Tolerància de fabricació - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Tolerància (fabricació))\nTolerància de fabricació és el límit permissible o límits de variació en\naltres valors mesurats (com temperatura, humitat, etc.).\nen enginyeria i seguretat, una distància física o espai (tolerància), com en un camió, tren o vaixell sota un pont així com un tren en un túnel (vegi calibre d'estructura i calibre de càrrega).\nA una variació més enllà de la tolerància (per exemple, una temperatura massa calenta o massa freda) se'n diu no conforme, rebutjada o excedint la tolerància. Si la tolerància és massa restrictiva pot ocasionar que la majoria dels objectes fabricats per això siguin rebutjats, la qual cosa es diu que és intolerant.\nLa tolerància es pot especificar com un factor o percentatge del valor nominal, una màxima desviació d'un valor nominal, un interval explícit de valors permesos, ser especificada en una anotació o quedar definida per la precisió numèrica del valor nominal. La tolerància pot ser simètrica, com per exemple 40±0.1, o asimètrica, com 40+0.2/−0.1.\nÉs sovint desitjable especificar la tolerància possible més gran mentre mantingui funcionalitat pròpia. Quant Més Proper o més estanc les toleràncies són més difícil i per això més costoses d'aconseguir. Al contrari, més gran o més balder, les toleràncies poden afectar significativament l'operació de la peça.\nLa capacitat de procés de sistemes, materials i productes necessita ser compatible amb les toleràncies d'enginyeria especificades. Els Controls de processos s'han de dur a terme al mateix lloc de producció i un sistema de direcció de qualitat eficaç, com Direcció De qualitat total, necessita mantenir la producció dins les toleràncies desitjades. L'índex de capacitat de procés s'utilitza per indicar la relació entre toleràncies i la producció actual mesurada.\nUna visió alternativa de toleràncies [modifica]\nResearch and development work conducted by M. Pillet and colleagues at the Savoy University has resulted in industry-specific adoption. Recently, the publishing of the French standard NFX 04-008 has allowed further consideration by the manufacturing community.\nTolerància de component Mecànica [modifica]\nGrau de Interval de Tolerància: és una mesura estandarditzada de la diferència màxima entre un component i la mida bàsica (explicat més avall).\nPer exemple, si es pretén tenir amb un eix de diàmetre nominal de 10 mm un lliscament dins d'un forat, l'eix es podria especificar amb una tolerància d'interval des de 9.964 a 10 mm (és a dir, una desviació fonamental de zero, però una desviació inferior de 0.036 mm) i el forat podria ser especificat amb una tolerància d'interval des de 10.04 mm fins a 10.076 mm (desviació fonamental de 0.04 mm i desviació superior de 0.076 mm). Això proporcionaria un atac de neteja de a algun lloc entre 0.04 mm (eix més gran ajustat en el forat més petit, anomenat la "màxima condició material") i 0.112 mm (eix més petit dins el forat més gran). En aquest cas la mida de l'interval de tolerància tant per l'eix com pel forat s'escull per tal de que sigui el mateix (0.036 mm), significant que els dos components tindran el mateix grau de Interval de Tolerància.\nQuan no es proporcionen més toleràncies, la indústria de mecanitzat utilitza les següents toleràncies estàndards:.\n1 xifra decimal\n2 xifres decimals\n3 xifres decimals\n4 xifres decimals\nGraus d'intervals de tolerància [modifica]\nEn un disseny de components mecànics, s'utilitza sovint un sistema de toleràncies estandarditzades anomenava graus de Interval de Tolerància. Les toleràncies estàndards (mida) es divideixen en dues categories: forat i eix. S'etiqueten amb una lletra (majúscules per a forats i minúscules per a eixos) i un número. Per exemple: H7 (eix) i h7 (forat). H7/h6 és una tolerància estàndard molt comuna que dóna un ajust bastant estanc, però no al nivell que no pugui entrar le'ix al forat, o girar l'eix dins el forat. Les toleràncies funcionen de tal manera que un forat H7 significa que el forat s'hauria er una mica més gran que la dimensió de base (en aquest cas per a un ajust Iso 10+0.015−0, que significa que pugui ser fins a 0.015 mm més gran que la dimensió de base i 0 mm més petit). El valor gran/petit depèn en la dimensió de base. Per a un eix de la mateixa mida h6 significaria 10+0−0.009, que és el contrari de H7. \nUna anàlisi d'ajust per a inferència estadística és també extremadament útil ja que indica la freqüència (o probabilitat) de parts que encaixin pròpiament.\nTolerància de components elèctrics [modifica]\n↑ . Segons Chris McCauley, Editor-In-Chief del Manual de la Maquinària de Premsa Industrial: Tolerància Estàndard "...sembla no originar-se amb cap de les edicions recents (24-28) del MANUAL DE MAQUINÀRIA, encara que aquelles toleràncies poden haver estat esmentades a algun lloc en una de les moltes edicions velles del Manual. " (4/24/2009 8:47 Sóc)\nDefeo, Joseph; Juran, J.M.. Juran's Quality Handbook: The Complete Guide to Performance Excellence (en anglès). ISBN 0071629734. ASTM D4356 Standard Practice for Establishing Consistent Test Method Tolerances\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tolerància_de_fabricació&oldid=11761858»\tCategories: QualitatFabricacióCategoria oculta: Articles amb ortografia per millorar des d'abril de 2013\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 21 abr 2013 a les 14:49.


Núria Vilà i Miguel – JOCS DE FALDA. Paraules i música, joc i moviment\nNúria Vilà i Miguel\n(Els jocs dels primers anys) Són jocs que acompanyen les accions, marquen el temps i incideixen en la psicomotricitat des dels petits gestos fins a moviments més amplis; combinen música, paraula i algun tipus de gestualització o moviment. De vegades dirigeixen l’atenció cap a una part del cos (dits, mans, cames…), amb una intenció entre lúdica i instructiva perquè el nen es familiaritzi amb l’esquema corporal, altres vegades pretenen fer-los riure (pessigolles), o bé ensenyar-los a executar alguna acció (saltar, caminar…), o simplement establir un diàleg. Gairebé sempre impliquen algun tipus d’interactivitat ja que el nen contribueix amb els adults a realitzar o completar alguna acció i, igual que les cançons de bressol i molts altres materials etnopoètics, solen basar-se en ritmes repetitius que faciliten la coordinació, la memorització i l’anticipació del receptor.\nSi observem l’actitud del nen quan juguem, dialoguem, cantem o gesticulem amb ell, descobrim una primera fase en què observa el comportament de l’adult que generalment té al davant. Posem per cas l’exemple d’un joc en què li acariciem la cara. Després de repetir-ho diverses vegades, és gairebé segur que el nen faci l’acció de tornar la carícia i iniciar així la seva participació. Altres jocs proposen activitats motores simples com aplaudir, moure les mans, jugar amb els dits…; tots introdueixen seqüències motores que requereixen una intencionalitat i que obren pas per a d’altres moviments més complexos. A més a més, en algunes d’aquestes activitats, es repeteix un moviment diverses vegades de manera que s’aconsegueix una certa automatització, fins que l’adult es guanya la confiança del nen per sorprendre’l al final amb un moviment inesperat. Els jocs que acaben fent pessigolles als nens, en són un bon exemple.\nPerò durant aquest procés lúdic, el nen no haurà interioritzat únicament el gest; haurà escoltat una cantarella o una cançó, haurà captat l’expressió afectuosa de l’adult que té davant, haurà sentit una modulació determinada de la veu, potser s’haurà sorprès amb una inflexió final inesperada, amb una rima o una seqüència que li és familiar, o amb repeticions que li facilitaran la identificació i la inferència, perquè l’aprenentatge lingüístic es veu complementat pel llenguatge gestual.\nEstarà, doncs, establint les connexions necessàries entre so, llenguatge, moviment, gest, expressió…, de manera que activarà les xarxes neuronals necessàries per a una millor comprensió del missatge en un procés lent i complex que li permetrà finalment participar plenament en el joc i establir les bases per a d’altres activitats posteriors a mesura que dominen el context i se senten més segurs si aquestes connexions li resulten útils i agradables.\nMolts d’aquests materials tradicionals incorporen en el seu desenvolupament efectes sorpresa, recursos fònics, jocs endevinatoris, sentit de l’humor…, però també cooperació, intercanvi, activitat grupal, diàleg… perquè difícilment són activitats individuals. Tenim, doncs, moltes possibilitats d’èxit entre els més petits que, predisposats a generar expectatives davant de cada nova activitat, esperaran l’adult que els sorprengui amb la incertesa d’un final inesperat (accelerar el ritme, balanceig, pessigolles …), amb un desafiament en forma de joc fònic que serà tot un repte articulatori (embarbussaments), amb la repetició d’elements lèxics o sintàctics en un ordre determinat que posaran a prova la seva memòria o amb un desafiament físic en forma de salt arriscat o moviment complex com a acompanyament d’alguna melodia i que precisarà de l’ajuda adulta per realitzar-lo.\nPodem parlar de materials amb característiques holístiques? Possiblement si quan ens referim a la integració de sensacions, sentiments i habilitats artístiques i musicals que el nen percep quan un adult interacciona amb ell a través d’un joc, un conte o una cançó. Però també ens trobem davant missatges organitzats que requereixen un vocabulari, una informació articulada, un control motriu i temporal o una memòria a llarg termini. Al llarg d’aquestes experiències, el nen emmagatzema dades que recuperarà en altres moments i que li permetran assegurar i ampliar la comunicació en situacions de comprensió comuna entre ell i els seus interlocutors.\nLa literatura de tradición oral. Curs “La literatura para las primeras edades”. Màster en llibres i literatura infantil i juvenil. UAB, Barcelona.


Entre Rios Hotel, Picos – Preus actualitzats 2021\nOfertes al Entre Rios Hotel (Hotel), Picos (Brasil)\nComparteix Entre Rios Hotel\nAvenida Senador Helvídio Nunes, 879, Picos, CEP 64600-000, Brasil – Molt bona ubicació - mostra el mapa\nPuntuació alta per a Picos\n7,7 Força bé 184 comentaris Experiències de clients 100% reals\nPersones que viatja per feina (56)\nTotes les puntuacions (184)\nTots els idiomes (184)\nPots aconseguir un descompte Genius a Entre Rios Hotel! Per estalviar en aquest allotjament, només has d'iniciar sessió.\nEntre Rios Hotel treballa amb Booking.com des del 10 de jul. de 2012.\nQuan vols allotjar-te a Entre Rios Hotel?\n3 raons per triar Entre Rios Hotel\n· 184 comentaris\nEsmorzar Ubicació Sopar Aparcament Bany\nInstal·lacions de Entre Rios Hotel\nLlegeix-ho Entre Rios Hotel accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEntre Rios Hotel accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nPreguntes freqüents sobre Entre Rios Hotel\nCom arribo a Entre Rios Hotel des de l'aeroport que hi ha més a prop?\nPots arribar a Entre Rios Hotel des de l'aeroport que hi ha més a prop amb:\nEntre Rios Hotel és popular entre les famílies?\nSí, Entre Rios Hotel té èxit entre els clients que reserven estades en família.\nTé restaurant Entre Rios Hotel?\nEntre Rios Hotel té 1 restaurant:\nA quina distància del centre de Picos es troba Entre Rios Hotel?\nEntre Rios Hotel és a 900 m del centre de Picos.\nQuant costa allotjar-se a Entre Rios Hotel?\nEls preus de Entre Rios Hotel poden variar segons l'estada (p. ex. depenent de les dates seleccionades, les condicions de l'hotel, etc.). Indica les dates per veure els preus.\nQuina és l'hora d'entrada i de sortida de Entre Rios Hotel?\nPots fer el check-in a Entre Rios Hotel a partir de les 12:00 i el check-out fins a les 12:00.\nQuins tipus d'habitació puc reservar a Entre Rios Hotel?\nA Entre Rios Hotel trobaràs:\nQuè es pot fer a Entre Rios Hotel?\nEntre Rios Hotel ofereix les activitats o serveis següents (poden tenir suplements):\nHi ha aparcament a Entre Rios Hotel?\nEntre Rios Hotel ofereix les opcions d'aparcament següents (segons disponibilitat):\nQuina mena d'esmorzar se serveix a Entre Rios Hotel?\nEls clients que s'allotgen a Entre Rios Hotel poden gaudir d'un esmorzar amb molt bona nota (puntuació dels clients: 7.5).\nEstalvia de debò a Picos


Escrita per Òscar - de novembre 04, 2013\nAl cor de la Marina Baixa s’estén de ponent a llevant durant 30 quilòmetres un gegantesc anticlinal calcari format per la serra de les serres, la Serrella, i la seua continuïtat natural, la vertical i verda Xortà, el conjunt més agrest i indubtablement més apassionant i pirenaic de les nostres muntanyes; i és que Serrella és sinònim de paradís de roca, una successió de cims i colls que formen una gegantesca i arquejada cresta dentada que ens farà imaginar per un moment que caminem per l’espina dorsal d’un fabulós gegant de pedra mentre visitem alguns dels més apassionants cims d’Alacant com el Morro del Regall (1.323 m), el Morro de la Sàlvia (1.351 m), la Penyeta de les Creus (1.335 m), el pic Serrella (1.359 m), la Mallada del Llop (1.354 m), o la joia de la corona, l’icònic Pla de la Casa (1.379 m), sis cims en línia recta per damunt dels 1.300 m, circumstància única a la nostra geografia, als que caldrà afegir la Penya Alta (1.219 m) i el Morro Blau (1.125 m) de la Xortà.\nLa Penya del Castellet (Xortà) i la Mallada del Llop (Serrella) des de Castell de Castells (La Marina Alta)\nHi ha desenes de senders que hi pugen de Benasau, Confrides, Guadalest, Callosa, Bolulla, Tàrbena, Castell de Castells, Famorca, Fageca i Quatretondeta, però cap d’ells ens oferirà una visió de conjunt com la clàssica travessia Serrella-Xortà des de Benasau fins a Bolulla, una apassionant i inoblidable ruta de dos dies, 34 quilòmetres i 2.130 m de desnivell acumulat per on rememorarem la vida dels pastors transhumants quan guiaven el ramat a les altívoles mallades o dels esforçats nevaters que distribuïen la neu de fins a set neveres de gel als pobles costaners seguint una ruta abrupta i prou dura, alhora que fascinant i d’un enorme interès paisatgístic, etnològic i històric. La ruta la dividirem en dues jornades, la primera des de Benasau fins el bonic refugi de la Xortà, on farem nit, i la segona fins a Bolulla; porteu abundant aigua, ja que només podreu poar amb garanties a la font dels Teixos, a la fi de la primera jornada, i recordeu portar frontals o llanternes ja que necessitarem unes 10 hores fins el refugi i segon l’època de l’any se’ns pot fet de nit. I per últim no oblideu que anem a enfrontar-vos a un dur trencacames pujant cims i baixant colls contínuament durant més de 30 quilòmetres, així que sigueu conseqüents amb el vostre estat físic.\nEl Castell de Guadalest i la Xortà\nMatinant de valent ens dirigirem al recollit poblet de Bolulla (La Marina Baixa), enclavat a la vall del riu Algar i travessada per la solitària CV-715, amb accés tant per Tàrbena des del Coll de Rates deixant la N-332 a Pedreguer direcció Xaló-Parcent com des de Callosa d’En Sarrià. Deixarem un vehicle al poble i baixarem a Callosa direcció Polop per tal de seguir la sinuosa CV-70 direcció Guadalest; superat el port de Confrides, encaixat entre l’Aitana i la nostra Serrella, arribarem al menut i encisador poblet de Benasau, a la comarca del Comtat.\nBenasau (701 m)\nAlt o Morro de la Serrella des de Benasau\nUns pocs metres abans d’arribar a Benasau i a la dreta de la CV-70 naix el carrer de l’Arbre, un estret camí asfaltat marcat amb un cartell i els distintius del PRV-23 que ens acompanyarà envoltat d’acurats bancals d’ametlers fins l’arborat calvari i l’emblanquinat dipòsit d’aigua del poble, on podrem deixarem els vehicles. Envoltats de fruitals i obviant les marques grogues i blanques de l’inicialment avorrit i monòton PR oficial girarem a la propera drecera a l’esquerra i immediatament a la dreta per enfilar recte i costerudament el naixement de la desafiant i alhora aterridora Serrella, 1.160 m de sobtada alçada pràcticament vertical encimbellada per l’arrodonit Alt o Morro de la Serrella, accessible a primera vista per una exalçada i vertical senda que haurem de deixar per a altres gestes menys ambicioses; un poc més al nord veurem una menuda sendeta pedregosa que, lliurant-nos d’un tram de fastijoses giragonses, ens guiarà fins una pista forestal que remuntant l’aspre i margenat barranc dels Benadoch ens deixarà junt uns abandonats bancals de secà d’altura; seguint la pista veurem un discret coll a la vora d’un enrunat corral on obviarem el corriol que recte recerca Quatretondeta i girarem a llevant per una costeruda senda.\nBarranc dels Benadoch\nXino-xano travessarem en diagonal un dels fenòmens més fascinants de la Serrella, el runar, cantal, pedrera, pedrissa o tartera de l’obaga tramuntanal, una basta extensió de pedres producte del despreniment durant mil·lennis de roques del cim que s’estenen fins el ben allunyat cim de la Serrella; tot un espectacle lunar assotat per gèlids vents dominat pel blanc i el gris, aparentment inhòspit i hostil a la vida però força motejat per abundant i valuosa vegetació rupícola i l’ocasional presència d’aïllats pins (Pinus halepensis), cridaneres mates de moixeres (Sorbus aria), espinals (Crataegus monogyna), omnipresents heures (Hedera helix) o la població més meridional de grèvols (Ilex aquifolium) del País Valencià.\nRunar de l'ombria de la Serrella\nLa ruda i costeruda senda ens deixarà a un estret coll a escassos 200 m a llevant del Morro de la Serrella (1.179 m), al regne de l’escarpat i esgarrifós cordal de la serra, un gegantí i estret frontó natural esculpit a la roca mare desproveït de vegetació, el tram menys amable i més rude de la serra tanmateix tremendament espectacular i vertiginós amb estrets exposats i aeris trams que ens traslladaran a terres pirenaiques recreant discrets i humils passos de Mahoma d’enlairades sensacions.\nCordal de la Serrella\nCordal de la serra\nEncara commocionats per les insòlites i ivaçoses vistes a la muntanyenca Aitana a llevant i a l’arrodonida serreta d’Almudaina a ponent sobtadament ens veurem travessant un inusitat, ample i uniforme altiplà per una còmoda pista agradosa de trepitjar, atapeïda per un espès i humit bosquetó de pinastre (Pinus pinaster) sovint ocult per la boira.\nBosc de pinastre\nAl poc el bosc s’obrirà a una menuda esplanada on mena a l’esquerra un sender entre pins que en àgil ascens ens deixarà al tercer sostre de la serra, el pic Serrella o Recingle Alt (1.359 m), encimbellat per una caseta de vigilància forestal de privilegiades vistes a l’Aitana al sud, al Menejador a ponent i les aspres serres d’Almudaina, Alfaro i la vall de Seta al nord, una de les zones més despoblades del País Valencià.\nCim de la Serrella\nCim de la Serrella (1.359 m), 5 Km, 2h 30’\nRetallant la pista forestal\nRetallarem un tram d’ingrata pista creuant a llevant una menuda i arborada lloma camí del geperut conjunt Penya Creus (1.325 m) – Morro de la Sàlvia (1.350 m) fins retrobar-la a la solana ben a prop del coll de la Caseta del Rector, on hi ha una bassa d’incendis i on connectarem amb la pista del port d’Ares.\nColl de la Caseta del Rector\nA l’ombra de les escabroses penyes Bardals a llevant, trencades pel pas del Comptador, passarem a la vora d’un enderrocat corral circumdats per una bonica pineda i assolirem, paral·lels al barranc Fondo, una verdíssima i encaixada valleta envoltada per la Penya de l’Heura (1.384 m) a ponent i l’altívol i provocador Pla de la Casa dalt dels nostres caps; com que per l’esquerra la pista mor connectant amb la senda de l’estimada Font Roja camí de Fageca ens acomiadarem de la mateixa i cap a llevant prendrem un estret sender que naixent junt un tortuós i cantellut pi ens deixarà a l’assolellat coll de Borrell, on gaudirem d’una ampla i privilegiada panoràmica remarcada pel pantà de Guadalest delimitant l’afilat i tortuós crestall de la Xortà, el nostre encara ben allunyat objectiu de la jornada.\nSolana del Pla de la Casa\nEns trobem als peus de la vertical i pedregosa solana del Pla de la Casa, entapissada per un salvatge i desabrigat runar travessat de nord a sud per un difuminat sender; abans d’iniciar l’ascensió opcionalment podrem prendre a migjorn un sender de senzill accés que ens durà per la solana fins un recingle foradat amb el sorprenent i ben capritxós forat d’Àfrica, nom evident donada la figura de l’orifici.\nAmb calma però sense parsimònia remuntarem la forta i penosa costera esguitada per aïllades i enramades carrasques fins trobar-nos a la Mallada dels Matxos, un ample altiplà avantsala del sostre de la serra bellament entapissat per un interminable mar verdós de gramínies i coixinets de monja (Erinacea anthyllis), un arbust autòcton molt ramificat i compacte que forma coixins arrodonits i punxosos amb aspecte d’eriçó, perfectament adaptat a les carenes ventoses i als cims més alts del País Valencià i Catalunya.\nEnvoltant l'Aspre de Puig\nEn direcció nord-est i envoltant el complex i intricat Aspre de Puig travessarem el pla assolint un coll, a l’esquerra del qual veurem a la fita dels penya-segats d’ombria i als peus de la rocallosa lloma de l’Hedra, junt un dels pocs arbres que hi creixen, el Clot del Pla de la Casa, un primitiu ventisquer de 21 m de diàmetre catalogat com la més ampla estructura d’emmagatzemament de neu del País Valencià amb permís del ventisquer de Barx.\nVentisquer del Pla de la Casa. Al fons, Benimassot als peus de la serra Almudaina\nFrare. Al fons, l'Aitana\nUn nou estret delimitat a llevant per capritxoses figures rocoses anomenades frares i ens veurem al bell mig d’una nova plana herbosa on destaca, al centre d’un arrodonit marge bellament empedrat, la nevera del Pla de la Casa, un profund pou de 13 m de fondària i 11.5 de diàmetre que va perdre el sostre tal i com podem intuir per l’existència dels quatre estreps on naixerien els dos arcs que el sustentarien, enfonsats al fons del pou i ocults per l’heura, la copa d’un bonic freixe de flor (Fraxinus ornus) i un sorprenent i poc freqüent aladern (Rhammus alpina). Ens acomiadarem del pou visitant l’antiga porta d’accés on encara es conserven els carreus del llindar i els brancals i cap a llevant prendrem una vivaç senda que a migjorn s’enlaira camí del cim.\nNevera del Pla de la Casa on s'aprecien els estreps dels arcs\nNevera del Pla de la Casa\nAls peus del rocallós cimall veurem els fonaments d’una torre enrunada de 7x4 m, segons les cròniques l’antic castell musulmà de Xeroles (segles XI i XIII), el més alt de la província (1.359 m) i abandonat després de ser donat per Jaume I a l’almirall Roger de Llúria, el que justificaria el seu estat actual.\nFonaments de la torre de Xeroles, l'antic castell musulmà més alt de la província\nCim del Pla de la Casa (1.379 m), 9.5 Km, 3 h 50’\nCim del Pla de la Casa cap a ponent\nCrestall del Pla de la Casa. Foto de M.A. Flores\nEl cim ja està a un tir de pedra, només ens resta una menuda trepada lleugerament exposada i ens trobarem al tercer sostre d’Alacant (1.379 m), on la creu metàl·lica del cim pujada pel Centre Excursionista Sant Joan d’Alacant amb la seua bústia i les impressionants vistes del voltant ens podrien recordar per un moment que estem a la pirenaica Pica d’Estats. Si ens fixem be i tenim la sort de no trobar-nos envoltats de boira, situació més habitual del que desitjaríem, descobrirem que tenim a la vista la pràctica totalitat de les muntanyes alacantines com el Montgó, la Mariola, l’Aitana, el Cabeçó d’Or o la Bèrnia, però també cims força allunyats com el Mondúver saforenc o l’inconfusible Penyagolosa a terres castellonenques. Amb aquestes panoràmiques no ens deuria estranyar que Alacant siga la segona província més muntanyosa d’Espanya.\nNaixement del runar del Pla de la Casa; al fons la Mallada del Llop\nDescendirem giragonsant vora les Penyes de l’Arrim l'ivaçós i rocallós vessant llevantí del Pla de la Casa per una incòmoda i erosionada senda que travessa un interminable runar fins el naixement del barranc del Moro, on girant a la dreta i obviant la drecera que descendeix a Fageca buscarem a migjorn el cordal de l’estreta Penya del Corb, penjada a un abrupte i vertical semicirc per damunt de Confrides.\nPenya del Corb, avantsala de la Mallada Verda (a l'esquerra), el Regall (a la dreta) i la Mallada del Llop (fons)\nSuperat el coll del barranc de Mela serà el moment de girar el cap per a veure com el Pla de la Casa se’ns mostra majestuós, altiu i imponent.\nPanoràmica del Pla de la Casa i el barranc del Moro\nRunar del vessant llevantí del Pla de la Casa\nL’espadat i intractable crestall ombradiu forma una vertical muralla que s’estendria a llevant ocultant-nos la visió de la vall sinó fos per l’existència d’una monumental esquerda foradada pel pirenaic barranc del Moro que hom podria perfectament associar amb les portes del Mordor tolkinià, coronat per la discreta fonteta de Cuquero i la ben visible cova de Bernat, utilitzada ancestralment com a sester per al ramat.\nLes "portes" del barranc del Moro a envistes de Fageca. Al fons Benimassot\nA llevant s’alça vertical i aparentment inaccessible el Morro del Regall (1.323 m) i l’inconcebible i desconcertant canal de la Mallada Verda, entapissada per un gris i colpidor runar i travessada en ziga-zaga per l’àrdua i esgarrifosa senda de la font de Famorca, tot un luxe que no deuria falta a l’haver de tot muntanyer.\nJuanjo estrenyent els dents davant la dura costera del Collado\nRemuntant el Regall des del Collado\nAmb escàs esforç assolirem el paratge del Collado, entapissat de pins blancs joves, i envoltant les blanques cingleres del Regall per migjorn començarem a guanyar alçada progressivament mentre travessem interminables runars que formen corprenedores i sorprenents catifes de pedra blanca, desèrtiques i inhòspites tanmateix poblades per fosques i ombradisses carrasques que atorguen belles tonalitats al serrat.\nRunar del Regall\nSeguint les fites de pedra coronarem la carena, un llis, erm i inhòspit crestall que a ponent ens permetrà gaudir del esvelt contorn del Regall i el coll de la Mallada Verda.\nL'espectacular Regall de la Serrella (1.323 m). Al fons, el Pla de la Casa\nSense abandonar el cordal ens dirigirem a ponent endinsant-nos al regne de la roca i el lapiaz, al “suelo peñascoso é inculto” del que ja ens advertia Cavanilles i on els arbres han desaparegut, només divisem a banda dels omnipresents coixinets de monja alguna que altra carrasca molt aïllada i degradada.\nEl rocallós i inhòspit cordal entre el Regall i la Mallada del Llop. Al fons la Penya del Noguer\nNevera de la Font del Noguer\nAls nostres peus destaca l’extens i aclaparador tàlveg del Clot del Noguer o de l’Om, un fantàstic altiplà rocós i bast envoltat de verticals parets on destaca la presència de verdes i extenses praderies de muntanya on els pastors recollien el ramat per a passar la nit protegits dels gèlids i inhòspits vents, origen del topònim “mallada”; la sorprenent i insòlita visió d’un preciós i acurat bosquet àlbers a aquestes altures implica l’existència d’aigua a prop, i efectivament al bell mig del clot es troba la cabalosa i agraïda font del Noguer (1.126 m), al voltant de la qual no és rar veure ramats d’ovelles pasturant, trencant el silenci i l’enorme sensació de solitud que provoca un vast paratge envoltat de brusques, afilades i agrests crestes calcàries, desproveït d’arborat però tacat per tot arreu de mates del punxós coixinet de monja.\nEl Clot del Noguer. Al fons, Famorca, en primer pla la nevera de la Font del Noguer\nAl fons d’un coll ascendeix una costeruda però captivadora senda des de l’acollidor poblet de Famorca, un dels més menuts de la província, que passant per la icònica nevera de la Font del Noguer, visible si ens acostem als peus dels cingles, a ponent remunta el coll de la Mallada Verda camí vertiginosament de Fageca.\nClot de la Font del Noguer\nPassarem a la vora d’una roca amb una esquerda on reposa un menut homenatge al benvolgut Joan Pellicer i sense acusar l’escassa costera assolirem el cim de la Mallada del Llop.\nMallada del Llop (1.362 m), 13 Km, 5h 30’\nTercera alçada de la Serrella (1.362 m), compta la llegenda que en aquest lloc es va caçar i extingir l’últim llop alacantí. Un vèrtex geodèsic de tercer ordre ens marca la posició del cim a un extrem d’una insòlita plana assolada i erma, desproveïda de tot vestigi de vegetació pels repetits incendis forestals. A migjorn acariciant la solana de la Xortà albirarem el rectangular pantà del pintoresc poblet del Castell de Guadalest, una turquesa taca que emmagatzema l’aigua del riu Algar i dels aspres barrancs de la Xortà, Serrella i Aitana.\nA la Mallada del Llop. Al fons la Xortà, i als seus peus el pantà de Guadalest\nL'aspra i erma plana de la Mallada del Llop\nTravessarem la plana en direcció llevant i descendirem fins un arrodonit i obert coll encaixat a l’ombra de la Penya del Noguer (1.265 m), que dona lloc al naixement de l’espectacular i rocallosa canal de la Mallada del Llop.\nDescendint al naixement de la Canal de la Mallada del Llop\nEns trobem davant d'una de les formacions geològiques més impressionants de la nostra geografia, un escarpat, abrupte i encaixat barranc format a favor d’una falla tectònica, que solca el vessant oriental de la Mallada del Llop partint-lo en dues crestes paral·leles com be contemplarem quan arribem a la propera Xortà. Iniciarem el descens al centre del barranc per una molt desgastada i erosionada senda que ens traslladarà literalment a un altre món aspre, costerut, rocallós on les omnipresents argelagues (Ulex parviflorus), el cepell (Erica multiflora) i els ginebrers (Juniperus oxycedrus) s’esforcen en créixer a un paratge on realment és complicat no sentir-se insignificant i menut.\nCanal de la Mallada del Llop. A l'esquerra els Aspres de Famorca, al fons la Xortà\nEncaixats a la dreta dels verticals, afilats i inaccessibles Aspres de Famorca, bellament entapissats d’heures (Hedera helix) de mesures gegantesques i inconcebibles en relació al seu reduït i ridícul tronc, obrirem be els ulls ja que adossat als cingles de l’ombria i aprofitant el runar i les seues parets com a mur hi ha, parcialment ocult per una enorme roca, l’assolat i rudimentari ventisquer del Barranc de la Canal, un dipòsit provisional on s’emmagatzemava la neu abans de ser traslladada fins a altres neveres més importants.\nPouet de la Font de la Noguera\nPouet de la Font del Cantal\nUns 300 m després veurem a la dreta i ben a prop de la senda un semicercle de pedra que defineix el perfil d’un nou ventisquer de planta circular i 11 m de diàmetre, el Pouet de la Font de la Noguera.\nA poc més d’uns 350 m després i ben a prop del centre del barranc, quan els runars de la solana envaeixen notablement el barranc i els recingles de l’ombria guanyen definició veurem un profund pou obrat d’11 m de diàmetre sense parets ni sostre, el ventisquer o pouet de la Font del Cantal.\nVista inferior de la Canal de la Mallada del Llop\nPoc a poc el sender ens forçarà a acomiadar-nos de la canal, laboriosament abancalada per tal de minvar el risc de barrancades, i ens convidarà a superar per un ziga-zaga un coll fins assolir un encreuament; com que per l’esquerra la senda mena a Famorca girarem a la dreta envoltant les Covatelles a la recerca d’una ataronjada pista forestal que per l’esquerra prové de l’atractiu llogaret de Castell de Castells, enclavat a una tancada i boscosa vall als nostres peus.\nFita de la Serrella. Al fons la Xortà ens dona la benvinguda\nEn aquest punt, a la vora d’un primitiu tancat per al ramat, ens acomiadarem de l’agrest i pirenaica Serrella i donarem la benvinguda a la vertical i aspra Xortà mentre suem de valent remuntant el costerut cordal de la Penya Foradà o del Castellet passant a prop de les terres del corral del Ratllat i la seua cridanera era.\nArribats a la base de la Penya prendrem un senderet a la dreta que ens durà fins el castell de Castell de Castells, envoltat d’un bell i humit replanell entapissat d’herba.\nCostera de la Penya del Castellet\nCostera de la Penya del Castellet. Al fons la Mallada del Llop\nCastell de Castell de Castells (956 m), 17 Km, 7h 30’\nAls peus del Castell de Castell de Castells\nEl castell controlava la unió de les valls de Castells i Guadalest; format per dos recintes, compta amb una torre quadrangular amb un aljub i restes de muralles. Era un dels castells majors anomenats al pacte del Pouet propietat d’Al-Azraq, i fou abandonat el segle XVI. Però més espectacular encara que les ruïnes són les vistes, especialment a ponent la nostra espectacular i ben definida canal de la Mallada del Llop per on hem vingut.\nLa Canal de la Mallada del Llop des del castell\nDescendirem i passant a la vora de la punxeguda i desafiant Penya del Castellet resseguirem la pista forestal fins el portet de Castells i el seu encreuament de camins; obviarem tant el ramal de l’esquerra, connexió amb el pintoresc Castell de Castells, com el de la dreta, una sinuosa pista que hi puja des de Beniardà i Guadalest a la vora del pantà, així que enfilarem recte per una acurada, neta i ombrívola pista forestal de terra falcada amb treballats marges, amb aroma a timó i camamil·la.\nPenya del Castellet\nPista forestal de la Xortà\nCaminarem a l’ombra d’uns verticals cingles i tallats que cauen a plom damunt d’amples cornises entapissades de runars; passarem als peus de la vertical Penya de l’Altar Gelat i a la vora del cercat pouet del tio Alcoià, a prop del qual veurem per l’esquerra la connexió amb la pista que ascendeix de la plana d’Aialt i els insòlits Arcs d’Atanços.\nPou del tio Alcoià\nEspinal. Al fons la vertical Penya Menorca\nPenya de l'Altar Gelat\nUn senyal ens advertirà de la propera presència del refugi mentre ens endinsem al tram més salvatge i espectacular de la serra, amb grans superfícies verticals entapissades per gegantesques heures on destaquen tant l’espectacular silueta de la Penya Alta (1.219 m), que sembla tallada amb una gegantesca destral, com les inèdites vistes sobre el vessant ponentina de la propera serra de Bèrnia. Allà al fons de la vall crida l’atenció la gran muralla natural que forma la serra del Ferrer, peculiar i atípica per desenvolupar-se de nord a sud trencat tota directiu Prebètica, delimitant l’extensió d’una plana molt abrupta i d’una bellesa espectacular. Al fons, més enllà del Ferrer, si el dia està completament clar deuríeu poder divisar sense problemes Eivissa.\nLa Penya Alta, al fons Bèrnia\nCau la nit a la Xortà\nTres quilòmetres més de còmoda pista de terra sense cap inclinació i uns 45 minuts ens acostaran a una preciosa microreserva de flora; el camí fa un revolt acusat junt una bassa de reg i enfila, junt una preciosa arbreda de pins, l’últim parell de revoltes formigonades que queden fins la font dels Teixos. Als peus de la Penya Alta i envoltats d’enlairats àlbers (Populus alba) ens trobarem un bonic refugi de fusta i pedra d’estil alpí, cridaner pels seus vius colors, adjacent a la font del Teix o dels Teixos (1.065 m), adequada per Icona en 1979. El refugi, obert al públic i propietat de la Conselleria Medi Ambient, és un bon punt final on fer nit i descansar merescudament de la llarga i dura caminata.\nRefugi de la font dels Teixos (1.065 m), 24 Km, 9h 15’\nRefugi de la font dels Teixos als peus de la Penya Alta\nA l’endemà deixarem el refugi més net del que ens l’havien trobat i gaudirem amb llum de la microreserva de la font dels Teixos, topònim no trivial ja que mentre al voltant podem veure una menuda població de teixos joves, a prop de les parets viu una interessant i valuosa població d’exemplars veterans. I és que parlar de Xortà és parlar de colors, dels blancs i grisos dels runars i els penya-segats, de l’intens verd de les pinedes que cobreixen la pràctica totalitat de l’obaga, de la carnosa i rosada floració de la valeriana roja (Centranthus ruber) i la rogenca i viva tonalitat dels mengívols fruits de l’espinal o cirerer de pastor (Crataegus monogyna), d’espectacular floració blanca a l’abril.\nPer darrere del refugi puja una enlairada senda fins un coll des del qual, i amb una costera més acusada, puja un difuminat sender pel calcari i nu crestall entre carrasques fins l’aspre cim de la Penya Alta (1.219 m), punt més alt de la Xortà amb les més predilectes vistes a la fabulosa silueta de la Bèrnia emulant l’amenaçant aleta d’un tauró.\nCaseta del Morro Blau\nDescendirem pel vessant sud fins una plana molt antropitzada i nua travessada per bancals i marges abandonats i girant a l’esquerra connectarem amb una pista forestal que resseguirem per la dreta envoltant el verd i exuberant naixement del barranc del Negre; travessarem una ampla canal atapeïda d’abandonats bancals fins assolir el vèrtex geodèsic i la moderna i envidrada caseta de vigilància del Morro Blau (1.125 m), un dels millors miradors de la Marina Baixa.\nEl Morro Blau a l'esquerra i la Penya Alta a la dreta des del Morro Blanc\nMorro Blau (1.125 m), 26.5 Km, 60’\nSerra de Bèrnia des del Morro Blanc\nDescendirem no sense abans passar a la vora del Morro Blanc (1.081 m), el contrafort més occidental de la serra i talaia privilegiada al mediterrani des del seu rudimentari piló, i travessant un bonic bosquet de pins als peus d’unes verticals parets cobertes d’heura, al vessant de tramuntana, obrirem be els ulls ja que a la nostra dreta i a escassos metres baix de la pista veurem les restes del malmès clot del Morro Blau, un curiós ventisquer.\nClot del Morro Blau\nNaixement del barranc del Negre\nArribarem fins un encreuament amb el que sembla un desbaratat 127 abandonat i descendirem per un verd sender de forta costera; als nostres peus veurem com la Xortà fineix sobtadament sota la tancada vall de Tàrbena desplegant vertiginosos barrancs envoltats de verticals parets com el nostre encaixat i costerut barranc del Negre, formant una ampla i formidable canal amargenada presidida per un humil corralet; no sense dificultat i cert patiment anirem descendint buscant les parets del Morro Blanc mentre ens acomiadem de la nostra torrentera.\nL'oberta canal del barranc del Negre, pel bell mig de la qual descendeix el sender\nBarranc del Negre, al fons la Bèrnia\nSuperada una llometa descendirem a una oberta foia densament poblada de pins joves on connectarem amb una pista forestal que mena a un corral enderrocat; girarem a la dreta i veurem un sender marcat amb fites de pedra que vivaçment descendirà l’encaixat i vertiginós barranc de les Pomeretes paral·lels a la lloma de Lapera; passarem a l’altra banda de la curiosa i estreta penya del Frare amb el seu ull petri vigilant atentament la nostra incursió a l’espès bosquet de pi blanc de la Penya de l’Orb, on assolirem després d’un parell de jornades la civilització representada per una pista forestal.\nBarranc de la Pomereta. Al fons a l'esquerra el Morro Blanc\nPreciós sender del barranc de les Pomeretes\nObviarem el ramal de la dreta que mena a Callosa d’En Sarrià i per l’esquerra fent cas de les marques roges arribarem a uns antics bancals de nesprers abandonats presidits per un anyenc corral. Fent cas de les indicacions passada la construcció girarem a l’esquerra i immediatament a la dreta per a tornar a penetrar a un espès i agradós bosquetó al vessant llevantí de la Penya de l’Orb (660 m), l’últim contrafort de la Xortà per damunt del camí del calvari que ens deixarà a l’acollidora Bolulla d’embellits carrers, fi de la nostra apassionant, llarga i satisfactòria ruta.\nAls peus de la Penya de l'Orb, a escassa distància de Bolulla\nBolulla (214 m), 33.5 Km, 3h’\nVista aèria de la Xortà i la Serrella, amb Guadalest a l'esquerra\nEls Frares de la Serrella"\nLa Serrella La Xortà País Valencià\nUbicació: 03814 Benasau, Alacant, Espanya\nPablo 5 de novembre de 2013 a les 11:46\nAl·lucinant! quina enveja, es la meua espineta des de fa anys, me l'apunte la tinc que fer si o si algun any. Sou uns cracks\nUnknown 5 de novembre de 2013 a les 13:26\nImpressionant ruta que té tots els ingredients necessaris per garantir una bona aventura i experiència. Sendes, camins, pistes, crestes, cims ,paisatges, història, però sobretot amistat i a més molt prop de casa. Salutacions!\nalbert Gironés 5 de novembre de 2013 a les 14:58\nEspectacular ruta de senderisme que com be clasifiqueu el risc i dificultat de les mateixes, aquesta la consideraria com au fet en el Llibre "A un Tir de Pedra", d'alta preparació fisica i molt dura.\nEn l'articule exponeu, "Hi ha desenes de senders que hi pugen de Benasau, Confrides, el Castell de Guadalest, Callosa, Bolulla, Tàrbena, Castell de Castells, Famorca, Fageca i Quatretondeta, però cap d’ells ens oferirà una visió de conjunt com la clàssica travessia Serrella-Xortà dónes de Benasau fins a Bolulla, una apassionant i inoblidable ruta de dues dies, 34 quilòmetres i 2.130 m de desnivell acumulat". Habeu cercat la travessia més interessant per a vosaltres però calculant kilometros i temps dedicat (sobre 14 hores caminant i escalant, segons el meu càlcul, amb un desnivell de 2.130 metros. Per a la meua i moltíssims més és una ruta totalment inassolible per falta de preparació, dedicació i tècnica a part de ganes que deuen ser moltes (2 dies de travesa).\nQue més dóna el que no puga com jo que no la faça, però he gaudit llegint l'article que és fantàstic. Un 10 pera als tres.\nAnònim 5 de novembre de 2013 a les 15:12\nSolament he de dir que l'Odissea perpetrada en dos dies pels components de "A un Tir de Pedra", en aquesta travessia és totalment espectacular i digna d'una afició desmesurada i annexa a compartir-la amb els afeccionats.\nGràcies per l'article,\npaco domingo 5 de novembre de 2013 a les 18:59\nFelicitaciones por este maravilloso recorrido y gracias por tan estupendo reportaje .\nTuve la ocasión de subir al Pla de la Casa desde Quatretondeta hace unos años y me enamoré de estas montañas. Esta integral es un bonito reto del que tomo nota ... ¡ caerá!.\nUn abrazo para Oscar y compañía.\nSebas Mañó 7 de novembre de 2013 a les 9:17\nChapó, un article impressionant pel seu recorregut, història i il·lustració. Teniu una redacció molt amena i la seua exposició correctíssima.\nAnònim 7 de novembre de 2013 a les 9:35\nM'hagueu tornat a sorpendre. un article molt bo, exsastiu i detallat amb fotos bones. Genial per a vosaltres\nAndrés Escolano 7 de novembre de 2013 a les 15:22\nHe leido con detenimiento el artículo y que os voy a decir, sois una pasada y únicos. Oscar tienes una singular formar de transmitir tus vivencias y emociones que cualquier artículo se te apega para volverlo a leer.\nÒscar 7 de novembre de 2013 a les 23:56\nMoltíssimes gràcies, ens alegra molt que vos haja agradat l'article. La veritat és que la ruta és de 10, com be diu Vicent té de tot, i en contra del que sembla és assequible, només cal estar un poquet en forma i màquina avant! És una opinió molt personal, però per a mi la Serrella és la millor de les serres valencianes amb diferència, només cal anar a fer una de les nombroses rutes que la creuen de ponent a llevant i ja restes enganxat per a sempre; de fet baixant del Pla de la Casa vaig veure la canal de la Mallada Verda i em va entrar el mono de tornar (aaaaltra vegada) a fer la senda de Famorca. Molt recomanable\nAnònim 8 de novembre de 2013 a les 21:44\nSupongo que sereis los que hicieron el 26 de Octubre la subida por Benassau y nos encontramos en la cima de la Serrella y os expliqué el camino que hay por la cresta para ir directamente al Pla de la Casa, bajando para coger el camino de subida.\nOs felicito, habeis narrado perfectamente esta hermosa excursión.\nÒscar 10 de novembre de 2013 a les 17:59\nQuina sorpresa! havia sentit parlar de tu per Juankar, qui anava a dir que ens trobaríem per la Serrella. Un poc més i et trobes amb ell, quasi ens l'afiliem a fer la ruta. Salutacions, a veure si ens tornem a trobar per les altures\n3mil. 15 de novembre de 2013 a les 14:08\nSi, la verdad es, que había oido hablar de vosotros, es más, había visionado algo de vuestro admirable blog, me alegra haberos conocido y os envio un saludo........, mañana curiosamente, toca Pla de la Casa y La Mallá, subida por la Canal o mirando al sur, con el solecito.\nJuankar 9 de novembre de 2013 a les 19:07\nvaja hombe, el gran emilio va i se troba amb altres amics meus i a mes els fa indicaciones... no podia ser altre...el home de la Serrella, el teu paradis..casualitats de la vida vaig estar a punt de compartir eixa aventura amb estos xicots.. salut i muntanya.JUANKAR\nSap mal dir-ho però et vas perdre una grandíssima ruta, a l'altra!\n3mil. 15 de novembre de 2013 a les 14:18\nGracias Juankar, solo sobra una cosa, "el gran emilio", de una cosa estoy completamente seguro, que soy sencillamente 3milio.\nalbert Gironés 11 de novembre de 2013 a les 13:12\nFantàstica ruta molt difícil i pesada (conec una mica la zona), però aquesta ruta de 2 dies és de pujades i baixades o siga pujar 1400 metres aprox. fins al cim d'una muntanya, baixar altres 800 o 1000 metres, tornar a pujar els 1000 i escaig metres a un altre cim i així durant 2 dies i 34 Kms. Com digueu si no me equivoque "caminem per l’espina dorsal d’un fabulós gegant de pedra mentre visitem alguns dels més apassionants cims d’Alacant com el Morro del Regall (1.323 m), el Morro de la Sàlvia (1.351 m), la Penyeta de les Creus (1.335 m), el pic Serrella (1.359 m), la Mallada del Llop (1.354 m), o la joia de la corona, l’icònic Pla de la Casa (1.379 m), sis cims en línia recta per damunt dels 1.300 m, circumstància única a la nostra geografia, als que caldrà afegir la Penya Alta (1.219 m) i el Morro Blau (1.125 m) de la Xortà.\nImpressionant. Amb tots els meus respectes teniu més collons que el tato.\nÒscar 11 de novembre de 2013 a les 14:05\nGràcies per les paraules, però realment no és així, tal i com s'aprecia al gràfic adjunt al mapa de la ruta. Puges cims de 1.300 i pico, però després baixes a colls del voltant de 900 i 1.000 metres, no baixes 800 o 1.000 m de colp, això seria un trancacames impossible fins i tot per a Kilian Jornet\nLuismi 25 de febrer de 2014 a les 10:02\nNo m'havia imaginat que a Alacant teniem posibilitat de fer una travesia quasi pirenaica, i pel que conteu asequible amb un poc de forma física. No deixaré de fer-la segur si puc convencer a un parell de companys. Salutacions i gràcies per la informació\nAnònim 28 de març de 2014 a les 0:04\nJoan García 28 de març de 2014 a les 13:01\nM'impressiona aquest article, les fotos,o siga tot i el més digne de reconèixer, ja no teniu una edat tan juvenil com per a tindre la impressionant preparació fisíca que es nesesita per a realitzar aquestes travessies tan dures i llargues en temps.\nUn 10 per a vosaltres, com dic teniu una energia molt gran que ha d'anar acompanyada amb tota seguretat d'un entrenament molt exaustiu i sense descans.\nÒscar 28 de març de 2014 a les 13:27\nHome, que acabem d'entrar a la quarentena, encara estem joves d'edat i d'esperit!!! A més, no és tan dura com sembla, només toca tirar-li hores; cansar cansa, és clar, però res que qualsevol persona amb cert fons físic no puga superar. Ara que som pares no tenim un segon lliure per entrenar, tot és fons acumulat pels anys, jeje.\nUnknown 16 de novembre de 2014 a les 20:50\nEm diuen Jordi Sempere i sóc un enamorat dels "pateos" per la muntanya. Em dóna igual on siguen...\nM'he emocionat de veritat llegint l'article. Conec Serrella (encara que mai se la conéix suficientment) i descriviu cada racó i cada pas amb la virtut de connectar emocionalment amb la "memòria col·lectiva" d'aquells que decidim "xafar terra". La nostra i la de tots.\nA veure si agafe per banda a tres amics i la fem íntegra, com vosaltres.\nUna abraçada des d'Alcoi!\nÒscar 16 de novembre de 2014 a les 21:15\nMoltes gràcies, Jordi, estem molt agraïts per les teues paraules. I respecte a la ruta no ho dubtes, ens hem acostumat tant a pensar en Pirineus quan volem fer grans travesseres que ens oblidem de les magnífiques muntanyes que tenim al nostre abast.\nThe Drama and the pappas 30 de juliol de 2020 a les 12:05\nHola Óscar! quant dura la ruta? moltes grácies!\nÒscar 30 de juliol de 2020 a les 12:09\nNosaltres la férem en dues jornades. La primera, de bon matí, de Benasau fins al refugi de la Xortà, on arribàrem de bona vesprada. La segona, són unes poques hores, el que es tarda en baixar pel barranc Negre fins Bolulla o Callosa. Amb bon ritme i quan allarga el dia es pot fer tot en un dia sense problemes, però no és bona idea que et pille la nit baixant aquell barranc, és fàcil perdre's.\nÒscar 30 de juliol de 2020 a les 12:10\nPer suposat, anàrem de tranqui, a gaudir, fer fotos, esplaiar-nos dinant i esmorzant contemplant les vistes...


Quan la tecnologia construeix cultura | Interacció\nInici Apunts Quan la tecnologia construeix cultura\nDins del món dels makers existeix el concepte ‘electronic as material’, que fa ús de l’electrònica com a material de treball quotidià, a través de tasques com ara cosir, brodar, etc. Per tant, s’entén la tecnologia com a material a treballar, com a mitjà, i no com a finalitat. Connectant l’ús de la tecnologia amb l’expressió artística i juntament amb l’espai públic trobem un cas paradigmàtic que il·lustra perfectament l’ús de la tecnologia com a material i no com a finalitat. Es tracta del grup graffiter Graffiti Research Lab (GRL), els quals fan intervencions d’art urbà treballant amb noves tecnologies. Una de les seves intervencions més conegudes va ser la d’aplicar uns enginys creats amb un iman, una pila i un led, anomenats throwies, a un monument. L’invent creat pels GRL es pot recrear i així poder desenvolupar de forma lliure la seva tecnologia. Els throwies son un exemple de hardware lliure, en el qual es comparteix un disseny perquè tothom sigui lliure de crear-ne un prototip si així ho desitja.\nLa cultura del graffiti és una gran abanderada de l’ús de l’espai públic a través d’expressions artístiques. Aquest fet condueix a reflexionar sobre quina és la relació que volem desenvolupar amb el nostre espai públic quotidià i quines oportunitats ens pot vindrar l’aplicació de la tecnologia a aquests escenaris. No tan sols el cas dels graffiters ens pot servir d’inspiració, sino que hi ha casos presents casa nostra que també han ajuntat el concepte de hardaware lliure i creativitat per tal de fer propostes molt interessants. És el cas, per exemple, de Rehogar una exposició colectiva creada pel col·lectiu Makea tu vida, que pretén fer una trobada anual al voltant del disseny obert i la reutilització de materials per la transformació social. La darrera sessió es va dur a terme a la Fabra i Coats amb el projecte Rehogar x Plus. Dispositivos en abierto.\nLa tecnologia, en tant que constructora de realitats connecta fàcilment amb l’espai públic, fet que permet la reflexió sobre l’ús potencial d’aquest espai. Per tal de pensar amb profunditat sobre el dret a l’ús de la ciutat, es cita l’icònic llibre que porta per títol Espacio y política: el derecho a la ciudad, Henri Lefebvre, disponible al Centre d’Informació i Documentació.\ntecnologia, creativitat, urbanisme, tecnologia i digitalització


Pas de vianants - Ràdio Televisió El Vendrell\nRàdio - Programes\nEscolta el darrer programa del Pas de vianants presentat per Miquel Casellas. Un programa de ràdio en què intentem cercar allò que s’amaga darrera un titular. Els temes ens els proporciona la mateixa actualitat i sinó, els busquem\nEscolta el darrer programa de La Calaixera. A La Calaixera volem fem un ampli repàs a l’actualitat destacada de l’àmbit local, passant per la comarca, els diaris, els temps i les entrevistes més rellevants. Una part fonamental per saber què\nEscolta el darrer programa de Tarda en Estèreo presentat per Marga Márquez que ens porta tota l'actualitat musical.\nEscolta l'últim l'Informatiu Edició vespre presentat per Víctor Merencio o Llorenç Avinyó. Tota la informació local i comarcal elaborada per l’equip de redacció de la ràdio i la televisió. De dilluns a divendres de 20:00 a 20:30 hores.


Ciuró i la sedició: "S'han despentinat amb els indults, no volen remoure més"\nFoto: Vicenç Pagès / ACN\nBarcelona. Dijous, 8 de juliol de 2021. 12:11\nActualitzat: Dijous, 8 de juliol de 2021. 12:24\nLa consellera de Justícia, Lourdes Ciuró, dubta que el govern espanyol reformi el delicte de sedició. "Jo crec que s'han despentinat tant amb els indults que ja no volen remoure res més", ha dit a Ràdio 4. Ha valorat que l'executiu creu que ha fet una cosa "fantàstica" amb els indults, que no comparteix i que creu que hauria d'haver arribat abans, i per això deuen pensar que "no tenen més marge de maniobra".\nCiuró ha valorat que si realment volguessin fer-ho, ja haurien fet alguna acció, com un avantprojecte. D'altra banda, ha recomanat a l'expresident Carles Puigdemont que no entri a Espanya perquè hi hauria "qualsevol pretext" per detenir-lo i passaria "molt de temps" abans que una resolució li donés la raó per la seva immunitat.\nCiuró ha fet un joc de paraules amb el segon cognom de Puigdemont, Casamajó, assegurant que per a l'Estat és "caça major". Amb tot, ha esperat que tant ell com la resta de persones a l'exili puguin tornar com més aviat millor i que aquest sigui un dels objectius de la taula de diàleg amb l'Estat.\nSobre la reforma del Codi Penal, ha afirmat que Junts hi està disposada perquè com a concepte són favorables a rebaixar les penes d'un codi penal "extremadament punitiu".\nRelació entre Junts i ERC\nD'altra banda, Ciuró ha afirmat que la trobada d'aquest dimecres entre Carles Puigdemont i Oriol Junqueras s'emmarca dins les "relacions normals" entre dos partits que lluiten per un objectiu comú, però que són dos partits diferents.\nLa consellera ha garantit la "lleialtat" de Junts a ERC, a qui li ha reconegut la legitimitat per intentar la taula de diàleg, tot i que des de Junts no hi creuen massa. "Hem fet un pacte de govern i serem lleials i confiem que el soci també ho és", ha manifestat. Ha reivindicat però que aquesta taula no ha de servir per qüestions com les inversions a Rodalies sinó per trobar una solució política a l'encaix o no de Catalunya a l'Estat espanyol. Així, ha reivindicat una proposta i que allò que s'acordi sigui votat pels catalans. Si aquesta no funciona en dos anys, ha afirmat que s'haurà de formular un pla B per part de l'independentisme.\nPer últim, ha considerat que l'Estat té "mancances de resposta democràtica" i s'ha preguntat si obrir un temps nou pot començar amb el Tribunal de Comptes "desbocat". "Les paraules poden quedar molt bé, però els fets no acompanyen", ha dit.\nPel que fa a l'assenyalament de Vox cap a Ricardo Rodrigo Amar, editor i propietari de la revista El Jueves, Ciuró ho ha qualificat d'"una amenaça" i ha anunciat que els serveis jurídics de la Conselleria de Justícia estan estudiant sobre la possibilitat de presentar una denúncia contra el partit d'ultradreta.\nImatge principal: La consellera de Justícia, Lourdes Ciuró / ACN.


Nasser Abughoneim Guest house Giza Egipte - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nAbu Sir, Al Badrashin, Giza, Shabramant, Giza, Egipte, 12989\nbasat en 2 comentaris "I loved the family and how the just made me feel right at ho..."\nItaly Veure totes les 44 fotos\nSobre Nasser Abughoneim Guest house\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Giza, Nasser Abughoneim Guest house és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Nasser Abughoneim Guest house ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, biblioteca, servei de bugaderia, cuina compartida. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara bany compartit, servei de planxa, aire condicionat, ventilador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen billar, jardí, equitació estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Nasser Abughoneim Guest house és una elecció inteligents per a viatgers a Giza, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Les vendes d’automòbils no es recuperaran, almenys, fins a principi de 2021 - À Punt\nLes vendes d’automòbils no es recuperaran, almenys, fins a principi de 2021\nLa patronal de concessionaris xifra les pèrdues en vora 2.500 milions d’euros per a 2020.\nDiversos cotxes exposats en un concessionari\n17 d'abril 2020 - 09:49\nEl sector de l’automòbil està registrant mínims històrics a causa de la crisi del coronavirus. El director de Comunicació de Faconauto, la patronal dels concessionaris, Raúl Morales, ha explicat a Les Notícies del Matí d'À Punt Mèdia, que a Espanya ja s’han deixat de vendre aproximadament prop de 45.000 unitats del que es comercialitza en una situació normal. Un 5% d’aquesta quantitat, ha explicat, pertany a les vendes a la Comunitat Valenciana. Morales s’ha mostrat preocupat perquè en el mes d’abril només s’han matriculat 583 cotxes, el que representa una caiguda del 93% respecte al mateix mes de 2019. Al març la baixada ja va ser del 69,3% i la comercialització de turismes va disminuir un 67,5%.\nEl sector de l’automòbil ha xifrat les pèrdues de facturació en vora 2.500 milions d’euros en tot l’Estat si es mantenen els concessionaris tancats dos mesos. I això, sense comptar les pèrdues per falta de matriculacions. Morales ha assenyalat que, en un any normal, les facturacions totals oscil·len al voltant dels 40.000 milions d’euros.\nLes millors previsions estimen que no s’arribarà a un 90% de l’activitat que hi havia abans de la crisi almenys fins al gener de 2021. Aquesta situació ha fet que ja estiguen treballant en un pla de xoc per a intentar incentivar-ne la demanda. Com que s’espera que les vendes caiguen un 35% enguany, no descarten importar les mesures que ja s’estan implementant a la Xina. Al país asiàtic, on ja estan oberts els concessionaris, o a Alemanya, que obriran la pròxima setmana; estan duent a terme una política agressiva de descomptes per a augmentar les vendes en el curt termini.\nEl mercat de segona mà se “salva”, de moment\nEl director de comunicació de Faconauto ha explicat que, de moment, una de les xifres més positives, és que el mercat dels automòbils de segona mà, només s’ha vist afectat per una rebaixa del 35%. Encara així, Morales creu que si la situació continua com fins ara, aquest mercat també s’afeblirà seriosament.


Les Corts també donen suport al nou Sistema de Tornada d'Envasos - Diari La Veu\nEscriba el número 747082\nEl secretari autonòmic de Medi ambient subratlla la importància que el poder legislatiu acorde impulsar l'engegada de l’SDDR al País Valencià\nEl nou Sistema de Tornada d'Envasos serà una realitat en breu al País Valencià “especialment ara que les Corts han aprovat per àmplia majoria sol·licitar al Govern valencià que impulse l'engegada del Sistema de Dipòsit, Devolució i Tornada d'Envasos (SDDR).\nAquesta és la convicció expressada pel secretari autonòmic de Medi ambient i Canvi Climàtic, Julià Álvaro, qui destaca el suport rebut pel Parlament valencià i subratlla la importància que el poder legislatiu acorde impulsar un nou sistema de dipòsit i tornada d'envasos. “Aquesta resolució de les Corts suposa un impuls molt important al nostre projecte, vigent ja en més de 40 països i regions de tot el món (entre ells els més avançats econòmicament, social i ambiental)”, assenyala el secretari autonòmic.\nAmb aquesta resolució, el Parlament del País Valencià aposta “clarament” per la reutilització i el reciclatge, donant suport a una iniciativa que lluita contra la contaminació en les nostres ciutats i en el nostre medi natural, especialment en la nostra mar, greument contaminada per tot tipus d'envasos, segons el secretari autonòmic de Medi Ambient.\nL’“aposta” es du a terme després que el Govern valencià estiguera “totalment convençut” de “l'eficàcia” d'aquest nou sistema, i per aquest motiu ho va incloure com una de les 50 prioritats per al segon semestre d'enguany. “L’SDDR és una clara aposta del Consell per una nova política de gestió de residus i per una economia circular, que converteix el residu en un recurs i fomenta noves activitats i ocupacions”, segons Álvaro.\nNou sistema de dipòsit i tornada de... quins envasos?\nEl nou sistema de dipòsit i tornada de residus té com a finalitat la recollida d'envasos d'aigua, sucs, cervesa i refrescs en formats de vidre, plàstic, llandes i tetra-brik, complementari a l'actual de recollida en contenidors.\nPrecisament, per a Àlvaro és “fonamental” aquesta complementarietat amb l'actual sistema - “perquè el nostre objectiu és evitar que milions d'envasos que diàriament consumim –al PV- acaben en el contenidor de residus orgànics, soterrats en abocadors o abandonats en carrers, jardins, platges o cunetes”.\nDes de la Generaitat Valenciana destaquen el suport que l’SDDR està rebent per part dels ajuntaments del territori valencià, i es recorda que comunitats autònomes com les Illes Balears, Canàries o Catalunya “ja han manifestat la seua voluntat de compartir estudis i executar accions conjuntes amb la nostra en aquesta matèria.”\nEscriba el número 771191


Rosa Garcia: “Preferim distribuir les culpes en comptes d’assumir què pot fer cadascú” (Txell Bonet)\nEntrevista a la biòloga i ambientòloga, doctora en educació ambiental i directora de Rezero\n4 min. Periodista 22/08/2020 20:31\n987x555 Rosa Garcia, biòloga i ambientòloga\nRosa Garcia, biòloga i ambientòloga / SARA CABARROCAS\n“A l’EGB vam visitar una incineradora, i encara tinc gravada la imatge de la pinça agafant els residus i portant-los cap al foc. A l’escola treballàvem molt aquest tema i ja ha sigut sempre part de la meva vida. En la meva adolescència començava la recollida selectiva a Barcelona, però no al nostre barri, Torre Baró, un dels més conflictius en aquella època. Amb una amiga vam agafar un bidó, el vam pintar de verd, hi vam escriure “vidre” i el vam plantar a l’avinguda principal. La meva mare i les veïnes van començar a baixar ampolles. Algú va fer una foto, va arribar als mitjans i, al cap de poc, vam tenir els primers contenidors de recollida selectiva”.\nEls residus són l’àrea menys atractiva dins el medi ambient, però la Rosa sempre ha tingut molt clar que volia treballar-hi. “A Mercabarna, amb el Centre d’Ecologia i Projectes Alternatius, vam implantar la recollida orgànica. Després vaig ajudar a crear la fundació Rezero. Amb l’ efecte Greta hem notat un canvi. Abans, quan ens reuníem amb polítics i empresaris, ens deien que l’important era l’educació ambiental. Ara tenen assumit que és una urgència. És positiu que la gent jove s’hi hagi enganxat, com elsFridays for Future. Ara els cal entendre que per avançar cal arribar a consensos i crear sinergies”.\nFa uns anys, amb la campanya “Catalunya lliure de bosses”, a ella i el seu entorn els deien que eren unes talibanes dels residus, que la gent no tornaria a anar a comprar amb cabassos i bosses reutilitzables, “que era una bogeria, i mira ara”. “Penso que a la Greta se li ha fet un atac molt bèstia, és un exemple del masclisme social. ¿L’hi farien igual a un noi? Em sembla una fotesa agafar-se a si ella contamina o deixa de contaminar, és un atac molt fàcil, en comptes de valorar la seva repercussió. I l’essència de l’ecofeminisme ha existit tota la vida. Aquí tenim la Mercè Girona, o la Laia Tresserra i la Montse Peiron, referents del consum conscient. Passa molt amb els ecologistes, que sembla que per ser-ho hàgim de viure a les cavernes”.\nÉs allò d’aprendre a viure amb les nostres contradiccions. “Al final és la suma de cada petit gest que fem, les gotes que fan la gran onada, anar del zero al deu és impossible. Si el model no et permet viure coherent al 100% és perquè el model té imperfeccions. En comptes de culpabilitzar les persones per aquestes imperfeccions del model, mirem com facilitem el seu dret a consumir sense generar residus i sense perjudicar la salut. No centrifuguem responsabilitats. En aquest país preferim distribuir les culpes en comptes d’assumir què pot fer cadascú. La responsabilitat ha de ser compartida, però no és igual per a tothom. Tenen més responsabilitat les empreses. Després venen les administracions, que han de crear el marc normatiu i garantir que es compleixi, que fer les coses malament surti més car que fer-ho bé. Com pot ser que produir ecològic surti més car que produir malament i amb tòxics? I no n’hi ha prou posant a l’etiqueta «Paper 100% reciclable». És que el paper és sempre 100% reciclable. Això no aporta informació, només confon el consumidor. En un envàs de bric, vidre o plàstic, posar-hi que és 100% reciclable és un engany si no pots assegurar que aquest envàs que poses al mercat serà recuperat i es reciclarà realment, amb instruments com el sistema de dipòsit, devolució i retorn”.\nReduir, reutilitzar, reparar, repensar o refusar, millors opcions abans que reciclar. Trobareu consells a la web de Rezero. “Hi ha un vincle entre els residus que generem i el model de vida que tenim, un model consumista basat en necessitats fictícies i imposades, moltes materials, que tampoc ens omplen: la societat espanyola és la segona consumidora d’ansiolítics d’Europa. Si ens alliberem d’això, serem més feliços. Porto molts anys intentant fer aquest camí, i reconec que costa molt. Amb el temps he après a celebrar cada cosa que aconsegueixo”.


Vergés reclama el compliment de les mesures pel coronavirus en un "Nadal diferent"\nPublicat 02/12/2020 20:25CET\nMarín celebra la construcció de CAP Alhambra i insta el Govern a seguir treballant\nLa consellera de Salut de la Generalitat, Alba Vergés, ha demanat a la població el compliment de les mesures contemplades al Pla d'adaptació de l'activitat social de Nadal i cap d'any al Covid-19 en un "Nadal diferent".\nHo ha explicat durant la roda de premsa de presentació del nou centre d'atenció primària (CAP) Alhambra al barri de Santa Eulàlia de L'Hospitalet de Llobregat (Barcelona), amb el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, i l'alcaldessa de la ciutat, Núria Marín.\nLa consellera ha reivindicat el "treball de molta gent" per dotar d'eines a la societat amb les quals puguin organitzar les festes nadalenques alhora que es garanteix, segons el parer de Vergés, el control de la pandèmia.\nEn ser preguntada per si faran marxa enrere o modificaran alguna mesura concreta del pla de Nadal, ha insistit que aquest pla està treballat però ha matisat que ho estudiaran "tot", i ha afegit que encara queden molts dies per a les festes.\nSobre el possible avanç de tram contemplat al Pla d'obertura que ha elaborat el Govern davant les restriccions de la segona onada de la pandèmia dilluns que ve, Vergés ha reconegut que els indicadors epidemiològics mostren "un petit canvi".\nNo obstant això, ha defensat que ho analitzaran en el marc del comitè tècnic del Pla de Protecció Civil de Catalunya (Procicat) per prendre una decisió en els propers dies.\nRespecte al treball del Procicat, Vergés ha reiterat que el comitè tècnic també està treballant en un pla específic per a les cavalcades de Reyes.\nEn el marc del nou equipament sanitari de la ciutat, Aragonès ha destacat el "compromís adquirit i el treball fet" amb la posada a punt del nou CAP Alhambra que atendrà a la població dels barris Santa Eulàlia Nord i Gran Via Sud de L'Hospitalet de Llobregat.\nVergés ha reivindicat que aquest centre és "més ampli, més modern i més confortable" que l'anterior (el CAP Mossèn Cinto Verdaguer) amb el doble de consultes --passant de 18 a 35--, ha tingut un cost de 4 milions d'euros i atendrà a més de 20.000 persones.\nLa cartera de serveis del centre inclou activitats preventives; atenció i seguiment de les malalties agudes i cròniques; atenció i seguiment de la salut dels menors; atenció domiciliària; consulta de salut mental de suport a l'atenció primària; i atenció odontológica.\nPer la seva banda, Marín ha celebrat la construcció del nou CAP que considera un "espai fantàstic" que s'ha aconseguit a través del Pacte de Salut entre l'Ajuntament i la Generalitat, a qui ha instat a seguir treballant en els equipaments sanitaris de la ciutat.\nConcretament, ha recordat que "queden pendents" dos CAP més --el de la Florida i el de Sant Josep-- així com el futur de l'Hospital General de L'Hospitalet, i ha afegit que seran possibles gràcies a la col·laboració institucional.\n"No és una reivindicació exclusiva de l'alcaldessa, és una reivindicació veïnal i de tota la ciutadania", ha subratllat Marín, que ha insistit a posar-se a la feina i aclarir el futur d'aquests equipaments.


Qui som – Terregada\nTERREGADA aglutina els coneixements i l’experiència de professionals per aportar idees i treball per a un medi i un territori més sostenibles.\nFacilita el camí cap a la SOSTENIBILITAT de la societat en què vivim, mitjançant una feina que contribueix a satisfer les necessitats de l’actual generació, sense comprometre la capacitat de satisfer les necessitats de les generacions futures.\nResponsable en agricultura/jardineria ecològica i restauració d’hàbitats.\nIsidre Rebenaque Cruz Col·laborador\nNeus Giró Col·laboradora\nLa Neus Giró és la persona que ha fet la nostra pàgina web. Col·laborem per donar el servei de realització de webs a les empreses vinculades amb el medi ambient i el territori, així com en la implantació i manteniment de sistemes de gestió ambiental.


Mestres en lluita per una escola pública digna – Kaos en la red\nMestres en lluita per una escola pública digna\nSom l’equip de mestres d’una escola pública del districte de Sant Andreu. Hem sentit la necessitat d’escriure aquest manifest per diferents motius relacionats amb la situació de l’escola pública actual.\n·Cansats/des…, cansats/des de sotmetre’ns a les reiterades i insubstancials reformes educatives fruit de l’alternança política en el govern.\n·Invisibles…, invisibles davant dels múltiples replantejaments teòrics que s’imposen des de les diferents reformes educatives.\n·Infravalorats/des…, infravalorats/des per l’actual administració educativa que amb la nova llei d’educació, planteja, de forma més o menys explícita, la nostra incapacitat com a professionals a l’hora d’oferir una educació de qualitat.\n·Culpabilitzats/des…, culpabilitzats/des per la situació actual de l’escola pública i el nivell de fracàs escolar.\n·Pressionats/des…, pressionades pel tracte públic i administratiu cap a l’escola, com la única responsable d’entomar les múltiples problemàtiques socials i educatives, sense tenir en compte que es tracta d’una responsabilitat compartida.\n·Silenciats/des…, silenciats/des pels mitjans de comunicació que desproveeixen d’importància la situació educativa actual, oferint una manca d’espais informatius que tractin el tema des de l’anàlisi profund i plural que es mereix.\n·Maltractats/des…, maltractats/des per l’opinió pública que està exposada a una informacióesbiaixada i enganyosa de la realitat educativa.\n·Oprimits/des…, oprimits/des davant les reiterades imposicions administratives i burocràtiques buides de sentit pedagògic i que ens condueixen a deixar en un segon pla les nostres realitats educatives.\n·Utilitzats/des…, utilitzats/des per l’Administració educativa i pels sindicats majoritaris que ens representen en el debat públic sobre l’educació.\n·Indignats/des…, indignats/des davant de les polítiques imposades que, subtil i progressivament, degraden l’escola pública en benefici de la patronal de l’ensenyament privat concertat.\nCOM INTERPRETEM LA SITUACIÓ ACTUAL?\nPensem darrera de la nova Llei d’Educació de Catalunya hi ha:\n·Una reforma educativa que planteja un nou marc institucional, imitant el model anglosaxó de gestió de l’ensenyament, tot destruint el valor educatiu i social de l’escola pública.\n·Un model de gestió empresarial que dificulta el treball en equip i deteriora les relacions entre les persones que vetllem per la construcció d’una escola més justa i democràtica.\n·Un procés de privatització de l’escola pública, mitjançant la municipalització dels centres públics, així com la contractació externa d’empreses i llocs de treball arbitraris.\n·Un model d’autonomia basat en la diferenciació dels centres segons els resultats escolars, incrementant les diferències segons l’entorn social d’aquests.\n·Un procés de degradació de l’escola pública, que la condueix a una situació de desvalorització, col·locant la xarxa pública en condicions de subsidiarietat iempitjorant les condicions de treball del professorat interí i substitut.\nQUINS SÓN ELS NOSTRES DESITJOS PER A UNA ESCOLA PÚBLICA DIGNA?\nPensem en una escola única, sostinguda amb fons públics, una escola digna que garanteixi el dret a l’educació i la igualtat d’oportunitats per a tots els nens i nenes, una escola pública que parteixi de:\n·Repensar un altre tipus d’educació, basada en una nova mirada que presenta l’aprenentatge com a un procés de construcció en i per a la vida, i a l’educació com a pràctica de relació intensa que sorgeix del desig de conèixer el món.\n·Posar al centre de l’aprenentatge a l’infant com a un ésser potencialment creatiu, actiu i crític perquè pugui esdevenir, en un futur, una persona lliure, reflexiva i crítica, tot participant de la construcció de la societat.\n·Replantejar tant l’essència del coneixement com les formes d’accedir-hi, tenint en compte els múltiples canvis en el coneixement i les relacions personals, pròpies de l’era de la informació.\n·Apoderar l’educació i l’escola, partint del repte de sentir-nos part indispensable del desenvolupament humà, tenint en compte el paper fonamental de l’educació pel que fa a la construcció de les persones, les societats i d’un món més just, un món millor on viure.\n·Pensar i construir el nostre futur comú, a través de la nostra pràctica educativa, dels nens i nenes i les seves famílies.\nEstà en les nostres mans i en les mans de la Conselleria d’Educació i del Govern, que puguem tirar endavant amb aquest procés de reconstrucció d’una escola pública més digna, justa i de qualitat, que doni resposta a les necessitats de la nostra societat.\nÉs indispensable que es destinin els fons públics necessaris, tantper garantir una escola pública digna, l’accés equitatiu a aquesta, i una formació pública i de qualitat, que garanteixi la construcció d’un perfil docent reflexiu i compromès.\nEQUIP DE MESTRES DEL CEIP BARÓ DE VIVER


Cistella de vins on-line – Del 15/10 al 17/12 – Mercats amb D.O.\nMercats amb D.O.\nTast de vins als mercats, on-line i als Centres Cívics de Barcelona\nTASTS AL MERCAT\nCistella de vins on-line – Del 15/10 al 17/12\nPublicat per @mercatsambdo el 15 Agost, 2021 3 Novembre, 2021\n6 Vins de qualitat comentats on-line per els productors des del seu celler. Sessions mensuals moderades pels formadors de Mercats amb DO.\nSessió on-line d’octubre: Tastarem el Vi de Vila de Mas d’en Gil, DOQ Priorat i l’Antistiana Incrozio Mazoni de Mas Comtal.\nNovembre: Ostatu Reserva, DOQ Rioja Alavesa i el Piedra Negra Malbec de François Lurton, Valle del Uco, Argentina.\nDesembre: Sessió per a escumosos abans de Nadal. Amb Esparter Gran Reserva d’AT Roca i el Rimarts Reserva Especial.\nDates de les tres sessions de tast on-line: divendres 15 d’octubre, 12 de novembre i 17 de desembre de 2021\nHora: De 20.00 a 21.30 hores\nDescompte de 10 € si has participat anteriorment.\nInclou les tres sessions on-line i les ampolles de vi per prendre a casa. Els vins es poden recollir a diferents punts de la ciutat de Barcelona o te’ls podem enviar a casa. El valor del lot de vins és superior als 100 €. Les sessions on-line es poden tornar a visualitzar amb posterioritat.\nRESERVES TANCADES: Omplint el següent formulari. Un cop omplert i enviat us farem arribar un mail amb la informació per fer el pagament al nostre compte.\nLa cistella de 6 vins es pot recollir a dos punts de Barcelona, a quin lloc ho recolliràs?(necessari) Avinguda de la Catedral amb C/ de la Tapineria, 9. Galeria Villa del Arte. Obert cada dia de 11 a 20 hores\nAvinguda Gaudí, 10. Botiga MEPAS. Obert cada dia de 11 a 20 hores\nA cap dels dos, vull que m'ho envieu a casa (suplement de 19 €)\nVols que t'enviem els vins a casa? (suplement de 19 € a l'àrea metropolitana). En aquest cas escriu a continuació la teva adreça:\nHas participat anteriorment a algun tast on-line de Mercats amb D.O? (descompte de 10 €)(necessari) Sí\nA més, vols participar a algun dels tasts amb maridatge al mercat del Ninot? Gaudiràs de 10% de descompte en comprar la cistella de vins. El tast costa 31 € enlloc de 35 €. I ho carreguem en aquest mateix pagament. (necessari) Sí, 1 persona al tast de vins de la D.O. Penedès el proper 22 d'octubre\nSí, 2 persones al tas de la D.O. Penedès el proper 22 d'octubre\nSí, 1 persona al tast de vins de la D.O. Montsant el proper 19 de novembre\nSí, 2 persones al tast de vins de la D.O. Montsant el proper 19 de novembre\nFormadors: Ramon Guix i Jordi Guillemí, de DO Santa Caterina.\nParticipen els cellers:\nEls cellers i vins poden variar per causes alienes a la nostra organització. En aquest cas cerquem una altre opció dins el mateix nivell de qualitat.\nEn el cas de que no es pugui realitzar la connexió amb algun dels cellers, els moderadors de “Mercats amb DO” farem la presentació d’aquell vi.\nAquí pots veure els vins d’anteriors “Cistelles on-line”\ncurs on-linetast de vins\nEntrada prèvia Tasts de vins als Centres Cívics Fort Pienc, Urgell i Golferichs\nEntrada següent 11 DE FEBRER 2022: DO CONCA DE BARBERÀ AL MERCAT DEL NINOT


El referèndum basc ja té data: 25 d'octubre del 2008 La República\nEl referèndum basc ja té data: 25 d’octubre del 2008\nEl lehendakari, Juan José Ibarretxe, ha anunciat aquest matí que el 25 d’octubre de 2008 convocarà una consulta popular sobre el futur del País Basc durant el ple de política general que obre el curs polític al Parlament basc. Ibarretxe ha avançat “un nou cicle històric” en el qual els bascos “posaran el rellotge en marxa”, sense que ho impedeixi ni ETA ni el Govern de l’Estat espanyol. El lehendakari creu que ‘l’Executiu espanyol no pot utilitzar l’existència de la banda armada com excusa política per a impedir que el poble basc decideixi per a ell mateix”.\nSembla que es vulguin alimentar els tòpics. Des de Catalunya, el líder independentista proposa per al 2014 un referèndum, pocs mesos després de l’aprovació d’un nou estatut, que prou penes ens ha costat i que al final, sembla ser que, en paraules de Maragall, ‘ja no és necessari després de la retallada a Madrid’.\nDoncs els bascos van una mica més a la directe. El lehendakari Juan José Ibarretxe ja ha posat data per a celebrar un referèndum d’autodeterminació al País basc: el 25 d’octubre de l’any vinent. A més, ha defensat la negociació, contactes i diàlegs com forma per a buscar una solució a la violència i ha assegurat que el reconeixement del dret de decisió és ‘l’arrel del conflicte’ que cal resoldre.\nIbarretxe ha assenyalat que exposa aquesta jornada les seves propostes ‘en positiu’ i amb la finalitat de ‘buscar acords que permetin resoldre els problemes dels ciutadans’ i encaminin cap a ‘la resolució del conflicte’. En aquest sentit, ha rebutjat ‘embardissar-se en el retret polític i en la desqualificació que avorreixen a una societat que està farta dels comportaments polítics immadurs’.\nEn la seva intervenció, ha afirmat que, encara que ETA ‘s’hagi obstinat en retornar-nos a un passat destructiu’, la societat basca ha iniciat un nou ‘cicle històric, al marge de la violència”. Manfiestà que el cicle de la violència està “esgotat socialment” i va apostar per obrir el nou cicle històric, al mateix temps que va afirmar que l’existència d’ETA ‘no pot impedir que el poble basc faci el seu camí, ni pot ser utilitzada pel govern espanyol de torn com excusa política per a impedir que el poble basc recorri el seu propi camí’. ‘Serà la societat basca l’encarregada d’engegar el rellotge, marcar-nos els temps, regles de joc i finalment validar el resultat del procés’, ha sentenciat. Ibarretxe ha apostat per atorgar a la societat basca la ‘clau democràtica’ capaç d’obrir ‘un nou cicle històric que porti la pau i la normalització política’.


Bastien und Bastienne (WA Mozart) Peter Grimes (B. Britten)\nJordi Savall dirigeix “Una cosa rara” al programa de la setmana\nUna cosa rara és una òpera dividida en dos actes, amb música del valencià Vicent Martín i Soler, i llibret en italià de Lorenzo Da Ponte, tot i que basat en “La luna de la Sierra” de Luis Vélez de Guevara. L’estrena va ser al Burgtheater de Viena el 17 de novembre de 1786.\nQuan es va estrenar a Viena, el mes de novembre de 1786, va tenir un èxit clamorós, fins a tal punt que el mateix Wolfgang Amadeus Mozart va recollir algunes melodies i les va incorporar a l’escena del sopar de Don Giovanni, que estrenaria l’any següent a Praga. Aquest fet li ha donat molt de prestigi al títol que ens ocupa. L’obra pertany a l’etapa vienesa de Martín i Soler, on conegué al seu amic i llibretista, Lorenzo Da Ponte (qui conjuntament a Mozart va elaborar els llibrets de Le nozze di Figaro, Don Giovanni i Così fan tutte). Amb Da Ponte, Martín i Soler també va obtenir els més grans èxits de la seva carrera, exactament igual que Mozart en el terreny operístic.\nJuntament amb Il burbero di buon cuore (1786) i L’arbore di Diana (1787), aconseguiria un èxit rotund. El públic assitia massivament a totes les funcions, feia allargar les temporades, i fint i tot comprava les seves partitures que eren cantades al carrer. Com a mostra, Una cosa rara es va estrenar el mateix any que Le nozze di Figaro de Mozart. Mentre l’obra de Mozart va tenir 2 representacions a Viena, la de Martín i Soler en va tenir fins a 78. Va generar tal reacció, que les classes acomodades de l’època van començar a vestir-se “alla Cosa Rara”, imitant als personatges de l’òpera.\nVoleu descobrir aquest títol? Escolteu els Moments d’òpera d’aquesta setmana.\nTagged with → ALBERT GALCERAN • LE NOZZE DI FÍGARO • MARTÍN I SOLER • MARTIN Y SOLER • MOMENTS D'ÒPERA • MOZART • UNA COSA RARA • VIENA • WIEN


Freund | Talent en pau\nper Daniela Freund Professora i investigadora a HTSI 26 de novembre de 2019 05:30\nAvui parlem de talent i com d'important és reclutar, "retenir" i contribuir al desenvolupament del talent a les empreses. En el cas del sector turístic, sector de serveis i experiències, comptar amb personal i directius talentosos és encara més important.\n"La guerra pel talent, fenomen que s'inicia a EUA a finals dels 90, està aquí per quedar-se"\nLa guerra pel talent, fenomen que s'inicia a EUA a finals dels 90, està aquí per quedar-se. L'escassetat de talent és un repte mundial. Un repte globalitzat que afecta a tots els països i que l'any 2018 va aconseguir el punt àlgid dels últims 12 anys, un 45%, segons ManPower Group.\nPerò, què significa talent? David Ulrich, acadèmic pioner del tema, ho defineix com a resultat de la competència professional, multiplicada pel compromís i per la contribució a l'empresa. Les empreses han de comprometre als seus treballadors, que no significa "retenir-los". El talent no pot ni ha de ser retingut. No gosem intentar-ho i menys encara si aspirem a sumar a les generacions Millennial o Z als nostres projectes. Podem, en el millor dels casos, aspirar a comprometre el talent.\nEl turisme és un sector de persones i les persones som diverses. Una cultura empresarial inclusiva amb valors de diversitat afermarà aquest compromís. Valors inclusius, promoguts per la cultura corporativa, que impulsin igualtat d'oportunitats i no discriminin per gènere, cultura, edat, religió, necessitats especials, etc. Aquestes empreses no només són més sostenibles, sinó que són més atractives i rendibles. Estudi rere estudi demostren que la diversitat augmenta la creativitat dels equips i la rendibilitat de les empreses. Un informe recentment publicat per McKinsey (2018) sobre diversitat mostra que les empreses més diverses tenen major capacitat per atreure als millors talents, millorar la seva orientació al client, la satisfacció dels treballadors i la presa de decisions. Si bé la justícia social i el compliment legal acostumen a ser el disparador inicial, moltes empreses reeixides consideren la diversitat com una font d'avantatge competitiu, i específicament com un facilitador clau del creixement.\n"David Ulrich defineix el talent com a resultat de la competència professional, multiplicada pel compromís i per la contribució a l'empresa"\nNo obstant això, és important assenyalar que gestionar la diversitat no és fàcil i ens fa sentir incòmodes. El MIT, en un estudi publicat el 2018, mostrava que els equips diversos superaven els equips homogenis en termes de rendiment, però... els equips homogenis afirmaven sentir-se millor durant el procés de treball, no obstant això, perdien. Mentre que els equips diversos se sentien malament durant el procés de treball conjunt fins al moment de finalitzar i aconseguir l'objectiu. Per tant, hem d'aprendre a sentir-nos còmodes en la incomoditat i abraçar la diversitat perquè el resultat final sempre serà millor, encara que el camí costi.\nHi ha pimes del sector turístic que estan implementant polítiques de diversitat. Bones pràctiques a observar i en les quals serà interessant mesurar resultats de futur: Kuoni Destination Management (gènere), Soho House Barcelona amb el seu projecte Hub Impact i Gender Pay Gap (intergeneracional i gènere) o l'Hotel Barcelona Princess (inclusió). El cas d'aquest últim és especialment destacable atès que l'aposta per la diversitat ha transcendit les seves portes, donant motiu a la creació de l'associació sense ànim de lucre Barcelona Forum District, formada per 38 socis, empreses i entitats, que ofereixen oportunitats laborals a persones en situació econòmica i social vulnerable.\n"Hi ha pimes del sector turístic amb polítiques de diversitat: Kuoni Destination Management (gènere), Soho House Barcelona amb Hub Impact i Gender Pay Gap (intergeneracional i gènere) o l'Hotel Barcelona Princess (inclusió)"\nLa diversitat i la igualtat no han de ser prioritats per a les empreses; han de ser els valors que les guiïn. Les prioritats canvien, els valors es mantenen. Al final del dia es tracta de respectar les fortaleses individuals i crear un espai de col·laboració i empatia. Això condueix a una cultura de pertinença i inspira al talent a donar la millor versió de si mateixos. I donant la seva millor versió, es compromet amb l'empresa. Deixem ja la guerra pel talent i construïm els fonaments perquè el talent trobi pau a les nostres empreses.


SXSW Springboard: Per què el cineasta 'Abans que esclati el sol', Debra Eisenstadt va prendre un descans després de guanyar el seu esperit indie. - Característiques | Maig 2022\nSXSW Springboard: Per què el cineasta 'Abans que esclati el sol', Debra Eisenstadt va prendre un descans després de guanyar el seu esperit indie.\nL’ennui suburbà no és exactament un nou territori per a les pel·lícules indie, però la premiere SXSW de Debra Eisenstadt, 'Before the Sun Explodes', posa un gir vibrant i viciós en una trama aparentment interpretada. El comediant i actor Bill Dawes protagonitza la pel·lícula com, ho has endevinat, un còmic i un actor, però, mentre que la pel·lícula utilitza algun material del stand-up propi de Dawes per arrodonir el seu personatge Ken Cooper, la pel·lícula mai no té ganes de cobrir. terreny antic.\nCom a Ken, Dawes és un pare sense estar, que està intentant malabarsar la seva vida amb una carrera de comèdia. Quan obté una oportunitat més per vendre una pel·lícula de gran època, que ja fa anys que intenta vendre, posa en marxa una sèrie d’esquirols domèstics que assenyalen el mal que són Ken i la seva dona que guanya la seva vida (Christine Woods). Ken, prou previsiblement, es dirigeix cap al club de comèdia, on coneix a l’atractiu Holly (Sarah Butler), que facilita ràpidament tota la seva vida. Sona familiar? No us preocupeu, 'Abans que el sol exploti' us sorprendrà, ja que Eisenstadt utilitza una fórmula familiar per tractar algunes qüestions salvatges a la moda. Quan s’acabi l’extraordinària funció de 80 minuts, no sabreu què fer de Ken o Holly, però acabareu de presenciar un altre dels estudis fantàstics d’Eisenstadt.\nPerò Eisenstadt no és un principiant a l'escena indie. Després de realitzar només tres funcions al llarg de la seva carrera, el cineasta no té la profusió del currículum que esperaves d'algú que va aparèixer el seu primer llargmetratge el 2001, però sí que té el suport de la còpia de seguretat. Aquesta primera funció, 'Daydream Believer'? Va guanyar els coberts dels premis Independent Spirit dels Eisenstadt a Someone to Watch i un gran Premi del Jurat al Festival de Cinema de Slamdance. Si hi ha algun problema amb la programació relativament lenta d'Eisenstadt en l'obtenció de treballs nous, és que només en volem veure.\nA continuació, Eisenstadt parla de finals oberts, comèdia i per què es porta el seu temps entre projectes.\nLa nostra primera projecció va ser al Teatre Vimeo, que va ser una mica espantós. És una pantalla tan enorme, és com un estadi. La meva pel·lícula no és 'Star Wars', així que estava molt nerviosa per la projecció, però crec que va anar bé. Crec que va anar bé! Tinc molt bones opinions.\ndirk suaument remolc\nEl final de la pel·lícula, ho vaig deixar així perquè la gent pogués projectar el seu propi resultat. Crec que realment podeu anar en moltes direccions diferents amb aquesta situació. Crec que és agradable tenir aquest tipus de final on saps el que està passant, però no necessàriament saps com reaccionaran aquestes persones al fet que passi. Després de conèixer els personatges durant vuitanta minuts, la gent continua projectant-se les seves idees.\nÉs molt difícil fer-ho tot. Acabo de ser molt proactiu. Tenia un amic, un molt bon amic, i treballava en un projecte i ens en faríem una nota de comissió dels nostres projectes. Li vaig dir: 'Mira, només vull fer alguna cosa. No sé quin guió teniu, però sóc curiós. Em va lliurar el seu guion. El guió que em va donar no era per a mi i no em podia relacionar, però hi havia un element al guió, sobre un perseguidor, i sabia que volia fer alguna cosa que impliqués això. Tenia un altre personatge del guió que era cantant, que realment pensava que seria millor com a stand-up.\n[Tots els meus papers de les meves pel·lícules] s'han tornat interconnectats per a mi. Aquesta és la meva tercera pel·lícula realment independent i ho fas tot amb l'ajuda de molta gent. Tots sagnen els uns als altres, és el que passa.\nL’edició, seria molt difícil no editar cap de les meves pel·lícules. Forma part de la redacció. Si no fos el meu guió, crec que estaria bé. M'agrada molt la continuació de tot el procés. Faig molta edició. Ho faig amb escriptura a propòsit. M’agrada treballar amb els actors, fent assajos. Suposo que aquest procés ha evolucionat de manera orgànica perquè estic tan fora d’un sistema.\nUna cosa que em preocupava molt quan escrivia el guió era convertir Ken en un personatge simpàtic. Simplement fa que tots els personatges siguin molt complexos i multidimensionals, tots defectuosos i tots desitgen alguna cosa. Tots estan desesperats. Tots es troben en aquest moment de la seva vida.\nNo sabíem originalment si el personatge seria una mare o un pare quedar-se a casa. Em va agradar la idea d’un pare a casa seva, vaig pensar que era una posició molt més interessant per a molts homes. Sé que els pares que quedeu a casa, i em costa. Conec dones que són les que guanyen el pa. I és difícil per a tots dos. Vaig pensar que si pogués intentar exposar-ho de manera que mostri com de difícils són aquests rols i com de complicat és i pot ser, seria un personatge interessant.\nLa comèdia a la qual volia ser molt oposada, volia que fos aquesta comèdia de germans i un retorn al passat. Anar al club era una mena de temps enrere per a Ken, intentant recuperar alguna cosa que es perdia. Per això no és graciós. Les seves coses no evolucionen. No fa referència a la seva vida ara, que podria ser divertit.\nmillor trucar a saul sobretot\nSabíem que Bill Dawes i la seva comèdia i el seu acte de comèdia encaixaven realment amb el personatge. Tenia l'edat adequada. Mentre l’escrivia, vaig veure la seva comèdia i una mena de coses que tenia al cap [durant el procés de guió]. Li vam donar el guió quan acabéssim, esperant que estigués interessat i realment estigués interessat. Estava disposat a deixar-nos utilitzar la seva comèdia real.\nAquesta és la veritable comèdia de Bill [a la pel·lícula]. Mai havíem escrit comèdia abans, i volíem tenir una sensació autèntica del club i de la comèdia i ser molt conscients de la importància que tenia tenir aquest detall allà. Ens ho va donar i, per descomptat, ho vaig editar perquè es bombardeig [a la pel·lícula]. Ho va fer sentir el més autèntic possible.\nVaig deixar que el repartiment també informés del guió. Volia infondre’ls i la seva experiència. Si tenen alguna cosa molt valuosa per compartir, m’ho posaré.\nTots els personatges, segons veig, formen part de Ken. Aquestes són totes les parts d’ell. Una mena de holly representa el passat i l’autonomia que tenia. Això és el que té i això és tan atractiu. No és només la seva aparença, sinó la seva llibertat. Fins i tot la seva companya d’habitació, Zeb, és una mena de futur, com podria ser el futur si el matrimoni de Ken es dissolgués. Tots representen diferents parts d’ell, o possibilitats.\nVolia que la pel·lícula tingués molts sentiments diferents, a la classe de gèneres creuats. Em va semblar interessant. No sabia com seria això, perquè volia que fos graciós, volia que fos dramàtic, també volia que fos un thriller.\nHe tingut molts nens entre les meves pel·lícules. En moltes maneres, sóc com Ken. En realitat no pots fer i aportar el cent per cent en allò que estàs fent si et distreuen criant fills. Sóc algú que es va sentir molt raonable un cop vaig tenir un fill per ser la persona principal de la seva vida. Em va impedir seguir realment una carrera.\nHe estat ensenyant, he estat escrivint guions, tinc molts guions. Ara que els meus fills són grans, em sento com ara podré treballar. Feia anys que només feia un balanç de la meva vida i donava prioritat a allò important.\nVaig aconseguir fer una pel·lícula pel mig, una pel·lícula molt independent que vaig rodar en nou dies. Només faig petites feines estranyes aquí i allà en cinema independent. Això és el que he de treballar de manera independent, perquè no tinc impuls. [Riu] M'agrada. M’agrada l’autonomia de treballar d’aquesta manera. Podeu treballar com vulgueu, podeu triar les persones adequades que siguin un tipus de joc.\nCrec que és bo fer moltes coses diferents, especialment quan dirigiu. Has de fer moltes coses. A la meva primera pel·lícula, fins i tot vaig rodar la pel·lícula. ho vaig fer tot en aquesta pel·lícula. Estic acostumat a treballar amb molt poc. Si algú només em donés diners per fer alguna cosa, seria fantàstic.\nEm va anar bé fer aquesta pel·lícula, només per tornar-hi al capdavant. Ara espero tenir una mica d’impuls.\n'Before the Sun Explodes' es va estrenar aquesta setmana a SXSW i tornarà a projectar el dijous 17 de març a les 14:00 a l'Alamo Lamar.\nLLEGIR MÉS: SXSW Springboard: Com el cineasta John Carchietta va barrejar gèneres per crear el seu explosiu 'Còctel adolescent'


Qi Salut | Fisio&teràpies – Fisioterapia – Medicina tradicional Xinesa i altres terapies naturals\nQi Salut | Fisio&teràpies\nCentre QISALUT a Vic: FISIOTERÀPIA - Acupuntura - Quiromassatge - Naturopatia - Medicina Tradicional Xinesa...\nEspai de referència a Vic per a FISIOTERÀPIA, Lesions esportives, ACUPUNTURA, MEDICINA TRADICIONAL XINESA, Medicna NATURAL, TERÀPIES Naturals i TUINA per a NENS...\nFISIOTERÀPIA general i REHABILITACIÓ per aquells que desitgen i busquen obtenir un tractament professional. Tractament terapèutic funcional i educacional i fisioteràpia esportiva per a tot tipus de lesions.\nDestacada Fisioteràpia per esportistes professionals del món d’esports de muntanya. Els millors escaladors, runners i muntanyencs passen per les nostres mans. Escollim el millor tractament, sigui Electroteràpia, termoteràpia, laserterapia, massatges descontracturants, ultrasonoterapia i/o Punció seca. Col.laboració amb BUFET JURIDIC MACIÀ per a gestions de Federació, pràxis mèdica i incapacitats.\nCiència i Filosofia que combina diverses teràpies per tal de gaudir d’un estat físic i emocional òptims, d’una manera holística i global , tractant les persones i les seves patologies. Oferim les millor eines amb acupuntura, moxibustió, fitoteràpia i auriculoteràpia.\nTècnica mil·lenària de la Medicina Tradicional Xinesa que equilibra l’energia dels meridians i dels òrgans del nostre cos per tal de restablir i tenir cura de la salut.\nConsisteix en l’estimulació de punts acupunturals i reflex situats al pavelló auricular (orella), per mitjà d’agulles, micromassatge o balinets de llavors.\nMitjançant la combinació d’herbes i plantes, amb la Fitoteràpia Xinesa obtenim prescripcions excel·lents alternatives als medicaments d’us comú per les malalties més freqüents.\nEl Quiromassatge és una tècnica que consisteix en la manipulació de la pell, el teixit adipós i el muscular del cos humà, per tal de restablir-ne el correcte funcionament.\nÉs el nom genèric d’un producte elaborat a partir de la decocció de flors en aigua. Les flors de Bach tracten set tipus d’estats negatius: la por, la incertesa, l’evasió del present, la solitud, la hipersensibilitat, la tristesa o desesperació i la preocupació excessiva pels altres.\nL’alimentació macrobiòtica és una manera de menjar que es basa en el principi filosòfic d’equilibri del yin i el yang.\nRelació d’ajuda dins un marc humanista. La teràpia es centra –més enllà del intercanvi verbal-, en un treball interior guiat pel terapeuta. L’objectiu és identificar els diferents espais interiors, d’accedir al nostre espai-recurs (espai de força interior) i desidentificar-se dels espais ferits.\nAprendre a gestionar la nostra energia emocional per relacionar-nos millor amb nosaltres mateixos. Aconseguir un bon ancoratge amb la nostra “Essència”, que només es pot desenvolupar quan hem retrobat, abraçat i guarit els nostres espais interiors que han estat ferits.\nQi Salut és el lloc ideal per dedicar un temps de les nostres vides a mantenir i restablir la nostra salut física, mental i emocional.\nEstem ben a prop del centre de Vic!\nQi SALUT Centre de salut i fisioteràpia\nC/ Arquebisbe Alemany, 6 de VIC (veure mapa)\n(davant del Museu de la Pell)