Retrobament d’amics i nous productes a Festast 2013 « Mira que bo!\nRetrobament d’amics i nous productes a Festast 2013\ndiumenge març 10, 2013\tDesprés de dos anys ja esperàvem la cita a Festast, la Fira alimentària de les Terres de l’Ebre. Encara que enguany no hem tingut un estand, no hem pogut faltar a la cita, i ahir vam anar a Tortosa per vore com es mou el sector alimentari de les Terres de l’Ebre.\nEntrem? Els productes ebrencs, i també del nostre territori comencen a tindre molta importància dins de la cuina. Pot ser arriben una mica tard al “boom gastronòmic” català que hi ha hagut durant els últims anys, gràcies a cuiners de renom que han posat com a bandera la cuina catalana. Pot ser que el diferent ritme en que ha anat la nostra gastronomia fa que estos productes encara conserven les seues arrels, els seus orígens, la seua manera de fer i sobretot el seu sabor.\nAixí podem comprovar amb diferents productes que vam trobar, molts ja els coneixem com Lo Nostre Arròs o el famós Xocolate CREO,la Cooperativa Sant Josep de Bot o altres com l’Oli de Jesús i la clementina de Bitem amb la seues Fires respectives; i una gran quantitat de cellers de la Terra Alta o altres del Montsant.\nQue tramen estos dos?? (Juanjo Roda i Xavi Benet)\nDona gust recòrrer la Fira i trobar-te a Juanjo Roda, (que va presentar el llibre: “La clotxa i la seua festa”, Cuina i patrimoni de les Terres de l’Ebre de l’autora Carme Queralt), parlant amb Xavi Benet, el gerent de Xocolates CREO. Quan vam estar al seu estand no ens vam poder resistir i vam prendre el producte que ens prenem per anar a dormir: xocolate CREO a la tassa. O també a Jaume Martí, com no amb un tast de vins de les Garnatxes de la Terra Alta, o les compromeses culturals de les Terres de l’Ebre: Surtdecasa.cat\nEstant amb Xavi Benet ens va passar una anècdota curiosa, els de Jesús van mesclar allioli amb xocolate CREO! dos sabors ben potents que es tenen ben prop, ah! i per la nit no vam tindre problemes de panxa! És el que pareix: allioli en Xocolate CREO i el vam tastar!\nI el dilluns ens va tocar el torn a nosaltres a la Jornada Professional, vam presentar junt a evadirte!com el Passaport Gastronòmic que tant afecte li tenim. De nou Kevin Salvador, va explicar la idea del Passaport i els nostres projectes Mira que bo! i evadirte!com. Una gran oportunitat per nosaltres, i agraïr a la organització de la Fira per poder estar al gran esdeveniment gastronòmic del territori, i també agraïr al mestre de cerimònia que ens va presentar: Juanjo Roda, com sempre, moltes gràcies Mestre!\nDurant la Jornada Professional també es va presentarar la campanya Cuina Catalana Patrimoni Immaterial de la Humanitat, UNESCO 2014 ; Xavier Barriga va mostrar el paper que torna a tindre el pa dins de la gastronomia i per la tarde Albert Marimon del Restaurant La Cava de Tàrrega (Premi millor Cuina de l´Any al Fòrum gastronòmic 2013) i Fran López, una estrella Michelin, Rest. Torreó de l´Indià, Hotel Villa Retiro van donar la importància de la cuina de proximitat entre altres.\nUna sorpresa de la fira va ser trobar l’estand de Morella amb el mític Pere Adell amb les productes de Proports, que molt prompte podreu trobar a les nostres Botigues Mira que bo! junts als productes de la marca Morella creada recentment, com el formatge de Catí. La veritat que ens esperàvem més productes de comarques veines com el Maestrat, Els Ports o el Matarranya.\nEl mític Pere Adell, molt bon ambaixador de Morella!\nEsta fira és una gran iniciativa al nostre territori, a part de tenir el nostre recolzament i convidar a tots a visitar-la, estem molt agraïts a Ramón Ferrando per la oportunitat que ens dona de mostrat el Passaport Gastronòmic a la Jornada Professional; però creiem que encara li queda molt camí per fer si ha de ser una referència a nivell nacional: s’ha de comptar més amb els productors artesans i de proximitat, com per exemple destinar una part només a artesans, tant de les Terres de l’Ebre com del nord de Castelló o el Matarranya, ens separa un riu, però ens uneix una cultura, una parla i sobretot una gastronomia: cap banda no seria el que és sense l’altra.\nO només podem trobar alguns restaurants de referència durant les demostracions gastronòmiques, que moltes vegades son inaccessibles per al públic en general, i no pot tastar els seus plats, també podrien tindre més presència durant la fira i “tastar-los” més.\nEsperem tornar al 2015 a Festast, trobant una Fira més canviada, amb més implicació de tota la gastronomia d’arreu del territori, que no només siga un lloc per passejar i tastar productes, sinó un lloc per innovar, sinergies entre tots, com per exemple en la gran varietat de llibres que trobem, perquè un cuiner no pot fer una recepta d’un llibre en directe mentre el seu autor la llegeix? O una recepta gastronòmica amb productes del territori elegits pel públic per exemple, cosa que involucraria molt més als visitants.\nSiguem innovadors, siguem valents, no estiguem quiets, hem d’implicar-nos tots si volem ficar la gastronomia del territori on es mereix apostant per la autenticitat i a la vegada la creativitat.\nSi fem el de sempre, ens anirà com sempre!\njuanjoroda on diumenge 10, 2013\njejejeje, sempre pensant en menjar!!!\nun comentari molt encertat, com sempre. Siguem positius i tirem endavant amb força…\nMarc Prades on diumenge 10, 2013\nJa saps que a la taula tots som amics! Si tots ens entenem, podrem tirar endavant i en força, i no és tant difícil!


Pàgina d'inici\tAgenda\tTossa Indiana 2019\nDel 17 al 19 de maig - Tossa de Mar (Selva)\nBotiguers de Tossa vestits d'època - Oficina de Turisme de Tossa de Mar\nFa dos segles, alguns tossencs van anar a fer les Amèriques. Tot i no ser un dels municipis que més patrimoni indià conserva, els seus habitants van ser dels primers a anar a descobrir el nou continent. Les riqueses que van aconseguir durant els 200 anys que van tenir presència a les Antilles van fer créixer la vila més enllà de les muralles que actualment coneixem.\nPer recordar l'activitat comercial que tenia Tossa amb les Antilles a finals del segle XVIII, s'organitza Tossa Indiana, una fira que trasllada la vila segles enrere. Es farà una ruta per descobrir la Tossa dels indians a càrrec de Josep Santané i diferents activitats per recordar les aventures dels que van marxar. El dissabte 18 de maig, aprofitant que és el Dia Internacional dels Museus, durant tot el dia hi haurà una jornada de portes obertes al Museu Municipal de Tossa. A la zona comercial de municipi, trobareu tot un conjunt de paradetes indianes acompanyades d'una ambientació històrica a càrrec de 'Modernistes de Badalona'. Per als més llépols, a partir de les 16 h tindrà lloc el IV Concurs de pastissos de xocolata, obert a tot el públic. El diumenge 19 moureu l'esquelet des de les 10 h amb la conga pels carrers de la vila, i a les 12 h amb els balls caribenys d'Ajiaco Cubano.\nWeb de Tossa Indiana


Relat "Vacunacions massives i el gran negoci de la por"\nInici > detall del relat: Vacunacions massives i el gran negoci de la por\nExisteix una part nombrosa del col.lectiu mèdic i científic que s'oposen frontalment a la "venuda" efectivitat de les vacunes. Inclusiu que segons quines vacunes poden provocar malalties com l'autisme, danys neurològics, i d'altres degeneratives. Sovint apareixen informes i estudis publicats per part d'investigadors de diverses universitats nord-americanes a les revistes especialitzades com The lancet, que contradiuen certes versions "oficials" de l'efectivitat de la vacunació massiva com el darrer que posava en solfa el tema de què la vacunació de la grip evités la mort i complicacions en persones que segons quins científics formen la població de risc (entenguis persones velles). I jo, amb aquestes apreciacions estic totalment d'acord, ja que ho he pogut observar i m'han comentat bastantes persones que s'havien vacunat i havien tingut una grip ferestèga.\nQue es mou darrera de les campanyes de vacunacions massives, la salut pública?. Es fan tenint present la vertadera efectivitat i havent-se fet els estudis pertinents? Ho pos molt en dubte, perquè inclusiu per intentar convèncer-nos de la seva necessitat, falsegen la informació i el contingut del missatge (afegint-hi un contingut de por que deixarà constància en la nostra ment i sentiments, que és el que interessa) com és en el cas de la "vacuna contra el càncer de coll d'úter", que així l'han denominada en un principi (no existeixen vacunes contra cap càncer i inclusiu el propi laboratori Merk ha constatat que la seva eficàcia curativa és nul·la) i després han rectificat anomenant-la "vacuna contra el virus del papil·loma humà". Explicaré més endavant el perquè del canvi de denominació.\nEl concepte de vacuna és preventiu, però cada organisme té un estat general de salut diferent i per tant les reaccions d'una vacuna en una persona a una altra, debut a diferents factors: Edat, constitució genètica, sistema immunològic normal o deprimit (baix en defenses), poden ser totalment distintes i no controlables; i per tant no es pot garantir els efectes secundaris (col·lateral) no siguin inclusiu molt nocius en segons quina part de la plobació vacunada.\nEl concepte de prevenció no és el més estès en la medicina oficial, ni tampoc és la política més evident del nostre sistema sanitari. No fa estona vaig escriure que els metges xinesos (medicina tradicional xinesa amb 3000 anys d'existència), deixaven de cobrar quan les persones de les que havien de tenir cura, es posaven malaltes. Es considerava que no havien fet bé la seva funció de prevenció. Únicament cobraven quan aquestes persones es trobaven sanes. Tenien molts factors per aquesta prevenció: Alimentació, exercici, descans, etc, perquè les persones que guarien es trobessin en l'estat natural: saludable.\nQuan la salut s'ha convertit en un gran negoci, ja podeu pensar que la manera d'entendre-la ha canviat. En poques paraules si ens trobéssim sans, debut a una manera d'entendre veritablement la nostra salut, deixariem de consumir tants de medicaments. Interessa això a les multinacionals del sector del medicament i tot el seu entorn?. Quants milions d'euros mou la venda dels mateixos en el món i a quins comptes corrents arriben a parar aquestes sucoses quantitats de doblers?. Per contestar a aquestes preguntes no falta haver estudiat a la Sorbona, les respostes les dicta el sentit comú, que es troba totalment oposat als missatges de por que ens venen pels mitjans de comunicació (controlats pel gran capital financer on s'hi troben les "bigfarms"), amb connivència amb les autoritats sanitàries dels governs d'infinitat de països, menys quan el dany fet ja vessa com ara que el Fiscal General de l'Estat de Nova York ha demandat al laboratori Merck Sharp & Dome per ocultar els riscos del fàrmac Vioxx i els hi demana compensacions milloraries per tots els milions de dòlars que els ciutadans gastaren equivocadament; afegint que molts metges si ho haguessin sabut (els efectes secundaris amagats) mai l'haguessin receptat sense tenir tota la informació. Aquesta multinacional té desenes de mil de demandes per tot el món d'ex pacients afectats.\nCal fer una pregunta al ministre de sanitat i consum Sr. Bernat Soria i al President del govern de l'estat espanyol Sr.Rodriguez Zapatero:Vacunarien a la seva o seves filles, contra "virus del papil·loma humà"?, tenint en compte que:\n"1.- Les dades de l'eficàcia i seguretat de la vacuna son molt escassos.\n2.- Que l'eficàcia i seguretat a llarg termini de la vacuna necessita valorar-se en una població més nombrosa"\n3.- No es justifica la urgència per vacunar\n4.- Els tipus d'alt risc del VPH (16 i 18) quasi no es donen a Espanya.\n5.- La immensa majoria de dones que resulten infectades pels virus d'alt risc del VPH, no desenvolupen càncer de cèrvix\n6.- Res justifica l'alarma social creada entre pares de nines en edat escolar que coneixen la perillositat de certes vacunes.\nI ara la informació per si no la tenen, si es vacunen totes les nines compreses entre 11 i 14 - emprant el padró provisional del 2006- Atès que de la vacuna(nom Gardasil fabricada pel laboratori Merk) se'n fa pagar 312  per les 3 dosis, per tant s'embossarien 245 milions d'  traduint en pessetes: 40.000 milions "(*), i per afegir la guinda, és parla d'una possible efectivitat pels ceps esmentats (16 i 18) d'aquest virus de 5 anys, si és així per aquest únic producte tenen garantida la mateixa quantitat, cada quinquenni. L'antiga ministra de sanitat Elena Salgado, no era massa partidària de la urgència en vacunar i afirmà que "l'efectivitat real" únicament es podria conèixer d'aquí a 35 anys.\nSi voleu ampliar informació sobre tot el que he escrit,ho podeu fer a la revista Discovery Salud (DS) n. 99 que correspon al més de novembre o consultar-la no aquest més sinó el següent a la seva pàgina web.\nEm sembla que per reflexionar el cap de setmana ja n'és suficient.\n(*) traducció feta de l'article de DS-n.99)\nÉs un bon comentari[Ofensiu]\nen relació a un teme molt seriós. Crec què és necessari certes vacunes preventives, però taambé és cert què hi ha un gran negoci i molta especulació amb els medicaments, amb la salut. I les empreses farmacèutiques es duen la "palma"\nAntoni Casals i Pascual | 09-11-2007\nBenvolgut Bonnín: no seré jo qui posi en qüestió les actituds mafioses i enganyadores de molts laboratoris farmacèutics que amb el seu desmesurat afany de lucre posen en circulació suposats medicaments meravellosos que després acaben resultant generadors de més complicacions que beneficis. I, certament, en el món dels tractaments i vacunes antivíriques hi ha molta cosa d'aquestes.\nAra bé, que l'arbre no ens amagui el bosc. No generalitzem a partir de casos individuals. L'eficàcia de les vacunes, mal que pesi a alguns defensors d'una determinada medicina mal anomenada natural , està més que provada. La vacunació forma part de la medicina preventiva, i gràcies a ella han desaparegut malalties com la poliomielitis, el xarrampió, la diftèria, per citar-ne només algunes. Que malalties que semblaven erradicades reapareguin no és culpa de les vacunes sinó del virus, que té capacitat de mutar.\nQue la grip (i parlo de la grip i no dels refredats més o menys forts) augmenta el risc de pneumònies en poblacions amb immunodepressió (baixos de defenses) està suficientment provat. I que la vacunació contra la grip ajuda a evitar aquesta complicació, també. Que hi hagi reaccions adverses, o que de vegades no tingui efecte, no treu que en una proporció molt elevada de casos sigui útil.\nEn el cas del virus del papil.loma humà, fa més de 30 anys que es sap que està relacionat amb el càncer de coll de matriu, i que se'n busca una vacuna. Si l'han trobada o no, si el resultat dels estudis no justifica que s'hagi fet la seva comercialització de la manera i preu en que s'ha fet, ja és un tema en el que no puc entrar-hi. Probablement estic d'acord amb tu en una cosa: mai no s'hauria de comercialitzar o publicitar com a vacuna "contra el càncer uterí". Perquè no ho és. I aquí tornem al principi, un principi que, de totes maneres no qüestiona la utilitat de la major part de les vacunes: la finalitat de les empreses farmacèutiques no és curar sinó guanyar diners. Per aquest motiu calen mecanismes de control sobre la investigació, però sobre tot, sobre la bondat dels resultats d'aquestes investigacions i cal que institucions com l'OMS/WHO s'impliquin en el tema.\nEl llibre de John Le Carré, el Jardiner Constant, explicita les formes de treball absolutament carents d'ètica de moltes companyies farmacèutiques.\nEn fi, penso que potser m'he allargat massa. M'encanta el debat i espero que no et sàpiga greu el meu comentari fet des de la discrepància, sempre amistosa, d'un professional de les ciències de la salut.


ritme jamaica nadales Pau-Llop Rabadàb\nParlem amb el Pau Llop, dissenyador de professió i músic apassionat, alter ego de l’Home Llop i integrant dels Rabadàb.\nNadal és temps de retrobades amb la família i els amics, d’engalanar-nos (casa i oficina, incloses), de mercats artesans, de veure els Pastorets, de tiberis de tota mena, de tardes de clàssics de cinema. També d’escoltar i cantar Nadales, una tradició present a les cases amb infants que enguany prendrà ritme caribeny de la mà del Rabadàb.\nCom sorgeix el projecte Rabadàb?\nPau Llop: He de confessar que neix d’una encapritxada meva (riures). La veritat és que feia temps que volia fer quelcom els quatre plegats, donant èmfasi als teclats. Per altra banda, m’he adonat que s’ha perdut tocar en petit format. De seguida les bandes es professionalitzen i ja no toquen en qualsevol garito; ho fan pujant a un escenari molt gran, que poques vegades saben omplir. Tenia moltes ganes de tocar a prop de la gent, de sentir el públic. I per acabar-ho d’adobar, sóc un fan incondicional del Nadal. Sento bogeria absoluta pels discs de Nadales, l’estètica nadalenca, m’agrada viatjar per Nadal a països on tenen molta cultura nadalenca, tinc debilitat per les pel·lícules de Nadal, etc. I tot plegat, va fer possible Rabadàb.\nAixí és com l’Home Llop puja al trineu de les nadales!\nP. L.: Exacte! Tot aquest background em va portar a preguntar-me: ‘Per què no fem Nadales del nostre rotllo?’. Dins del nostre imaginari hem normalitzat, per exemple, la música celta, quan és una música totalment forania; o músiques d’arreu del món. La música jamaicana, a l’àmbit català, ha arrelat moltíssim, comptant amb grups de referència, i a nosaltres ens encanta. Amb Rabadàb barregem la música tradicional jamaicana amb quelcom tan nostre com són les Nadales.\nEts la veu del projecte, al qual també hi formen part l’Ireneu Grosset (rhodes), en Joan Sobrevals (hammond) i en Joan Vergés (bateria).\nP. L.: Com saps, fa temps que tiro en marxa un projecte musical, L’home Llop & The Astramats. En ell, en alguna ocasió hi havia vingut a tocar el Joan Vergés; i l’Irineu Grosset, hi toca. El Joan Sobreval toca amb els Corcs, que tenen un format molt particular, a partir d’orgue hammond. De fet, el so de cap dels tres instruments passa per cap mena de transformació. El so que produeixen és el que és; i això aconsegueix una calidesa molt bonica.\nTot apunta que ets dels que es posen Nadales a partir de l’1 de desembre.\nP. L.: Sóc dels que posa Nadales quan arriba el Nadal (riures). A la cultura anglosaxona potser és més popular el tema de les Nadales, amb shows en directe impressionants a través de la televisió. Aquí, i fins i a Espanya, el concepte de villancico es considera una mica carrincló, quan no deixa de ser música popular i tradicional. Quan pensem amb Nadales ens passen pel cap els CD’s ratllats de corals que sonen pels carrers –moltes vegades amb accent oriental–. Rabadàb proposem una opció més lliure, sense tantes pretensions, de fet hem gravat les cançons com són i sense excessives modificacions.\nAixò va tenir lloc l’octubre passat, als Estudis Ground de Cornellà del Terri.\nP. L.: Ens vam tancar un cap de setmana als Estudis Ground, i vam anar força per feina. Encara que la banda sigui una proposta meva, els altres tres membres se l’han fet molt seva i ha estat molt bonic poder consolidar la proposta. El disc ha estat editat per la discogràfica Buen Ritmo.\nPer què ‘Rabadàb’?\nP. L.: És un joc de paraules a partir de l’estil de música jamaicana dub i aquest personatge entranyable de les Nadales, el Rabadà. De fet, Rabadàb era el nom del grup de WhatsApp inicial del projecte, i així es va quedar.\n‘El trineu’ o ‘Santa Nit’ són alguns dels nou temes que configuren el disc. Com els vau triar?\nP. L.: Doncs vam estar pensant quines cançons se les sap tothom, són de cultura popular, les tenim molt interioritzades i són de cantar en família. La tria s’ha basat en les nadales que tenen més essència jamaicana. Unes tenen una sonoritat més propera al soul, altres a l’early reggae, el rocksteady, el dub, també hi ha un ska que es transforma. En directe hi haurà fins i tot un surf, amb ‘El cant dels ocells’, que entra una mica com rara avis dins del disc.\nQuines més hi trobem?\nP. L.: A banda de ‘Santa Nit’, ‘El trineu’ i ‘El cant dels ocells’, trobareu ‘El 25 de desembre’, ‘El desembre congelat’, ‘El dimoni escuat’, ‘Les dotze van tocant’, ‘Rabadà(b)’ dub, amb col·laboració especial del Max Llop; i ‘Los peces en el río’, una bonus track una mica més divertida.\nLa lletra de les Nadales, en alguns casos, és força surrealista.\nP. L.: Sí! I això ens agrada força (riures). En el cas català, potser són una mica més missaires, però el cas dels villancicos porta a imaginar escenes molt pintoresques.\nLa portada és obra de l’il·lustrador Miguel Bustos.\nP. L.: Amb el Miguel fa molts anys que ens coneixem, i ens va fer aquesta proposta. La portada presenta els quatre components del grup sobre un bobsleigh –un trineu de descens i esport olímpic d’hivern al qual hi competeix Jamaica–. Incorpora referents nadalencs catalans –com el tronc–, més estàndards –com el ninot de neu– i elements jamaicans –com la red stripe, la cervesa jamaicana–.\nLes Nadales són una bona excusa per fer pinya, a dalt i baix dels escenaris.\nP. L.: El Nadal és un dels pocs moments a l’any que t’obligues a trobar-te amb tota la família i els amics que tornen a casa. Fugint de tòpic, són una bona excusa. En aquestes dates hi ha molta gresca a Lleida, i també molta oferta de festes organitzades. Tot i això, a mi m’agrada més la idea de muntar-se la festa un mateix. És bonic que tot i els canvis socials i culturals, i el ritme de vida que portem, uns dies tot s’aturi i es mantingui la tradició nadalenca. No només la musical; també la culinària! Que el 25 mengis galets, el 26, canalons; i que per Reis les postres siguin el Tortell.\nLa sensibilitat femenina que converteix en art l'elaboració del vi\nInstal·len cartells informatius del Geoparc Mundial de la Unesco Orígens\nEl Festival Musiquem Lleida! torna a la tardor recuperant l'aforament lliure\nRedacció Territoris 23/06/22


Articles filtrats per data: Dijous, 18 Octubre 2018\nSerrat Da Capo del 18/10/2018\nL’Escola Montserrat guanya dos dels premis de la Game Jam 2018\nL’escola Nostra Senyora de Montserrat està d’enhorabona, perquè els dos equips que va presentar a la Game Jam 2018 de Cornellà van guanyar dos dels tres premis que hi havia. Concretament, van ser els millors en el joc més innovador i en la presentació del projecte.\nUs convidem a veure el cantautor rubinenc Isaak Aguilà a La Sala\nUs oferim la possibilitat de gaudir d’espectacles gratis a la ciutat. Gràcies a la Regidoria de Cultura, sortegem 2 invitacions dobles per veure el concert que el rubinenc Isaak Aguilà oferirà a La Sala el divendres 26 d'octubre a les 21 h. Per optar a les entrades heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11. Si no teniu sort, les entrades costen 10 euros.\n5 latidos del 18/10/2018\nRaíces del Sur: Jueves 18 octubre 2018\nRetorn a l’escola Montserrat per a diumenge\nEl CEB Sant Jordi viurà un diumenge habitual a la seva pista quant als dos primers equips. Les noies tornaran a la pista i en l’horari habitual de diumenge a les 12 h davant del Viladecans. Els nois miraran de repetir victòria com a locals, aquesta vegada a costa de la Peña Fragatina a les 17:30 h.\nEl Brunch del 18/10/2018\nOncolliga Rubí organitza un taller de coixins amb motiu del Dia del Càncer de Mama\nEl 19 d’octubre es commemora el Dia Internacional del Càncer de Mama. L’entitat rubinenca organitza la trobada solidària “Teixim Coixins del Cor” el mateix divendres de 16 a 21h a l’Ateneu.\nL’Esportiu Rubí busca fer-se fort a La Llana\nL’Esportiu Rubí té una segona cita consecutiva a casa per parts dels seus dos primers. Miraran de repetir victòries i començar a fer del pavelló de La Llana un fortí. Els nois seran els primers a jugar amb el duel davant del Montbuí a les 16:30 h i les noies rebran l’Esparreguera a les 18:30 h.


CGR Gemma, quinze anys fent rítmica a la comarca com a referent nacional - Empordà\nCGR Gemma, quinze anys fent rítmica a la comarca com a referent nacional\nEl centre de Gemma Torrent s'adreça a nenes d'entre P3 i 1r Batxillerat a 12 pobles de l'Alt Empordà\nLes alumnes treballen amb pilota, corda, cèrcol, cintes i maces. CGRG\nLes alumnes treballen amb pilota, corda, cèrcol, cintes i maces.\nEl Club Gimnàstica Rítmica Gemma va començar l'activitat ara fa 15 anys i actualment es manté com un referent en l'àmbit nacional. La gimnàstica rítmica és un esport de gran coordinació, equilibri, flexibilitat, plasticitat i elegància. En definitiva, un esport molt complet per a nenes i adolescents que tinguin ganes d'aprendre d'una forma divertida i alhora amb disciplina, ja que sense disciplina i esforç no s'aconsegueix un aprenentatge correcte.\nDurant les classes de gimnàstica rítmica del centre de Gemma Torrent treballen la col·locació corporal, la lateralitat i la coordinació, juntament amb el treball amb la pilota, corda, cèrcol, cinta i maces.\nEls aparells de rítmica augmenten la dificultat dels elements corporals que s'hagin après, però alhora aconsegueixen que d'una forma més divertida consolidin la base dels elements corporals. Al mateix temps, aprenen a fer rodaments, bots, llançaments, moviments en vuit, elements sense mans, elements sense contacte visual amb treball individual i treball de grup.\nMúsiques i acrobàcies\nLa música que utilitzen a les classes són clàssiques, modernes, actuals, de dibuixos, tot en funció de l'edat i l'evolució d'aprenentatge. També treballen acrobàcies dins de la classe, com tombarelles, rodes, verticals, remuntats, paloma, amb dues i una mà o, encara més complicat, durant un llançament de la pilota o un intercanvi de cèrcols entre dues companyes.\nEl club organitza, d'una banda, l'Internacional Figueres Cup amb la participació de gimnastes de quatre continents, i de l'altra, el Rítmica Star per a les gimnastes de les escoles, a més a més de fer festes del club i exhibicions trimestrals.\nDurant aquests quinze anys, el club ha obtingut més de 20 campionats de Catalunya, subcampionats i campionats d'Espanya. Amb gimnastes tecnificades per la Federació Catalana, i gimnastes becades per la Federació espanyola. La quarta millor gimnasta d'Europa i la cinquena millor del món, són del Club Gimnàstica Rítmica Figueres.\nLLOCS ON FER L'ACTIVITAT\nCentre Obert de Figueres\nCentre Obert de Llançà\nCentre Obert de Castelló d'Empúries\nFigueres: Escolàpies, La Salle, Montessori, Sant Pau, Amistat i Carme Guasch.\nCastelló: Joana d'Empúries i Ruiz Amado.\nGarriguella: Joaquim Gifré.\nBorrassà: Sant Andreu.\nEl Port de la Selva: Les Clisques.\nPalau-saverdera: Martí Anglès.\nVilafant: Les Mèlies i Sol i Vent.\nNavata: Joaquim Vallmajó.\nRoses: Montserrat Vayreda, Els Grecs i Monturiol.\nOrdis: Maria Pagès i Trayter.\nAvinyonet: Gonçal Comellas.\nCGR Gemma-Rítmica Star\nAdreça: Plaça Voluntaris, s/n. Figueres\nCorreu: info@cgremporda.com / info@cgrfigueres.com


Oriol Broggi reflexiona sobre teatre al llibre ‘El record de la bellesa’, amb Andreu Gomila\nEl director de La Perla 29 aplega les seves idees en aquest volum “sense voler pontificar”\nEl director teatral Oriol Broggi, entre el poeta i crític Andreu Gomila i l'editora Eugènia Broggi, al teatre de la Biblioteca de Catalunya\n26/01/2022 18:51 Actualizado a 26/01/2022 18:54\n“És bo fer coses”, diu el director teatral Oriol Broggi. I és per això que considera que allò del “ser o no ser” hauria de ser “fer o no fer”. Amb aquesta filosofia, Broggi va dir que sí al periodista Andreu Gomila quan li va proposar desenvolupar en un\nllibre el concepte de bellesa, que Broggi acostuma a esmentar\nen les seves entrevistes, on surten Sòfocles, Hamlet o Mouawad, els seus referents.\nGomila afirma que la pregunta que li va encendre la llumeta va ser “per què havia dirigit clàssics”. Així que, poc abans de la pandèmia, van pactar l’estructura del llibre i van encetar un seguit de converses que recorren el pensament, la trajectòria i la manera de fer de l’artífex de la companyia La Perla 29.\nEl resultat és El record de la bellesa (L’Altra Editorial), fet de paraules de Broggi escrites per Gomila, i amb pròleg de la filòsofa Marina Garcés. El títol fa referència al que queda d’un muntatge al cap del temps, perquè el teatre és efímer.\nAcostumat al fet efímer del teatre, el director es mostra prudent a l’hora de deixar escrits el seus pensaments\nMalgrat que Broggi ha muntat grans espectacles, tant a la sala de la Biblioteca de Catalunya com en altres escenaris, ahir es mostra molt prudent davant del fet de publicar un llibre: “Fer un llibre fa molt de vertigen. Fas moltes hores de teatre i, en canvi, escriure un llibre queda”. I confessa que ell canvia d’idees i que no és possible d’aquí a uns anys anar casa per casa esmenant els llibres que hagin circulat. “No vull pontificar”\nGomila revela que la part que a Broggi li ha costat més és la personal, “d’on surt una idea, per què decideix fer una cosa i no una altra”. I Broggi conclou: “En un procés d’assaig hi ha coses que es fixen i d’altres que es perden. En una conversa passa una mica el mateix. Jo sé muntar escenes i Gomila sap ordenar les idees i donar-hi cohesió”.


La distància - Diari de Girona\nalbert soler · albertsoler1@hotmail.com 18.12.2015 | 13:46\n«A Rajoy la cara se li curarà ràpid però la dignitat li ha quedat ferida per sempre»\nQue ningú és profeta a la seva terra és sabut, però una cosa és no ser profeta i l'altra que t'hi rebin a hòsties. És cert que les hòsties gallegues no se sap si pugen o baixen, i menys si arriben per sorpresa, però fan el mateix mal. I no em refereixo tant al mal físic com al moral, perquè a Rajoy la cara se li curarà ràpid però la dignitat li ha quedat ferida per sempre.\nRajoy em va fer pena, ho confesso. No per la plantofada, que ni tan sols el va tombar. La pena me la feia el pobre home de 60 anys que es va veure obligat a seguir el passeig simulant somriure, i per si això fos poca penitència, duia al costat una Ana Pastor amb una ganyota igual d'artificial. La cara de Rajoy deia «per Déu, prou de ser la riota de la gent, que algú m'obligui a anar a casa, vull jeure al sofà i llegir el Marca» i la de Pastor «si us plau, encara que sigui l'As».\nTemps hi haurà per exigir responsabilitats al ministre de l'Interior. Un ministre que disposa d'un àngel privat de la guarda ha de poder-lo prestar al seu cap de govern quan aquest té una missió perillosa en perspectiva com la de Pontevedra. O és que l'àngel Marcelo és intransferible? O és que només serveix per aparcar cotxes, com un gorrilla qualsevol? Aquí cal alguna dimissió, sigui del ministre o sigui d'en Marcelo. Temps hi haurà, ara toca riure. I vull veure tots els que riuen de Rajoy, riure igual quan rebi algun dels seus, sigui Sánchez, Presidentmàs o Junqueras.\nPerquè això arribarà. Tot és als llibres. Ja avisava Steinbeck que «la línia que separa la fam de la ràbia és molt fina, i en les ànimes de la gent s'infla i madura el raïm de la ira». I qui diu fam diu qualsevol mancança mentre hi ha diàriament casos de corrupció, milionaris més rics i polítics reubicats a consells directius. La desgràcia de Rajoy ha sigut que la tradició magnicida, tan arrelada a Espanya, ha patit també retallades, i així en lloc de passar a la història com un màrtir, com els Canalejas, Cánovas, Dato o el mateix Prim -i d'un pèl li va anar a Alfons XIII- s'ha convertit en la riota. És la distància que va d'un tret a un cop de puny.


Bon dia ciència - Buenos días ciencia: 2011\n19 de desembre, 2011\nNova tècnica per al tractament de l'obesitat: cirurgia endolumial\nL'obesitat constitueix un greu problema de salut i afecta en gran manera la qualitat dels qui la pateixen. Per algunes la única solució és la cirurgia.\nL'excès de pes afeta al 52'7% dels adults espanyols i l'obesitat al 15% de la població espanyola major de 18 anys.\nEn aquest camp, l'aparició de noves tècniques menys invasives que la cirurgia tradicional com la cirurgia endoluminal o millores en tècniques no tan noves com el tractament de l'obesitat amb baló intragàstric, obre un nou horitzó per a les persones que la pateixen.\nLa denominada cirurgia endoluminal és una tècnica quirúrgica que permet reduir l'estòmac via endoscòpica sense incisions ni cicatrius aportant avantatges substancials als pacients.\nL'equip mèdic de Teràpies de l'Obesitat ha efectuat, per primera vegada a Espanya, reduccions d'estómnac per via endoscòpica sense necessitat de practicar cap incisió. A Europa i EEUU s'han realitzat 74 intervencions mitjançant la tècnica POSE amb resultats satisfactoris.\nEl tractament quirúrgic denominat POSE (o cirurgia Primària Endoluminal de l'Obesitat) permet, gràcies a les eines tècniques d'última generació, reduir la capacitat de l'estòmac per via oral sense necessitat d'obrir cap via d'accés. El procediment endoscòpic consisteix a realitzar plecs a l'estòmac i suturar-los per reduir la seva grandària. Així, la capacitat de l'estómac queda limitada i el pacient presenta una gran sacietat ingerint una petita quantitat d'aliments.\nEl mateix equip mèdic de Teràpies de l'Obesitat, va ser el primer equip de professionals mèdics a introduir el baló intragàstric a Espanya.\nL'objectiu d'aquesta unitat és la lluita contra una malaltia crònica que s'ha convertit en un dels majors problemes de l'actualitat i que en la majoria dels casos és desencadenant d'altres malalties.\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a dilluns, de desembre 19, 2011\nEtiquetes de comentaris: obesitat, tractament\nL'obesitat mòrbida i el pes baix estan relacionats genèticament\nUna regió del cromosoma 16 està associada amb disfuncions metabòliques i amb desordres cognitius.\nUn estudi publicat a la revista Nature ha associat una regió del cromosoma 16 a la tendència a patir obesitat o pes baix. L'estudi ha comptat amb la participació d'investigadors del grup de recerca de Psiquiatria i Salut Mental de l'IDIBELL i del Centre de Recerca Biomèdica en Xarxa de Fisiopatologia de l'Obesitat i Nutrició (CIBERobn).\nEls autors de l'estudi ja havien publicat en un treball anterior que la supressió de la regió 16p11.2, del cromosoma 16, incrementa en 43 vegades la probabilitat de patir obesitat mòrbida. Ara, els investigadors han comprovat que la duplicació d'aquesta regió provoca l'efecte contrari: els portadors d'aquesta alteració genètica tenen més de vuit vegades més probabilitat de patir pes baix.\nEls nadons que neixen amb aquesta alteració genètica tenen un pes significativament més baix del normal, problemes de creixement, una mida del cap més reduïda i una major probabilitat de patir trastorns neurocognitius i psicològics. Altres estudis ja havien vinculat alteracions en la mateixa posició del cromosoma 16 a diversos desordres cognitius, com l'autisme (supressió de la regió) i l'esquizofrènia (duplicació).\nLa investigació ha inclòs més de 95.000 persones i ha comptat amb la col·laboració de més de 100 centres de recerca d'arreu del món, d'entre els quals cinc espanyols. Dels individus estudiats, els investigadors van identificar 132 amb la duplicació de la regió, molts dels quals amb un índex de massa corporal baix (inferior a 18,5 kg/m2) i amb trastorns de conducta alimentària.\nSituacions extremes de pes relacionades\nLes conclusions de l'estudi són importants perquè relacionen situacions extremes de pes (anorèxia nerviosa i obesitat mòrbida), que tradicionalment s'han tractat com a trastorns diferents. L'investigador de l'IDIBELL i del CIBERobn, i coordinador de la Unitat de Trastorns de l'Alimentació de l'Hospital de Bellvitge, Fernando Fernández-Aranda, que ha participat en l'estudi, explica que el treball "podrà contribuir a detectar dianes terapèutiques i factors implicats en situacions extremes de pes".\nDes del punt de vista clínic, l'obesitat i els trastorns de la conducta alimentària estan relacionats. Com explica el doctor Fernández-Aranda, "els dos trastorns tenen en comú problemes amb la dieta, impulsivitat, baixa autoestima i pèrdua de control". D'altra banda, "l'obesitat està present en el 24% dels pacients amb bulímia nerviosa i en el 90% dels qui pateixen afartament compulsiu". En molts casos, explica l'investigador, "l'obesitat és conseqüència o origen del trastorn alimentari". Fernández-Aranda també destaca que fins a la meitat de les persones que pateixen un trastorn alimentari tenen antecedents d'obesitat a la família.\nL'estudi publicat és la referència inicial per a diverses investigacions que du a terme l'equip de Fernando Fernández-Aranda, en el marc del programa 5 del CIBERobn (Neurocognició i Factors Ambientals-Biològics en situacions extremes de pes), per detectar marcadors biològics específics vinculats amb els trastorns de l'alimentació, així com la seva enteracció amb factors neurocognitius i psicològics.\nEl treball ha estat coordinat per Alexandre Raymond i Jacques Beckman, de l'hospital regional de Lausana, a Suïssa, i ha comptat amb la participació de cinc centres espanyols: l'Institut d'Investigació Biomèdica de Girona (JM Fernández-Real), el Centre de Regulació Genòmica (X.Estivill i M.Gratacós), la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona (C.Richart), l'Hospital Virgen de la Victoria de Màlaga (FJ Tinahones), o l'IDIBELL (S.Jimenez-Murcia i F. Fernández-Aranda).\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a divendres, de setembre 02, 2011\nEtiquetes de comentaris: trastorn alimentari\nUn canvi epigenètic en determinades cèl·lules T reguladores podria ser un biomarcador de pronòstic en trasplantament renal\nInvestigadors de l'IDIBELL demosten que la metilació del factor FOXp3 en cèl·lules T reguladores controla la seva funció immunosupressora.\nUn estudi del grup de Nefrologia i Trasplantament Renal de l'IDIBELL demsotra que els pacients sotmesos a trasplantament renal que presenten cèl·lules T reguladores amb alta expressió del factor FOXp3 desmetilat, tant en sang com directament en l'òrgan trasplantat, tenen una millor evolució funcional de l'empelt. Això es deu a que aquestes cèl·lules preserven la seva activitat supressora enfront la resposta al·logènica efectora (de rebuig a un òrgan no reconegut). Els resultats de la investigació s'han publicat en l'edició electrònica de la revista American Journal of Transplantation.\nLa funció més coneguda dels limfòcits o cèl·lules T en el context de l'al·loimmunitat és la resposta efectora o inflamatòria, que és precisament la que provoca el rebuig en el trasplantament d'òrgans. Però existeix un subtipus de cèl·lules T, les reguladores, que tenen com a funció justament la regulació i modulació d'aquesta resposta immunològica efectora: són immunosupressores i per tant molt interessants en el camp dels trasplantaments.\nEl fenotip més conegut d'aquestes cèl·lules és el que presenta el factor de transcripcuó FOXp3 però en humans, no sempre que les cèl·lules T presenten aquest factor tenen funció reguladora. Per això els investigadors de l'IDIBELL van decidir caracteritzar l'epigenètica d'aquestes cèl·lules. És a dir estudiar les modificacions químiques presents a l'ADN del factor de transcripció FOXp3.\nL'estudi s'ha realitzat en dos grups de pacients de trasplantament renal: uns amb rebuig agut i uns altres amb rebuig subclínic (el funcionament de l'òrgan trasplantat és bo però quan es fa una biòpsia es detecte alts nivells de cèl·lules T que suggereixen un rebuig).\n"En pacients amb rebuig agut, les cèl·lules T presentaven una modificació epigenètica (una metilació) en el factor FOXp3" ha explicat l'investigador de l'IDIBELL i primer signant de l'article Oriol Bestard, "mentre que els pacients amb rebuig subclínic i una bona funció renal no tenien aquest canvi en FOXp3, el factor preservava un estat desmetilat".\nAixí, aquest canvi epigenètic en FOXp3 serveix com a biomarcador de pronòstic per un trasplantament de ronyó. Si està desmetilat, sabem que són cèl·lules amb funció reguladora de la resposta immunològica que ens ajudaran a controlar el rebuig de l'òrgan.\nL'objectiu final de la recerca és evitar que els pacients sotmesos a un trasplantament renal hagin de sotmetre's també a un tractament immunosupressor amb els efectes adversos que això suposa. "A Europa" ha explicat Bestard, "s'han iniciat estudis clínics preliminars amb teràpies cel·lulars per infondre cèl·lules T reguladores als pacients trasplantats, amb els resultats d'aquests estudis la teràpia seria més precisa perqué infondrien només cèl·lules T reguladores amb el factor FOXp3 desmetilat, que són realment aquelles que tenen activitat immunoreguladora".\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a dissabte, d’agost 13, 2011\nEtiquetes de comentaris: transplants\nDescobreixen part dels mecanismes que regulen les migracions neuronals al còrtex cerebral\nUn estudi de l'Institut d'Investigació Biomèdica de Lleida (IRBLleida) de l'Universitat de Lleida (UdL) i de l'Institut Max-Planck de Neurobiologia de Munich (MPIN) demostra que les proteïnes de superfície cel·lular FLRT contribueixen a la regulació dels mecanismes de formació del còrtex cerebral.\nEls resultats de la investigació han permès descubrir que una de les funcions d'aquestes proteïnes és la de coordinar la migració de les neurones cap aquesta àrea del cervell, on es desenvolupa la intel·ligència, el llenguatge i les habilitats cognitives.\nConcretament, impedeixen que les neurones més joces arribin abans de temps, actuant com "senyals repulsives", segons la UdL.\nUna de les característiques del desenvolupament del sistema nerviós és que pràcticament totes les neurones es tenen que moure -migrar- des de la regió on neixen fins al lloc del sistema nerviós on exerceixen finalment la seva funció; per aquest motiu, la coordinació d'aquestes migracions és fonamental per al correcte funcionament del còrtex cerebral.\nLa investigació, coordinada pel director del Grup de Neurobiologia Molecular del IRBLleida, el doctor Joaquim Egea, serveix de base per poder desenvolupar estudis posteriors en que es relacionin malalties que tenen a veure amb defectes de migració neuronal.\nEntre aquestes malalties, l'estudi cita la lisencefàlia, una patologia que causa epilèpsies greus i retràs mental en humans.\nEls investigadors de la UdL treballen amb personal mèdic de l'Hospital Vall d'Hebron en l'estudi de possibles implicacions de les proteïnes FLRT en teixit nerviósde fetus humans afectats per aquest tipus de malalaties.\nL'estudi, publicat recentment a la revista"EMBO Journal", suposa una nova via d'entrada per la comprensió dels mecanismes moleculars implicats en el desenvolupament del còrtex cerebral; la investigació s'ha desenvolupat utilitzant tècniques d'enginyeria genètica en ratolins.\nAquest treball d'investigació competa una investigació anterior d'Egea sobre el comportament de les proteïnes FLRT, que va permetre descobrir l'important paper d'aquestes molècules en l'adhesió cel·lular en les etapes tempranes de formació dels organismes pluricel·lulars durant el seu desenvolupament.\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a dimarts, de juliol 19, 2011\nIdentificats tres gens presents en la paràlisi supranuclear progressiva\nEn un treball internacional en què han participat investigadors de la UB, s'han identificat tres gens implicats en la paràlisi supranuclear progressiva (PSP), una malaltia que, després de la malaltia de Parkinson, és la causa més freqüent de parkinsonisme neurodegeneratiu. Els resultats de l'estudi s'han publucat en l'últim número de la revista científica Nature Genetics.\nLa PSP afecta entre tres i sis subjectes de cada 100.000 persones i s'assembla a la malaltia de Parkinson però, a més, causa una important inestabilitat per caminar, amb caigudes freqüents, així com alteració dels moviments oculars i deteriorament de les funcions cognitives regulades pels lòbuls frontals. "En el cervell de pacients amb PSP es produeix una marcada mort de neurones i s'hi diposita una proteïna anomenada tau, tal com passa en la malaltia d'Alzheimer. Per això, les dues malalties es consideren taupaties. Algunes d'aquestes patologies tenen l'origen en traumatismes cranials repetits, encefalitis, o altreacios genètiques, però es desconeix la causa de la PSP i no es disposa de cap tractament eficaç", expliquen els doctors Eduard Tolosa, catedràtic del departament de Medicina de la UB, i Carles Gaig, tots dos investigadors de l'IDIBAPS-Hospital Clínic, que han participat en el treball en col·laboració amb els doctors Pau Pastor i Elena Alonso, del Centre d'Investigació Mèdica Aplicada (CIMA) i la Clínica Universitat de Navarra. Els dos grups pertanyen a la xarxa de recerca CIBERNED, de l'Institut Nacional Carles III.\nL'estudi multicèntroc ha inclós 1.114 pacients amb un diagnòstic de PSP confirmat mitjançant tècniques d'anatomia patològica i 1.052 pacients amb un diagnòstic clínic. Els investigadors han demostrat que determinades variants genètiques del gen tau s'associen a un ris més alt de patir la malaltia. A més, han idfentificat tres nous gens implicats en la fisiopatologia de la malaltia: STX6, EIF2AK3 i MOBP. Segons els investigadors, aquests gens tenen un paper important a l'hora de mantenir el trànsit de neurotransmissors en neurones, eliminar proteïnes tòxiques i protegir la mielina, una lipoproteïna que recobreix les neurones i és essencial per a la seva supervivència. Aquest treball demostra per primera vegada que, a més del gen que codifica la proteïna tau, altre gens confereixen un risc important per al desenvolupament d'aquesta taupatia.\nEls científics destaquen que els resultats publicats a Nature Genetics constitueixen un pas de gran rellevància en l'estudi de les possibles causes de la PSP i, per extensió, d'altres taupaties com ara la malaltia d'Alzheimer. A més, obren noves vies de desenvolupament de futures teràpies per a frenar aquestes malalties.\nD'altra banda, recorden que per a la recerca en neurociències és imprescindible en moltes ocasions la col·laboració dels pacients -que, en aquest cas, van decidir donar de manera altruista els seus teixits per a la investigació-, la suma d'esforços de neurocientífics clínics i bàsics, i la disponibilitat d'infraestructures com un banc de cervells: un repositori de teixits nerviosos de malalties neurològiques cròniques disponibles per a la recerca.\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a dilluns, de juliol 04, 2011\nEtiquetes de comentaris: malaltia, neurodegenerativa\nInvestigadors de l'IDIBELL descriuen la relació entre dos gens causants d'una greu malaltia neurodegenerativa\nInvestigadors de l'IDIBELL i de la Universitat de Barcelona han analitzat la primera mostra d'un cervell complet d'una pacient afectada amb leucodistròfia MLC. Aquest estudi ha permès definir la relació funcional que existeix entre els dos gens que causen la malaltia: MLC1 i GlialCAM, cosa que obre la porta a noves estratègies terapèutiques per tractar aquesta malaltia rara. L'estudi ha estat publicat a la revista Human Molecular Genetics.\nEn el treball han col·laborat el grup de Genètica Molecular Humana de l'IDIBELL, liderat per la investigadora Virginia Nunes, i el grup de Malalties Rares de la UB, encapçalat per Raúl Estevez que ha coordinat el projecte. Tots dos formen part del CIBERER (Centre d'Investigació Biomèdica en Xarxa de Malalties Rares).\nGens causants de la MLC\nLa leucoencefalopatia megaliencefàlica amb quists subcorticals (MLC) és un tipus rar de leucodistròfia que apareix durant el primer any de vida i està caracteritzat per la macrocefàlia (grandària excessiva del cap). Uns anys després apareix un lent deteriorament neurològic amb atàxia (deficiència de la coordinació motora) i espasmes. Les tècniques de ressonància magnètica revelen inflamació de la substància blanca cerebral i la presència de quists subcorticals, especialment en les regions temporal i anterior.\nEn el 75% dels pacients de MLC s'han identificat mutacions en el gen MLC1, causant de la malaltia. En el 25% restant dels pacients, sense mutació en el gen MLC1, la malaltia es manifesta amb dues formes: una que presenta les mateixes característiques clíniques i les mateixes dades de ressonància magnètica que s'observen en malaltes amb mutacions en MLC1 i una altra amb símpotmes transitoris i en la qual la malaltia remet.\nLa informació genètica suggeria que almenys un altre gen estava involucrat en la MLC, però fins ara els estudis realitzats amb els gens candidats havien estat negatius. Els mateixos investigadors han identificat el segon gen causant de la malaltia, el GlialCAM, en un treball publicat el mes de maig del 2011 a la revista The American Journal of Genetics.\nRelació entre MLC1 i GlialCAM\nL'objectiu de l'estudi ha estat determinar la relació funcional entre aquests dos gens utilitzant la biòpsia d'un cervell complet d'una pacient afectada per MLC i també cultius primaris d'astròcits. D'una banda, han demostrat que en els casos en què la causa la malaltia és una mutació en el gen MLC1, aquesta proteïna no es detecta en el cervell. Aquest és el cas de la mostra estudiada que confirma la hipòtesi que la deficiència de MLC1 en la superfície cel·lula és la base molecular de la MLC. En aquest cas la presència de GlialCAM era normal.\nD'altra banda, han demostrat que GlialCAM és una molècula escorta, necessària per portar MLC1 a les unions cel·lulars i que a més protegeix de mecanismes de destrucció cel·lular i l'estabilitza. Així, en cultius primaris d'astròcits els investigadors han observat que les mutacions en GlialCAM afecten el trànsit de proteïnes.\nEn definitiva, les mutacions en el gen MLC1 poden causar la malaltia per si mateixes perquè provoquen la pèrdua de la proteïna MLC1, mentre que les mutacions en GlialCAM causen la deslocalització de MLC1.\nLa investigadora CIBERER, Virginia Nunes, ha explicat que "els resultats de l'estudi suggereixen que en pacients amb mutacions amb MLC1 una nova estratègia terapèutica basada en la sobre expressió de GlialCAM podria ser beneficiosa" En tot cas, ha advertit Nunes, "primer caldrà conèixer millor les funcions de tots dos gens".\nPublicat per Marina Vilaseca Barceló a dijous, de juny 23, 2011\nNova tècnica per al tractament de l'obesitat: ciru...\nL'obesitat mòrbida i el pes baix estan relacionats...\nUn canvi epigenètic en determinades cèl·lules T re...\nDescobreixen part dels mecanismes que regulen les ...\nIdentificats tres gens presents en la paràlisi sup...\nInvestigadors de l'IDIBELL descriuen la relació en...


El nou portal de la CCMA sobre la història de TV3 s’il·lustra amb cartells del Consell per la República - El triangle\nEl viatge virtual és un recull del procés independentista dels darrers anys amb Puigdemont de protagonista estel·lar\nPropaganda del Consell per la República Catalana al nou portal digital de TV3, VIVIM\nEl projecte VIVIM, que proposa reviure de forma virtual la història recent a partir de les informacions que ha anat emetent TV3 des de la seva creació el 1983, és des de les que corresponen a l’any 2009 un recorregut pels fets més destacats del procés independentista. L’any 2009 es fa ressò ja de la primera consulta sobre la independència de Catalunya a Arenys de Munt i l’expresident de la Generalitat Carles Puigdemont és el protagonista destacat dels vídeos que inclou. Hi apareix, fins i tot, en l’entrevista que li va fer Andreu Buenafuente el 2016. Cada any està il·lustrat amb imatges i cartells. El 2018 incorpora tres enormes cartells del Consell Català per la República presidit des de Bèlgica pel propi Puigdemont.\nA cada planta d’aquest programa virtual, que simbolitza un ascensor que puja i baixa en funció de l’any que es vol visitar, hi ha cinc vídeos amb informacions destacades d’aquells 365 dies i tres cartells idèntics amb una imatge que els creadors de contingut de VIVIM consideren representativa d’aquest període. El 2016 aquests cartells recorden Muriel Casals, presidenta d’Òmnium Cultural i diputada de Junts pel Sí al Parlament de Catalunya, que va morir el 14 de febrer d’aquell any.\nEls cinc vídeos del 2017 estan dedicats a la celebració del referèndum de l’1 d’octubre, la proclamació posterior de la independència, les caretes dels programes d’aquell any, l’ascens a l’Everest de Kilian Jornet i el programa Joc de cartes. La imatge que es repeteix tres cops és la de la manifestació contra els atemptats del 17 d’agost, amb el lema No tenim por. No hi ha vídeo, però, d’aquests atemptats i la seva repercussió política i social. El vídeo de la consulta, que recull el debat que es va fer aquella nit a TV3 i una profusió d’imatges de l’actuació policial, va acompanyat d’un text en el qual s’afirma que “el diumenge 1 d’octubre se celebra el referèndum d’autodeterminació de Catalunya. La ciutadania respon democràticament i pacíficament. L’estat espanyol respon amb violència policial fora mida”. Pel que fa al vídeo de la proclamació de la independència, les imatges d’alegria i suport als carrers i de l’acte que es va celebrar a l’escalinata del Parlament, apareixen al costat del text “el Parlament de Catalunya ha declarat la República Catalana en forma d’estat independent. Però Mariano Rajoy acaba d’anunciar el cessament del president de la Generalitat”.\nEl 2018, entre els tres grans cartells del Consell per la República Catalana, s’hi pot veure un vídeo titulat La persecució judicial per Europa contra el president Puigdemont i un altre sobre la retirada “d’una obra sobre presos polítics a Arco”. El 2019, el tema polític que resum l’any a Catalunya, segons els responsables de VIVIM, és que Puigdemont i Comín recullen l’acreditació d’eurodiputats. No hi ha vídeo relatiu a la sentència del Tribunal Suprem als dirigents independentistes imputats per la seva participació en l’organització del procés i la consulta de l’1 d’octubre de 2017. El 2020, a part dels vídeos dedicats a la pandèmia, l’única notícia amb la qual es resumeix l’any és Dimissió de Bartomeu i escàndol Barçagate. Probablement en aquesta selecció hi hagi tingut a veure que l’empresa Vysion, del grup Mediapro, intervé en aquest projecte i el directiu d’aquest grup Jaume Roures manté plets judicials amb Josep Maria Bartomeu.\nLa CCMA va donar a conèixer l’existència d’aquest programa, el passat 3 de maig, mitjançant un comunicat de premsa en què el definia com “una iniciativa d’àmbit català que proposa un pilot on poder gaudir d’una experiència virtual única: viatjar de forma immersiva en el temps amb un ascensor virtual que transportarà els usuaris als moments més emblemàtics de la història de TV3, des dels seus inicis”. L’ha finançat el departament d’Empresa i Coneixement de la Generalitat, fins ahir dirigit per Ramon Tremosa, a través d’ACCIÓ-Agència per la Competitivitat de l’empresa. El consorci del projecte està format per i2Cat, que el coordina, el Centre de Visió per Computador (CVC), la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), Eurecat i l’empresa Vysion.\n“La participació de TV3 consisteix en l’aportació dels requeriments tècnics i artístics, així com la definició de les eines que permetran potenciar la creació, distribució i consum de continguts audiovisuals immersius i interactius. Alhora TV3 també col·labora en la coordinació, el desplegament i l’execució dels pilots del projecte, oberts al consum públic, que ajuden a analitzar i mesurar els resultats amb l’objectiu de maximitzar l’impacte en el sector audiovisual”, s’explica a la nota difosa per la CCMA, que especifica que VIVIM estarà operatiu fins el desembre del 2022.


OLYMPIA BTT TEAM: 2010\nCOPA CATALANA A CORRÓ D'AMUNT (20 i 21-3-10)\nAquest cap de setmana 20 i 21 de març la localitat de Corró d'Amunt (Les Franqueses del Vallés) acollia la segona prova d'aquesta copa Catalana 2010. Fent el dissabte la primera de les tres Contra Rellotges Individuals que es disputaràn al llarg d'aquest 2010 i diumenge la prova de rally.\nTant el circuit de la CRI com el de la prova de Rally molt durs, amb constants canvis de ritme i amb gairebé tot el traçat per senders divertits i revirats.\nEl dissabte per la tarda començava la CRI amb la sortida d'un corredor cada 30 segons en que s'havia de fer una volta a un circuit d'uns 4 quilòmetres, amb el primer pòdi per els corredors d'Olympia en mans del corredor de la Canonja, Francesc Artero en màster 40.\nEl diumenge a les 10.00h del matí com ja va sent habitual, es donava la primera de les dues sortides amb les categories màsters, fèmines, júniors i cadets, separats entre ells per uns minuts, mentre que a les 12.00h ho feien els èlits, sub-23 i sub-21. Amb el segón pòdi del cap de setmana per els corredors de l'Olympia Team en mans de la corredors Balear, Carolina Casasnovas en la categoria fèmina cadet.\nCal destacar la participació de molts corredors d'alt nivell de molts països diferents, com ara Txecs, Francesos, SudAfricans...\nPel que fa als participants de l'Olympia Team, es pot destacar:\nContra Rellotge Individual (20-3-10):\nJordi Martorell: 24ª posició general i 15ª posició èlit.\nCarles Juncosa: 36ª posició general i 6ª posició màster 30.\nEnric Martorell: 44ª posició general i 22ª posició èlit.\nChristian Vazquez: 60ª posició general i 15ª posició màster 30.\nFrancesc Artero: 79ª posició general i 3ª posició màster 40.\nAugust Pascual: 162ª posició general i 17 posició màster 40.\nMarc Soler: 164ª posició general i 45ª posició èlit.\nCarlos Lozano: 168ª posició general i 19ª posició màster 40.\nJosep Enric Agustí: 181ª posició general i 25ª posició màster 40.\nSam Soler: 187 ª posició general i 13ª posició màster 50.\nJosep Turón: 190ª posició general i 26ª posició màster 40.\nProva de rally (21-3-10):\nCarles Juncosa: 11ª posició general i ª 8ª posició màster 30.\nChristian Vazquez: 14ª posició general i 11ª posició màster 30.\nJuan Jeronimo Ramis 75ª posició general i 47ª posició màster 30.\nJuan Antonio Viana: 122ª posició general i 70ª posició màster 30.\nFrancesc Artero: 52ª posició general i 4ª posició màster 40.\nJosep Turón: 79ª posició general i 14ª posició màster 40.\nAugust Pascual: 143ª posició general i 34ª posició màster 40.\nSam Soler: 42ª posició general i 19ª posició màster 50.\nCarolina Casasnovas: 3ª posició fèmina cadet.\nJordi Martorell: 27ª posició general i 20ª posició èlit.\nEnric Martorell: 24ª posició general i 22ª posició èlit.\nPublicat per OLYMPIA BTT TEAM a 19:04 2 comentaris:\nOPEN D'ESPANYA XC A BANYOLES\nAquest diumenge la localitat de Banyoles com ja va sent habitual va ser l'encarregada d'inaugurar l'Open d'Espanya amb un nombrós públic que van assisitir a l'esdeveniment per tal de veure els millors especialistes del mountain bike actual, amb la presència de corredors de molts indrets diferents a més a més dels corredors nacionals.\nLa prova va estar marcada per les condicions del terreny, ja que la nevada de pocs dies abans va deixar el circuit molt enfangat.\nLa prova va estar dominada pels corredors de l'equip internacional Orbea, pujant al graó més alt del podi el Francés campió Olympic, Julien Absalon, seguit de Iñaki Lejarreta i Rubén Ruzafa.\nDiumenge a primera hora es van fer les presentacions dels equips d'aquesta temporada 2010, amb la seva foto corresponent i a les 10 hores es donava la sortida al que va ser la primera carrera del dia, amb els màsters, 30, 40 i 50, fèmines, cadets i júniors. A les 12 hores es donava la sortida del que va ser la segona cursa del dia, amb la categoria reina (èlits)a més a més del sub-21 i 23.\nFoto presentació equip Olympia 2010.\nPel que fa els corredors d'Olympia, bons resultats per a tots ells:\nCarles Juncosa: 28ª posició general i 17ª màster 30.\nChristian Vazquez: 63ª posició general i 37ª màster 30.\nJuan Antonio Viana: 136ª posició general i 37ª màster 30.\nJuan Jeronimo Ramis: 169ª posició general i 97ª màster 30.\nFrancesc Artero: 15ª posició general i 10ª màster 40.\nJosep Enric Agustí: 111ª posició general i 57ª màster 40.\nCarolina Casanovas: 13ª posició general i 7ª fèmines cadet.\nJordi Martorell: 44ª posició general i 29ª èlit.\nLlibert Mill: 47ª posició general i 32ª èlit.\nDestacar també la presència de Marc Soler i Josep Turón que no van poder acabar a causa d'una caiguda i la d'Enric Martorell per problemes mecànics al trencar-se la cadena de la seva Olympia.\nEl pròxim cap de setmana l'equip al complet es desplaçarà a la localitat de Corró d'Amunt per tal de disputar la segona prova de la Copa Catalana 2010.\nSort a tots ells!!\nPublicat per OLYMPIA BTT TEAM a 22:41 4 comentaris:\nOPEN GIANT BARCELONA A STA. PERPÈTUA DE LA MOGODA (7-3-10)\nAquest diumenge 7 de març la localitat del Vallés, Sta. Perpètua de la Mogoda va ser la primera prova del que és l'Open de BTT Giant de Barcelona.\nUn total de 274 bikers van assistir a l'esdeveniment, entre ells corredors de gran nivell, per tal de realitzar les diferents voltes segons categoria en un circuit de 8,5 quilòmetres, molt rodador, sense cap dificultat tècnica ni cap pujada dura, no per això menys dur, ja que el ritme de carrera va ser força alt.\nLa cita es va dividir en 3 curses, una primera on en prenien part els èlits, sub-23 i sub-21. Una segona amb els màster 30, fèmines i júniors. I una tercera i última cursa amb els màsters 40, 50 i cadets.\nLa majoria de corredors van fer el primer test important en un circuit amb voltes, abans d'una gran cita com és la del pròxim diumenge a Banyoles puntuable per l'Open d'Espanya i la Copa Catalana.\nPel que fa als corredors d'Olympia van assistir-hi els germans Martorell a més a més de la recent nova incorporació a l'equip del màster 40, Francesc Artero.\nLes posicions per a tots ells van ser molt satisfactòries, cal destacar que Francesc es va estrenar a l'equip amb un segon lloc de la categoria màster 40!!\nJordi Martorell: 9ª posició general i 6ª posició èlit.\nEnric Martorell: 13ª posició general i 8ª posició èlit.\nCLASSIFICACIONS CURSA 1.\nFrancesc Artero: 2ª posició general i màster 40.\nCLASSIFICACIONS CURSA 3.\nLa setmana que ve l'equip al complet es desplaçarà a Banyoles per disputar la primera cita important de la temporada.\nPublicat per Administrador a 12:41 Cap comentari:\nPresentació de l'equipació oficial per aquesta nova temporada 2010 de l'OLYMPIA BTT TEAM:\nPublicat per OLYMPIA BTT TEAM a 13:17 3 comentaris:\nBON 2010 A TOTHOM!!!\nDes d'Olympia BTT Team us volem desitjar que passeu un molt bon any 2010!!!!\nProperament noticies fresques, presentació i fotos d'aquesta!!!\nPublicat per OLYMPIA BTT TEAM a 22:53 3 comentaris:\nOPEN TARRAGONA - COSTA DAURADA A LA SECUITA (25-4-...\nOPEN D'ESPANYA A AVILÉS + COPA TARRAGONA A GODALL ...\nCAP DE SETMANA DOBLE: OPEN ESPANYA A HUELVA + OPEN...\nOPEN GIANT BARCELONA A STA. PERPÈTUA DE LA MOGODA ...


Un tel als ulls: Quaderns de vacances: coses que passen ... a la capital\nQuaderns de vacances: coses que passen ... a la capital\nMentre comprava una T-10 de 3 zones en una màquina expenedora de bitllets al metro de la Plaça de Catalunya, una noia, que estava a la màquina del costat, em va preguntar:\nParles en català?\nEm vaig quedar de pasta de full, ho reconec, i li vaig respondre entre sorpresa i divertida:\nEns pots ajudar? És que no sabem con van aquestes màquines.\nAl meu davant hi havia tres dones, mare i dues filles, es veia de seguida perquè semblaven clons d'edats diferents. Volien un bitllet multi-viatges per moure's per Barcelona, cosa senzilla.Un cop enllestit, em van donar les gràcies i jo vaig marxar. No ho vaig poder evitar, vaig haver de recular:\nPer què m'has demanat si parlava en català?\nDona! És que aquí ningú no el parla i jo, amb el castellà, m'embolico molt, que no som de Barcelona.\nDoncs has tingut sort! Perquè jo també vinc de poble!\nEns vam mirar i ens vam entendre, que trist. I vaig pensar en la meva besàvia, la padrina Magdalena, que va morir ara fa uns quaranta-sis anys, poc abans de néixer jo. Sempre que venia a Barcelona, quan tornava cap a casa seva, prop de Lleida, just en el moment d'arribar al rètol que diu: “província de Lérida”, deia amb un sospir d'alleujament:\nPer fi arribem a Catalunya!\nI no és que ja no hi toqués no, ella sabia molt bé el que es deia!\nJo visc a València, sóc de la Vall d'Albaida i sé ben bé de què parles. Trist, molt trist. L'espanyol és un animal famolenc que ho devora tot.\n10 de juliol de 2009 a les 8:48\nJa ho va dir fa poc en Solà: "Jo regalaria tots els diccionaris catalans i totes les gramàtiques catalanes si tu em regales una altra cosa: que demà, als carrers de Barcelona jo sentiré que el català hi viu amb normalitat". No som un país normal, no. Però ho volem ser.\n10 de juliol de 2009 a les 8:52\nJo que visc fora també tinc aquesta sensació quan vaig a Barcelona. Al carrer pràcticament no sents parlar català. A comarques, en canvi, sovint és el revés. Acabarà perdent el català el seu status de llengua metropolitana?\n10 de juliol de 2009 a les 11:06\n"L'espanyol és un animal famolenc que ho devora tot."\nAquesta frase del Francesc, ho resumeix ben clarament.\nUn apunt que comparteixo plenament.\n10 de juliol de 2009 a les 11:56\nCom a barcelonina que sóc pateixo aquesta situació cada dia. Aquest matí al metro, sense anar més lluny, he sentit a dos nanos que devien tenir entre 12 i 14 anys que, entre ells, parlaven en castellà. Us prometo que no eren de fora. Anaven a la piscina o al gimnàs...\nM'he preguntat: Com pot ser? Com ho podem fer?\nPS (1). Ahir vaig escoltar el discurs d'en Solà al Parlament. Patètics els polítics que, durant els 21 minuts que va durar la seva intervenció, perdien el cul per consultar el mòbil...\nPS (2). Glups, disculpeu la llargada del comentari!!!\n10 de juliol de 2009 a les 12:20\nllegint els comentaris (que me'ls crec, eh) m'he sorprés a mi mateix com parlessiu d'una realitat idiomàtica oculta per mi.\npotser és que els de barcelona estem tant acostumats a situacions com aquestes que no ens sorprenen i seguim creient, inocentment, que tothom al carrer el parla amb tota normalitat.\njo ara per ara, més que catalans o no, el que més hi trobo són turistes.\n10 de juliol de 2009 a les 12:23\nl'anècdota, tot i que l'he escurçat una mica, és literal, aquest dimecres (08/07/09) a la parada de metro Catalunya de Barcelona. Encara flipo.\n10 de juliol de 2009 a les 12:26\nLa Barcelona "fashion" i "solidària" "passa" des de fa trenta anys, d'aquesta colla de barretinaires del català. I amb els vots també del catalans, en les successives eleccions. Que cadascú es miri al mirall.\nMentrestant, hi ha barris, com el meu, on els forasters som els catalanoparlants.\nLa SU parlava de la compareixença del doctor Solà al Parlament. Recomano el que diu un diputat:\n10 de juliol de 2009 a les 13:29\nDes de Barcelona estant ho veiem "normal". Uns barris més que altres i si anem a les Rambles...\nÉs un problema de tenir Estat o no tenir-ne. A Holanda això no passa malgrat ser com nosaltres i tenir més immagració que nosaltres...\n10 de juliol de 2009 a les 13:44\nCert que el castellà (i altre llengües) avancen a Barcelona, i potser els que hi vivim no em som tan conscients com els que vénen de fora. Sense ser pessimista, no crec que la situació es capgiri. Tot i així, el que caldria és que la gent que parla català a casa ho fes també al carrer i no és passes a altres llengües amb la facilitat que ho fa. Heu vist, per exemple, com quan algun estranger no castellanoparlant pregunta alguna cosa, molts catalanoparlants responen en castellà? Total, per dir tres carrers a l'esquera i un a la dreta...\n10 de juliol de 2009 a les 13:45\nPere, qui fa això pot ser que sigui conscient que al món hi ha aproximadament 400 milions de persones que parlen el castellà , davant dels 9 milions de persones que parlen català si tenim en compte els que ho fan a Catalunya, Andorra , la Franja de Ponent ,la ciutat de l'Alguer i la Catalunya Nord .Sempre és més fàcil que un turista no castellanoparlant que no enten el català pugui saber o entendre un xic el castellà. Si més no , la probabilitat és més elevada .\nEl català és educat per naturalesa i bilingüe. :-)\nAixò no vol dir que un català hagi d'estar tota la vida fent pedagogia només pel sol fet de ser català i parlar un idioma minoritari.Menys encara quan l'interlocutor és castellanoparlant .I encara menys si més a més porta 60 anys visquent a Catalunya. Perquè això, ja cansa.\nHi ha unes "institucions" que són les que han d'anar al davant en aquest tema i fer els deures bé d'una vegada.Perquè la reculada del català també es nota a comarques.I molt.\n10 de juliol de 2009 a les 14:54\nPert tant, la culpa la tenim els propis catalans.\n10 de juliol de 2009 a les 15:12\nEs qüestió de física pura... Igual que un anunci d'aigües... Si tenim un vas ple fins dalt d'oli (fa 1000 anys) i hi anem afegint aigua, hi haurà algun dia que en aquell vas ja no hi quedarà oli, ja que l'oli i l'aigua no es mesclen..., això si, el vas estarà llefiscós...\nPaciència i esperar que d'aquí a 25 anys encara puguem fer aquest debat...\n10 de juliol de 2009 a les 16:06\nServidor sóc del Maresme, i enguany he viscut en uns llocs (Llavaneres i Mataró centre) on els catalanoparlants, a més de ser-ho, ho semblen. Però quan baixo a Barcelona tinc la sensació que de catalanoparlants en queden pocs, i els pocs que hi ha, no ho semblen pas.\nÉs una història molt coneguda, però el fet de conèixer-la bé no serveix de res. A Palma, a Eivissa i al País Valencià la tenen molt apamada, aquesta fel. I a nosaltres, al centre de la nació, també ens va tocant. És trist, i frustrant, i revoltant.\n10 de juliol de 2009 a les 16:15\nA mi no cal que m'asseguris que l'anècdota és real, ho visc i ho pateixo (és un dir) cada dia. Puc sortir de casa i passar-me hores al carrer, fixant-m'hi, i no sentir a ningú utilitzar el català. Aquest matí, per exemple, era al passeig de Gràcia/Consell de Cent. He entrat a un bar i he demanat "un cafè curt, si us plau", i el cambrer, espanyol, m'ha preguntat "un café?", i jo que li dic "sí, un cafè curt", i ell que em contesta "un café corto?", i així fins al infinit. Això sí que ho tinc clar, en aquests casos ni un cèntim de propina. Per cert, en aquell moment (les 11) passava la caravana del Tour i, cap al final, des d’un cotxe de l’organització, anaven repetint “Gracias Barcelona” “Ggasias Bagselona”.\n10 de juliol de 2009 a les 17:24\nLamentablement crec que ja no és només exclusivitat de la capital.\nPer aquí, fins no fa massa anys només senties parlar en català i ara us puc dir que comença a ser un "rara avis" qui el parla.\nPotser és molt lleig el que faig, no ho nego pas, però encara que em parlin en castellà sempre continuo parlant en català. El 99% de la gent ho enten i l'enten. I com ara ja ho tinc per costum no m'hi trobo estranya ni s'hi troben els altres.\nNo vull deixar de parlar en la meva lleeeenguaaaaaaaaaaa!\n10 de juliol de 2009 a les 18:14\nÉs ben cert, però conec bons reductes barcelonins que no parlen castellà ni que els pengin, per sort :)\n10 de juliol de 2009 a les 18:18\nés el que hi ha. Ara jo sempre m'adreço a la gent en català, i si veig que no m'entenen cambio al castellà i si és com avui a un Bar de Caldes de Montbui que l'amo dsuu tres mil anys visquent-hi (m e n'he cerciorat) i en demanar-li untallat dues vegades en català i ell diu ¿que? i a la tercera li ho dic en castellà, simplement me'l prenc, pago i no hi torno més.\nGràcies a tots i totes, perdoneu que no us ho agraeixi un per un. La veritat és que tots teniu raó. Personalment continuaré sent voluntària lingüística i parlant en català a tothom i, si no m'entenen, parlo més poc a poc, gestualitzo més i vocalitzo millor, que qualsevol parlant d'una llengua romànica pot entendre'm perfectament :) I si no ho vol ... per ell farà :)\n10 de juliol de 2009 a les 21:46\nBenvolguda Fina (amb el teu permís Clidice), només un apunt (o dos, o precisió modesta i breu:\nDubto que hi hagi 9 milions de catalanoparlants, i no tinc idea de quants castellanoparlants parlen castellà.\nJo sóc un dels pocs bilingües catalans que conec, però la resta, la majoria, són diglòssics, mot que no sé per què ha desaparegut pràcticament de les consideracions lingüístiques populars i erudites.\nEls catalans (com els mongols), i ja entenc que ho dius per desdramatitzar, no són especialment educats, hi ha de tot. De fet, entre la gent més maleducada que conec, abunden els catalans -i catalanes, que no voldria ser sexista en un tema capital. També és veritat que conec més catalans que parlants d'altres llengües, cosa que possiblement desvirtua la meva consideració.\nPer acabar, no són les institucions, sinó els parlants, els individus, els qui hem de marcar les pautes. Si confiem la feina principal a les institucions, ja podem plegar.\nUf, Fina, i companys i companyes, disculpeu la passió i els errors conceptuals i ortogràfics.\nNo me'n puc estar, heu dit tantes coses interessants que us he de dir la meva :)\nFRANCESC, els valencians que parleu català, més que no pas els catalans que encara parlem valencià, sou uns autèntics herois.\nN'estàs segur PUIGMALET que ho volem ser un país normal? O som quatre gats romàntics els únics que recordem que tenim una diferència a defensar?\nSALVADOR, malauradament el català està mort a l'àrea metropolitana, o sigui, on viu la major part de la població de Catalunya. Visc a la perifèria d'aquesta àrea, a 37 km de la city, t'ho puc certificar quan vulguis.\nFINA, l'espanyol duu segles d'alliçonament per tal d'actuar com ho fa. Aquest reconeixement, però, no ens ha de fer perdre el temps, no són “reeducables”, sinó ens plantem ja no hi ha solució.\nSU, per mi com si hi vols escriure un post sencer :) que, de ben segur, seria interessant. Potser, a més de les teves preguntes, cabdals, hauríem d'afegir: “perquè ho estem permetent?”\nÒSCAR, saps? Tinc la sensació que tots els catalans, els de Barcelona i els altres, n'hem fet tan una segona pell de l'agressió secular que patim, i ho donem per tan natural, que ni tan sols som capaços de veure-la.\nXIRUQUERO, la societat civil està desmobilitzada. Si no hagués estat així, un discurs com el d'en Joan Solà al Parlament, hagués provocat manifestacions al carrer, hagués tingut més ressò. Joan Solà? Qui és aquest? En quin equip juga? (per si hi hagués la més remota possibilitat que aquest text li arribés: “disculpeu doctor, només són preguntes retòriques”)\nGALDERICH, totalment d'acord amb tu, només hi ha una solució: tenir estat. O sigui que només és una qüestió de voluntat política.\nPERE, si, la voluntat de ser és essencial, però no tothom ho té tan clar, estem massa ensinistrats per acceptar la humiliació com a natural.\nFINA, jo sóc bilingüe?, jo sóc catalanoparlant, i puc parlar altres llengües, això és ser-ho?. I tens raó, si ni hi ha voluntat política no hi ha res a fer.\nANÒNIM, sí: la tenim els catalans que no el fem servir, la tenim els catalans que no anem a votar, la tenim els catalans que no donem ni una hora del nostre temps a la societat ... podríem seguir, oi?\nRAMON, amb paciència només aconseguirem no poder fer el debat d'aquí 25 anys, perquè ningú farà servir la llengua ja.\nJOAN CASALPEU, comparteixo la teva tristesa, la frustració i la revolta.\nMIQUEL, que bonic que és Barcelona oi? Tan multicultural, tan glamourosa, tan oberta al món, tan ...\nASSUMPTA, jo faig el mateix. Si convé parlo més poc a poc o gesticulo, però no baixo del ruc sinó és a la feina, que en tinc obligació, tot i que, fins i tot a la feina, si cola, cola. Com que no sóc funcionària :-)\nMARTA, si, però són reductes i no fan de taca d'oli sinó més aviat tot el contrari.\nFRANCESC PUIGCARBÓ, el més fotut és això: haver de militar sempre. De tota manera si no m'entén en català, jo ho faig diferent, dic: “vaja, m'he equivocat de país, que passeu un bon dia!” i me'n vaig al bar del costat. Serà per bars en aquesta terra!\nPERE, no et cal permís, que sense els comentaris això no té ni cap ni peus! :) i menys dels teus. I sense passió per aquests temes ja podem començar a tirar palades de terra damunt el taüt, estarem morts definitivament. I, ja em perdonareu, a mi, això, em revolta.\n11 de juliol de 2009 a les 8:48\n11 de juliol de 2009 a les 12:40\nPer al Pere i la Clidice:\nSe m'escapa com es pot dibuixar un somriure irònic amb el teclat.\nRealment pensava que s'entendria el significat d'una generalització(mai es pot generalitzar) seguida d'un somriure.\nPer al Pere:\nLes estadístiques són les que són.I jo en principi me les crec, fins a cert punt, milió amunt, milió avall.Tampoc he anat comprovant, un per un ,si això és cert en tots els casos.Ja sabem que no tenen per què ser 9 milions tots els que parlen català, però crec que, fins i tot, en el millor dels casos la diferència entre 400 i 9 és significativa, no?\nNo estic d'acord en que el català, sigui especialment maleducat.Ara el que generalitzes ets tu i a més a més sense somriure dibuixat.Amb la qual cosa penso que si, que tens un concepte absolutament desvirtuat de la realitat del món mundial.\nI on crec que acabes de derrapar és en la cirereta final.\nSi no hi ha una voluntat política per a que el català no passi a ser una llengua morta, si per llei no es recolza i potencia l'idioma d'un país, un idioma minoritari com el nostre, de gent pacífica ,acabarà sent engolit pel gegant veí o per qualsevol altre gegant.I això representaria una nova vergonya per a la humanitat, que sembla estar entestada en empobrir-ho tot.\nVisca Catalunya i visca el català, també.!\n11 de juliol de 2009 a les 13:05\nSí, a Barcelona el català costa d'escoltar, és cert. Però permeteu-me poser el contrapunt optimista: cada dia em sorprenc més pel número d'immigrants que aprenen el català, i que el parlen si t'hi dirigeixes!\nEl problema és que molts catalanoparlants cometen l'error de dirigir-se en castellà a les persones "amb aspecte d'estrangeres". Error! Parleu sempre en català i us endureu unes quantes sorpreses.\nVisca la nostra llengua! :)\n12 de juliol de 2009 a les 18:27\nTots plegats tenim raó, però el que és palmari és que tot depèn d'una voluntat política forta i clara. No d'imposició, senzillament de normalitat. Si volem ser un país normal, hem de tenir, sense complexes, una llengua normal. Ara bé, si el que volem és ser un altre país, doncs ... ja ho estem aconseguint.\nJo crec que parlant en castellà a una persona només perquè físicament no se'ns assembla, és un acte de racisme abjecte. O és que per ser negre o "cholo" s'ha de ser menys que per ser descolorit com nosaltres? Si jo sé parlar català, no veig perquè algú físicament diferent a mi no pot saber-ne.\n13 de juliol de 2009 a les 9:52\nEl teu paràgraf final no el trobo encertat.Encara que sé el què vols dir.\nQuan he anat als països nòrdics, amb els que no m'hi assemblo gens ni mica físicament, m'han parlat en anglès no per racisme sinó per poder-nos entendre, per una qüestió pràctica, perquè saben que parlen un idioma minoritari també.Està clar que la intuïció sovint l'encerta i que també encerta que vaig de turista.No sé ni finés, ni suec,ni altres idiomes nòrdics. Encara que sé que ells sí que el saben.\nPerò està clar que jo podria saber els seus respectius idiomes.Tant de bo!.I que podria viure i treballar allà també.Aleshores només de badar boca ja sabrien que m'han de parlar en el seu idioma, perquè jo hauria d'aprendre'l ràpidament,que sé que ells també el saben i que m'ajudarien a fer immersió lingüística.:-)\nFina carinyo, jo parlo de Catalunya i de la situació amb els seus immigrants. Jo no sé anglès i la majoria d'immigrants tampoc, per tant, difícilment ens entendrem en anglès. Ara, jo em pregunto: perquè quan estàs a la cua del CAP la recepcionista parla correctament, i en català, amb qualsevol persona, i a la que se li planta al davant un magribí o un sudamericà comença a parlar en castellà, cridant i de tu? No et sembla que diu molt això d'allò que aquella persona dóna per suposat de l'altra? I si, si vas a segons quins països de l'Europa més "civilitzada" et parlaran en anglès, però segons on vagis d'Alemanya, per exemple, si no és amb gent jove no cal que t'hi escarrassis, per no parlar de l'Europa de l'Est, per exemple.\nSense anar més lluny, uns amics nostres van adoptar una criatura nepalesa. El nen ha crescut aquí, per tant parla el català millor que molts catalans. Perquè sempre se li adrecen en castellà, parlant més fort i com si fos borderline? Primer cal respectar les persones i tractar-les com iguals és fer-ho. Si després em diuen que no saben el meu idioma, si puc, i si m'interessa els parlaré amb el seu. Al cap i a la fi són ells els que han vingut, quan vagi a ca seu ja m'espavilaré.\n13 de juliol de 2009 a les 16:42\nEm refereixo a l'últim comentari de la Clidice dirigit a la Fina, i concretament a allò que explica de cridar més quan el cridaner es pensa que el cridat no l’entendria si parlés amb un to de veu educat. Ho tinc comprovat, com més ignorant s'és en temes de llengües més es crida. Sempre recordaré que durant uns anys anava a Paris amb un representant que jo tenia a Múrcia (un home gran que només parlava el murcià tancat), i es queixava que no l'entenien enlloc, "y eso que les hablo alto y vocalizando"... però, és clar, en dialecte murcià. Anant pel món, els espanyols que van en grup i només parlen “la lengua del imperio” m’han fet passar molta vergonya aliena, fins al punt que tracto d’evitar-los sempre que puc.\n13 de juliol de 2009 a les 17:44\nPerò us podeu entendre en castellà potser, si tot dos el sabeu clar.\nJo es que encara estava amb els estrangers no castellanoparlants del Pere.\nAmb els castellanoparlants , ja va quedar clar, que si volen, poden.Igual que els alemanys que van als països nòrdics , si volen, poden.\nSi són immigrants doncs ja ho he dit en l'últim paràgraf de l'últim comentari que he fet.Toca aprendre l'idioma del país en qüestió.\nDel què dius de certs llocs d'Alemanya i els països de l'Est, tens raó, però a mi sempre em portaven la cervesa que demanava.:-).Amb bona voluntat la gent s'enten, com en Tarzan, però s'enten.I moltes vegades no ens enteniem gens :-) però la culpa mai era d'ells, això ho tinc clar.Cada país el seu idioma.\nEl que expliques de la del CAP, doncs tal com diu en Miquel,és un altre problema.Que de maleducats n'hi ha molts,a tot arreu i es noten més.\nI jo faig el mateix que tu Miquel, perquè també m'han fet passar vergonya aliena quan comencen amb les seves coses de món petit.\nUna salutació a tots, que això ja sembla "can germanor". :-)\nUna abraçada Clidice.\n13 de juliol de 2009 a les 20:00\njo sóc de Barcelona de tota la vida i sempre he parlat en català...I hi segueixo parlant! Encara que me n'hagi anat a viure a poble.\n8 d’agost de 2009 a les 22:10


LAS 100 PRUEBAS DE LOS RESCATADORES MÁGICOS. JUEGOS Y PASATIEMPOS. CATDOOR, SABRINA. 9788424672874 la irreductible\n100 PROVES AMB ELS RESCATADORS MÀGICS\nDarrere de la gatera comença un viatge d'aventures a Imaginària.Per fi ha arribat l'estiu! Mentre els Rescatadors Màgics es banyen en la piscina de la Zoe, reben un missatge urgent d'Imaginària. Els pirates i les sirenes estan barallats. Els únics que poden tornar la pau són els tres amics, però no serà gens fàcil. Primer hauran d'aprendre a ser pirates i sirenes per posar-se a...\nArriben les aventures dels Rescatadors màgics, la sèrie il·lustrada per David Sierra.Tot a punt per a la nit de Halloween?En Lucas, la Zoe i la Marina han viscut una pila d'aventures en el món màgic, però aquest cop es volen divertir en el món dels humans. Les coses es compliquen quan la Marina prova una llaminadura de pols! La visita a l'hospital es converteix en tota una mis...\nArriben les aventures dels Rescatadors màgics, la sèrie il·lustrada per David Sierra.El món màgic està en perill... Hi ha un lloc a Imaginària cobert de gelat. De xocolata, de nata, de maduixa. Fins i tot les muntanyes estan fetes de gelat! Els Rescatadors Màgics hi van a divertir-se, però aviat descobreixen que hi ha un encanteri que ho està desfent tot. Gela, la guardiana de ...\nEncara no ho saben, però la Marina, el Lucas i l'Anna són... els nous Rescatadors Màgics! T'atreveixes a creuar la porta de la gatera?A casa l'àvia Àgata hi ha una gatera. Hi té gravats uns símbols i és més gran del normal. I és curiós, perquè l'àvia no ha tingut mai cap gat. La Marina, en Lucas i l'Anna descobreixen que la gatera és l'entrada a un món fantàstic i que tenen una...


Qui som: Amnistía Internacional Mallorca - Derechos Humanos\nGrup local de Palma (Mallorca)\nAmnistia Internacional té un grup local estable a Palma des de 1978, essent un dels més antics de l'Estat espanyol. Està format exclussívament per voluntaris i voluntàries que treballen desinteressadament en les diverses tasques necessàries per al seu funcionament.\nEl grup local duu a terme, al seu àmbit (l'illa de Mallorca actualment), la realització de les campanyes i activitats de la nostra organització, així com altres funcions de tipus intern. Disposa d'un pressupost anual i un pla d'actuació que és aprovat a l'assemblea de socis i sòcies que es celebra cada any pel mes de maig. Aquesta assemblea elegeix també una comissió executiva, formada per un coordinador/a, un secretari/a i un tresorer/a amb un mandat de dos anys.\nEn aquests moments, el nombre d'activistes, tant puntuals com estables arriba aproximadament a la trentena, i molts d'ells participen també com a voluntaris de l'estructura autonòmica Amnistia Internacional Illes Balears.\nEls activistes del grup i la seva comissió executiva es reuneixen cada dimarts a les 18'00h a la seu que el grup té a Palma:\nAmnistia Internacional Mallorca\nPlaça de l'Olivar, 7, Principal B\nTelèfon: 971 724 728\nCorreu electrònic: mallorca@es.amnesty.org\nEstarem encantats de que ens visitis o contactis per qualsevol qüestió que tenguis.