques\nLa normativa fixa límits de migració d’acord amb el plàstic emprat i amb l’ús o contacte amb els aliments\nEn 1860, l’estatunidenc John Hyatt va inventar un plàstic conegut com a cel·luloide, si bé la seva brillant idea no va estar relacionada amb els aliments, sinó amb un concurs la finalitat del qual era poder substituir l’ivori que s’emprava en les boles de billar, i que caminava més aviat escàs, per un altre material amb característiques similars però menys costós. Les recerques posteriors sobre aquest material van portar al descobriment d’altres plàstics que han estat utilitzats com a productes de contacte amb aliments.\nCaldrà esperar que el segle XX estigui ben avançat per a arribar a poder disposar de polietilè (1930) que, en les seves diverses tipologies, segons la seva forma de producció (PET, PEAD o PEBD) han servit com a envasos d’aigua, oli, lactis o gasosa; envasos al buit; safates per a microones; calaixos per a peixos; o fins i tot com a bosses en panificació, congelats, envasament automàtic d’aliments i productes industrials, com la llet o l’aigua. Altres plàstics comuns són el polipropilè (1950), utilitzat com a pel·lícula-film (aliments, llaminadures, xiclets), envasos de margarina i articles de parament; el clorur de polivinil, més conegut com a PVC, que ha estat utilitzat tant en envasos d’aigua, olis o sucs, com a pel·lícula-film per a l’envasament d’aliments diversos; i el poliestirè (1930), entre altres, utilitzat especialment per a envasament de iogurts, postres, gelats o fins i tot com a safates d’aliments en supermercats.\nEn alguns supòsits, els “plàstics” utilitzats en alimentació han estat objecte de dubtes, polèmiques i d’alertes. A vegades, tot depenia d’unes condicions d’utilització del producte inadequades, fins i tot agrabada per la indicació incorrecta del fabricant en el seu etiquetatge. Així ho advertien, per exemple els professors de Tecnologia dels Aliments de la Universitat Complutense de Madrid, quan respecte al PVC i als canvis bruscos de temperatura o a fonts d’energia electromagnètica. En un article publicat en Canal Salut indicaven que “molts (envasos) no resisteixen la temperatura que aconsegueix el menjar durant el seu cuinat en microones i es desestabilitzen, alteren o fonen parcialment. En aquests casos pot produir-se migració dels components de l’envàs a l’aliment (plastificants, oligómeros del plàstic, etc.)”. Altres estudis han advertit de la intoxicació que pot provocar el cadmi present en els plàstics en escalfar-se aquests juntament amb els aliments que emboliquen o en recipients per mitjà d’un forn microones, com el Doctor William Shaw, director del laboratori Great Plains, a Kansas (els EUA), i Investigador d’Anormalitats Bioquímiques en l’Organisme relacionades amb diversos trastorns de la salut.\nLímit a la migració\nEl límit global de la cessió dels components de materials i objectes plàstics als productes alimentosos, conegut com a migració, no podrà ser superior a 10 mil·ligrams per decímetre quadrat de superfície del material o objecte (mg/dm²) com a nivell màxim de migració global, si bé, en alguns supòsits, i per a determinades substàncies (recollides en l’Annex II de la nova normativa) s’estableixen límits específics. Aquest límit s’amplia fins a 60 mil·ligrams de constituents alliberats per quilogram de producte alimentós (mg/kg) en alguns supòsits explícitament establerts per la norma:\nObjectes que siguin envasos o que siguin comparables a envasos o que puguin emplenar-se d’una capacitat no inferior a 500 mil·lilitres (ml) i no superior a 10 litres.\nObjectes que puguin emplenar-se i la superfície en contacte dels quals amb els productes alimentosos sigui impossible de calcular.\nCaputxons, obturadors, taps o altres dispositius de tancament similars.\nL’establiment dels límits de migració sol verificar-se mitjançant assajos físic-químics. Els assajos es poden efectuar bé en productes alimentosos o bé en simulantes. A fi de garantir el compliment dels límits de migració, i excepte algunes excepcions respecte a la verificació específica, els fabricants de materials plàstics destinats a estar en contacte amb els aliments hauran de seguir les normes de control i de verificació global i específica que s’estableixen; però també es podrà efectuar mitjançant la determinació de la quantitat d’una substància en el material o en l’objecte acabat, sempre que s’hagi definit una relació entre aquesta quantitat i el valor de la migració específica de la substància a través d’una experimentació adequada o mitjançant l’aplicació de models de difusió comunament reconeguts, basats en proves científiques.\nLa norma estableix de forma més específica que la determinació de la migració es durà a terme sobre el material o objecte o, si això no és possible, utilitzant mostres preses del material o objecte o, quan sigui adequat, mostres representatives d’aquests. A fi de garantir la seguretat dels consumidors, la mostra es posarà en contacte amb el producte alimentós o el simulante de manera equivalent a les condicions de contacte reals. Per a això, la prova es durà a terme de manera que només entrin en contacte amb el producte alimentós o el simulante aquelles parts de les mostres que facin el mateix en l’ús real. Les proves de migració realitzades sobre caputxons, obturadors, taps o dispositius similars utilitzats com a tancament hauran de dur-se a terme posant aquests objectes en contacte amb els envasos als quals estiguin destinats de manera que corresponguin a les condicions normals o previsibles d’ús.\nEn tots els casos serà lícit demostrar el compliment dels límits de migració mitjançant proves més severes que determinin amb precisió la quantitat total de substància (migració global) i/o de la quantitat específica d’una o més substàncies (migració específica) alliberades per la mostra. En els supòsits que un material o objecte estigui destinat a entrar en contacte repetides vegades amb productes alimentosos, la prova o proves de migració hauran de dur-se a terme tres vegades sobre una mateixa mostra d’acord amb les condicions establertes legalment usant una altra mostra d’aliment o simulante en cada prova. La conformitat d’aquest material o objecte amb els límits es controlarà sobre la base del nivell de migració que es trobi en la tercera prova. No obstant això, si existeix una prova concloent que el nivell de migració no augmenta en les proves segona i tercera i si no se sobrepassa el límit en la primera, no seran necessàries les següents.\nComercialització segura i informada\nEls materials i objectes plàstics, quan estiguin destinats a entrar en contacte amb els aliments, hauran d’anar acompanyats -en les fases de comercialització que no siguin les de venda al detall- d’una declaració per escrit que certifiqui la seva conformitat amb les disposicions legals vigents (substàncies permeses o autoritzades i límits de migracions, entre altres requisits). Els receptors d’aquesta mena de productes deuran, per tant, exigir-lo per a no incórrer en una responsabilitat compartida per falta de verificació o de control sobre els materials o substàncies que adquireix per al seu procés productiu. No obstant això, exclou del que es disposa anteriorment a aquells materials i objectes plàstics que, per la seva naturalesa, és òbvia la seva utilització en contacte amb aliments o productes alimentaris.\nCom a obligació complementària a l’establerta en el present Reial decret, els fabricants, transformadors i importadors de materials i objectes destinats a estar en contacte amb els aliments, hauran d’inscriure’s en el Registre General Sanitari d’Aliments, emplenar amb unes condicions específiques per a les seves indústries (instal·lacions i maquinària), personal (manipulació d’aliments) i característiques generals dels materials, objectes i els seus components. En aquest sentit, a més d’emplenar amb els requisits més específics sobre substàncies i additius autoritzats, i verificació de migracions, no es permet que els materials i objectes plàstics, en les seves condicions normals i previsibles d’ocupació, absorbeixin de l’aliment constituents que desvirtuïn la seva estabilitat o qualitat o que siguin causa de pèrdua significativa del contingut.\nTampoc permet que cedeixin a l’aliment substancies que puguin determinar una sensible contaminació organolèptica durant el temps d’utilització o comercialització d’aquells; o productes provinents d’aquests, en quantitat que signifiqui un risc per a la salut. En el supòsit dels envasos o embalatges, els materials i objectes hauran de complir els requisits necessaris per a garantir durant el temps d’emmagatzematge les exigències d’impermeabilitat que es requereixin pel producte envasat.\nLa normativa més específica sobre qüestions tècnic-sanitàries dels materials i objectes plàstics destinats a entrar en contacte amb els aliments estableix que hauran de comercialitzar-se degudament envasats o embalats; i etiquetatges de manera visible, clarament llegible i indeleble, amb la següent informació:\nLa destinació del producte “per a ús alimentari”, ja sigui mitjançant aquest esment general, una més específica o bé amb el símbol corresponent per a aquest ús i el pictograma del qual és “una copa al costat d’una forquilla”.\nles instruccions per a un ús adequat del producte quan el fabricant pugui preveure que l’omissió d’informació pot suposar una incorrecta utilització.\nLa identificació del fabricador o del transformador, o d’un venedor, establerts dins de la Unió Europea (UE), bé sigui pel nom o la raó social o la denominació i l’adreça o el domicili social; o per la marca registrada.\nLes indicacions comentades hauran de figurar, en les fases de comercialització diferents de la venda directa al públic, en els els materials i objectes mateixos; o en les etiquetes dels envasos i embalatges; o en els documents que els acompanyen. En el moment de la venda directa al públic, es permet fins i tot que la informació aparegui en un rètol que es trobi en la proximitat immediata dels materials i objectes, i bé a la vista dels compradors, a excepció d’aquella que identifiqui al fabricador, transformador o venedor establert a la UE quan no existeixin raons tècniques per les quals no pugui col·locar-se l’esment o etiqueta, ni en la fase de fabricació ni en la de comercialització, sobre els mateixos materials o objectes, o en els envasos o embalatges d’aquests.\nLa norma aprovada estableix cinc criteris bàsics per a acceptar un nou producte en la llista de substàncies autoritzades.\nLa quantitat de substància o matèria que pugui transmetre’s al producte alimentós com la toxicitat de la substància o matèria.\nEn condicions normals o previsibles d’ús de qualsevol material o objecte del qual formi part aquesta substància o matèria, no pot transmetre’s als productes alimentosos una quantitat que pugui representar un perill per a la salut humana.\nVigilància contínua i examen quan apareguin noves informacions científiques o una nova valoració de les dades científiques existents així ho justifiquin.\nDeterminació d’un límit específic de migració amb la finalitat d’evitar que se sobrepassi una dosi diària acceptable o una dosi diària tolerable per a una substància o matèria especialment. En el cas que es determini aquest límit específic de migració per a una substància o matèria, convé tenir en compte les restants fonts d’exposicions possibles.\nL’establiment d’un límit específic de migració per a una substància o matèria pot no ser el mitjà més vàlid per a protegir la salut humana. La protecció de la salut humana preval davant qualsevol altra consideració quan es determinin les accions adequades que s’hagin de preveure.\nReial decret 118/2003, de 31 de gener, pel qual s'aprova la llista de substàncies permeses per a la fabricació de materials i objectes plàstics destinats a entrar en contacte amb els aliments i es regulen determinades condicions d'assaig. BOE número 36, d'11 de febrer de 2003.\nReial decret 1425/1988, de 25 de novembre, pel qual s'aprova la Reglamentació tècnic-sanitària per a l'elaboració, circulació i comerç de materials plàstics destinats a estar en contacte amb productes alimentosos i alimentaris. BOE número 288, d'1 de desembre de 1988.\nclorur de polivinilo migración-ca plástico-ca poliestireno-ca polietileno-ca polipropileno-ca pvc