La Unitat de Patologia Mamària ofereix a les dones amb càncer de pit un espai d’assessorament sexològic a l’Hospital de Calella - Corporació Salut\nLa Unitat de Patologia Mamària ofereix a les dones amb càncer de pit un espai d’assessorament sexològic a l’Hospital de Calella\nCorporació Salut → Notes de premsa → La Unitat de Patologia Mamària ofereix a les dones amb càncer de pit un espai d’assessorament sexològic a l’Hospital de Calella\nL’objectiu és abordar de forma personalitzada les disfuncions sexuals que les dones puguin tenir a conseqüència del procés oncològic i oferir-los consells per millorar la seva activitat sexual\nÉs un espai d’uns 25 minuts de durada, s’hi acudeix amb cita prèvia i el dirigeix una ginecòloga\nDes d’aquest mes d’abril a l’Hospital Sant Jaume de Calella s’ha engegat una nova iniciativa per a les dones que tenen o han patit un càncer de pit. Des de la Unitat de Patologia Mamària s’ha posat en marxa un espai d’assessorament sexològic per a les pacients amb aquesta malaltia, tant de l’Alt Maresme com de la Selva Marítima. L’objectiu és abordar de forma personalitzada i molt dirigida les disfuncions sexuals que poden patir les dones a conseqüència del procés oncològic i oferir-los consells concrets per millorar la seva activitat sexual. Una iniciativa complementària, que en cap cas substitueix el tractament mèdic que puguin requerir.\nLa iniciativa de crear un espai per atendre les inquietuds que les dones amb càncer de pit poden tenir sobre la seva sexualitat sorgeix arran de la impossibilitat de tractar aquests aspectes durant les consultes ordinàries que tenen programades amb els especialistes, generalment per la limitació de temps. Per això, les pacients que ho vulguin ja poden recórrer a aquesta consulta que té una durada d’uns 25 minuts, s’hi acudeix amb cita prèvia i la dirigeix la Dra. Maria Álvarez, del servei de Ginecologia i Obstetrícia de l’Hospital de Calella, màster en salut sexual i forma part de la Unitat de Patologia Mamària.\nLa Dra. Álvarez explica que “les dones comencen a preguntar per les dificultats sexuals amb les quals es troben i tenen inquietud per resoldre-les després d’un any d’haver iniciat el tractament oncològic, i és que a l’inici, quan reben un diagnòstic de càncer de pit, l’impacte emocional és tan gran que la sexualitat passa a un segon pla i deixa de ser una prioritat”. Aquest espai està molt enfocat a atendre les pacients que ho requereixin, però no es descarta que les dones puguin venir acompanyades de les seves parelles, si així ho desitgen.\nIMATGE – La Dra. Álvarez en una de les consultes de l’Hospital de Calella amb una pacient\nTALL DE VEU – Dra. Maria Álvarez del servei de Ginecologia i Obstetrícia de l’Hospital Sant Jaume de Calella


Brussel·les afirma que cap europeu té el dret "absolut" a viure en un altre país comunitari\nLa CE no veu il·legal la intenció d'Alemanya de fer fora els europeus que no trobin feina\nBrussel·lesLa Comissió Europea, igual que ja va fer amb Bèlgica, dóna suport a la intenció del govern d'Alemanya de fer fora del país els ciutadans comunitaris que no trobin feina en un període de sis mesos. El portaveu de la CE, Jonathan Todd, ha assegurat que aquest tipus d'expulsions no suposen cap violació de la normativa comunitària que garanteix la lliure circulació de persones. "Una persona no té el dret absolut de quedar-se en un país" europeu diferent al seu, ha advertit.\nEl portaveu ha recordat que la normativa comunitària preveu expulsar els europeus que viuen a altres països comunitaris si suposen una càrrega per a l'Estat que els acull. Tot i això, Todd ha deixat clar que és massa aviat per pronunciar-se del cas concret de la normativa alemanya perquè encara és un projecte i no està aprovada. "Evidentment, la CE vetllarà perquè es compleixin les normes", ha assegurat.\nEl govern d'Angela Merkel va presentar ahir un informe en què planteja canvis legislatius per expulsar del país els europeus que no trobin feina i reduir les prestacions socials pels estrangers comunitaris. L'informe es va encarregar arran de l'aixecament de les restriccions al mercat laboral per a búlgars i romanesos.\nMor els 77 anys Antoni Caimari, compositor i fundador d'ACA


Escrito el 4 de Diciembre de 2008 en catalán con un tamaño de 7,49 KB\n3.- La literatura popular:\nCaracteristiques de la literatura popular:\n· La literatura popular, normalment anònima, presenta sempre una evolució més lenta que la culta; per això és més difil de datar.\n· Pel que fa al teatre es va continuar la tradició de l’entremès medieval, anomenat sainet. Es tracta de peces dramàtiques breus, que descrivien costums de l’època acompanyades de música i cançons.\n· En poesia hi havia una gran varietat de gèneres: nadales, corrandes, goigs. També cal destacar els romanços de bandolers. La poesia popular mantenia unes certes constants, com ara el verç d’art menor, la rima assonant o l’ús de repeticions, que n’accentuaven la musicalitat.\n· En prosa cal destacar les rondalles i les llegendes que també es transmetien oralment. El seu caràcter es fantàstic.\nAl llarg del s XIX van succeir dos moviments literaris i artístics: el romanicisme i el realismo. Romanticisme va ser un moviment d’arrel nacionalista, que recuperà les tradicions populars es tant que representatives de «l’ànima del poble» va representar les caracteristiques seguents:\n· Rebuig dels cànons clàssics de l’estetica neoclàssica del s XVIII.\n· Defensa de la llibertat de l’artista i de l’originiltat de l’obra d’art.\n· Reivindicació de la lletjor, l’horro o el grotes com a valor d’art.\n· Incorporacio de la barreja de gèneres.\n· Predomini del sentiment sobre la raó.\n· Exaltacio d’un cert sentiment nacionalista o patriòtic.\nPrèsencia ocasional de l’exotisme o l’aventura.\nRealisme: caracteristiques, obres i autors.\nVa ser un moviment centrat sobretodo en la novel·la i que va pretendre reflactir la societat del seu temps. Algunes obres realistes són veritable disseccions socials, com: la comédie humaine. També cal destacar autors com el frances Stendhal, l’angles Charles Dickens, els rus Lev Tolstoi o els espanyols Benito Pérez Galdós i Clarín. El realismo ca tenir com a conseuencia el naturalismo, moviment creat pel frances Emile Zola amb dos objectius:\n· Retratar la vida de les calsses socials més desfavorecides.\n· Constituir el reflex literri de les teories determinades, segons les quals els humans vivim condicionats tant per l’herencia genetica com per la influéncia del medi.\nS’enten per renaixença el moviment de recuperació política i cultural que al llarg del s XIX es va propasar:\n· dignificar la lelngua catalana.\n· Restablir als territoris on es parlava una literatura nacional.\nEl moviment fou polític: va neixer de la voluntad de la burguesía catalana de diferenciar-se de la de la resta d’Espanya, més agrària i menys industrial.\nPresonatges i institucions:\nAmb alguns precedents que es remunten al S XVIII es considera que la Renaixença es va iniciar l’any 1833, amb la publicació del poema La pàtria, de Bonaventura Carles Aribau a la revista El Vapor. A mitjan s. XIX ja s’identificaven amb la Renaixença algunes institucions prop importants. Tot plegat va fer possibles aspectos com ara l’edició de gramatiques i diccionaris, o els intents de catalanitzar camps diversos del saber, del dret a la filosofia.\nPerò on la reanixença assolí nés projeccio popular fou amb els jocs florals de Barcelona a partir de l’any 1859, els homes de la Renaixença enllaçaven amb el pasta medieval i van creuar una plataforma per a la creació literaria en catala que de seguida va obtenir un gran èzit i va suposar un primer estimul per a l’opcio lingüística d’un bon nombre d’escriptors. Els grans autors de la Renaixença (Angel Guimerà, Jacint Verdaguer, Narcís Oller) van ser premiats en el certamen en els inicis de les seves carreres literaries. Els jocs florals estan envoltats desde sempre d’una certa polèmica: alguns sectors els van considerar anacrònics o conservadors, tot i que en molts casos van acabar per participar-hi.\n3.-Autors i obres:\nL’autor més important de la literatura catalana del s XIX, per una raó: va ser capaç d’escriure una poesia enormement ambiciosa en un catala modern i asequible sense altres precedents que els escriptors medievals. Ell tot sol va dur a terme la asca que no s’havia fet al lalrg dels tres segles. La seva importancia és gairebé comparable amb Ramon Llull.\n·\tDades Biografiques:\nNascut el 1845 a Folgueroles la seva familia era pagesa. Als 10 anys va ingresar al seminari de Vic. El 1870 fou ordenat sacerdot. 1874 obtingué una anemia cerebral, al 1876 es recuperà i s’instal·là al palau del marques Comillas. 1877 guanyà els jocs florals amb l’extens poema L’atlantida i el 1866 emprengué un viatge a Terra Santa que lo produí una profunda impressió. De retorn a Barcelona caure en desgracia per dues raons:\n* per la practuca de l’exorcisme\n* multiplicà les donacions que feia als pobres com a almoiner del marques de Comillas fins quedar endeutat.\nFou traslladat al santuari de la Gleva. Pero Verdaguer no resistir l’aillament i al cap de dos anys torna a Barcelona on va practicar de nou l’exorcisme a la casa que l’acollí. Per aquest motiu fou suspès a dicinis de les seves funcions com a capellà. Es questa època va escriure: flors del calvari i En defensa pròpia (1895-1897). El 1902 fou traslladat a vil·la Joana on moró.\n·\tObra: poesia i prosa:\nVerdaguer va ser un autor popular per la seva poesia lirica molts del poemas que escriví fossin musicats i convertits en cançons enormment conegudes. S’hi tracten la tematica mistica i l’amor per la naturalesa i també hi ha tematica Amorós i el patriotic.\nPero les seves obres mes ambiciones son poemas èpis: L’atlantida es una epopeia on la descoberta del nontinent americà es barreja amb elements mitolgics i Canigó consisteix en una exaltació de tall llegendari i clara influencia romantica. S’hi barregen alguns personantges ambnombrosos elemental llegendaris i fantastics. Si a l’atlantida destaca la precisio del llenguatge geologic, Canigo suposaun cant d’amor a la geografia catalana.\nVerdaguer també es conegut per la seva obra en prosa camp en el qual se’l pot considerar el millor autor catala del s XIX.\ncomentari la patria bonaventura carles aribau analisis+romanços catalans característiques literatura popular catalana analisis del poema l'atlantida poemas de verdaguer premiats als jocs florals obres realistes son veritables disseccions socials angel guimera. del romanticismo al realismo comentari de text poema la pàtria de bonaventura carles aribau la patria de bonaventura carles aribau comentari reanixença any analisis del poema: la pàtria de carles aribau romancos poemas catala segle XIX Verdaguer va escriure prosa i poesia èpica, de la qual destaca Pàtria patria, carles aribau, caracteristiques jacint verdaguer apunts cant d'amor la poesia popular catala literatura popular catalana nadales, corrandes, goigs, romanços precedents de la renaixença Comentari de les obres de jacint verdaguer Canigó i atlantida chuletas de medi sant bonaventura romanços de bandolers comentari del poema que es la poesia? jacint verdaguer poemes d'amor en catala ramon llull i les seves obres corrandes obres mes representatives poesia popular catalana caracteristiques comentari del poema "cant d'amor"de jacint verdaguer generes literaris renaixença Característiques del Poema La Pàtria de Bonaventura Carles Aribau


El Girona s'entrena amb Sandaza però sense Longo - Diari de Girona\nEl Girona s'entrena amb Sandaza però sense Longo\nL'equip treballa al Top Ten de Tordera després de dos dies de descans\nEl Girona s'entrena amb Sandaza però sense Longo Jordi Roura\nEl Girona ha tornat aquest matí als entrenaments, després de dos dies de descans, amb una sessió al Top Ten de Tordera. La gran incògnita sobre l'estat físic dels davanters Fran Sandaza i Samuele Longo s'ha començat a desvetllar: el toledà ha treballat amb normalitat amb el grup, mentre que l'italià ha estat fent feina amb els fisioterapeutes per resoldre les molèsties al peu que el van deixar sense jugar contra el Rayo.\nEn l'entrenament han treballat a part, també, Mojica i Richy. El carriler podria ser una de les novetats diumenge a Sòria però de moment s'exercita a part, recuperant-se de la lesió que es va fer fa un mes contra el Getafe. Ramalho, un altre futbolista pendent de recuperar, ha estat exercitant-se sol a la banda amb els fisios.\nSandaza, Borja, Juanpe i Alcalá no han fet els últims minuts de la sessió amb el grup per fer recuperació a la banda amb els fisioterapeutes.\nEl Girona ha començat a preparar, d'aquesta manera, el partit de diumenge a Sòria contra el Numància. Després de tres derrotes seguides els gironins necessiten tornar a guanyar per no devaluar més la distància sobre el tercer, ara el Tenerife, que s'ha situat a sis punts.


Banc Sabadell guanya 213 milions d’euros pels menors costos i per la millora de tots els marges - Banc Sabadell\nEls costos es redueixen un 5,6% interanual i un 4,3% en el trimestre\nLa ràtio de capital CET1 fully loaded incrementa fins a situar-se en el 12,45%\nEl banc assoleix un ROTE del 6,5%, en línia amb els objectius marcats per enguany\nTSB obté un benefici individual de 21 milions de lliures i contribueix positivament als comptes del grup per cinquè trimestre consecutiu\nEl grup Banc Sabadell ha tancat el primer trimestre del 2022 amb un benefici net atribuït de 213 milions d'euros, que compara amb els 73 milions d'euros de benefici en el mateix període del 2021. El marge recurrent de l'entitat (marge d'interessos + comissions – costos recurrents) augmenta un 20,9% interanualment. L'entitat assoleix un ROTE del 6,5%, i aquest se situa per sobre del que preveu el pla estratègic.\nDesprés d'un any al capdavant de l'entitat, el conseller delegat, César González-Bueno, ha indicat que “iniciem l'exercici millorant tots els marges i continuant amb la millora de la reducció de costos després de la finalització del pla d'eficiència. I tot això amb la consolidació de l'aportació positiva de TSB. Sens dubte tanquem un bon trimestre per a Banc Sabadell i estem en línia de complir tots els nostres objectius marcats per enguany”. Segons Leopoldo Alvear, director financer de Banc Sabadell, “veiem un augment de més del 20% en el marge recurrent, nivells estables de morositat i una millora substancial de les ràtios de capital del banc. Estem complint el nostre full de ruta trimestre a trimestre”.\nMarge i comissions\nEls ingressos del negoci bancari (marge d'interessos + comissions netes) assoleixen els 1.217 milions, un 3,6% més en termes interanuals. Respecte al trimestre anterior, es redueixen un 3,5%. El marge d'interessos augmenta interanualment un 3,0% fins als 858 milions, recolzat principalment en el creixement de volums, mentre que durant el trimestre disminueix un 0,6% degut al nombre menor de dies.\nLes comissions netes se situen en els 359 milions d'euros, cosa que representa un creixement del 5,0% interanual pel bon comportament de les comissions de serveis i de gestió d'actius. Durant el trimestre, disminueixen un 9,7% principalment per l'estacionalitat positiva del quart trimestre del 2021, així com per una reducció de l’activitat en operacions de préstecs sindicats i per l'impacte de la volatilitat del mercat de capitals en gestió d'actius.\nImpacte positiu en costos del pla d’eficiència\nEl total de costos puja fins als 726 milions d'euros el març del 2022 i disminueix un 5,6% durant l'any, principalment pels estalvis en despeses de personal després de l’execució dels plans d'eficiència, així com per una reducció de les despeses generals. Durant el trimestre, els costos totals cauen un 4,3%, i la previsió és que se n'observi una reducció més àmplia els propers trimestres, amb un estalvi estimat de 110 milions d'euros el 2022 (130 milions anuals a partir del 2023).\nCreix el crèdit a Espanya i al Regne Unit\nEl crèdit viu de Banc Sabadell tanca el primer trimestre del 2022 amb un saldo de 154.672 milions d'euros (110.378 milions ExTSB). El creixement de la inversió és del 3,1% interanual(1) impulsat principalment per l'augment de la cartera hipotecària, on destaca el creixement a TSB.\nLa producció hipotecària es manté estable durant l'any a Espanya i arriba als 1.261 milions d'euros en el trimestre. El crèdit al consum s'incrementa un 11% en termes interanuals i arriba als 371 milions d'euros el trimestre.\nEls fons d'inversió augmenten un 6% en l'any, fins als 23.848 milions, i s'observa alhora un creixement del 27% interanual en la facturació de targetes, que assoleix els 4.793 milions, i del 36% en la facturació de TPV's, que se situa en els 9.500 milions d'euros.\nEn tancar el març del 2022, els recursos de clients en balanç totalitzen 161.316 milions d'euros (119.118 milions ExTSB) i creixen un 4,9% interanual (5,7% ExTSB). Durant el trimestre, es produeix una lleugera caiguda del 0,4% (0,1% Ex TSB) per venciments d'emissions retail. Els saldos de comptes a la vista pugen fins als 146.520 milions d'euros (106.279 milions ExTSB), amb un increment del 8,2% interanual (9,7% exTSB) i una lleugera disminució del 0,5% (0,3% ex TSB) durant el trimestre.\nEls dipòsits a termini totalitzen 15.386 milions d'euros (13.428 milions ExTSB) i es redueixen un 17,2% (16,0% ExTSB) respecte a l'exercici anterior pel traspàs de dipòsits a comptes a la vista. Durant el trimestre, creixen un 3,9% (5,5% Ex TSB).\nEn tancar el març del 2022, els recursos de clients fora de balanç se situen en els 40.624 milions d'euros i augmenten un 2,9% interanual per l'augment de subscripcions netes de fons d'inversió, i malgrat la venda de BancSabadell d'Andorra. Aïllant aquest impacte, el creixement anual se situa en el 4,9%.\nEls actius totals del grup pugen fins als 253.256 milions d'euros (200.441 milions ExTSB), fet que suposa un creixement del 3,4% interanual i del 0,5% durant el trimestre.\nLa ràtio de capital s’incrementa fins al 12,45%\nLa ràtio CET1 phase in se situa en el 12,59% en tancar el març i inclou 14pbs d'ajustos transicionals d'IFRS9. Per la seva banda, la ràtio CET1 fully-loaded se situa en el 12,45% i augmenta en 27pbs respecte al trimestre anterior. La ràtio de capital total phase in puja fins al 17,13% en tancar el trimestre, i se situa per sobre del requeriment regulador, amb un MDA buffer de 413. Pel que fa a la gestió de la liquiditat, la ràtio LCR (Liquidity Coverage Ratio) arriba al 235% a nivell de grup.\nRàtio de mora estable i reducció del CoR\nEls actius problemàtics totalitzen 7.508 milions d'euros en tancar el març del 2022, 6.210 milions dels quals són préstecs dubtosos i 1.299 milions actius adjudicats. La cobertura d'actius problemàtics se situa en el 53%, i la cobertura de préstecs dubtosos (stage 3) amb el total de provisions del 56% i del 38,0% per als actius adjudicats. La ràtio de morositat se situa en el 3,66%.\nEl cost del risc del crèdit disminueix i se situa en 41pbs en tancar el març del 2022, 8pbs per sota del trimestre anterior i millora 28pbs en la comparativa interanual.\nAportació positiva de TSB por cinquè trimestre consecutiu\nTSB ha conclòs el mes de març del 2022 contribuint per cinquè trimestre consecutiu en positiu als comptes del Grup Banc Sabadell, en aquest cas amb 19 milions d'euros, respecte as 2 milions d'euros del març del 2021.\nLa filial britànica ha obtingut a nivell individual un benefici abans d'impostos de 46 milions de lliures en tancar el març, que compara amb els 47 milions del trimestre anterior, fet que confirma la contribució estable de TSB als comptes del grup. El benefici net se situa en 21 milions de lliures en tancar el març del 2022.\nEl marge d'interessos totalitza 226 milions de lliures en tancar el primer trimestre i augmenta un 10,1% interanual pel fort creixement de volums d'hipoteques durant l'any. Les comissions netes creixen un 9,7% interanual i pugen fins als 25 milions de lliures, per un augment de les comissions de serveis, en especial de targetes. Els costos se situen en 189 milions de lliures i descendeixen un 7,9% interanualment.\nRobin Bulloch, nou CEO\nEl consell d'administració de TSB ha nomenat conseller delegat Robin Bulloch, que fins ara ha estat al capdavant de l'entitat de forma interina des del desembre del 2021. Bulloch, amb una gran experiència en banca retail, confirma així el seu lideratge a la filial de Banc Sabadell per continuar contribuint a la seva estratègia de creixement.\nNou “Compromís Sostenible”\nBanc Sabadell ha presentat el 'Compromís Sostenible', un marc d'actuació que integra l'estratègia i la visió a futur per al 2025-2050 dels compromisos ambientals, socials i de governança. 'Compromís Sostenible' fixa quatre eixos estratègics: avançar com a entitat sostenible, acompanyar els seus clients en la transició cap a una economia sostenible amb la mobilització de més de 65.000 M€ en finances sostenibles; oferir oportunitats d'inversió que contribueixin a la sostenibilitat i treballar per una societat sostenible i cohesionada.\nCompte Online Sabadell\nBanc Sabadell ha llançat el seu nou compte digital, un compte sense comissions el procés de contractació del qual és íntegrament en línia, i que alhora posa a disposició dels clients digitals tota la xarxa d'oficines i gestors de l'entitat. El compte és 100% digital, està lliure de comissions o condicions de contractació, i ofereix transferències, targetes de dèbit i crèdit, així com retirades d'efectiu de caixers, també sense cap cost.\n(1)S’aïlla l’impacte de l’EPA de CAM


El Parlament constitueix la comissió d'investigació sobre residències amb Vidal Aragonès com a president La República\nPla obert de la sessió constitutiva de la comissió d'Investigació sobre la Gestió de les Residències per a Gent Gran al Parlament. Imatge del 7 de juliol del 2020. Horitzontal.\nEl Parlament ha constituït la comissió d’investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran arran de la covid-19. El diputat de la CUP Vidal Aragonès n’és el president, mentre que la diputada d’ERC Najat Driouech ocupa la vicepresidència i la diputada de Cs Elisabeth Valencia n’és la secretària. Vidal Aragonès ha tingut un record per les més de 4.000 persones que han mort pel coronavirus en residències de gent gran i pels seus treballadors que han donat “la millor de les respostes possibles”. Així mateix, ha remarcat que l’objectiu de la comissió és que “mai més es torni a repetir una situació com la del període entre març i maig d’aquest any”. Vidal Aragonès ha proposat que la següent reunió sigui el 17 o el 20 de juliol.


Mina del Montraveta – A. E. L.\nD’aquesta mina el net d’en Montraveta ha conservat tota la documentació, fet que ha permès a Santi Pérez Tort fer-ne un estudi aprofundit. El que segueix es un resum d’aquest estudi, que es pot trobar a la revista L’Erol (1)\nEl 25 d’abril de 1941 presenta la sol·licitud per obrir una mina per l’explotació de lignit de 255 pertinències, 2.550.000 m² de superfície, amb el nom de “Concepción” en el terme municipal de la Pobla\nde Lillet dins la Serra del Catllaràs. Aquesta primera mina Concepció s’obre a la zona del Coll de la Ceba, al Catllaràs.\nDe l’any i vuit mesos d’explotació d’aquesta mina tan sols es conserva aquesta referència oral.\n“Situada per sota el Coll de la Ceba, la Cort dels Porcs, i per sobre la Roca del Siló, hi treballaven unes quinze persones i la galeria tenia uns cent cinquanta metres. A l’exterior, arran de via, van fer-hi una tremuja de fusta, d’aquesta manera podien abocar-hi el carbó des de la vagoneta, i posteriorment carregar-ho en un camió cap a Guardiola. Pel transport, van obrir una carretera cap a la font de Fontanals i Sant Julià de Cerdanyola” (SOLÉ I RIBA, Ramón i ORIOLA I CASÒLIVA, Josep: Relleu fotogràfic de les mines del Berguedà, p.165)\nEl 1945 es tanca la mina i el 12 d’abril del mateix any el seu propietari ven les dues concessions, “Concepción” i “Ampliación a Concepción”, per vint mil pessetes a Joan Fàbregas Artigas, de la Pobla de Lillet que posteriorment, l’any 1946, es ven, i envia una instància al Districte Forestal de Barcelona per l’ocupació dels terrenys necessaris per l’obertura d’una mina i l’espai per l’escombrera al paratge\nde la Font de la Tosca, dins la concessió “Ampliación a Concepción”. Al setembre de 1946 s’afegiria com a segon soci en Rosend Montraveta Torner.\nLa mina. Estructura\nEs començaria foradant les margues, enfustant-se el primer tram per la inestabilitat del terreny; 190 m més endavant es trobarien les capes primeres de lignit, una de 0.50 m i l’altre de 0.25, separades entre\nelles per un estrat de pedra calcària i un de margues, produint aquestes un carbó semblant al de Fígols. No entraria inicialment dins dels plans de l’empresa arribar fins a les capes segones, de millor qualitat , calculant-se, pels afloraments, que estarien a uns 150 metres de les primeres capes. L’explotació d’aquestes serviria per amortitzar la construcció de la galeria transversal. Un cop la galeria d’explotació agafés la direcció de les vetes de lignit, es va calcular que, conforme s’anés avançant, pel progressiu\naugment de la cota de superfície aquestes podrien arribar a assolir de 55 a 60 m d’alçada. La mina va estar estructurada en base a un sol nivell d’explotació. Per la seva proximitat a la superfície, era inviable una galeria superior, i en cap moment va disposar d’un pis inferior.\nEs varen realitzar dues xemeneies de ventilació, una al començament de la galeria d’explotació, de 70 m d’alçada i, a uns 225 m de l’anterior una altra de 90 m. Sembla que va haver- hi una segona galeria de producció paral·lela a la primera. Les filtracions d’aigua eren mínimes. Aquesta es recollia i es reconduïa per una canal a un dipòsit i s’utilitzava per el manteniment del compressor.\nTècnica d’explotació i eines\nL’alt grau d’inclinació de les capes de lignit, d’un 70%, degut als forts plegaments que donaren lloc a la formació de la Serra del Catllaràs obligarien a adoptar el sistema d’explotació de ”testeros” o, el que és el\nmateix, d’entalles, sistema comú a totes les mines amb una forta inclinació dels estrats productius. En Josep Anfruns ens explica en què consistia aquest sistema:\n“ Una vegada es localitzava la veta de carbó primerament avançava la galeria principal, que cada metre s’apuntalava amb un quadre de fusta ; el sostre d’aquesta servia de terra d’un nou avançament en un nivell superior; a la vegada que avançava aquest nou nivell, es construïen amb travessers i taulons de fusta a un nivell superior (uns dos o tres metres d’alçada) una nova plataforma (entalla) que serviria per reforçar el sostre i evitar accidents i despreniments i de plataforma per començar a extreure carbó un pis més amunt . Aquesta operació s’anava repetint fins que s’assolia els 5 pisos d’explotació. A partir d’aleshores s’avançava horitzontal i uniformement seguint la capa de carbó. El pis inferior era el que anava sempre més avançat, el segon el seguia uns metres més enrere formant així un perfil en el terreny semblant a\nuna escala. Per extreure el carbó des de les entalles cada 10 metres d’avançament es feia un pou per on s’abocava la producció que anava a parar directament a una vagoneta situada en la galeria principal, que quan era plena, era treta a l’exterior“\nLes eines bàsiques eren un petit pic per extreure el carbó, una pala per carregar-lo en les vagonetes, una perpalina o pistolet i un mall, per fer els forats per col·locar els cartutxos de dinamita i obrir-se pas entre les dures capes de margues i roca calcària que amb les dues primeres eines hauria estat molt lent i laboriós i també per l’extracció del lignit.\nDes d’un inici es va disposar de tres vagonetes amb una capacitat total de 180 hectolitres; ”Dues eren de ferro, en forma de V, i la tercera, de fusta, de forma quadrada. Les caixes de les vagonetes de ferro es podien bolcar, però la de fusta s’havia de decantar a pes de braços i tornar-la a adreçar”12. Per la\nvarietat del material, molt probablement serien comprades de segona mà o reaprofitades d’alguna de les instal·lacions properes de l’Asland. Al 1948 s’adquireixen 3 més i es passa a una capacitat total de càrrega de 300 hectolitres. L’arrossegament seria realitzat durant tot el temps que va durar l’explotació pels mateixos miners. Durant els dos primers anys, quan la vagoneta sortia a l’exterior, el lignit era carregat\nen cavalleries que feien un recorregut de dos quilòmetres fins a la pista que duia al barri de les Coromines, a la Pobla de Lillet. Aquest sistema, antiquat e inviable, canviaria a partir del desembre de 1948, instal·lant-se un telefèric que, salvant un desnivell de 150 m i amb un recorregut de 450, alleugeria el transport fins el paratge anomenat la font del Tornai i abaratiria el seu cost.\nUn cop canviada la tracció animal d’aquest primer moment, segurament provisional, per la mecànica, la vagoneta, un cop sortia de la mina, seguia per una explanació, arribant a una petita plaça on s’abocava el contingut per una canal de fusta paral·lela a la qual hi havia una escala per on pujaven i baixaven els treballadors encarregats de carregar la vagoneta del telefèric. La part inferior de la rampa donava a una petita plataforma on hi havia instal·lada l’estació superior. “Aquesta estava formada per una roda de fusta reforçada per una llanta metàl·lica per resistir millor el fregament del cable tractor. Allà mateix estava també la maneta del fre controlada constantment per una persona que tenia la funció d’alentir la marxa de la vagoneta quant estava a punt de passar per les pilones. Aquestes eren un total de 3 ; la base era feta de ciment i l’estructura amb taulons de fusta. A la part superior , un travesser també de fusta, suportava una rodetaper direcció. El telefèric tenia dos cables; el tractor i el guia; aquest últim anava ancorat en els dos extrems de la línia, mentre que el tractor s’encarregava de fer pujar i baixar les vagonetes. Aquestes eren de fusta en forma de V amb una portella en el fons que quan era el moment de la descàrrega s’obria. El sistema de tanca consistia en un ganxo. La seva capacitat era de uns 150 kg.\nEl telefèric baixava carbó i pujava fusta per les mines. No disposava de motor i el pes de les vagonetes plenes feia pujar les buides o, en el seu cas, la fusta. A l’estació inferior, el carbó era abocat al terra i dues persones s’encarregaven de garbellar el lignit, separant la pols del carbó granat mitjançant un garbell”\nImatge de la bocamina de la mina\n“Concepción”. Josep Montraveta és el segon\nper la dreta. Arxiu Montraveta\nUn cop arribats a l’escombrera, a la qual accedim pel torrent de la font de la Tosca, a la nostra esquerra ens queda la bocamina, totalment colgada i identificable pels dos petits murs de contenció de pedra.\nA la dreta d’aquesta i enfront, mig tapades per esbarzers, tenim un munt de pedres escampades; són les restes de les casetes on es guardava el material. Si seguim recte, un cop passada l’escombrera, comença un petit corriol que és l’antiga explanació per les vagonetes.\nAl llarg del recorregut hi ha trams que es van haver d’obrir pas amb dinamita. Prova d’aquesta activitat, encara es conserven alguns forats a la roca fets pel pistolet per ficar-hi el cartutx i fer-lo esclatar. Un cop\narribat al final, trobem una petita placeta. A la dreta era on hi havia la canal de fusta, de la qual no en queda res, per on baixava el carbó a l’estació superior del telefèric. D’aquesta únicament es manté la\npetita plataforma artificial que es construí per allotjar el rodet i un espai pel carbó que s’anava carregant. De les 3 pilones de que constava el telefèric únicament hem localitzat la base d’una d’elles, a prop del torrent de la font de la Tosca. Composta de ciment, encara conserva l’arrencament dels pilars de fusta. L’explanada on hi havia instal·lada l’estació inferior, a prop de la pista que puja al xalet, es pot identificar pel color negre del terra. Segons fonts orals es conserven els ancoratges dels cables tensors a la paret de roca propera, però no els hem localitzat.\n(1) Pérez Tort, Santi: Concepción: l’explotació d’una mina de lignit al Catllaràs (La Pobla de Lillet 1941-1956). L?EROL, núm. 131 (2017)


Levi Spirit Levi Finlàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAihkitie, Levi, Levi, Finlàndia, 99130 - Veure al mapa\nMés informació sobre Levi Spirit\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Levi, no busqui més enllà de Levi Spirit. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLevi Spirit ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, àrea de fumadors.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, ventilador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Levi Spirit no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Levi Spirit de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (14) Parelles (1) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (1) Grups (7)


Allò que importa – Còrtum\nQuan la política es torna massa abstracta, desconnectem. Quan el soroll mediàtic ens atabala, el nostre cervell filtra la informació deixant entrar només allò que és rellevant per a nosaltres, ho subjectivitzem. Quan el que és objecte de preocupació a la nostra vida diària no ho comenta ningú, no ens és explicat pels responsables, o ens arriben informacions contradictòries…. desapareix el problema?? Doncs NO, ens quedem sols i soles davant el que pensem que és important i sembla que a ningú no li importa.\nUn d’aquests temes, d’interès universal per a tothom, és el de la salut. Ja fa quasi deu anys que, aixoplugat per la excusa totpoderosa de les conseqüències de la crisi financera, el govern «dels millors», amb el Sr. Mas al capdavant, va treure les tisores i ens va fer abaixar la inversió en sanitat a un 5,2% del PIB, mentre a la UE-15 és del 7,5%. Ja érem deficitaris, però havíem avançat en projectes innovadors, en reformes a la gestió, en capacitació dels professionals… i va ser arribar la dreta més descarada de tota la època convergent, amb el Sr. Boi Ruiz com a botxí executor, i va girar el timó amb dos propòsits poc amagats: establir un exemple clar de l’ofegament del govern espanyol cap a Catalunya i, de pas, ves per on, donar-hi ales a les mútues privades per que fessin el negoci del segle. Com a ens anomenen «pacients» i també deuen pensar que som «tontos», no van caure en que, amb les butxaques buides per la crisi de veritat, no tindríem diners per a fer-nos de la mútua. Una errada de càlcul de les habituals entre els planificadors sanitaris de vestit i corbata que viuen a la zona alta de Barcelona.\nDes de aleshores, grups de professionals, sindicats, pacients, acadèmics/ques, en un moment o altre, ens hem alçat amb un elevat consens quasi sempre per reclamar, suplicar que la pèrdua de la qualitat assistencial no anés mes enllà, que no s’incrementés la inequitat en els serveis sanitaris en diferents zones de Catalunya, que ens estem quedant sense professionals, perquè marxen expulsats per les condicions laborals i el menyspreu institucional a la seva feina.\nAra, un cop més, un col·lectiu de professionals amb trajectòria i ideologia d’esquerres, tornen a demanar un canvi de model, que eviti que Catalunya quedi a la cua en llistes d’espera, com passa just ara, que es tanquin serveis per manca de personal per atendre’ls, que la recerca es fonamenti només – ja de forma oberta – en els interessos de les farmacèutiques.\nL’afany de lucre, en sanitat, educació i serveis socials, hauria de qüestionar-se molt des d’un sistema públic i universal, que ha de garantir uns drets bàsics i fonamentals per a la ciutadania. Minvar les capacitats del sistema públic en aquests àmbits és, a banda d’immoral, estúpid, com tirar-se un tret al peu. Amb quina cara es presenten els i les responsables polítics davant la ciutadania elecció darrera elecció? Com poden obviar parlar d’aquests temes al Parlament, evitant tot procès de control i seguiment per part dels representants polítics de la gent? Cóm gosen dir que estimen Catalunya i tot el que fan ho fan per Catalunya sense tenir ni el més mínim sentit de responsabilitat cap a la seva població?\nEl sistema sanitari agonitza lentament, al compàs de la deriva suïcida dels dirigents d’aquest país en el que vivim cossos i ments i ànimes que emmalalteixen, pateixen i es desesperen esperant solucions que no depenen de banderes ni de llaços o sentències.


Badanotis :: Els Mossos d’Esquadra desmantellen una plantació de marihuana a Badalona\nRedacción - 08/11/2017 06:33\nAgents de la Policia de la Generalitat- Mossos d'Esquadra de la Unitat d'Investigació de la comissaria de Badalona van detenir el 2 de novembre un home de 20 anys, nacionalitat dominicana i veí de Sabadell com a presumpte autor d'un delicte contra la salut pública en la seva vessant de tràfic de drogues i per defraudacions de fluid elèctric. L'arrestat tenia una plantació de marihuana clandestina en un pis del barri de la Salut de Badalona.\nLa investigació es va iniciar el 22 d'octubre d'enguany arran d'una informació facilitada per la Guàrdia Urbana de Badalona. Els agents relataven que en un pis del barri de la Salut se sentia una forta olor a marihuana, sorolls constants i permanents de ventiladors o compressors d'aire condicionat, indicis que eren compatibles amb una plantació de marihuana.\nDavant d'aquests fets, el grup de delictes contra la salut pública dels Mossos d'Esquadra de la comissaria de Badalona van iniciar una investigació. Tècnics de la companyia elèctrica subministradora van constatar que el consum elèctric de l'habitatge era anormalment alt i que, a més s'estaven subministrant il·legalment, ja que havien fet una connexió elèctrica fraudulenta.\nEl investigadors van informar al Jutjat d'Instrucció núm. 5 de Badalona d'aquests fets, i van demanar una ordre d'entrada i registre al domicili pel risc d'incendi que s'havia generat, ja que la instal·lació elèctrica no estava preparada per aguantar un consum elèctric tant excessiu.\nPel que fa a la infraestructura de la plantació, els agents van trobar un sistema de regadiu, focus de llum d'alta potència per donar escalfor, reactàncies elèctriques, reguladors de temperatura, termòstats, aparells d'aire condicionat, ventiladors i filtres d'aire.


Platges i piscines | Benito\nPLATJA, SOL ... I SOSTENIBILITAT\nAnticipa't a l'estiu!\nPassarel·les, dutxes, rentapeus, bancs, papereres ...\nIndispensables per gaudir d'una platja accessible, funcional i sostenible\namb materials resistents a la salinitat i respectuosos amb el medi ambient.\nDisposen de dues sortides d'aigua o ruixadors, i compten amb polsadors temporitzats, el que ajuda a evitar el malbaratament d'aigua.\nDutxa rentapeus Atlas\nOPCIONAL amb tarima\nInstal·la les dutxes amb les nostres tarimes ecològiques, fabricades en plàstic 100% reciclat, reciclable i sense cap tipus de manteniment.\nPaviment ecològic i drenant a base de llambordes\nFabricat en plàstic 100% reciclat i SENSE MANTENIMENT\nSenzill sistema d'ancoratge que permet infinites formes gràcies a la seva gran adaptabilitat.\nPasarel.la Adoquí Way\nTarima ecològica de 1,2 x 1 metre\nFabricada en plàstic 100% reciclat i SENSE MANTENIMENT\nIdeal per passarel·les de platja, cada tram equival a 23kg d'envasos que no acaben a la mar.\nTancats ecològics i SENSE MANTENIMENT, fabricats en plàstic reciclat.\nEl millor CANVIADOR per a la platges.\nFabricat en plàstic 100% reciclat i SENSE MANTENIMENT.\nSistema desmuntable, per poder retirar la instal·lació a al final de temporada.\nL'únic banc SENSE manteniment\nIntegrament fabricat en plàstic reciclat, tant els taulers com els peus.\nEls envasos de la recollida selectiva (contenidor groc), poden ser reciclats per a transformar-se en un objecte útil, funcional i bonic.\nCal conscienciar els usuaris sobre li necessitat de llançar les escombraries a les papereres i contenidors existents en els passejos marítims i la pròpia platja.\nDescobreix totes les nostres gamma de papaleras\nVeles de polietilè microperforat.\nDissenyades per crear espais ombrejats\nSolucions per a l'estacionament de patins i bicicletes\nSense oblidar-nos dels més petits.\nA la platja habilitar zones per a ells sempre és una bona idea.\nComptem amb una àmplia varietat de lots ja configurats, resistents a la salinitat, ideals per anar instal·lats a la sorra de la platja.


Tota la saga Dragon Quest en Android rebaixada a l'40% durant aquests dies | Androidsis\nEn el dia que ja podem registrar-nos per a l'arribada de Super Mario Run en algun moment dels propers dies o setmana, és un altre dels grans noms de la indústria dels videojocs el qual s'ha disposat a llançar ofertes perquè ens sigui bastant difícil no temptar-nos a ella i passar per caixa per algun dels seus llegendaris títols.\nI és que Square Enix ha posat en oferta la seva saga de jocs Dragon Quest a la Google Play Store a un 40% tots els que té disponibles des d'aquesta botiga. Dragon Quest és una franquícia de videojocs RPG en què va treballar Akira Toriyama en les il·lustracions (el creador de Bola de Drac), de manera que aquestes davant d'una gran oportunitat per adquirir-los.\nSquare Enix ha posat tots els seus jocs Dragon Quest en Android en oferta amb una rebaixa de l'40%. Desconeixem quant durarà l'oferta, ja que presumiblement té a veure més amb aquesta data tan nadalenca perquè puguem obtenir aquests jocs RPG a gairebé la meitat de preu.\nEntre tots ells tenim a l'estil retro dels primers i a l'últim, Dragon Quest VIII, com el que més posa el focus en el 3D. Són un bon repertori de jocs RPG que han demostrat en molts anys com estem davant d'una de les millors franquícies de tots els temps. potser no arribin a el nivell de popularitat de Final Fantasy, Però per a qualsevol entès en el tema, sap que es parla amb els Dragon Quest.\nCom a recomanació, el primer de tots i el que més descàrregues atresora a la Google Play Store, Dragon Quest, ja que estem davant el que va originar que arribessin la resta.\nRuta completa cap a l'article: Androidsi » Jocs Android » La saga Dragon Quest de Square Enix rebaixada en un 40% a la Google Play Store\nYouTube prova amb un nou sistema de notificacions per estar a el dia de les subscripcions


Els alcaldes de l’Olleria i d’Ontinyent es reuneixen per estudiar vies de col·laboració – Ajuntament de l'Olleria\nEls alcaldes de l’Olleria i d’Ontinyent es reuneixen per estudiar vies de col·laboració\n01/10/2019 by Ajt 0\nL’alcalde de l’Olleria, Ramón Vidal, i el d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, es van reunir aquest dilluns per estudiar possibles vies de col·laboració entre les dos localitats. Durant aquest encontre van acordar, entre altres coses, treballar per la creació d’un Grup de Municipis Industrials de La Vall d’Albaida.\nL’objectiu d’aquest grup és intercanviar experiències i defensar interessos comuns davant administracions superiors, traslladant esta experiència positiva a la comarca. L’intercanvi d’experiències es planteja com una eina que pot permetre coordinar polítiques de foment de l’ocupació i d’incentius fiscals a les empreses, o impuls a la formació especialitzada entre altres qüestions.\nEls dos alcaldes han coincidit en la necessitat d’implicar als agents socials com ara empreses, sindicats i associacions, i en aquest sentit ja s’ha previst una primera reunió amb la Confederació Empresarial de La Vall d’Albaida (COEVAL).


A la prova: el Pascal Box | Padel Magazine\nbenvinguda / NOTÍCIES / A prova: la Caixa Pascal\nNOTÍCIESAutorBullpadelServei de notíciesInternationaleJulien bondiaMarquesNacional\nJulien bondia 26 d’abril de 2021 26 d’abril de 2021\nStephane Penso pren en mà el Pascal Box de Bullpadel. Un invent que preserva el medi ambient mentre que allarga la vida útil del vostre bales padel. Passem per aquest tub.\nPascal Box és una empresa d'enginyeria de Madrid que va patentar un tub a pressió en versió consumidor per a 3 boles que, partit rere partit, regula i restaura la pressió de les boles en aquesta famosa revista. Bullpadel no es va equivocar i va decidir unir esforços amb la marca espanyola per tal de comunicar, difondre i distribuir aquest sistema intel·ligent i original des de tots els punts de vista.\nFernando Luis, director general i inventor de Pascal Box, va partir de l 'observació que als clubs de Barcelona padel, més de la meitat dels jugadors van jugar només una sessió amb les pilotes i en van prendre de noves el següent partit.\nMoneda de Pascal Box: no és màgia, és ciència.\nLa designació "Pascal" no és trivial. A més de tenir un impacte evident sobre el medi ambient, l’empresa va fer servir aquest terme amb coneixement de causa. Des de l'adopció del pascal al Sistema Internacional d'unitats (SI) com a unitat de pressió, els meteoròlegs utilitzen un múltiple d'aquesta unitat, l'hectopascal (hPa), que té l'avantatge de correspondre exactament al milibar utilitzat anteriorment: 1 hPa = 1 mbar.\nAbans de parlar de la pròpia màquina, recordem alguns fets.\nPer què fer bales? padel perden pressió?\nÉs important entendre que si manteniu la pressió correcta, obtindreu un rebot i una velocitat de joc millors, però només treure les pilotes de les seves caixes ja significa que comencen a perdre la seva pressió. Hi ha altres factors que afecten la pressió, que també s’han de tenir en compte. Trobem :\nNo és el mateix jugar en una zona propera al mar que en zones més altes.\nPer exemple, hi ha jugadors que entrenen un cop per setmana i altres que juguen gairebé tots els dies.\nLa intensitat de la pràctica\nSi ets del tipus que posa molta intensitat, amb grans destrosses i efectes devastadors en els teus jocs, arrisques a danyar les pilotes més que si jugues amb més tranquil·litat.\nCom que, per tant, hi ha diversos factors que influeixen en la pèrdua de pressió, el més fàcil és portar aquest famós tub per evitar sorpreses desagradables.\nQuins avantatges té Pascal Box 3B?\nEl risc de lesió es redueix perquè es juga cada vegada amb pilotes “noves” que sempre tenen la pressió correcta.\nEls costos per al consumidor disminueixen perquè les pilotes tenen una vida útil més gran (juguem més).\nMés respectuós amb el medi ambient perquè es redueix la petjada climàtica (llencem menys).\nFins ara, els usuaris de Pascal Box han estalviat l’equivalent a CO2 d’un bosc plantat de fins a 790 camps de padel (1/02/2021).\nCol·loqueu les boles a la caixa Pascal 3B i tanqueu la tapa. Un segell assegura el segell de manera que la pressió es mantingui en el temps.\nBombeu aire per la vàlvula fins que la pressió assoleixi la marca verda.\nLa pressió a Pascal Box es manté fins al proper entrenament o partit.\nPremeu la vàlvula per descarregar la caixa. Quan la pressió hagi desaparegut, podeu obrir la tapa i treure les boles.\nBales padel (i el tennis) perden pressió quan no s’utilitzen, així com sempre que la pilota rebota o és copejada per un cop. Després de la primera hora d’ús, les pilotes perden fins a un 25% de pressió.\nPascal Box és un sistema capaç de recuperar la pressió reguladora una i altra vegada, augmentant el cicle de vida de més de 30 partits de les teves pilotes.\nEl seu manòmetre d’alta precisió permet ajustar la pressió segons l’estil de joc i les condicions externes (temperatura, humitat, altitud).\nEl sistema “tot-en-un” inclou un contenidor i una tapa d’alta resistència, una vàlvula d’inflat universal i una vàlvula de seguretat fàcilment transportable.\nGaudeix sempre de la millor experiència de joc, evita lesions, estalvia diners, compra intel·ligent i contribueix a la sostenibilitat ambiental.\nLa junta de la tapa garanteix l'estanquitat de la caixa Pascal de manera que la pressió es mantingui en el temps. El temps, que d'una altra manera afecta la capacitat de rebot de la pilota des del primer dia del seu embalatge original, ja no és un problema.\nEl manòmetre indica la pressió dins de la caixa Pascal. Podeu ajustar la pressió del tub al valor desitjat per al vostre esport.\nPer contrarestar la sobrepressió de la caixa Pascal, hi ha una vàlvula de seguretat que garanteix la màxima protecció.\nCom mantenir boles noves?\nPoseu les boles a la caixa de Pascal i tanqueu bé la tapa.\nBombeu aire a la caixa Pascal a través de la vàlvula fins que la pressió assoleixi la marca verda del padel i tennis respectivament.\nMantingueu la pressió sobre el Pascal Box fins al proper partit.\nObriu la caixa Pascal prement la vàlvula. Quan la pressió hagi desaparegut, obriu la tapa. Les pilotes botaran ara com a "noves".\nCom recollir boles velles?\nEl procés de recuperació de pressió per a les boles "velles" és diferent del de les boles noves. Aquí, la pressió s'ha d'augmentar gradualment durant diversos dies, per evitar una degradació irreversible de la pilota.\nBombeu aire fins que el punter arribi a 3/4 de la zona taronja. Espereu 72 hores abans del següent pas.\nBombeu més aire fins que el punter arribi al final de la zona taronja i al començament de la zona verda. Espereu 72 hores més abans del següent pas.\nAugmenteu la pressió fins al nivell especificat per a l’esport (Padel, Tennis) i espereu 72 hores de nou.\nCAPSA PASCAL és un fabulós sistema capaç de recuperar la pressió reguladora una i altra vegada, aconseguint una vida útil múltiple de les vostres pilotes.\nGràcies a les seves tecnologies, podreu:\n1 / Eviteu lesions. Un bon rebot de la pilota evita moltes lesions.\n2 / Estalvieu diners. Maximitzar la vida de les bales.\n3 / Sigues ecològic. Menys cautxú i menys contaminació. Contribuir a la sostenibilitat ambiental.\nPer 50 €, dissenyat et fabricat a Espanya, aquest "gadget" és imprescindible per a:\nAquells que vulguin jugar en les millors condicions possibles sense sacrificar un pressupost de pilota excessiu.\nAquells que vulguin evitar lesions perquè les bales sota pressió generen un esforç multiplicat (mobilitat i potència addicional).\nEls que tenen fibra ecològica, no perquè sigui moda, sinó perquè és innata.\nA aquest preu, la inversió és molt encertada i es pagarà completament després d’uns quants jocs. Si jugueu amb els mateixos socis, compreu de manera intel·ligent, res no us impedeix tallar la pera en 4 (12 € cadascuna).\nGràcies a francès Padel Botiga per permetre'm provar aquesta petita joia. Sens dubte, en faré un bon ús.\nAprofiteu mentre hi ha existències, ja que el producte sembla estar a punt d’esclatar a totes les plataformes.\nCAPSA PASCALStephane Penso


El 'CNI català' tenia des del 2013 mòbils encriptats per a 500 alts càrrecs - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl 'CNI català' tenia des del 2013 mòbils encriptats per a 500 alts càrrecs\nL'informe figurava entre els papers que la Policia Nacional va evitar que cremessin els Mossos\nagències 08.03.2018 | 10:13\nUna actuació de la Guàrdia Civil al Cesicat, el mes de setembre passat arxiu/ACN\nL'actual cap dels Mossos d'Esquadra, Ferran López, va conèixer el novembre del 2013 que el Centre de Seguretat de la Informació de Catalunya (Cesicat), conegut com el CNI català, disposava de mòbils encriptats per a 500 alts càrrecs de la Generalitat, segons un informe intervingut a la policia catalana per la Policia Nacional. L'informe apareix entre la documentació que la Brigada d'Informació de la Policia va analitzar, per ordre de l'Audiència Nacional, després d'impedir que els Mossos cremessin 36 caixes amb documents en una incineradora el 26 d'octubre.\nEs refereix a un projecte, l'anomenat MDM/Cellcrypt, per a la «gestió de dispositius mòbils per a l'entorn de la Gencat». L'informe recuperat s'inclou entre diversa documentació del Cesicat, i assenyala que al principi estava pensat per entre 25 i 75 personalitats que havien de gaudir d'aquests terminals «encriptats, amb desactivació de funcions, xifrat de veus, interlocució única de VIP, xifrats de correus o xifrats de PC», entre altres característiques.\nEs ressenya que el projecte té un cost d'entre 305.633 euros i 457.699 euros si beneficia 25 o 75 alts càrrecs. El preu es dispara a 2.257.608 en el cas de ser 300 persones i a 2.725.796 euros si és per a 500. El Document 7 «consta d'un informe breu d'un foli, datat el 21 de novembre del 2013», segons la documentació que els Mossos volien cremar, «dirigit al comissari Ferran López Navarro». Aquest cap policial va rellevar Josep Lluís Trapero al capdavant de la policia catalana després del cessament d'aquest últim en aplicació de l'article 155 de la Constitució. En aquest correu del 2013, es comunica a Ferran López «com evoluciona la Comissió TIC del Cos de Mossos d'Esquadra referent a la seguretat de les comunicacions i dels terminals telefònics».\nS'esmenta l'adquisició del «Sistema Cellcrypt per a l'anàlisi forense dels terminals mòbils» i el «Sistema MDM (Mobile Device Management) i xifrat de correus». «En l'escrit», segons assenyala la policia, «se li comunica que el Cesicat ja ha posat en marxa dos projectes».\nEl Cesicat, que està sota la lupa de la Justícia pel seu ús com a estructura d'Estat per aconseguir la independència, apareix en nombroses referències dins l'anàlisi que fa la policia de la documentació «relativa a temes i objectius de tipus polític», on s'acrediten seguiments a personalitats i entitats contràries al procés.\nLes mesures de vigilància i els intents de blindar els membres de l'Executiu català van portar els responsables de la seguretat de la Generalitat a provar de copsar «infiltrats en els serveis d'escorta de personalitats».\nEntre la documentació, que en molts casos és confusa, s'esmenta el «cas Apòstol», amb data de 13 de maig del 2016 i que està classificat com a secret. En aquest punt s'esmenta un capità de la Guàrdia Civil destinat a Tarragona que, segons els papers dels Mossos, s'hauria ofert per «passar-se als Mossos si s'aconseguís la independència».\nLa mesa descarta investigar si el Govern va fer «espionatge polític». Arreu


Benvolguts professionals de l'educació primària i secundària:\nEstem encantats de presentar-vos el nou IACoBà, l'Instrument d'Avaluació de Competències Bàsiques. En aquest portal trobareu tota la informació necessària per entendre i poder aplicar les eines que posem a la vostra disposició en benefici de la comunitat docent.\nQuè és IACoBà?\nÉs una eina virtual que permet avaluar els alumnes, en una sèrie de competències, per donar informació als professionals de l'educació sobre els nivells amb els quals els alumnes surten de la Primària o bé arriben a la Secundària. IACoBà ha estat dissenyat des de l'experiència educativa, de professors per a professors, amb l'objectiu de minimitzar l'esforç i maximitzar la informació i la utilitat de les dades obtingudes.\nIACoBà s'estructura seguint la definició de Competències Bàsiques del Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya per a l’educació bàsica. Podeu consultar tota la informació a l'apartat proves del menú informació d'aquest portal.\nQuines dades obtindré amb l'avaluació?\nAmb IACoBà s'obtenen dades ràpides i precises sobre el nivell que tenen els alumnes en les competències avaluades. Aquesta informació es pot consultar en tot moment, inclús quan encara no s'hagin finalitzat les proves. Per a més informació sobre els resultats, consulti l'apartat resultats.\nCom puc avaluar els meus alumnes?\nEs poden avaluar els alumnes de manera individual o col·lectivament. No calen coneixements tècnics especials ni ser especialista dels àmbits avaluats. Necessites que els alumnes del teu centre o institució disposin d'un ordinador amb connexió a Internet de banda ampla. Si acompleixes aquest requisit pots posar-te en contacte amb nosaltres per a facilitar-te més informació o bé per a contractar el nostre servei.


Blog oficial de TurismeVallès: El Vallès Oriental es promociona com una zona ideal per fer senderisme a prop de Barcelona\nEl Vallès Oriental es promociona com una zona ideal per fer senderisme a prop de Barcelona\nEl passat dilluns dia 2 i dimarts dia 3 de juny, la comarca va acollir un viatge de premsa francesa especialitzada en senderisme, organitzat per l’Agència Catalana de Turisme, l’agència de viatges francesa Allibert – Trekking i l’Àrea de Turisme de la Diputació de Barcelona.\nEl grup, format per deu persones, va fer ruta per diferents punt del Parc Natural del Montseny com el Turó de l’Home, Sant Martí del Montseny, el Pla de la Calma i el turó de Tagamanent, i d’altres espais de la comarca com Sant Miquel del Fai i els Cingles de Bertí. El viatge va seguir cap a Montserrat, tot resseguint part de la ruta de Els 3 monts. L’última parada serà avui a la ciutat de Barcelona. L’objectiu del viatge de premsa és mostrar les possibilitats que les comarques properes a Barcelona ofereixen com a destinació de natura.\nEl Vallès Oriental presenta una gran varietat de paisatges naturals ben a prop de Barcelona. Tots ells molt aptes per anar-hi amb bicicleta o per perdre's pels camins rurals i corriols tot passejant, una manera molt saludable de conèixer el país tocant de peus a terra.\nAllibert - Trekking\nL’empresa pertany al grup Allibert Montagnes et Déserts, pioners en els viatges de natura i amb una experiència de 30 anys. L’empresa ofereix propostes de viatges respectuoses amb el medi ambient i amb la cultura local creades per professionals amb una àmplia experiència. Cada viatge compta amb guies experts en cada un del territoris, una bona preparació de cada ruta i el bon saber fer de l’empresa. L’any 2008, Allibert va obtenir la certificació ATR (Actuar per un Turisme Responsable).\nLlegir article publicat a La Vanguardia\nPublicat pel TurismeVallès a 2:07 p. m.


Objectiu: Àustria i Dinamarca (1), per Modest Guinjoan\nObjectiu: Àustria i Dinamarca (1)\nBarcelona. Diumenge, 7 de Febrer 2021. 05:30\nLa Cambra de Comerç acaba de publicar un dels seus estudis monogràfics, el titulat Convergència amb els frugals i dèficit fiscal. Elaborat pel director del gabinet d’estudis de la institució, l’economista Joan Ramon Rovira, constitueix una aportació molt remarcable a la tesi que un menor dèficit fiscal acostaria Catalunya als països líders europeus, tal com recollia la notícia d’aquest diari amb motiu de la presentació del treball el passat 28 de gener i que es pot consultar aquí. El treball de Rovira aporta respostes a la pregunta de si la reducció/eliminació del dèficit fiscal contribuiria a convergir amb països frugals en termes de PIB per habitant i de benestar (que l’autor mesura a través del consum per habitant). L’autor agafa com a referents Àustria i Dinamarca. D’altra banda, segons el diccionari, frugal es refereix a aquell que s’acontenta d’aliments simples, moderat en el menjar; altrament, no estira més el braç que la màniga, no té la mà foradada).\nAlgunes precisions crec que permetran ubicar millor el lector en el marc del treball: per bé que l’autor parla de reduir/eliminar el dèficit fiscal, en la pràctica l’exercici descansa en la seva eliminació, la qual cosa no varia el signe dels resultats, però sí la seva intensitat; una cosa és la producció per habitant (PIB) que genera l’economia catalana i una altra de diferent és el consum en l’economia catalana, essent aquest darrer concepte inferior al primer pel fet que una part de la producció no es consumeix sinó que s’inverteix o bé se’n va fora, com és el cas del dèficit fiscal; l’exercici descansa en dades d’un període de 20 anys (2000-2019), una sèrie prou llarga que inclou varietat de cicles econòmics; realitza projeccions de PIB i de consum a 20 anys (horitzó 2040) descansant en supòsits raonables sobre la base de l’OCDE; les dades que tracta estan homogeneïtzades entre països (filtrant els diferents nivells de cost de la vida) i en valors constants (filtrant les variacions de preus dels productes); al llarg de l’exercici inclou Catalunya i Espanya, però Espanya sense Catalunya, la qual cosa permet visualitzar els espais econòmics de manera nítida, sense les típiques “Catalunya comparada amb el conjunt d’Espanya” (que inclou Catalunya), sinó “Catalunya comparada amb la resta d’Espanya”; finalment, l’autor fonamenta el seu treball i aplica al cas una molt ben descrita formalització macroeconòmica, fet que dona robustesa a l’exercici i el fa altament recomanable per a interessats en l’economia catalana, que no cal que siguin necessàriament economistes.\nLa fotografia comparativa que es dona entre Catalunya, Àustria i Dinamarca assenyala diferències notables entre les tres economies. La primera és que el 2019 la producció per habitant als dos països frugals és un 17% superior a la catalana (la qual, alhora, és un 23% superior a l’espanyola sense Catalunya), o sigui que, parlant clar, som menys productius. Això és degut bàsicament al fet que la producció per empleat és més baixa a casa nostra, però també hi té una influència el fet que aquí hi treballa una part més petita de la població que no pas allà (i a Catalunya hi treballa una part molt més gran de la població que no pas a la resta d’Espanya).\nLa segona fotografia de partida que ens presenta el treball és la relativa al consum per habitant (suma del privat, o el que fan les famílies amb els seus ingressos, i del públic, és a dir educació, sanitat, serveis socials, etcètera). En aquesta variable la comparació resulta bastant cruel per a Catalunya. El 2019 Àustria té un consum per habitant un 16% superior al català, i Dinamarca un 21% superior al nostre. Més enllà del fet que en aquests països s’hi dona un nivell de benestar més alt, resulta preocupant el fet que, amb perspectiva dinàmica, la diferència amb Catalunya s’ha eixamplat, i molt, entre el 2000 i el 2019: a Àustria el creixement acumulat del consum per habitant al llarg d’aquest període ha estat del 5,8%, a la resta d’Espanya, del 8,6%, a Dinamarca del 21,1% i a Catalunya del ... 1,7% (un creixement del 0,1% mitjà anual, o sigui, estancament total).\nFeta la comparativa inicial amb els països de referència en les variables seleccionades, Rovira passa a incorporar el dèficit fiscal català amb l’estat espanyol, aquell que es xifra en l’equivalent del 8% del PIB anual (en termes monetaris), amb la finalitat d’estimar si la seva eliminació tindria incidència sobre l’activitat productiva de l’economia i sobre els nivells de consum de la seva població. Demà en parlem.\nProgrés Un menor dèficit fiscal acostaria Catalunya als països líders europeus Cristina Alonso\nreportatge Corredor ‘madriterrani’: la persistència centralista que fa descarrilar l’Estat Nicolas Tomás


RAYDIBAUM + Ferran Palau – Sidecar\nInicio > Agenda > RAYDIBAUM + Ferran Palau\nViernes 06.11.2015 | 22:00 Concierto\nRAYDIBAUM + Ferran Palau\nMai haguéssim imaginat donada la trajectòria d’un dels líders d’Anímic que en FERRAN PALAU havia estat expulsat de l’escola de música sent només un nen. Per sort per a tots nosaltres l’artista no va desistir mai amb la música tot i que també va provar sort amb el món del dibuix i la pintura exposant a diferents sales arreu de Catalunya. Actualment i tres anys després de llançar-se en solitari amb “L’aigua del rierol” (2012), disc que el va posicionar entre el millor de l’any de revistes tan destacades com Rockdelux, Ferran Palau torna als escenaris per a presentar “Santa Ferida”. Gravat al llarg de dos anys juntament amb Jordi Matas (Seward) i l’ajuda final de la mítica AKG Spring Reverb cortesia de Joan Pons (El Petit de Cal Eril) la mort, la religió i la culpa segueixen presents en aquest àlbum fresc i lleuger que ens porta de nou a terrenys misteriosos als que ens té ja acostumats i al que no li falten hits com “La daga” o “El meu lament”.\nSi per una cosa destaquen els barcelonins RAYDIBAUM és per ser de tot menys conformistes. Amb uns primers treballs cantats en anglès i plens de l’emotivitat que els caracteritza com van ser “Grided Elephant” (2004) i “The Biggest Box” (2006), la banda nascuda de les cendres de Fromheadtotote faria el seu primer gir al passar-se al català amb “Manual de gènere catastròfic” el 2008 però seguint esforçant-se i amb cura als seus cuidats arranjaments. Des de llavors els seus viatges musicals han seguit en el nostre idioma i amb la personalitat clarament reconeixible d’aquesta formació que destil·la sentiment i força amb cada paraula i nota.\nSi “Per fi potser demà” va suposar un gir cap al pop més lluminós i càlid, en Dan Foz, en Valen Nieto, en Ricard Monné, en Ramón Beltrani i en Pep Rius tornaven l’any passat a l’obscuritat profunda amb “Estructures sota terra” però sense convencionalismes. Tensió i intensitat amb la qual creen bellesa des de la penombra en una trajectòria coherent com poques dins del panorama musical actual.


45030 Guadalajara, Mèxic\nProductor/s: Jimena Tormo\nDirector/s: Arturo Aguilar\nGuió: Arturo Aguilar\nAjudant de direcció: Luis Renteria\nEnmig d'un camp de caça d'un poble a Catalunya un caçador truca al servei d'emergències notablement desesperat. A l'altre costat del telèfon una dona intenta filar les frases malament dites per ell. Aquest Caçador confessa un delicte que li canviarà la vida a ell i a les famílies de dos agents rurals que son morts en el sòl. Ell argumenta que no sap què és el que ha succeït. La dona al telèfon no dóna crèdit a l'escena que escolta. Aquest caçador ha travessat la línia del no retorn, l'ansietat ocuparà el lloc de la seva ombra i sembla que no hi haurà penediment que dilueixi la densitat d'aquest pes.


El CEIC Alfons el Vell beca un estudi sobre monedes en la vil·la del Rajolar de Gandia - Levante-EMV\nEl CEIC Alfons el Vell beca un estudi sobre monedes en la vil·la del Rajolar de Gandia\nLes altres beques són per un anàlisi de les elits de poder a la comarca i per a un treball sobre murals identitaris dels pobles\nReconstrucció de la vil·la romana del Rajolar de Gandia en el segle II. | MAGA/VICENT ALMAR\nEl Centre d’Estudis i Investigacions Comarcals (CEIC) Alfons el Vell ha decidit concedir la Beca Josep Camarena d’investigació d’història i territorial, corresponent a l’any 2021 i dotada amb 4.000 euros, a dos treballs diferents, que gaudiran d’aquesta ajuda a la recerca de forma íntegra.\nUn treball és «La vil·la romana del Rajolar (Gandia). Tractament, conservació i estudi numismàtic», d’Imma Garrigós, Maria Garcia i Adriana Molina, les quals plantegen un estudi pormenoritzat de l’inèdit i desconegut fons de monedes procedents de la vil·la romana del Rajolar. Es tracta d’una col·lecció numismàtica de més de dues-centes monedes que abasten un ampli ventall cronològic, des del segle III de l’actual era fins al segle IV. La finalitat de la recerca és donar a conèixer la importància dels processos de restauració i conservació de les peces numismàtiques en institucions museístiques, així com realitzar un estudi la col·lecció i de la seua influència en la circulació monetària en la Safor durant l’època romana.\nLa segona beca és per a «Elits de poder a la Safor durant els segles XVII i XVIII», de Frederic Barber, el qual pretén analitzar els grups de poder a la Safor a partir de l’impacte de l’expulsió dels moriscos al mateix temps que ompli el buit historiogràfic existent sobre l’univers de la noblesa comarcal durant el segle XVII i XVIII a partir de diferents famílies. A partir dels casos concrets de diverses famílies del terme general de Gandia com ara els Pérez de Culla, els Almúnia, els Faus o els Escrivà, l’autor vol documentar els mecanismes de manteniment i ascensió social de l’oligarquia rural valenciana durant el segle XVII.\nPer altra banda, i per primera vegada en la història del CEIC, s’adjudica una beca de Creació Plàstica, dotada amb 4.000 €, i orientada a reforçar la consolidació professional dels artistes afavorint que aconseguisquen un nivell artístic rellevant. Altre objectiu que cal destacar és el d’obrir vies d’investigació que suposen una aportació al corpus teòric entorn de l’art contemporani, a més de fomentar la divulgació i el coneixement de l’escena artística.\nEl guanyador d’aquesta primera convocatòria ha sigut l’artista Noé Peiró Sansano amb el projecte : «Allò que ens fa ser; què ens defineix com a comarca». Un treball de diferents murals a partir de la d’investigació de diferents aspectes identitaris dels pobles de la comarca de la Safor.


Durada: 3 hores (de les quals 1:45 hores es faran en format vídeo-reunió i la resta serà treball individual amb seguiment personalitzat optatiu).\nSessió presencial: Divendres 24 de Juliol de 2020 Horari: 12:30 - 15:30h.\nSessió presencial: Dilluns 17 d'Agost de 2020 Horari: 10:30 - 13:30h.\nSessió presencial: Dilluns 24 d'Agost de 2020 Horari: 11:30 - 14:30h.\nSessió presencial: Dimecres 2 de Setembre de 2020 Horari: 09:30 - 12:30h. Idioma: Català\nSessió presencial: Dimarts 8 de Setembre de 2020 Horari: 15:30 - 18:30h. Idioma: Català\nSessió presencial: Dimecres 16 de Setembre de 2020 Horari: 12:30 - 15:30h. Idioma: Català\nSessió presencial: Dimecres 23 de Setembre de 2020 Horari: 16:30 - 19:30h. Idioma: Català


El Sipaag alerta que la nova llei obre la porta a privatitzar alguns serveis | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUna de les reunions entre l’executiu i els sindicats de l’Administració per la llei de la funció pública.\nDt., 30/10/2018 - 01:00\nEl Sipaag alerta que la nova llei obre la porta a privatitzar alguns serveis\nLa futura llei de la funció pública impulsada per la titular de Funció Pública i Reforma de l’Administració, Eva Descarrega, obre la porta a privatitzar alguns dels serveis que ofereix l’Administració. Si més no, així ho considera el Sindicat de Personal Adscrit a l’Administració General (Sipaag) que, fent-se seves les reflexions d’un dels seus afiliats, adverteix dels perills del text entrat a tràmit parlamentari per l’executiu.\nAixí, en l’escrit fet públic ahir s’assegura que “el problema més gran de la llei” és la filosofia que conté, una filosofia neoliberal “partidària d’afavorir els empresaris pensant que revertiran els beneficis en la societat amb més contractació i millors salaris a costa de privatitzar la funció pública, traslladant serveis a empreses externes que suposadament absorbiran l’excedent de treballadors de la pública”. O dit d’una altra manera, en el fons “es tracta de dedicar diners públics a finançar empreses a base de reduir personal de la pública”.\nI és que en l’escrit fet públic des del sindicat s’incideix que lluny de ser un marc per a tota la funció pública el que s’aconseguirà amb la llei, i amb la distinció entre funcionaris –reservat únicament als cossos especials– i treballadors públics, és que en lloc d’un cos únic hi hagi diverses funcions públiques, “les dels cossos especials i les de la resta”.\nEn aquesta línia, i després d’advertir de la distorsió que aquesta diferenciació pot comportar en un marc general que “acabarà sent exigible –quant a gestió del personal– a aquells que no siguin funcionaris però sí treballadors públics amb contracte indefenit", s’assegura que això “només pot entendre’s com una mercantilització de l’Administració” ja que es vol “distingir entre un servei administratiu i un servei amb potestat d’autoritat”. D’aquesta manera, el primer, “el pot fer fins i tot una empresa” mentre, l’altre, “només l’Estat”.\nEl Sipaag considera que aquest fet “és perillós” ja que d’“aquí a la privatització hi ha un pas”, i a més a més cal tenir en compte tot el que pot comportar com pot ser la “precarietat de servei, més cost per a l’administrat a causa dels pagaments de preus públics, i els sous passen a ser responsabilitat de l’empresa adjudicatària, que rebrà el preu de contractació, que no serà un capítol salarial de l’Administració sinó inversió”.\nD’altra banda, en el comunicat fet públic pel Sindicat de Personal Adscrit a l’Administració General s’incideix també en la flexibilitat que pretén introduir la nova llei, una flexibilitat que consideren que s’“amplia en excés quan s’obre la porta al fet que càrrecs de caràcter temporal com els de designació política puguin decidir qui canvia de treball i qui no”. En aquest sentit, es considera com “a mínim perillós” que aquesta potestat quedi avalada per llei ja que si es donés el cas que darrere algun canvi de lloc hi hagués qüestions “no necessàriament justificables i transparents” s’estaria al “llindar de l’arbitrarietat per raons d’amistat o enemistat i pertinença política”.\nUna altre dels aspectes de la futura llei que preocupa als representants dels treballadors de l’Administració general és el règim sancionador que preveu el projecte de llei i que consideren que “és més dur que el del Codi de relacions laborals en alguns aspectes no raonables”. Així, i tot i compartir que si algú vulnera el dret i atempta contra el servei públic hi hagi d’haver sanció, s’incideix en el fet que “hi ha comportaments que no semblen menys greus a la privada que a la pública, a banda de supòsits ja establerts en el Codi Penal, la qual cosa pot representar una doble sanció, l’administrativa i la penal”.\nPer tot plegat, es considera que “hi ha una clara intenció d’eliminar treballadors sense gaires justificacions”. A més, i després de recordar que en la funció pública “no hi ha indemnitzacions” ja que tots els acomiadaments han de ser causals, s’assegura que, amb la “via ràpida” que preveu la llei per obrir expedient i sancionar, “s’està obrint la porta a una via d’acomiadament lliure i sense indemnització”, a la vegada que es busca “el vistiplau del treballador, és a dir, que tingui por de les conseqüències d’una negativa al comandament”.\nDes de l’organització sindical es lamenta també el “persistent desmantellament del dret sindical”. En aquest sentit, s’incideix en el fet que la participació dels sindicats en els diferents comitès i òrgans previstos a la llei és purament simbòlica ja que cap dels acords a què poguessin arribar seria vinculant.


Col·lectiu Ronda - Coronavirus: preguntes freqüents més enllà del món laboral\n24 de març de 2020 coronavirus, Covid-19, lloguer, hipoteca, consum\nAmb l’entrada en vigor del Real Decret 463/2020, de 14 de març, pel que es declara l’estat d’alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada pel COVID-19 es veuen afectades la quasi totalitat de les activitats que integren la vida quotidiana de les persones, que durant la seva vigència s’hauran de regular o reinterpretar a partir de la normativa aprovada i de l’Ordenament Jurídic vigent. És a dir, algunes de les problemàtiques que provocarà l’estat d’alarma ja s’han regulat específicament, com les mesures de moratòria pel pagament de les hipoteques, però d’altres situacions s’hauran de resoldre a partir de la normativa de la que ja disposava l’Ordenament Jurídic i segons els criteris interpretatius que ens aporta la jurisprudència, com ara la clàusula rebus sic stantibus de la que properament en sentirem molt a parlar.\nLa declaració d'estat d’alarma limita la llibertat de circulació de les persones i estableix estrictes mesures de contenció en l’àmbit de l’activitat comercial, equipaments culturals, establiments i activitats recreatius, activitats d’hostaleria i restauració i d’altres addicionals, que tenen un greu impacte en l’economia de les persones i que, en conseqüència, poden donar lloc a un seguit de situacions sobre les que a continuació procurarem donar-vos resposta, sense cap pretensió d’exhaustivitat.\nImpossibilitat sobrevinguda de pagar la quota hipotecària\nEl Reial Decret-Llei 8/2020, de 17 de març, de mesures urgents i extraordinàries, estableix una moratòria pel deute hipotecari destinat a l’adquisició de l’habitatge habitual per a les persones que pateixin dificultats extraordinàries de pagament com a conseqüència de la crisi del COVID-19. Tanmateix es limita a supòsits molt restringits de vulnerabilitat econòmica, que us expliquem detalladament en el següent enllaç.\nImpossibilitat sobrevinguda d’abonar els subministraments\nEl mateix Real Decreto-ley 8/2020 garanteix el subministrament d’aigua, energia elèctrica i gas natural als consumidors vulnerables durant el mes següent a la seva entrada en vigor.\nReclamació per vicis ocults o falta de conformitat de la cosa venuda o exercici del dret de retracte en cas de compra venda d’un immoble\nEl Real Decret 463/2020, a més de suspendre els terminis processals i administratius, també determina la suspensió dels terminis de prescripció i caducitat de qualsevol acció o drets durant la vigència de l’estat d’alarma.\nEn conseqüència el termini de prescripció per exercir una acció per vicis ocults o manca de conformitat d’un bé o el termini de caducitat per a l’exercici del dret de retracte, per exemple, romandran suspesos durant el termini de vigència de l’estat d’alarma i de les seves pròrrogues i es reprendran quan finalitzi aquesta situació.\nImpossibilitat sobrevinguda de pagar la renda\nMalgrat les peticions per part del Sindicat de Llogateres i d’altres organitzacions per la defensa del dret a l’habitatge, no hi ha cap mesura aprovada que acordi la suspensió del pagament del lloguer d’habitatges o locals mentre duri la crisi sanitària.\nEs discutible que la suspensió del terminis de prescripció i caducitat decretada durant la vigència de l’estat d’alarma pugui aplicar-se també als terminis contractuals acordats per les parts.\nTanmateix la vigència de l’estat d’alarma pot justificar l’incompliment de determinades obligacions, com el retard en el pagament de la renda, que no es podrà considerar com a incompliment del contracte determinant de la seva resolució en els casos en que es pugui acreditar la concurrència d’un supòsit de cas fortuït o força major, que son aquelles circumstàncies totalment imprevisibles en el moment de la contractació, que impedeixen el compliment.\nAixí mateix la doctrina jurisprudencial relativa a l’anomenada clàusula rebus sic stantibus implica que una alteració o un canvi imprevisible i sobrevingut de les circumstàncies essencials que envolten un contracte, pot implicar la modificació o l’extinció de les obligacions que se’n deriven. Per tant, caldrà valorar cas per cas si la impossibilitat de complir el contracte està directament relacionada per per les limitacions que imposa l’estat d’alarma i, si es així, es podrà pretendre una modificació proporcionada de les obligacions fonamentada en aquesta clàusula.\nEn qualsevol cas la nostra recomanació pels casos en que es prevegi la dificultat o impossibilitat de compliment és notificar-ho a l’altra part, exposant les circumstàncies i efectuant una proposta d’acord que, en qualsevol cas, acreditarà la bona fe.\nLliurament de claus a la finalització del contracte d’arrendament\nLa circulació per la via pública per a efectuar el lliurament personal de les claus de l’habitatge arrendat a la finalització del contracte es pot considerar una de les activitats no permeses sota la vigència de l’estat de l’arma. I és discutible que pugui ser considerada com a una actuació d’urgència que permeti la intervenció notarial.\nTanmateix es pot considerar que concorre una causa de força major que justifica l’incompliment d’aquesta obligació, atès que l’estat d’alarma impossibilita des de contractar una empresa de mudances per a realitzar el trasllat fins a poder efectuar les actuacions necessàries per a llogar un nou habitatge, la qual cosa impedirà que pugui aplicar-se cap penalització.\nNecessitat d’atorgar testament o d’altres actuacions notarials\nLa Instrucció de 15 de març de 2020 de la Direcció General de Registres i del Notariat estableix que els notaris no poden tancar els seus despatxos, atès el seu caràcter d’oficina pública, però només tenen l’obligació d’atendre les actuacions de caràcter urgent.\nLa persona interessada que consideri urgent una actuació notarial haurà de contactar amb la notaria per telèfon o per correu electrònic exposant l’actuació notarial demandada perquè pugui valorar-se la urgència.\nEn el cas de l’atorgament d’un testament, difícilment podrà considerar-se una actuació urgent que requereixi la intervenció notarial, llevat de supòsits de mort imminent.\nFinalització del termini previst a les arres per a l'atorgament de l'escriptura pública\nCom ja hem dit, és discutible que la suspensió del terminis de prescripció i caducitat decretada durant la vigència de l’estat d’alarma pugui aplicar-se als terminis contractuals acordats per les parts.\nAtès que difícilment por considerar-se una actuació urgent que requereixi la intervenció notarial sota la vigència de l’estat d’alarma, caldrà al·legar la concurrència d’una circumstància de força major per impedir que apliqui cap tipus de penalització.\nResponsabilitat dels organitzadors per la cancel.lació d'un esdeveniment\nLes entitats organitzadores no estan obligades pagar compensacions addicionals d'un esdeveniment que s’ha cancel.lat per culpa del coronavirus. Es pot considerar com a una circumstància extraordinària que s'escapa del control dels organitzadors impedint que s'apliqui una penalització. Però sí que poden estar obligades a retornar els diners o a oferir una alternativa.\nDevolució de productes comprats presencialment o on-line\nEl Real Decreto-ley 8/2020, de 17 de març, acorda que durant la vigència de l’estat d’alarma o de les seves possibles pròrrogues, s’interrompen els terminis per a la devolució dels productes comprats per qualsevol modalitat, bé presencial o bé on-line.


Figuretes de vidre al Centre de Lectura l’any 1956 – Revista del Centre de Lectura\nFullejo la programació del Teatre Fortuny i veig que pel 28 de novembre està programada la representació de El zoo de vidre de Tenesse Williams en versió catalana d’Emili Teixidor i sota la direcció de Josep Maria Pou. L’anunci em transporta gairebé seixanta anys enrera, concretament al 7 de juny de 1956, quan aquí a Reus, al Teatre Bartrina del Centre de Lectura es va representar amb carácter d’estrena absoluta – ho deia al programa de mà – la primera versió en català de l’obra: The Glass Menagerie de Tenesse Williams, traduïda al català pel doctor Bonaventura Vallespinosa amb el títol Figuretes de vidre. El muntatge va anar a càrrec del Teatre de Cambra de la Secció de Literatura i Idiomes del Centre de Lectura, va ser dirigida pel mateix Vallespinosa i interpretada per Pilar Orta, Maria Bonet, Jaume Juan Magriñà i jo mateix. Els decorats els va realitzar Juli Garola. Va ser una única representació memorable per molts conceptes, algun dels quals es podria qualificar d’esperpéntic, fruit del temps, de l’època aquella que sovint he titllat d’estranya i sobre la que he escrit abastament.\nL’estrena d’aquelles Figuretes de vidre va tenir més història de la que hauríem volgut. Historia petita i localitzada, encara que significativa i, a la mesura del nostre àmbit, molt important. El dia anterior tot era apunt, però faltava un detall decisiu: els permisos governatius, els permisos de la censura (Ministeri d’Informació i Turisme) i els del Govern Civil o sigui els del Ministeri de Governació, no havien arribat. Fer la representació sense tenir-los comportava tota mena de penalitats per a l’entitat responsable: multes enormes, fins i tot la clausura. S’havien complert tots els requisits. Les instàncies s’havien enviat amb gran antelació. El text de la traducció havia estat presentat mesos abans. Hi havia silenci administratiu. No sabíem pas què els passava. L’obra, fins i tot des del punt de vista d’aquells censors, podríem dir que era impecable.\nPerò no hi havíem pensat, tenia un defecte molt gros per a ells: era teatre contemporani, universalment conegut traduït al català, la llengua que s’havia de consumir – segons ells – a la vora del foc de les cases de pagès, si podien ser de muntanya, millor, i en les sales parroquials, fent els Pastorets. Quatre hores abans de la representació els permisos ho havien arribat. Ni tampoc la denegació. S’havien venut totes les localitats, amb llotges incloses, de la platea i el primer pis, tot cobert pels abonats d’aquell cicle de Teatre de Cambra i per altres que s’hi havia afegit a darrera hora.\nEl president del Centre de Lectura, Enric Aguadé Parés, es va fer càrrec del problema. Sabia el que representava l’estrena d’aquella obra per al doctor Vallespinosa, per la Secció de Literatura i per als que hi havien col·laborat. Sabia també el rebombori que produiria la prohibició a un públic desitjós de veure l’estrena. El senyor Aguadé se’n va anar, decidit, cap a Tarragona. Va anar a veure directament al governador, conegut seu per altra banda. El governador, finalment, el va voler complaure, jo diria que amb més por que goig, perquè en aquell regim, el floret de dirigents d’aquell regim, florets de tots els nivells, es temien l’un a l’altre, ningú no es fiava de ningú. El governador va posar com a condició ineludible que la representació es fes a porta tancada, que quan tot el personal fos dins es tanquessin les portes del Centre i del Teatre Bartrina. I així la funció seria només una cosa interna, exclusivament per als socis de la casa i acompanyants, un acte estrictament social, de la cleda social, no públic. Calia que, després, la celebració d’aquest acte íntim no respirés per enlloc, que s’evites qualsevol comentari per la premsa i la ràdio, qualsevol crítica.\nEl senyor Aguadé es va fer personalment responsable de l’acompliment de totes aquelles mesures. I així va funcionar tot, sense la més mínima transgressió. La funció estava anunciada a tres quarts d’onze. A les onze en punt es van tancar les portes de la sala i de la casa i així aquell acte, amb més de tres-centes persones a la sala, es transformà en un acte tolerat però il·legal, clandestí. Resultava una ironia curiosa i ben eloqüent, ens explicava una mica més la bestialitat d’aquell règim. El senyor Aguadé va donar ordres als porters que no obrissin a cap ressagat, que no obrissin a ningú, si no era un cas de força major. I per fi, encara amb més nervis dels que ja eren previsibles, es va començar la representació.\nTom, el meu personatge, iniciava el relat des de el primer terme: “Heus aquí que, com qualsevol il·lusionista…” Se sentia una música potser nostàlgica que era el tema central de la banda sonora de la pel·lícula Laura. Tom evocava els seus records des d’una punta de l’escenari, sota la llum d’un focus, i els records s’escenificaven de seguida en un segon espai més a l’interior, totalment il·luminat. Jo anava veient una expressió de sorpresa a les cares de la gent que tenia més a prop. Veia la senyora del notari Echevarria que estava en una llotja molt pròxima del primer pis que ens mirava amb els ulls enormement oberts. En aquella sala atapeïda – excepte a les altures – semblava que no respirés ningú. Era una obra distinta i, a la vegada, molt pròxima. Ho era molt de pròxima. Però el llenguatge viu del doctor Vallespinosa encara la hi feia més.\nD’això fa quasi seixanta anys. Ara, l’anunci que l’obra dirigida pel magnífic actor i director Josep Maria Pou, amb traducció al català d’Emili Teixidor la podrem veure al teatre de la plaça Prim, m’ha fet retrocedir en el temps i la memòria i tornar ha explicar com anaven les coses en aquells anys grisos, pobres i silenciosos.\nBonaventura Vallespinosa i Salvat (Vilafranca del Penedès, 1899 – Reus, 1987), de jove es va traslladar a Reus. Participà en aquesta ciutat en la revista futurista La Columna de Foc (1918) i en la noucentista Llaç (1919). Llicenciat en medicina, va exercir de metge, però es va dedicar principalment a escriure i traduir. Va evitar la repressió franquista, i va traduir els clàssics francesos i italians al català, així com altres autors com Eugène Ionesco, Molière, Albert Camus, Ugo Betti, Françoise Sagan, Luigi Pirandello, Cesare Pavese, Tennessee Williams, Jean Racine i d’altres. Del 1956 al 1961 va impulsar la publicació de l’Antologia de la poesia reusenca, que recollia els joves poetes locals, per part del Centre de Lectura, entitat de la qual en dirigí la Revista i on fou president de la Secció de Lletres.


TALLER CIENTÍFIC A 2n!! | Escola Tiziana\n← ELS AMBIENTS JA HAN COMENÇAT !!!!\nTALLERS CIENTÍFICS! →\nA la classe dels “Animals Marins” estem experimentant i descobrint moltes coses en el Taller Científic!\nCada dijous al matí es divideix la classe en dos grups; un grup investiga “L’aire” i l’altre grup “El magnetisme”. Fem hipòtesis i després realitzem els experiments per veure si la nostra hipòtesi era certa o falsa.\nPer exemple, l’altre dia el grup de “L’aire” ens vam preguntar si l’aire pesava o no. Alguns van dir que sí i altres que no. Vam crear una balança per comprovar-ho i vam descobrir que l’aire, tot i que no el veiem, sí que pesa!\nEns ho passem molt bé descobrint coses noves!\nLa classe dels Animals Marins\nAquest article ha estat publicat en SEGON, Taller científico-tecnològic. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a TALLER CIENTÍFIC A 2n!!\nFamilia Alejo Pereira diu:\n9 de desembre de 2020 a les 22:03\nQuantes coses per descobrir i com més pregunteu mes aprendreu! !!! El feu de meravelles, siguis així!


Dilluns, 30 abril 2018. 12:00. Redacció AnoiaDiari.\nCada Primer de Maig es commemora la vaga d'obres de Chicago de l'any 1886 i s'ha instituït com a Dia Internacional del Treballador. La jornada de reivindicació obrera per excel·lència i que se celebra pràcticament a tot el món es traduirà a la capital de l'Anoia en dues concentracions diferents a la mateixa hora. Per una banda, CCOO i UGT celebraran aquest 1 de Maig amb el lema "Ara ens toca a nosaltres! + igualtat, + ocupació, + salaris, + pensions". La concentració es farà a les 12, al Passeig Verdaguer cantonada Carrer Sant Magí a Igualada. A la mateixa hora, de la Plaça de la Masuca, marxa amb el lema "Els drets els conquerim lluita a lluita". L'organització va a càrrec de CGT Anoia, Arran Igualada, juntament amb les sectorials de la comarca de CUP, COS Anoia, USTEC-IAC, Intersindical CSC, Trabala Transfeminista i el Centre Social Autogestionat Delícies.\nPer part de CCOO i UGT, manifesten com a objectius principals reivindicar un "repartiment just i equitatiu" i que "els salaris recuperin poder adquisitiu". També per denunciar "les bretxes de gènere i les violències masclistes" que "continuen colpejant i matant les dones". També criden contra la sinistralitat laboral -els darrers cinc anys han mort gairebé 300 treballadors, 1 134 més durant els desplaçaments a la feina-. Afirmen que "no oblidem que més de 300 sindicalistes continuen encausats per manifestar-se o participar en piquets informatius. Exigim derogació de la 'llei Mordassa' i denunciem la pèrdua de qualitat democràtica i de llibertats, tant mateix continuarem treballant per construir ponts d'entesa a Catalunya, per restablir el marc de diàleg imprescindible per restaurar l'autogovern i cercar solucions polítiques i personals per a les persones que avui es veuen privades de llibertat".\n1 de maig, reivindicacions locals\nL'Anoia reinvindica i celebra el dia del treball


La ramaderia és l'activitat humana consistent en la domesticació i explotació d'animals per obtenir-ne aliment, productes derivats (llana, cuir, etc.), o serveis (animals de tir, animals de bast, amb finalitats recreatives, animals per a laboratori, etc.). El conjunt d'animals així emprats s'anomena 'bestiar'. La ramaderia abasta el conjunt d'activitats relacionades amb la cria (àmbit de la zootècnia) i el comerç de bestiar (àmbit de l'economia agrària).\nLes darreres societats d'economia caçadora recol·lectora visqueren en l'epipaleolític altrament dit mesolític. El final del Plistocè es considera en 10.300 anys enrere, així queda marcat de la darrera glaciació i el canvi climàtic cap a la situació actual. Durant l'epipaleolític no hi ha veritable ramaderia, ja que no es produeixen de forma conscient canvis morfològics en els animals que es consumien que als Països Catalans (del continent) eren bàsicament el cérvol (Cervus elaphus), la cabra salvatge (Capra pyrenaica), conill de bosc i algunes espècies de cargol com Capea nemoralis. La cacera de cavalls com Equus caballus i Equus tryduntinus havia disminuït molt respecte al Paleolític, més ocasionalment també es caçaven altres animals com teixons i rarament (per exemple al nord del País Valencià)l'ós. A Mallorca l'antilop Myotragus balearicus era l'espècie més caçada i més tard seria, segons evidències arqueològiques, com a mínim semidomesticada. El gos (domesticat 13.500 anys enrere al Pròxim Orient i 3.000 anys després a Europa) era en realitat l'únic animal domesticat de l'epipaleolític però amb una finalitat que no era la ramadera.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramaderia&oldid=27391126»\nDarrera modificació: 5 juny 2021 a les 09:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 juny 2021 a les 09:40.


Les veus del Pamano – Lídia Pelejà\nAcabo de veure finalment –i sempre tot pel 3alacarta– el segon i últim capítol de la novel·la de Les veus del Pamano, obra de Jaume Cabré. He de dir en primer lloc que ni he llegit a priori el llibre ni tampoc sabia de la seva existència. Em poden insultar, si volen. Ara bé, m’he quedat del tot sorpresa amb la qualitat tant narrativa com d’escena de la producció. I sí, ara se que em diran allò que res com el llibre i que no és fidel al text. Molt bé. No obstant però, no sóc ni crítica televisiva ni en tinc cap ganes –per això ja tenim al grandíssim Monegal (he,he)–; però una cosa que si que em va cridar l’atenció en tot moment en veure la sèrie va ser el meticulós reflex social d’un poble tant petit com el que representava ser Torena, aquest poble imaginari del Pallars. La propietària terratinent, l’alcalde feixista, les classes treballadores del poble –principalment catalanistes–; el paper de l’estanquera –infiltrada de l’alcalde amb la correspondència de la gent–, el paper del xofer de la Senyora Elisenda; l’intent dels feixistes de destruir el país amb l’Escola Nacional, hugo y flecha i bandera inclosa, i canvi de nom de tots els nens i nenes -que per cert el mestre no va respectar…-. Hi ha molts i molts exemples que podria apuntar. Però si alguna cosa queda clara és de la complexitat, com va dir el mateix director del film en una entrevista, de la memòria històrica. Sovint parlem de la Guerra i de la Postguerra amb una perspectiva –segurament els que som ara més joves– que a vegades ens hauríem de replantejar. Darrera de qualsevol fet explicat i acostumem a buscar sempre un judici, i sovint fet, i sense voler-ho, des del desconeixement. I aquesta obra –ara m’espera llegir el llibre- crec que mostra clarament que hi havia dues idees de societat, de veure el món, d’articular la veritat, m’atreviria a dir, fins i tot, dues maneres de veure la vida. Dues maneres de veure el món que és van acabar atrinxerant durant més de quatre anys en una cruenta guerra civil. Però com tot, sempre trobem punts mitjos, grisos, tebis. I això queda completament plasmat amb la figura del mestre, que acaba prenent un paper polític molt i molt important, entre dos fronts, i sense tenir-ne cap mena d’intenció. Doncs això, que ara toca el llibre. Ah, i per cert i si em permeten, un Roger Coma guapíssim.\nLA CANÇÓ: Sur le fil (en directe a Razzmatazz, espectacular), de Yann Tiersen.\nPublicat a literatura, PolíticaEtiquetat guerra civil, Jaume Cabré, les veus del PamanoPer lidiapeleja8 comentaris\n8 pensaments sobre “Les veus del Pamano”\nUna de les poquíssimes novel·les que he llegit. La veritat és que molt, molt, molt i molt recomanable tant la versió escrita com la televisiva. A més, m’agrada saber que no era l’únic que no estava veient la xuminada de Crepúsculo.\n20 Novembre 2009 a les 10:28 am\nA l’Alt Pirineu hem trobat a faltar una cosa: la parla pallaresa. Aquells escenaris amb accent de TV3 ens ha indignat força. Si no cuidem les variants de la llengua des de casa nostra ja direu qui ho farà.\n26 Novembre 2009 a les 10:12 am\nNúria, trobo molt encertat el teu comentari, i més que res, l’ultim paràgraf del teu escrit.\nlidiapeleja ha dit:\n20 Novembre 2009 a les 10:48 am\nCarlos, merci per comentar. Pel que diuen les audiències no va estar gens malament el share de TV3…\nNúria, totalment d’acord amb tu. El tema de l’accent és important. Només s’entenia en el cas del mestre i de la seva senyora, ja que deien que venia de Barcelona… Sobretot pel que fa als nens i nenes, i la gent del poble, hagués estat molt bé posar gent amb l’accent, preferiblement, o bé adaptar el dialecte a l’occidental. Salut!\n20 Novembre 2009 a les 7:11 pm\nL’adaptació de la novel·la i la intepretació dels actors i actrius, fantàstica. Llàstima, com diuen, que els accents de la majoria no eren pas d’allà. Les audiències, sí, el primer dia quasi el 23%, tota una fita donat el gran increment de l’oferta. Per desgràcia, el govern espanyol vol acabar amb aquests productes de qualitat:\n20 Novembre 2009 a les 8:12 pm\nHi ha alguna cosa que grinyola, com és que el mestre parlés en català a l’escola. Això no passava, com tampoc que els falangistes parlessin en català entre ells.\n21 Novembre 2009 a les 1:46 pm\nAixò dels accents també va passar amb en Serrallonga, que ni un tenia accent osonenc. Sembla que als de TV3 els hi importa poc això.\nI aprofito per fer una mica de publicitat dels blocs que et deia… el que tenim amb l’Eli: http://perunmontaronja.blogspot.com i el que tinc amb el meu company de pis http://blocdenotes.tumblr.com ^^\nJa ens anirem fent visites! I totalment d’acord, en Roger Coma estava moníssim!\n22 Novembre 2009 a les 5:57 pm\nEstà a 3alacarta? oh genial! ara hi corro!\n← Curiosa notícia…\nMuse. [Mon Coeur S’ouvre A Toi] →