MODERNISME: BARCELONA - casa Pia Batlló (2)\nPublicat per Valentí Pons Toujouse a 15:33\nGuillermo Cegarra Beltri 7 de maig de 2016 a les 20:19\nMe encanta la imaginación desbordante de Vilaseca\nTot Barcelona 8 de maig de 2016 a les 8:42\nCada vez que paso por allí, la farola me tiene comida la moral...te aseguro que alguna noche me la llevaré ¡¡¡¡¡\nMª Trinidad Vilchez 8 de maig de 2016 a les 16:51\nJa, ja, ja, esto es para Miquel, no sabía de su vena cleptómana...!!!\nBon dia Valentí, maca aquesta casa, una abraçada i moltes gràcies.\nVictòria 28 de maig de 2016 a les 9:06\nQuin treball més exquisit que fas, divulgant l,art el coneixement, la història i la bellesa. T,he trobat per casualitat buscant informació d,un restaurant que hi ha a la Via Augusta 300...gràcies per fer el treball que fas!\nValentí Pons Toujouse 28 de maig de 2016 a les 17:55\nMoltes gràcies Victòria


Actualitzada 12/01/2021 a les 21:36\nAquesta finalment és una qüestió molt “freda” per a les empreses: acomiadar personal. I dic que es tracta d’una qüestió freda perquè mai es pot prendre en calent, o potser ho faries sense pensar gaire. Ara mateix es tracta simplement d’agafar un paper, un full de càlcul i fer números. Evidentment sense parar-se a pensar amb els perjudicats, tan sols amb les xifres de l’empresa. La davallada de molts negocis és evident, no cal ni mirar els percentatges per acollir-se a un ERTO, segons sigui dels tres darrers mesos o dels dotze anteriors. És trist però resulta evident que les empreses no miraran la davallada de xifra de negocis anterior sinó el que poden ingressar en el futur proper. I amb aquest “panorama” han de fer els càlculs adequats. I amb aquest “panorama” la suspensió temporal d’ocupació no serveix de gaire. Ja ho estem veient en alguna empresa que ha fet segurament els seus càlculs i els ERTO no els surten a compte. Haver de pagar una part del salari de personal que no treballa o haver de mantenir una part del personal que no necessiten no surt a compte. Segurament surt més a compte acomiadar el personal que no necessiten, pagant el que toqui, i si les “coses” s’arreglen algun dia, ja tornaran a contractar més treballadors. Ja sé que això es molt dur però desgraciadament així és. Tot això ho dic sense entrar a valorar si les ajudes de Govern són o no suficients, tan sols em baso en l’actual situació, fins on arriben actualment aquestes ajudes i en com es preveu el futur més immediat. Tot això és el que estan valorant ara mateix les empreses i per aquest motiu opten i optaran cada cop més pels acomiadaments.\n#4 paisos i paisos es el que hi ha,al igual que treballadors\nCleptocràcia i cleptòcrates va dir..Home, tu mateix...\nSi els acomiada o baixa els "souets", es queda sense vots.\nHan de vetllar pels seus i afins.\nsi pero no tots els paisos funcionen com aqui, Singapore a retallat i moltisim el sou dels seus politics i el mateix a fet amb els seus funcionaris, curiosament a diferencia d'aqui pero clar no es pot comparar tot el funcionariat encantat de colaborar perque donen per entes que es un moment on tot el pais te d'ajudar,ara si mirem on es Singapore i on es andorrà , seria com comparar els naps amb les cols,tambe es te de entendre que el nivell cultural de uns i altres es els dos pols oposats, unestan tremendament formats i aqui ja sabem el que hi ha, maneres de fer totalmnet diferents per aixo uns paisos son a la cima de tot i els altres estan amb descomposició,ah alla tambeels funcionaris votan pero el govern no mira per el vot mira per el be del pais\nNo seria necessari si s'apliquessin al sector públics criteris com la lògica i el sentit comú. Però això implicaria ajustar els salaris públics a la realitat del país, i això no interessa als governants. En conseqüència, per que els Governants i alts càrrecs de l'Administració puguin mantenir el nivell salarial i els privilegis, cal retallar per la base, i si cal prescindir d'algú doncs mala sort.\n#2 Cleptocràcia i cleptòcrates\nGovern S.A va dir..L'única empresa que no acomiada els seus treballadors és l'Estat.\nHome, tu mateix...\n#1 Govern S.A\nL'única empresa que no acomiada els seus treballadors és l'Estat.


S’estima que una família de quatre membres posa la rentadora entre tres i cinc vegades a la setmana, o el que és el mateix, com a mínim més de 200 vegades a l’any el consumidor s’enfronta a una de les tasques de la llar que per a molts és de les més ingrates. Perquè no només es tracta de posar la rentadora, després cal estendre la roba, recollir-la i plegar-la. Segurament, en aquesta cadena de rutines obligades en falta una, i la que casualment desencadena tot aquest procés: triar el detergent per fer la bugada. En el record queda la imatge publicitària que durant anys mostrava un mestressa de casa convençuda que el seu detergent era el que rentava més blanc i que per això no calia canviar-lo per un altre. Avui en dia, la blancor en la bugada es continua buscant però també un altre tipus de solucions. Actualment, abunden en el mercat diversos productes amb diferències en les formulacions i en els resultats: 0, adequats a cada roba, color o fins i tot indicats per a determinats tipus de pell. Des dels que serveixen per a tota la bugada (sense importar el color de la roba que es renti conjuntament), passant per aquells d’ús específic per a roba negra o peces delicades fins a productes 2 en 1 la formulació dels quals conté substancies detergents i suavitzants. En aquesta equació, se suma un element més: les diferents presentacions en què es comercialitza el detergent. A l’omnipresent format en pols, l’acompanya el producte líquid, en pastilles i les últimes incorporacions: les càpsules. Cadascuna d’aquestes rendeix de manera diferent davant del nivell de brutícia de la peça i el tipus de teixit. Són qüestions que no sempre el consumidor coneix ni domina. Per tot això, per a encertar en l’elecció del detergent resulta fonamental conèixer-ne les principals classes i les prestacions i peculiaritats. A més, en la selecció del producte que utilitzarem ha de pesar també la consciència ecològica. En molts casos, és possible contribuir a la millora mediambiental si s’opta per productes concentrats (comporten una despesa energètica inferior per l’estalvi d’envàs, el transport…) o si es posen en pràctica una sèrie de rutines quan es posa la rentadora.\nAl passadís dels productes de la neteja, el maldecap per a molts comença quan han de decantar-se per una presentació de detergent o una altra. “Serà millor el líquid que els detergents en pols tradicional?, com actuen les càpsules de detergent? o quin neteja sense danyar els teixits?”, són només algunes de les qüestions que vénen al cap en aquest primer assalt. Bé és cert que al costat d’aquests consumidors en conviuen d’altres que, per tradició o fins i tot per sentimentalisme, es neguen, passi el que passi, a canviar de marca de detergent.\nEn pols. L’avantatge principal davant del format líquid és l’eficàcia contra les taques. En general, aquests detergents tenen un poder de neteja més gran. Això sí, per tal d’assegurar el resultat necessiten unes altes temperatures per potenciar la dissolució, per això no es comporta de forma òptima en els rentats freds. Com a defectes, són detergents les restes dels quals tendeixen a acumular-se al caixetí de la rentadora, amb les molèsties que això ocasiona per al consumidor. La seva major eficàcia fa perillar el color de la roba i els teixits més delicats. Per això, són detergents més apropiats per a les bugades blanques de peces amb teixits menys exigents. No s’ha d’obviar tampoc que els detergents en pols tenen el poc honrós títol de ser els que menys cuiden el medi ambient.\nEn pastilles. Les llums i ombres són les mateixes que les del detergent en pols, ja que al cap i a la fi el producte és el mateix però presentat en un format diferent. I és que si alguna cosa caracteritza aquesta mena de detergent és la comoditat que ofereix al consumidor. N’hi ha prou d’introduir la pastilla en la rentadora. D’aquesta manera, s’evita el perill d’utilitzar una dosi superior o inferior de la necessària i això suma per a obtenir un resultat millor.\nLíquid. En l’altre extrem se situen els detergents líquids. Respecten i cuiden més els teixits i colors, i es dilueixen bé a baixes temperatures, per això es poden utilitzar en programes de rentat amb aigua freda, però els seus resultats contra les taques són més discrets. Amb tot, el detergent líquid és la millor opció per a la roba de color, la roba fosca i els teixits delicats (llana, seda, viscosa…). És més acurat amb l’entorn, especialment les versions concentrades i ultraconcentrades, ja que la despesa energètica és més baixa: pel seu volum, fan servir menys matèries primeres i menys material d’embalatge i tot això permet fer una gestió més eficient del seu emmagatzematge i transport en benefici del medi ambient.\nCàpsules. Són el format més nou al mercat. Es tracta d’uns saquets de film hidrosoluble (es dissol quan entra en contacte amb l’aigua) a l’interior dels quals es troba la dosi exacta de sabó líquid per a la bugada. Tenen les mateixes bondats que els detergents líquids, però a aquestes cal sumar la facilitat d’ús i la comoditat que brinden al consumidor.\nL’AISE (Associació Internacional de Sabons, Detergents i Productes Afins) porta anys promovent diferents mesures reguladores per intentar pal.liar l’impacte que els detergents causen en el medi ambient. Al final dels anys 90, va fomentar la posada en marxa d’un codi de bones pràctiques mediambientals i l’any passat va entrar en vigor l’última recomanació. La mesura promou la reformulació dels detergents per a aconseguir que concentrin les dosis per rentat a un màxim de 75 ml, mantenint la mateixa eficàcia però amb menys quantitat de producte, amb l’estalvi consegüent en envasos, transport i matèries primeres. La majoria de les marques del mercat ja han concentrat les seves fórmules per tal de respectar aquesta recomanació. Fa uns anys es va fer el mateix per a la detergència en pols, concentrant les formulacions a un màxim de 125 ml per rentat (aproximadament 80 grams).\nMenys producte més estalvi. Segons com de concentrada estigui la fórmula d’un detergent (proporció entre el percentatge de matèria activa i el d’aigua), el consumidor necessitarà més o menys quantitat per a un rentat eficaç; com més concentrada sigui, significa que té una quantitat més gran de matèria activa i, per tant, amb menys producte s’aconsegueixen resultats tan eficaços com amb més quantitat d’un altre que estigui més diluït, és a dir, menys concentrat. A l’hora de comparar preus i de decantar-se per un detergent o un altre entre diferents productes, convé fer-ho tenint en compte el nombre de rentats o dosis que contingui cadascun i no la quantitat de producte que hi hagi en litres o quilograms.\nComparar entre dosis. En qualsevol cas, és fonamental fer servir la dosi de rentat que el fabricant recomana en l’etiquetatge de l’envàs. Aquesta s’obté tenint en compte els diferents graus de brutícia de les peces (poc tacada/una mica tacada/molt tacada) i la duresa de l’aigua: tova, mitjana i dura. D’aquesta manera, si s’utilitza la dosi indicada s’estalviarà producte i s’evitarà malgastar detergent i diners; el consum en aigua i energia serà inferior si s’aprofita la càrrega completa i si s’aposta per cicles curts i aigua freda.


Unes 200 persones tallen l’A-7 a Tarragona després de la manifestació de l’1-O | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nUnes 200 persones tallen l’A-7 a Tarragona després de la manifestació de l’1-O\nImatge de l’inici de la manifetació. Foto: Twitter\nImatge de la capçalera del tall a l’AP-7, amb els cotxes aturats davant. Foto: Eloi Tost\nUnes 200 persones han tallat l’A-7 a Tarragona en ambdós sentits de la marxa poc abans de les nou de la nit després de la manifestació per commemorar el segon aniversari de l’1-O.\nEls concentrats van encapçalats per una pancarta amb el lema ‘CDR Tarragona’. A la protesta prèvia han participat unes 4.000 persones sense que hi hagi hagut incidents. Ha sortit de la plaça de la Font i s’ha desplaçat fins a la plaça Imperial Tarraco, on hi ha la subdelegació del govern espanyol. Allà s’ha llegit un manifest, després de la lectura del qual s’ha donat l’acte per acabat cap a dos quarts de nou de la nit. Ha estat després quan el grup de 200 persones ha decidit anar a tallar l’autovia.\nEls manifestants en el moment que tallen l’A-7. Foto: Eloi Tost\nLa manifestació en la qual hi ha participat unes 4.000 persones segons la Guàrdia Urbana ha recorregut el centre de la ciutat. Els participants han lluït estelades i pancartes a favor de l’alliberament dels presos independentistes i reivindicatives de l’1-O. Els crits i càntics també anaven en la mateixa línia.\nDavant la subdelegació la presidenta d’Òmnium Cultural al Tarragonès, Rosa Maria Codines, ha assenyalat que l’1-O és del poble i que hi ha un abans i un després del referèndum del 2017. “És la data fundacional del camí imparable cap a la república”, ha expressat davant els manifestants. Codines ha instat a la “desobediència civil i pacífica” i ha demanat als independentistes no caure “en paranys”. “El nostre estendard és i serà la lluita no violenta”, ha apuntat abans d’avançar que els catalans tornaran a votar.\nDes dels partits independentistes, ERC ha apuntat que “la independència és l’única eina per sortir de l’atzucac repressiu de l’Estat”. La CUP, per la seva banda, ha demanat una societat mobilitzada, autoorganitzada i un govern compromès. “La societat treballa, i el govern? Estan preparant la via unilateral?”, ha preguntat la consellera de la CUP a l’Ajuntament de Tarragona, Laia Estrada, que ha assegurat que el moviment independentista no es pot permetre més declaracions simbòliques. “Els vots van ser reals. Volem la independència real i la volem ara”, ha finalitzat. Des de Junts per Tarragona, el conseller Dídac Nadal ha afirmat que no abandonaran els presos i que el seu compromís amb la causa sobiranista és “insubornable”\nA l’inici de la marxa, en declaracions als mitjans l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha demanat reivindicar “la gran victòria” de l’1-O. A més ha dit que “a la vida picant pedra es poden aconseguir coses difícils”, en referència a la independència. Ha estat la primera vegada que un alcalde de Tarragona ha participat en una manifestació independentista.


Espores - 10 PLANTES FÀCILS DE SEMBRAR EN PRIMAVERA\nLa primavera ja està ací i amb les temperatures en ascens, sense risc ja de gelades, és el moment ideal per a conrear noves plantes a partir de llavors, que lluiran precioses més endavant. I és que el clima temperat de la nostra zona, la costa mediterrània, amb poc contrast entre el dia i la nit, permet sembrar ja algunes espècies directament en exterior, per a que les llavors es beneficien de l'augment progressiu d'hores de llum. Qui visca en altres llocs, on encara existisquen riscos de gelades, haurà de fer-ho dins de casa, en contenidors o llavorers que es posaran en una finestra orientada al sud per a que reben tot el sol possible.\nCom sabreu, el sembrat no sempre és una tasca fàcil. Sembla que només cal introduir una llavor en la terra i esperar a que cresca, però hi ha molts factors que influeixen en el cultiu i cada tipus de planta pot tenir les seues pròpies necessitats especials. Així que per a facilitar-vos les coses, avui volem parlar-vos del nostre top 10 d'espècies vegetals senzilles per a reproduir en aquesta època, que podreu sembrar directament al sòl del jardí i que, amb unes mínimes cures, germinaran sense dificultat.\nAquesta planta és tan fàcil de conrear que fins a un xiquet menut les pot fer germinar, de fet record quan el meu fill, en l'etapa d'educació infantil, em va portar entusiasmat un test amb un xicotet girasol que havia sembrat en el col·legi. I és que els girasols, amb eixes flors grans, alegres i cridaneres tan característiques que es mouen a la recerca del sol, es poden plantar tant en el sòl del jardí com en tests. Només cal introduir les seues pipes, les llavors, a un centímetre de profunditat i millor en grups de tres per a assegurar-nos que almenys una germine. Necessitaran entre sis i vuit hores de sol diàries, un reg constant per a què el substrat mai quede massa sec, i un bon drenatge. Existeixen diferents varietats de girasol, des de les gegantes que poden superar-nos en altura fins a algunes més xicotetes, més apropiades per al jardí o altres espais més reduïts. Trieu la que millor s'adapte a les vostres necessitats però, açò sí, a l'hora de sembrar deixeu un marc de plantació mínim entre elles de 50 cm, en les varietats més xicotetes, i de 90 cm per a les més grans. Quan arribe l'estiu podreu gaudir de les seues precioses flors que a més atrauran a tot tipus de pol·linitzadors.\n2. LA CALÈNDULA\nLa calèndula es reprodueix amb tanta facilitat que ja sense fer res és habitual que isquen noves plantes al voltant d'on hi ha una. Aquesta planta pot créixer tant a ple sol com a semi-ombra i encara que és habitual en climes temperats resisteix bé el fred de l'hivern. Podeu comprar les llavors al vostre establiment habitual de jardineria i una vegada tinagu algunes plantades, només haveu d'esperar a que la flor es marcisca per complet en la planta i arreplegar aleshores les seues llavors, ja que es desprendran fàcilment. Per a sembrar-les, només cal triar un lloc adequat, preferiblement amb molt de Sol, i col·locar-les a un o dos centímetres de profunditat, en grups de tres. No necessita un sòl excessivament humit, però requereix d'un bon drenatge i reg regular, sobretot al principi per a que la germinació es produïsca adequadament. Una vegada hagen crescut una miqueta, uns set centímetres, podeu resituar les que hagen germinat i col·locar-les a 50 cm de distància. Aconseguireu unes flors precioses i comestibles, que a més funcionaran molt bé com a repel·lents de plagues gràcies a la seua peculiar olor.\nLa viola és una planta anual que pertany a la família de les violàcies. Existeixen nombroses espècies i varietats que s'utilitzen com a plantes entapissants per a decorar els jardins als mesos freds, que és quan floreix. És una planta econòmica que sol aparèixer a la venda a la tardor en tots els centres de jardineria i vivers, però no és gens difícil aconseguir-les a partir de llavors. Igual que les calèndules, germinen amb molta facilitat, per açò tampoc és rar que apareguen violes de forma espontània en el lloc on ja hi havia una planta, a partir de llavors que van caure de les flors i que estaven a l'espera d'un bon moment per a desenvolupar-se. Per a incorporar-les al vostre jardí només cal repetir el mateix procés que amb les espècies anteriors però deixant una marc de plantació entre elles de 30 cm i resituant aquelles que hagen germinat en el mateix lloc. Caldrà col·locar-les en llocs assolellats, tant en test com en el jardí, en substrats molt fèrtils i ben drenats. Per a sembrar-les, espereu millor a la fi de primavera o principis d'estiu. I no oblideu esperar a que les flors maduren del tot per a guardar les llavors fins a la següent temporada.\n4. L'AlegrIa de la casa\nAquesta coneguda planta herbàcia és molt apreciada en jardineria, tant per la bellesa i abundància de les seues flors com per la facilitat del seu cultiu i reproducció. Són plantes de ràpid creixement i que no solen donar problemes de malalties ni plagues. Necessiten temperatures càlides per a desenvolupar-se i solen morir a l'hivern si es deixen a la intempèrie. Podeu sembrar-les al vostre jardí de la mateixa forma que hem fet amb les violes però col·locant-les en un lloc més ombrejat. Una vegada les tingueu, aconseguir les seues llavors no serà complicat, però tenen un mecanisme curiós de dispersió amb el qual cal portar cura perquè no s'escapen. I és que quan la flor madura produeix un fruit que conté un bon nombre de llavors, però que és com una xicoteta càpsula a punt d'explotar. Quan arriba el moment s'obri amb el mínim frec i llança les llavors a propulsió. És molt curiós veure aquest mecanisme! Per arreplegar les llavors cal observar els fruits molt sovint i recollir-los quan estiguen madurs, i envoltant-los amb l'ajuda d'una bosseta de paper, per si esclatan quan els estigueu manipulant.\n5. EL PÈSOL D'olor\nEl pèsol d'olor és una planta anual mediterrània, una espècie peculiar de pèsol que es caracteritza pel color i l'aroma de les seues flors. Aquesta enfiladissa creix amb molta rapidesa i necessita tutors on agarrar les seues llargues i primes tiges, a més li agraden les ubicacions assolellades però de sòl humit. Quan la flor madura produeix una baina plena de xicotets pèsols que són les llavors. Podeu sembrar-les en la terra junta una tanca o paret, a una profunditat de dos o tres centímetres, i caldrà regar-les regularment però sense arribar a entollar el substrat. Les seues precioses flors de dolça fragància brollaran en el jardí durant tot l'estiu.\nLlavors de pèsol d'olor\nLa vinca rosa és una herbàcia perenne originària de Madagascar. Necessita temperatures càlides per a desenvolupar-se bé i quan arriba l'hivern, en la nostra latitud, es posa molt lletja pel fred i fins i tot pot morir. Per sort, és una planta que produeix llavors amb facilitat i ho fa en grans quantitats, així que podeu reproduir-la novament sense problemes. Les seues flors apareixen durant tot l'estiu i quan es marceixen formen una baina molt xicoteta, semblant a la dels pèsols, amb moltes sements en el seu interior.\n7. EL Dondiego de nIT\nEl dondiego és una planta vivaç que perd tota la seua part aèria quan arriba l'hivern, però en arribar la primavera desenvolupa sense problemes nous tiges, fulles i flors. És una espècie molt resistent i vigorosa que no necessita més que un emplaçament assolellat i reg regular. La llavor es forma en la base de la flor després de marcir-se i madurar. Són de color negre i tenen una bona grandària, com l'os d'una oliva xicoteta. Germinen amb tanta facilitat que al voltant de les nostres plantes de dondiego el sòl s'omple de xicotetes plantetes que cal eliminar o resituar per a que no ho envaïsquen tot.\nLlavor de dondiego\n8. LA PetÚnia\nLa petúnia és una planta d'hàbit perenne en el seu hàbitat d'origen (Sud-amèrica) però ací solem tractar-la com a planta de temporada. La raó és que no suporta el fred de l'hivern i si ho fa, el segon any no produeix flors tan vistoses com l'anterior. Se solen rebutjar quan arriba la tardor i es reemplacen per plantes de temporada hivernal. Jo ho solc fer així però, abans d'arrancar la planta, deixe que les flors maduren en la mata i així arreplegue llavors per a sembrar la següent primavera. Trieu l'espècie que més us agrade en el vostre centre de jardineria habitual i sembreu-les per primera vegada en el vostre jardí a una distància d'entre 15 i 30 cm.\nPericarpi en una flor de petúnia. Les llavors es formen a l'interior.\nValeriana roja o andianeta són els noms comuns pels quals es coneix aquesta planta. Es tracta d'una herbàcia perenne nadiva de la conca mediterrània, de fàcil cultiu i baix manteniment. És una planta vigorosa, molt ramificada, que s'omple de flors des de la primavera fins a la tardor. Sol i una mica de reg és tot el que necessita per a brillar en el jardí. Cadascun de les seues tiges produeix denses cabezuelas de flors xicotetes que en madurar es transformen en llavors que s'alliberaran fàcilment gràcies al vent. No us preocupeu si volen més enllà del vostre jardí, ja que estem parlant d'una espècie autòctona en el nostre territori.\nLlavors “voladores” de valeriana roja\n10. EL JULIVERT\nEl julivert és una de les herbes aromàtiques que més utilitzem en cuina, per açò ens encanta tenir sempre en la terrassa un test amb una xicoteta mata. A més és una planta densa, verda i molt decorativa entre altres plantes amb flors. Ara és el moment ideal per a sembrar-ho i així, gaudir de les virtuts d'un julivert casolà i ecològic. Per a germinar el julivert solament necessiteu introduir les llavors en el substrat, escampant-les, i mantenir-ho humit. En tres setmanes començaran a apuntar les primeres tiges. La planta de julivert necessita molta llum, però no és necessari que el sol incidisca directament sobre ella. És una espècie bianual, així que florirà en el seu segon any de vida. És ací quan deixarem assecar les flors i podrem recol·lectar les seues llavors per a plantar-la novament.\nSi investigeu una mica trobareu moltes plantes que es poden aconseguir fàcilment a partir de llavors, però aquesta és una selecció de les quals nosaltres hem provat i germinen bé i ràpid. Esperem que us animeu a conrear-les a casa, en el sòl del jardí o en uns tests de la terrassa, i tingueu una primavera plena de flors i molt alegre.\nFotografies: Guía de Jardín, Pixabay\nMés en aquesta categoria: « PER UN PAISATGE DE QUALITAT A LA VALL D'UIXÓ\tAMPLIA EL TEU JARDÍ FÀCILMENT AMB ESQUEIXOS »


Llibres llegits i per llegir: Quan jo tenia cinc anys em vaig matar (2013)\nQuan jo tenia cinc anys em vaig matar (2013)\nAquesta tarda quan em faltaven unes pàgines per acabar aquesta novel·la del Howard Buten, amb excel·lent traducció d’Albert Folch, un veí de 10 anys ha pujat amb l’ascensor amb mi. Els dos sols. No havia parlat mai amb aquest nen perquè fa poc que viu a la casa i sempre l’havia vist amb els seus pares. Mentre pujàvem m’ha mirat i m’ha dit:\nI jo, sorpresa, li he preguntat perquè.\n-Porque ahora tengo que ponerme con los deberes.\nHe fet cara de circumstàncies. No he sabut ben bé què dir.\nI casualment aquesta anècdota encaixa molt bé amb la novel·la de Buten. Perquè de vegades el món dels nens i el món dels adults no tenen cap punt en comú. El protagonista de Quan jo tenia cinc anys em vaig matar és un nen de 8 anys que ens explica una sèrie de vivències des de la seua perspectiva. Una perspectiva que ens fa pensar en el nen de El curiós incident del gos a mitjanit, nens que no entenen la societat en què viuen i que els hi costa establir llaços o ponts de comunicació. El Burt té una fantasia portentosa i una emocionalitat que el fa descontrolar-se i provocar situacions caòtiques. És una història agredolça perquè el Burt té i tindrà problemes però de vegades ens sorprèn amb les seues ocurrències i has de parar la lectura perquè no pots parar de riure.\nEs tracta d'una novel·la que es llegeix bé i que convida a la reflexió sobre aquesta societat complicada per als nens i sobre l’univers dels infants, de vegades, també massa incomprensible per a nosaltres, els adults.\nPublicat per kweilan a 0:54\nMe'l anoto , mai m'han decebut els llibres que he llegit i que tu recomanaves, ara prou la feina em surt per les orelles i aquest any tinc un bon munt de llibres per llegir...( i el teu!!)\n11 de maig de 2014, a les 13:15\nah i quan hagi llegit el teu llibre miraré d'escriure una ressenya ( aquest és el comentari número 2 que segueix l'anterior)bon diumenge!\n11 de maig de 2014, a les 13:16\nM'has passat a davant per poc. Aquest llibre serà el següent a caure a les meves mans, després que acabi el que llegeixo ara. Me'n parlaven bé i em van fer venir moltes ganes de llegir-lo, així que s'ha saltat la llista de pendents a la torera. Tinc ganes d'agafar-lo, després de llegir-te, encara més, i mira que el d'ara també m'està agradant!\n11 de maig de 2014, a les 17:09\nQuina gràcia el teu veí, pobret! hehehe\nM'encanta aquesta editorial. Tinc un quadern de passatemps per adults seu, i vaig llegir Signatura 400 pel club de lectura del meu poble. Tot amb bon resultat, recomanable.\nAquest fa temps que li tinc ganes i m'has fet entrar encara més ganes, a veure si m'acabo d'animar.\n12 de maig de 2014, a les 13:30\nElfreelang.- Quina il·lusió que ja el tinguis. Espero que t'agradi aquesta historia de Lleida. Una abraçada!!\nXeXu.- Doncs una vegada que coincidim a veure si ens agrada als dos. Una abraçada!!!\nroselles.- M'apunto aquest llibre i buscaré més coses d'aquesta editorial que sembla interessant. Moltes gràcies per la recomanació!!!\n13 de maig de 2014, a les 23:50\nBellprat Fira del Llibre\nPresentació de El Plagi a Lleida\nVila del Llibre de Bellprat 2014\nLa sergent Anna Grimm a Barcelona!


Domòtica - Sat Vallès\nÉs impossible poder especificar les prestacions completes de domòtica.\nResumint podríem dir que aquesta és l’encarregada de crear sinergies entre tots els camps de les noves tecnologies per aconseguir, sobretot, un alt grau de confort, eficiència energètica i seguretat en un recinte.\nCreiem que la domòtica és l’idioma entre instal·lacions elèctriques, telecomunicacions, seguretat i informàtica perquè s’entenguin i convisquin per donar solucions conjuntes a petició de l’usuari.\nLi oferim sofisticats sistemes de control dels seus habitatges o negoci amb uns productes de disseny pur, de línies rectes, minimalistes, que responen a les tendències i gustos actuals.\nA més, mitjançant sistemes via ràdio, les reformes i instal·lacions són escasses.


El curs es proposa l'objectiu d'iniciar l'alumne a l'estudi de la llengua italiana. Des de la primera classe, l'idioma del curs serà l'italià, de manera que l'exposició de l'alumne a la llengua objectiu sigui la més elevada possible. A través d'un enfocament comunicatiu, l'alumne aprendrà gradualment a comunicar-se en senzilles situacions de la vida quotidiana. La presentació del vocabulari i de la gramàtica es farà amb un mètode inductiu, que imposa a l'alumne un esforç i una participació necessaris per a la comprensió de regles bàsiques i la memorització del vocabulari, amb la finalitat que aconsegueixi crear senzilles frases des de les primeres classes de l'assignatura. El curs està enfocat a mantenir elevada l'atenció sobre aspectes interculturals rellevants per a deconstruir estereotips i també amb una perspectiva de gènere. El text utilitzat serà "Nuovo Espresso 1", ALMA EDIZIONI (u. 1, 2, 4), juntament amb materials de suport que la professora subministrarà en classe.\n1. Primeres preses de contacte (u. 1) 1.1 Presentació del curs i del llibre 1.2 Brainstorming 1.3\tAlfabet 1.4\tSalutacions informals 1.5\tNombres 1-20 1.6\tNacionalitats 1.7\tPronoms subjecte 1.8\tVerbs ser i cridar-se 1.9\tFonètica (ch-*gh) 1.10\tCultura: maneres de saludar-se\n2. Conèixer-se (u. 2) 2.1\tSalutacions formals 2.2\tEdat 2.3\tProfessions 2.4\tIdiomes 2.5\tCorreu i telèfon 2.6\tNombres 21-100 2.7\tNombre i genero dels substantius 2.8\tArticles indeterminativos 2.9\tVerb tenir, fer i estar 2.10 Pronoms interrogatius 2.11\tVerbs regulars 1ª conjugació (present) 2.12\tCultura: mapa d'Itàlia\n3. Temps lliure (u. 4) 3.1\tActivitats del temps lliure 3.2\tDies de la setmana 3.3\tEl cap de setmana 3.4\tExpressar gustos i desitjos 3.5 Expressar acord i desacord 3.6\tVerbs regulars 2ª i 3ª conjugació (present) 3.7\tVerb agradar + pronoms indirectes 3.8\tAdverbis de freqüència 3.9\tFonètica (cu-qu-*gu) 3.10\tCultura: ciutats italianes\n4. Repàs general\nAltres 1,50 6,00 0 7,50\nCerca i anàlisi d'informació 1,00 9,00 0 10,00\nProva d'avaluació 3,50 15,00 0 18,50\nResolució d'exercicis 2,00 13,00 0 15,00\nTreball en equip 1,00 3,00 0 4,00\nLuciana Ziglio, Giovanna Rizzo (2012). Nuovo Espresso 1. Alma edizioni.\nPrimera prova competencial La primera prova representa el 10% de la nota final 10 No\nSegona prova competencial La segona prova representa el 10% de la nota final 10 No\nTercera prova competencial (prova oral) La tercera prova representa el 30% de la nota final\nProva parcial La prova parcial representa el 20% de la nota final 20 No\nProva final La prova final representa el 20% de la nota final 20 No\nParticipació a classe i treball autònom a casa L'assistència i la participació representen el 10% de la nota final 10 No\nEn l'assignatura d'Italià I hi ha dos sistemes d'avaluació diferents.\n1) Avaluació contínua\nL'avaluació contínua consta de tres proves competencials i dos examens.\nLes proves competencials tenen la finalitat d'esbrinar l'assimilació dels continguts de cada tema. Dues proves competencials son escrites i valen el 10% de la nota final i la tercera prova es oral i valdrà el 30% de la nota final. Cap prova es recuperable.\nEls dos examens d'avaluació contínua, en canvi, consisteixen en proves escrites a meitat del curs (prova parcial) i en la convocatòria ordinaria (prova final) i valen el 20% de la nota final.\nEncara que no sigui obligatòria, l'assistència a classe es recomana, tant de forma presencial com virtualment. L'assistència implica la participació: ja que es puntua amb un 10% de la nota final, assistir sense participar activament a les activitats lectives i sense treballar autònomament a casa equival a no assistir.\nEl requisit mínim per a l'aprovació del curs a través de l'avaluació contínua es aconseguir mínim un 5/10 en cadascú dels dos examens (parcial i final) i aprovar l'oral amb un 5/10.\nL'avaluació única consisteix en una prova final escrita i una prova final oral.\nLa prova escrita val el 60% i la prova oral el 40% de la nota final. No es pot aprovar l'avaluació única sense aprovar tant la part escrita com la part oral amb un 5/10 en cadascuna, encara que la suma dels percentatges de les dues parts sigui superior al 5/10.\nSi no s'aprova una de les dues parts a la convocatòria ordinària, es repetirà a la convocatòria extraordinària. Durant les dues convocatòries la nota de la part aprovada es congelarà fins a aprovar la part restant a la convocatòria extraordinària.\nEl requisit mínim per a l'aprovació del curs a través de l'avaluació única es aconseguir un 5/10 en la prova escrita i un 5/10 en la prova oral, encara que la suma del percentatges de les dues proves sigui superior a 5/10.\nLes tutories (presencials i/o virtuals) son de forma semanales (veure horaris al Moodle).\nLa comunicació amb l'estudiantat es farà a través dels Avisos del Moodle i del correu electrònic del professorat.\n- Es prega puntualitat en entrada i en sortida.\n- Es convida a no utilitzar els aparells electrònics amb finalitats no didàctiques.\n- Es convida a aprofitar les hores de tutoria per resoldre dubtes lingüístics i revisar proves.\n- Es convida a revisar els avisos del Moodle i a aprofitar els materials extra compartits en la plataforma.\n- Es comunica als alumnes que qualsevol intent de còpia o falsificació d'una prova s'avaluarà amb un “0” (zero).\nEscenari 1 (100% presencial): es mantenen totes les activitats programades en el Seguiment i les proves avaluatives es faran de forma presencial.\nEscenari 2 (blended): es mantenen totes les activitats programades en el Seguiment i les proves avaluatives es faran de forma virtual, encara que una part de l'alumnat sigui present a l'aula.\nEscenari 3 (100% online):es mantenen totes les activitats programades en el Seguiment i les proves avaluatives es faran de forma virtual.\nEls continguts programats no varien en els tres escenaris, canvia la manera d'impartir la classe, de fer tutoria i d'avaluar.\nEn l'escenari 1 les proves es faran presencialment, en els escenaris 2 i 3 es faran virtualment a través del Moodle i del Gotomeeting.\nEls continguts avaluats i els percentatges de cada prova no varien en funció de l'escenari.\nEn l'escenari 1 es faran presencialment, en els escenaris 2 i 3 es faran virtualment.


La Milla de la Candelera arriba a la seva quarta edició | Viu Molins de Rei\nLa Milla de la Candelera arriba a la seva quarta edició\nViu Molins de Rei • 13/01/2015\nEl proper diumenge 18 de gener es celebrarà la quarta edició de la Milla de la Candelera de Molins de Rei. Amb un recorregut de 1609 metres es tractarà d’una cursa curta i ràpida.\nCartell de la IV Milla de la Candelera de Molins de Rei / AEM\nDes de l’any 2012 amb motiu de la Fira de la Candelera la secció d’atletisme de l’Associació Esportiva Molins de Rei organitza la Milla de la Candelera per tal d’incentivar la pràctica esportiva al municipi donant a conèixer el món de l’atletisme. Una cursa que afavoreix l’espectacle amb un circuit de 3 voltes de 550 metres al Terraplè, un trajecte estirat i rectilini on els aficionats podran gaudir de l’emoció de d’aquest esport.\nCom ja és habitual, la competició que es farà diumenge 18 de gener durant tot el matí estarà disponible per a totes les edats. Es faran tres curses adreçades als més petits, seguida de la cursa Open, on es podran inscriure participants de totes les edats que vulguin mesurar la seva forma física o simplement passar una bona estona de forma saludable.\nDesprés començaran les curses amb atletes federats. Tots els atletes rebran un entrepà al finalitzar i també es comptarà amb els vestidors i serveis de l’escola Alfons XIII. Tant la sortida com l’arribada tindran lloc a la Plaça de la Llibertat de Molins de Rei. Les inscripcions es poden fer fins al dia 16 a través d’Internet i el mateix dia de la cursa.\nEtiquetes:164a Fira de la Candelera AEM AEM atletisme Associació Esportiva Molins atletisme Fira de la Candelera Fira de la Candelera 2015 Milla de la Candelera Milla de la Candelera 2015


L’olivera, símbol del projecte ‘Scholas Ocurrentes’ impulsat pel papa Francesc, es planta a l’escola Joan XXIII\nAquest és el testimoni del projecte «Scholas Ciutadania» on van participar més de dos-cents estudiants d’ESO de Tarragona. Responent a aquesta iniciativa del Sant Pare que connecta la tecnologia, l’art i l’esport per a fomentar la cultura de la trobada i un món en pau, el passat mes d’octubre alumnes de diversos centres educatius van treballar durant una setmana per proposar solucions i acabar amb la discriminació, el bullying o la desigualtat i la violència de gènere.\nEn relació a aquest projecte, el dia 19 de desembre s’ha plantat una olivera al Col·legi diocesà Joan XXIII de Bonavista com a testimoni de la participació dels alumnes en aquest programa. L’acte ha comptat amb l’assistència del Sr. Arquebisbe, Mons. Jaume Pujol, i del director de l’escola, Sr. Joan Llatse, així com també alumnes de secundària els quals han explicat la seva participació i alumnes de primària que, a les vigílies de Nadal, han cantat una nadala.\nAquest projecte està promogut pel papa Francesc, que té com a objectiu apropar els estudiants de secundària d’arreu del món a la seva realitat potenciant la importància de la participació i del compromís social, cívic i polític, des d’una perspectiva constructiva, on l’adolescent hi participa a través de la investigació i la presentació posterior de propostes i solucions.\nScholas Occurrentes té el seu origen en la Ciutat de Buenos Aires l’any 2001 quan Jorge M. Bergoglio n’era l’arquebisbe sota el nom de «Escola de Veïns» i «Escoles Germanes», integrant estudiants d’escoles públiques i privades de totes les religions per tal d’educar els joves en el compromís pel bé comú.


Recobrar l’IVA impagat\t| Planas & Planas – Advocats\nRecobrar l’IVA impagat\n13 maig 2010 por Joan Planas\nNo cobrar una factura és un problema. Però a més haver d’ingressar l’IVA és sagnant per a tots els creditors, tant si es tracta de l’IVA generat en rebuts de lloguer de locals , naus o oficines impagats, com també pels que han sorgit de qualsevol activitat empresarial o professional.\nEl procés per obtenir la devolució és també digne d’estudi, havent-se millorat molt recentment amb la modificació introduïda en el Reial Decret 6/2010 (BOE 13/4/2010).\nAixí, la llei permet modificar la base imposable de la factura i per tant poder reclamar la devolució, quan les operacions que van donar lloc a la factura siguin total o parcialment incobrables.\nA aquests efectes si el volum de “negoci” del que demana la devolució ha estat interior a sis milions d’euros en l’any natural immediat anterior (concretament 6.010.121’04 €), aleshores la llei permet que transcorreguts sis mesos des de l’expedició de la factura (fins ara s’havia d’esperar un any). A més, la llei ara ja no exigeix que s’hagi instat el cobrament mitjançant una reclamació judicial al deutor que no ens paga la factura ni l’IVA, sinó que pot fer-se mitjançant requeriment notarial, la qual cosa evidentment implica una simplificació i abaratiment del tràmit.\nD’entre els requisits que estableix la llei, podem destacar també que la devolució (per modificació de la base imposable de la factura de què es tracti), s’ha de demanar dins el termini de tres mesos a comptar de la finalització del període d’espera, comunicant-ho a l’Agència Tributària dins el termini d’un mes des de la data d’emissió de la factura rectificada, que també s’haurà de remetre al deutor, que l’haurà d’incloure dins el període corresponent, i que quedarà ara com a deutor d’Hisenda de l’IVA suportat corresponent.\nUna vegada comptabilitzada la factura rectificativa el creditor haurà de presentar una declaració davant la Delegació de l’Agència Tributària corresponent al seu domicili fiscal, explicant les circumstàncies que sigui del cas, acreditant que s’han acomplert tots els requisits (incloent la reclamació o requeriment notarial esmentats abans) i adjuntant la factura rectificada.\nBé, no sé si haurem sabut explicar-nos, però dins de tot, aquesta modificació, ha de ser benvinguda, doncs ja prou pateixen arrendadors de locals, oficines o naus quan no cobren, o els empresaris i professionals, que tota simplificació o possibilitar de guanyar liquiditat sempre serà benvinguda.\nNaturalment que això no val per a operacions en que el deute estigui garantit amb una hipoteca, per exemple, o en operacions cobertes amb assegurances o entre persones o entitats vinculades.\nCategories: Fiscalitat, General.


Tornen els naps i les cols!\nEnviat per casaldigital el Dg, 04/01/2009 - 00:06\nUn any més els napaires i les penjacols d'Arenys tornaran a sortir la Nit de Reis a penjar-se naps i cols entre ells. Els nois pengen els naps als balcons de les noies i les noies pengen cols als dels nois. Aquests van acompanyats per poesies inventades per ells mateixos.\nEls naps d’Arenys són una variant dels anomenats "esquellots". Una antiga i primitiva forma de denúncia pública. En aquest cas, la "moral", estretament relacionada amb el sexe. Les tradicionals víctimes dels naps han estat les dones, acusades en públic i víctimes d’escarni pels seus convilatans. La Nit de Reis, els napaires prenen relleu als Tres Mags, i són els encarregats de repartir els naps com si fossin regals.\nPer saber més de la tradició podeu entrar en aquesta web sobre naps i cols.\nRedacció del Casal Digital\nEnviat per critic el Dg, 04/01/2009 - 01:37\nCom a persona casada i amb criatures us diria que vigileu , k no feu gaires gamberrades i k sobre tot les k feu siguin simpatiques i gens pesades . No bebeu en exces . I compte amb el cotxe , pero com arenyenc i Napaire de fa molts anys us dic :\nA TOTS ELS NAPAIRES ROBEU SI POT SER EL NAP MES GROS I PASSEU UNA NIT DE PUT... MARE


La República espanyola imposa un militar a la presidència de la Generalitat\n8 d’octubre de 1934\nTal dia com avui de l’any 1934, fa 85 anys, en el context dels dies immediatament posteriors als Fets del Sis d’Octubre (1934), el coronel Francisco Jiménez Arenas ―imposat pel govern de la República espanyola― prenia possessió del càrrec de president de la Generalitat. Malgrat que Jiménez Arenas, en la seva presentació davant de la premsa de Barcelona, va proclamar: “La Generalidad, en su concepto global, no ha sufrido ninguna interrupción, y me propongo reintegrarla a su ritmo normal”; tres mesos més tard (2 de gener de 1935), el govern de la República, presidit per Alejandro Lerroux (del PRR), decretava la suspensió de l’autogovern de Catalunya.\nTambé, durant aquella jornada, va prendre possessió de l’alcaldia de Barcelona el dirigent local de la CEDA José Martínez Herrero, que, com Jiménez Arenas, havia estat imposat pel govern de la República. La premsa de l’època (La Vanguardia, edició del 09/10/1934) destaca que Martínez Herrero es va reunir amb alts funcionaris del govern municipal per assessorar-se: va proclamar que no tenia ni la més remota idea de com es dirigia un ajuntament. Martínez Herrero seria alcalde durant cent dies (fins al 13 de gener de 1935), quan el govern de la República el va reemplaçar per Joan Pich i Pon (cap local del PRR lerrouxista).\nDos dies abans (6 d’octubre) el govern de la República (format per una coalició de partits involucionistes integrada pel PRR de Lerroux, la CEDA de Gil-Robles i el Partido Agrario de Martínez de Velasco) havia decretat l’estat de guerra a Catalunya. La premsa de l’època destaca que, durant la jornada del 8 d’octubre, es va desarmar totalment els Mossos d’Esquadra. La mateixa premsa (La Vanguardia, edició del 09/10/1934) noticiava que dues companyies de la Legió espanyola havien desembarcat al port de Barcelona, per col·laborar amb la Guàrdia Civil en tasques repressives contra els moviments populars que havien secundat la proclama del Sis d’Octubre.\nEs dona la circumstància que, dos anys després, Jiménez Arenas tindria una destacada participació en l’intent de cop d’estat a Barcelona (19/07/1936), que va conduir a l’esclat de la Guerra Civil espanyola (1936-1939).\n7 d’octubre de 1934 L’exèrcit espanyol bombardeja i assalta la Generalitat Marc Pons


Ni muts ni a la gàbia: Propera estació: la sentència del Tribunal Constitucional\nPropera estació: la sentència del Tribunal Constitucional\nMalgrat que som en ple període de vacances, el tren de la vida política del nostre país no s'atura. En les darreres quaranta-vuit hores hem pogut llegir i escoltar diverses opinions sobre les respostes que hauríem de donar davant de la imminent publicació de la sentència del Tribunal Constitucional sobre l'Estatut. Aquesta serà la propera estació on s'aturarà la política catalana per esmerçar-hi totes les energies. Caldrà donar una resposta adequada, contundent i el més unitària possible per encarar el que serà una clara rebaixa de l'autogovern. Almenys, això és el que sembla que passarà. M'atreveixo a fer un dibuix de la resposta ideal i m'atreveixo a compartir-la amb vosaltres.\nEn primer lloc, haurem de respondre a la sentència. Ja fa tres anys que l'esperem i a hores d'ara ja hem qüestionat, per activa i per passiva, la legitimitat d'aquest Tribunal Constitucional davant d'un Estatut referendat pel poble de Catalunya. Cadascú pot pensar el què vulgui de l'Estatut, però el que no és qüestionable és que el poble català ha estat sobirà (si més no en aquesta ocasió) per decidir quin autogovern volia.\nEn segon lloc, crec que ha de ser una resposta encapçalada per la societat civil. Encara que a vegades no sigui tan forta com voldríem, aquesta societat civil pot aportar la pluralitat, la transversalitat i la credibilitat suficient i necessària, tal com ja ha fet anteriorment. De fet, ja hi ha hagut diverses entitats del país que han mantingut converses amb relació a una potencial mobilització unitària que seria convocada, per exemple, per una cinquantena de persones significatives del país. En aquest sentit, el fet que Jordi Porta, president d'Òmnium Cultural, manifesti la voluntat d'estirar d'aquest carro és una molt bona notícia.\nEn tercer lloc, la participació dels partits polítics. Seria interessant que els partits polítics s'afegissin a la mobilització encapçalada per la societat civil, sobretot perquè aquesta sentència ens afectarà a tots i perquè van ser els partits els que van parir el primer embrió d'aquest Estatut. A més, també és veritat que els partits tenen una capacitat de mobilització dels seus militants que és fonamental. Seria desitjable, però, que aquesta potencial mobilització no fos aprofitada per especular amb l'habitual tacticisme preelectoral.\nEn quart lloc i darrer, l'acció política. Fóra desitjable que la mobilització popular fos important, però aquesta no pot ser l'única acció. Si la sentència del Tribunal Constitucional acaba afectant als pilars de l'Estatut, caldrà pensar a fer alguna cosa més que manifestar-se. M'explicaré. Crec que el Parlament de Catalunya no podrà quedar al marge d'una sentència que retalli l'Estatut. I per això, més enllà de les mobilitzacions de la societat civil, espero que als partits polítics no els tremoli el pols i que estiguin a l'alçada de les circumstàncies per defensar del text referendat sobiranament per la ciutadania. Queda molta feina per fer i el tren de la història no pot passar de llarg, lluny de nosaltres. Per això és important descansar bé durant uns dies perquè l'estació de la sentència és a punt d'arribar.\nPublicat per Mònica Sabata a 13:09\nEtiquetes de comentaris: Estatut, Òmnium Cultural, Parlament de Catalunya, Referèndum, Sentència, societat civil\nAlbert 12 d’agost de 2009 a les 10:24\nBen exacte. En Jordi Porta acaba de desenvolupar molt bé aquests arguments a Catalunya Ràdio.


Exposició Padel | Padel Magazine\nbenvinguda / Articles sobre el tema Exposició Padel\nSebastien Carrasco 26 d’agost de 2021 26 d’agost de 2021\nWPT: jugar amb les estrelles, un preu a pagar\nDel 27 al 29 d’agost de 2021 se celebra Knokke World Padel Exhibició, una competició molt més important que una simple demostració perquè acollirà jugadors de rang mundial i amb la clau a ...\nAlexis Dutour 24 de juliol del 2021 24 de juliol del 2021\nIbai Llanos ha fet història! Aquest creador i influencer de contingut espanyol va crear un torneig d’exhibició a la plataforma de transmissió Twitch. Amb la col·laboració d’El Pádel de Las Estrellas, Ibai ...\nA les Maldives, el padel celebrava aquest cap de setmana als terrenys dels somnis de l'hotel Kudadoo i Hurawalhi. Vam poder tenir un enfrontament prestigiós entre l’ex-tennista mundial de 4t, el ...\nFranck Binisti 21 2020 setembre 10 2021 juny\nFernando Belasteguin - Piràmides - Exposició 29 de setembre\nEl llegendari Fernando Belasteguin farà retrocedir el terreny padel del club Pyramides durant Roland Garros gairebé deu anys després de venir a París. Un altre període, una altra història en un complex esportiu que ...\nFranck Binisti 27 d’agost de 2020\nÀrea Padel Club entre exhibició i escola de padel\nÀrea Padel Club posa els plats petits als grans. Totes les carreteres porten a "Narbona". Amb els seus 4 i aviat 5 jutjats de Padel a l’interior, Guillaumes Bachaud i Patrick Nigues tenien el dret ...\nFranck Binisti Març 17 2020 Març 17 2020\nCataractes Padel Exposició: renovada el 2021!\nMolt bones notícies al món de padel. Emilio Forsher confirma la renovació dels Cataratas Padel Exposició el 2021. Aquesta exposició padel tindrà lloc un any més al parc nacional de l’Iguazú. Un lloc web ...\nXan Tafernaberry Març 10 2020 Març 10 2020\nWPT: s’acosta l’exposició de Yucatán.\nEls habitants de Yucatán només tenen 3 dies per esperar abans de veure les estrelles del World Padel Tour com a part d’una exposició. Els guanyadors i finalistes del Màster de ...\nFranck Binisti Març 6 2020 Març 6 2020\nDu padel de cara a les cascades de l'Iguazu\nEl 7 de març, a les 21:XNUMX hora francesa, podreu seguir en directe el partit d’exhibició de Cataratas Padel Exposició al parc nacional de l'Iguazu a la pàgina de facebook d'Emilio Forcher Demà serà un dia ...


emiliatope: de juliol 2009\nAlcoi-Bolulla-Fonts Algar 53 km.\nFa 3 setmanes vaig convocar a Imanol, Carlos i Santi oficialment per fer la classica Alcoi-Callosa per la Serrella i la Xorta; finalment Santi estaba de viatge, Imanol de farra extrema i Carlos saltin despres de la Porta del Cel i sobre la marxa vaig modificar lleugerament la ruta amb sorpresa final...\nDespres d'una brutal matinada a les 5'50 eixia a ritme lent pero segur fins a Benassau, per carretera des del port de Benilloba, potser estaba un poc engarrotat per acabar la Porta del Cel 2 dies abans i ja no me'n recordava de correr; ames l'ambient ja era asfixiant des de l'eixida, 26ºC en Alcoi i res de vent, pero a la Serrella va millorar un poc.\nDe Benassau començava la pujada dura a la Serrella, em vaig trobar bastant mal i lent, començant a tirar ma de la glucosa massa prompte, encara no havia ni eixit el sol..., arribava amb 20 minuts perduts i per si fos poc la guarda de la caseta d'incendis del cim estava fumant un tabac irrespirable.\nPer sort cami del Pla de la Casa em vaig recuperar notablement, les sendes i l'aire de la muntanya mentre es feia de dia em van engorilar al limit, pero sembla que serien els meus ultims moments a la cresta de l'ona de tota la travesia.\nBaixant el Pla de la Casa havia de trobar una fonteta molt amagada que m'havia de salvar la pell, ja em quedaven molt poques reserves i era imprescindible trobarla, pero vaig patir un autentic infern, amunt avall, res... despres de perdre mes de 3/4 d'hora fent batudes em vaig clavar dins d'un mar d'esbarzers on per fi vaig alçar una gran rajola mig tapada i omplir la cantimplora, molt arrapat i conscient de que ho pagaria car, pasaria molta mes calor de l'esperat per aquesta cagadilla...\nA la pujada a la Malla del Llop ja no feia gens de frescor, pero va ser acceptable. Despres baixant per la Canal vaig eixir massa prompte i vaig haver de fer camp a traves perdent un altre quart d'hora, ara ja a uns 33ºC...\nA la 4a i penultima pujada, al Castell ja anava cadaverillo total.\nPer si fos poc a la Xorta vaig tocar de prop l'infern al perdrem de nou, sense gens d'aire i havent de toranar a pujar, 10 minuts mes regalats al sol, ja destrossat i amb la pajara prop arribava victorios a la Font del Teix, on bevia un litre d'aigua i menjava, pensant-me que ja era tot facil i baixada...\nPero les coses es van complicar i la senda estava molt mal, em vaig punxar moltisim i vaig arriscar dirigint-me directament a Bolulla per un cami inexplorat i clar vaig cascar 10 minuts mes, ames d'acabar per un barranc on era molt dificl avançar, pero per fi despres de 8 hores amb 1 perduda arribava a Bolulla desfet, una dona em va veure en la font i em va dir si necessitava ajuda... Em vaig comprar un bocata al bareto de dalt, que no recomane, el pa estava dur i mira que tenia fam, ja que me'l vaig prendre a les Fonts de l'Algar a les 3'30 de la vesprada.\nL'investigacio del cami de Bolulla per entrar gratis per la part de dalt de les Fonts de l'Algar va ser un exit, amb facilitat vaig fer una entrada triunfal i historica pel costat de les bombes que pujen l'aigua des del panta que es troba baix per alimentar el riu. Per passar un canal amb 1'70m. d'alçada d'aigua vaig haver de donar-ho tot per no deixar que es banyara la motxila amb la roba, menjar...\nJa m'havia guanyat un refrescant bany i un bon dinar, recomane la ruta, encara que eixint mes prompte o un dia de menys calor, muscularment vaig acabar be, pero la proximitat de la pajara, falta d'aire, calor, perdues i camins punxosos em van fer baixar el ritme en alguns llocs.\nPublicat per Emiliatope a 19:15 4 comentaris:\nDoblet a Onil, test 11km.+150 desnivell\nA les 9'30 arrivaba a la pista d'Onil dispost a trencar la barrera dels suposats 12 km. del Bomba Test de 38'41'', trovantme amb la sorpresa que estava tancada, pero alli estaven els Bomba i Camil no va tardar en arribar, pero els 3 amb bici, uns per cansament del EYOC, altres per no estar tant atope...\nVaig eixir donant-ho tot, ja al 1r km. 3'16'' i aixo que tenia 20m. de pujada..., mentre tot era gravat pels Bomba, el 2n era un poc mes dur i el 3r encara mes, el vaig passar just per baix de 4 minuts aquest ultim; aci s'acabava la carretera, em deien que anava be, pero encara faltava molt...\nArrivaba a l'entrada del barranc de l'Arca en 14'38'', 10'' per baix del record, ara venia el km. mes dur, pujada per cami de terra, vaig pujar fort, pero sense donar el 100%, sols el 95%, sabia que la baixada seria decisiva, per aixo vaig perdre la ventaja i arribava dalt virtualment empatat al km. 5'5: 20'38''. Ara venia la baixada, la gent s'apartava rapid, ja que mentre 1 gravaba i feia fotos, un altra "obria cursa" i l'altre "la tancava", encara que en la pujada mes dura van haver d'exprimirse, perque les bicis patinaven un poc...\nNo vaig cedir ni un metre de debilitat baixant, al km. 7: 25'38'', ara la senda facil i despres els ultims 3 de carretera, pintava be, sembla que havia recuperat 7'' baixant, em veia amb moltes opcions, pero la confiança no podia ser bona i encara vaig apretar mes, 32'15'' faltant 2km. per Santa Ana, podia fer-ho i van començar a animar-me encara mes, km. de baixada mitic a 3 i engorilat: 35'15'', sols em quedava l'ultim i tenia un poc de marge, pero podia apareixer la pajara en qualsevol moment i deixarme fora...\nPasava per l'intitut com una locomotora i enfilava la ultima llarga recta amb tot: 38'28'', un record que s'uneix al de 8'53'' de la Volta a Peu a Onil (2'96km.) i que de ben segur atacaran els Bomba en poc temps i conseguiran arrimar-se molt, pero no sabem si per dalt o per baix... ja ho vorem, pero capacitat els sobra.\nHi ha rumors fiables que en pocs dies al seu blog tindrem un video històric de l'event!\nPublicat per Emiliatope a 19:44 4 comentaris:\nBomba vs Atope\nHa arribat el moment de plantejarse grans reptes, despres de l'engorilament brutal per aprovar la Enginyeria de Topo en juny, em vaig decidir a plantejar el repte final: test de 12 km en Onil, enfrontament directe Bomba vs Atope. El reptador:\nEls aspirants, Andreu amb ganes de demostrar el que val i la seva brutal forma fisica i Antonyico intocable a l'sprint recent flamant campio d'Europa...:\nTambe presente el terreny "de joc":\nEl ritme de la cursa des del 1r metre:\nI com no el clar objectiu:\nPublicat per Emiliatope a 13:54 1 comentari:\nHe estat molt temps sense escriure, pero esta setmana sera intensa...\nHa habut grans esdeveniments al llarg d'estos 3 mesos, amb dos etapes prou definides, primer i basicament l'engorilament primaveral:\n1rs al campionat d'Espanya de relleus, amb una primera posta arribant amb triple besada i grulla i remat final de Roger incontestable...\nDesprés va seguir el mític Alcoi-Benidorm per la serra en 8h59' pujant totes les grans muntanyes de la zona i anant a bloc tot el recorregut.\nAmb sols un dia de descant i en l'autentica cresta de la ola la major festa de l'orientacio UPV mai realitzada i que sera recordada per molts anys...\nA continuación i com a preparació per a Segovia les paelles de topo, on l'engorilament va arribar al seu estat maxim, marcant un punt de tangencia, encara que em mantindria a la cresta de la ona un poc mes...\nPer fi arribava la copa d'Espanya de curses per muntanya a Segovia, una cursa curta i preciosa, amb un tram de camp a traves, que baixant em va fer volar fins que vaig caure, aixi i tot vaig acaonseguir el meu millor resultat fins ara: 5è, a sols 25'' del 3r, qui sap que podria haver passat...\nSense passar ni una setmana arriva el sopar de gala de topo, s'ho vam passar molt be, pero res comparabla a la festa d'Alcoi, clar ;-)\nAl dia seguent expedicio a la prova de A Coruña, on vaig traure un 2n lloc total i 3r a l'sprint baix la Torre d'Hercules, ara patrimoni de l'humanitat.\n7 dies mes i 1r a la cursa del Montcabrer, sense grans problemes pero amb un Jorge Albero 2n molt regular i a sols 1'30'' per darrere.\nPer si fos poc, despres d'un any de somni el Barça conseguia el triplet, un altra celebracio...\nI a mes l'ultim dia de classe, que va acabar amb festeta "anglesa" al bar del trinquet. Es tancava un cicle de gloria i esplendor, que rebentaria rapidament:\n1r vindria la Sagra 2 dies despres on despres d'anar 1r i escapantme als ultims 20' de pujada una brutal pajara per alçada, distancia (8 km. mes llarga), desnivell (700m. mes) i cansanci em van portar al 9è lloc i van volar els 500€.\nDespres entre examen i examen estudiar a saco i el de Cartografia matematica em va deixar baldat, a mes de les seues hores d'estudi i a la Volta al Terme vaig eixir ja mort i al Marianet (km. 21 de 34) vaig acabar la cursa, sense arribar ni a patir calor.\nDespres d'una setmana mes tranquila i un examen mes facil, finalment em trobe molt millor i vaig a l'espai Kilian 34km. als Pirineus, faig carreron, en una cursa amb baixada facil, i li trac 8' al 1r del 2008, pero tambe estava Just Sociats (4t a la cursa de la copa del mon disputant amb el 3r) i Mjibar (1h 4' a mitja marato), per tant de 1000€ sols trac 250€ i per si fos poc el WRC (Xsara) se'm para tornant i torna en grua de Lleida a Alcoi 4 dies despres (un pisto trencat, perque si segons el mecanic, diu que ha pasat per "vell" i aixo que no arriba a 7 anys).\nUna setmaneta i faig la cursa del Gimnas Ventura, m'agrada molt el recorregut, pero estic baldat i en una mala cursa faig 2n...\nEl dia seguent acabe els examens i done per tancada esta mala fase.\nSembla que ara toca l'engorilament estival, les notes van fent-me pujar a la cresta novament, matricula d'honor a angles i tot aprovat, sols em falta una nota per ser Enginyer (sense projecte encara) i prompte contare les increibles histories de la Prota del Cel i ultra-trail a 35ºC Alcoi-Bolulla-Fonts de l'Algar...\nPublicat per Emiliatope a 21:28 3 comentaris:


Joves amb TEA, assignatura pendent | BonDia Diari digital d'Andorra.\n“La intervenció educativa en adolescents amb Trastorn de l’Espectre de l’Autisme (TEA) és una assignatura pendent.” Així ho va reconèixer la psicopedagoga i mestra d’educació especial Pat Sánchez en la conferència organitzada per la Fundació privada Jacqueline Pradére i l’Associació d’Afectats d’Autisme d’Andorra (Autea). A partir dels 16 anys, va explicar, és difícil trobar recursos, tot i que han començat a sortir projectes interessants a nivell laboral i hi ha associacions que hi aporten molt, però “queda molt treball a fer” i a més la majoria són de caràcter privat, perquè de caràcter públic “hi ha molt poqueta cosa”.\nQualsevol intervenció educativa en persones amb TEA s’ha de realitzar des de tots els contextos i amb un equip multidisciplinari, “des de la globalitat”. Aquestes van ser les dues idees clau que va voler remarcar Sánchez. Per aquest motiu, va subratllar que en tota actuació educativa s’ha d’incloure no només l’escola, “hem d’incloure la família, els serveis externs, tothom que participa en l’educació d’aquell nano”. En aquest sentit, va dir que no serveix de res treballar-ho en una aula si després l’infant no ho pot aplicar enlloc més. “Hem de generalitzar les intervencions. S’han de fer a l’entorn natural: a la piscina, al súper, on calgui, en tots els contextos”. La mestra va posar com a exemple, la d’un infant que està treballant amb peces, que és un sistema de comunicació alternatiu, i van formar la família i el botiguer d’un establiment comercial proper perquè s’hi pogués comunicar de manera totalment autònoma.\nTambé va remarcar la importància de conèixer les “necessitats específiques” que té la persona amb TEA i donar-li els suports necessaris perquè pugui ser “un ciutadà de primer ordre, com qualsevol de nosaltres”. I encara va emfatitzar que “no ens podem centrar només en una de les àrees”, tot i que va assenyalar que necessiten “molt reforç a l’àrea de comunicació”, i que s’han de treballar “molt explícitament les habilitats socials”.\nUn altre dels aspectes dels quals es va parlar, és la importància de planificar les intervencions centrades de manera específica en cada persona, “sabent quins són els seus punts forts i quins són els seus punts febles”. Això portarà a dissenyar-la, executar-la i avaluar-la. Com educadors, va dir, “no ens podem acomodar” i quedar-nos amb uns objectius que ens hàgim plantejat fa un any. Des de la seva experiència, s’ha de veure si progressa o no i adaptar-se a les noves necessitats que vagin sortint, que seran diferents depenent de l’edat de l’infant.\nFinalment, l’experta es va referir que la intervenció s’ha de fer des d’un equip multidisciplinari, format pel mestre, psicòleg, psiquiatre, treballador social, terapeuta ocupacional i infermeria. Sobre aquesta qüestió, la presidenta d’Autea, Inés Martí, va assenyalar que “a Andorra tenim un bon suport educatiu tant a nivell SAAS com a nivell educatiu per donar el suport que requereix cada persona”. Va assegurar que s’està fent molta feina a l’escola, però el que manca és el suport a casa perquè a partir dels 6 anys ja no es fa aquesta intervenció a domicili i és fonamental seguir fent aquesta intervenció a casa.


May va provar de limitar l'accés de Johnson a la informació rellevant\nMay va provar de limitar l'accés de Johnson a la informació dels serveis d'intel·ligència quan era ministre d'Exteriors\nLa primera ministra desconfiava de la capacitat del llavors cap de la diplomàcia britànica per guardar un secret\nLondres - Divendres, 05/07/2019 - 14:51\nLa primera ministra britànica, Theresa May, va provar d’impedir l’accés del llavors ministre d’Afers Exteriors Boris Johnson a les operacions secretes més sensible dels serveis d’intel·ligència britànics perquè no es fiava d’ell. Johnson, candidat a succeir May, va ser anomenat al capdavant del Foreign Office el juliol del 2016. El càrrec implica l’autorització d’operacions sensibles i l’intercanvi d’informació amb els serveis d’intel·ligència exteriors del MI6, i el servei de comunicacions del Govern, conegut com a GCHQ.\nNo obstant, d’acord amb la BBC, que cita “múltiples fonts amb coneixement directe dels fets”, May no va voler que Johnson tingués accés als dossiers més delicats, per la seva incapacitat de guardar secrets, una cosa que el va deixar “molt disgustat”. Mentre una font atribueix la decisió a la tendència “de controlar-ho tot” de May, d’altres al·leguen que va ser “una combinació dels defectes de cada un”, al·ludint a l’hostilitat existent entre els dos polítics i la falta de disciplina de Johnson.\nLa primera ministra britànica té la responsabilitat absoluta en matèria de seguretat i intel·ligència i posseeix la capacitat de decidir qui pot accedir a quins informes, però d’acord amb un dels consultats per la BBC, la limitació imposada a Johnson, com a ministre d’Exteriors, “no té precedent”. Des de l’oficina de May s’assegura que totes les decisions es van adoptar respectant les normes i Johnson va poder “veure tot el que necessitava veure”. El novembre del 2017, la revista ‘New Statesman’ ja havia comentat que els espies britànics “sospitaven” a l’hora de compartir informació amb Johnson perquè no confiaven en ell, després que un mes abans el llavors cap de la diplomàcia britànica afirmés que la ciutat de Sirte a Líbia, un antic feu d’ISIS, podia convertir-se en “el pròxim Dubai” i per a això “tot el que han de fer és netejar-la de cadàvers”.\nMolt més greu va ser la seva ficada de pota que va cometre a l’afirmar descuradament que Nazanin Zaghari-Ratcliffe, amb doble nacionalitat, iraniana i britànica, detinguda el 2016 per les autoritats de Teheran, havia viatjat a l’Iran per entrenar periodistes i no de vacances, per veure els seus, com al·lega la seva família. La dona va ser acusada d’“intentar enderrocar” el règim iranià i condemnada a cinc anys de presó, d’on encara no ha sortit, malgrat les protestes internacionals. El comentari de Johnson va dinamitar els intents de diverses organitzacions, entre elles Amnistia Internacional, d’aconseguir l’alliberament de la presa. Després de l’incident, el líder de l’oposició, Jeremy Corbyn, va demanar el cessament de Johnson, criticat des de l’anonimat per ambaixadors i alts funcionaris del seu departament per la superficialitat i falta de substància de la seva gestió.\nJohnson es perfila ara com el futur primer ministre d’un Regne Unit que no sap on va i no ha decidit encara com vol sortir de la Unió Europea. Els 160.000 membres del Partit Conservador començaran a votar per correu aquest cap de setmana i el guanyador, que es farà públic el 23 de juliol, només necessita superar el 50% de paperetes. El seu rival, Jeremy Hunt, figura molt per sota en els sondejos publicats fins ara. En un tuit, acompanyat d’un vídeo, Johnson va demanar divendres el vot als militants. “Aquesta elecció és simple: canvi o més del mateix. Sisplau, vota per mi perquè pugui complir amb el ‘brexit’ el 31 d’octubre, unir el nostre país i derrotar Jeremy Corbyn”.


Carme Forcadell, Pere Rovira, música i pols (Sebastià Alzamora)\nCarme Forcadell va sortir de la presó amb el darrer llibre de Pere Rovira, 'Música i pols'\n3 min. 18/02/2020 18:45\nCarme Forcadell va sortir dilluns de la presó de Mas d'Enric amb el darrer llibre de Pere Rovira, Música i pols, sota el braç. Carme Forcadell, en compliment de l'article 100.2 del reglament penitenciari, pot sortir ara nou hores al dia de la presó, durant tres dies a la setmana, i ella dedicarà aquestes hores a la seva mare. Dins l'aberració que comporta l'existència de presos polítics, el cas de Carme Forcadell és particularment terrible. En primer lloc perquè tornen a tenir raó les feministes, i a ella i a Dolors Bassa, per ser dones, els ha tocat ser les preses polítiques “de segona” (també a ulls dels seus). I també perquè és del tot irregular que la presidenta d'un Parlament sigui processada i condemnada per haver exercit les seves funcions. Així ho ha assenyalat el jutge emèrit del Suprem José Antonio Martín Pallín, i ho va denunciar qui fou president del Parlament britànic John Bercow.\nPere Rovira és un dels millors escriptors actuals en llengua catalana, tant per la seva poesia ( Contra la mort és el seu últim llibre en vers) com per la seva obra en prosa, que comprèn novel·les ( L'amor boig, Les guerres del pare) i dietaris. L'últim d'aquests dietaris du un títol manllevat de Josep Carner, Música i pols, i és el que duia Carme Forcadell en el moment que la vam veure sortint del centre penitenciari. El llibre se centra en els fets de l'any 2017: els fets de la vida particular de qui ens parla des de les seves pàgines, que és el mateix Pere Rovira, i els fets de la vida col·lectiva de Catalunya, en els mesos anteriors i tot just posteriors a la celebració del referèndum de l'1 d'Octubre. No és l'obra de cap jurista ni de cap politòleg, i tanmateix és un dels llibres més valuosos que s'han escrit sobre aquest moment de la nostra història recent. Ara o en el futur, qui vulgui comprendre què va significar el 2017 a Catalunya, i ho vulgui comprendre assistit per una veu que no és exagerat qualificar de sàvia, haurà d'acudir a aquest Música i pols de Pere Rovira.\nHi trobarà les reflexions d'un ciutadà que no amaga el seu posicionament (Rovira és independentista) però que sap ser crític no tan sols amb “l'espanyolisme obtús”, sinó també amb aquells independentistes que “apliquen obstinadament el lema més idiota i irresponsable que ha sobreviscut del Maig del 68: els teus desitjos són la realitat”. I a continuació, fragments d'una profunditat i una bellesa que són alliberadores. Com per exemple: “Aquest matí, menjant raïm moscatell, m'ha tornat diàfana una imatge de la primera infància. He vist la taula del menjador del petit piset on vivíem, a la plaça de Missa (així en dèiem), a Vila-seca. Jo seia al costat del pare, un home jove, de trenta-sis anys, i premia amb els dits els grans de raïm sobre el meu got. «Faig vi », deia. El pare, somrient, contestava: «I bo que serà, moscatell! » Se m'ha esborronat la pell dels braços revivint aquesta escena, que d'alguna manera demostra que hi ha vida després de la mort”. I també demostra, afegiríem, que no ens guanyaran amb mentides.


El PDU del Centre Direccional de Cerdanyola queda suspès pel TSJC | elCugatenc\nEl PDU del Centre Direccional de Cerdanyola queda suspès pel TSJC\nFoto: Jordi Pascual i Territori\nL'alt tribunal català ha tombat el Pla Director Urbanístic que pretenia construir més de 4.500 habitatges i un espai en què es podria fer un mocrocentre comercial de més de 100 mil metres quadrats a Cerdanyola, entre la zona del Parc de l'Alba i la de Can Costa. El projecte abasta 4 milions de metres quadrats i es situa geogràficament entre l'actual nucli urbà de Cerdanyola, el de Sant Cugat, l'AP7 i Collserola. Els magistrats han estimat el recurs contenciós-administratiu que l'associació Via Verda va interposar el 2014 contra el macroprojecte\nPrecisament és aquest mateix any quan el projecte es va veure envoltat de polèmica per culpa de la programació del macrocentre comercial. A més, el nou PDU, aprovat per la Generalitat i l'Ajuntament de Cerdanyola i que ara ha estat suspès, preveia la construcció dels habitatges i les zones comercials sobre uns terrenys que pateixen toxicitats a causa d'uns abocadors contaminats existents al subsòl. Via Verda i Cerdanyola Sense Abocadors van ser algunes de les plataformes que van denunciar aquests fets. A més, tot el projecte va ser criticat per part de l'oposició i la ciutadania mobilitzada, que recriminaven que el PDU es va aprovar d'esquena a aquests actors i amb opacitat. De fet, el projecte no va passar pel plenari municipal.\nMalgrat aquestes queixes provades, el recurs que ara ha estat estimat pel TSJC no va encaminat en aquesta direcció sinó que es centra en l'estudi de mobilitat del futur Centre Direccional. Iñigo de Enterria, l'advocat que va presentar el recurs i actual regidor d'ERC a Cerdanyola, indica que ho van fer així perquè disposaven d'un informe molt més exhaustiu, mentre en altres vessants de la planificació, com la de medi ambiental o econòmica, no era així per falta de recursos.\nLa sentència que anul·la el PDU indica que l'estudi d'avaluació de la mobilitat generada limita la seva anàlisi a un horitzó de 10 anys quan el pla contempla un termini de 20 anys per a la completa execució de les seves determinacions. Segons els magistrats un estudi de mobilitat generada ha d'anar acompanyat de mesures per absorbir els canvis “amb naturalitat i racionalitat” i evitar així que “puguin aprovar-se ordenacions urbanístiques quimèriques o cridades al fracàs o al col·lapse per no haver quedat assegurada la implantació de les infraestructures de mobilitat necessàries”, segons es recull al Cerdanyola Informa que ha explicat la decisió del tribunal i les diverses reaccions que es recullen en aquesta notícia.\nA més, l'alt tribunal també sentencia que la viabilitat del PDU no està garantida perquè hi ha “un grau d'incertesa incompatible amb un planejament que hauria de ser de màxim detall i precisió en totes les seves vessants” i creuen que l'explicació de la mobilitat es defuig al llarg de tot el Planejament Urbanístic.\nArran de la sentència Via Verda ja ha demanat que es reobri el debat sobre la necessitat real del PDU per a Credanyola, tal com estava planejat. El col·lectiu dóna suport a la idea que el Centre Direccional no respon a cap necessitat d'habitatge, comerç o oficines per a la ciutat, ans el contrari.\nPer la seva banda, l'Ajuntament de Cerdanyola entén que la suspensió del PDU pot obrir una nova etapa de debat per repensar el planejament. Accepten, també, que el plenari municipal té moltes visions diferents respecte a com ha de ser el nou pla però indiquen que hi ha més concens respecte a allò que no es vol al PDU. De moment, però, tant el consistori com la Generalitat encara estan estudiant la possibilitat de presentar recurs de cassació, ja que el dictamen del Tribunal encara no és ferm.\nReportatge del Centre Direccional\nEn aquest reportatge, realitzat per Jordi Pascual i Miquel Margalef l'any 2014, s'expliquen totes les vessants i polèmiques que van sorgir en el seu moment arran de l'aprovació del PDU que ara el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya ha suspès.


Departament de Territori i Infraestructures\nNova edició del projecte Missions artístiques a la serra de Tramuntana amb Fernando García Dory (17.08.2018)\nL’artista i agroecòleg i el seu col·lectiu INLAND – Campo Adentro realitzaran un taller amb 10 artistes locals a l’entorn del poble de Deià.\nÚs controlat i minimitzat d’herbicides a la xarxa de carreteres de Mallorca (16.08.2018)\nEl 2016, mitjançant l’Ordre de Servei per la utilització d’herbicides a la xarxa de carreteres del Consell, el coordinador en cap de la Direcció Insular d’Infraestructures i Mobilitat, va manar “suprimir l’ús sistemàtic d’aquests productes a les voreres de les carreteres”.\nEls municipis de menys de 5.000 habitants ja poden sol·licitar cooperació tècnica per redactar els planejaments urbanístics (16.08.2018)\nEls criteris d’adjudicació seguiran diferents criteris de priorització, com per exemple, no disposar de cap planejament general o només tenir delimitació de sòl urbà.\nMallorca instal·larà per primera vegada a tot l’Estat «Stolpersteine», en memòria de les víctimes del franquisme (14.08.2018)\n«Stolpersteine» són un petits monuments de pedra que inicialment es dedicaren a la memòria de les víctimes del nazisme, però que aquest desembre s’instal·laran a Mallorca en memòria de les víctimes del franquisme. El creador, l’artista alemany Gunter Deming, es va mostrar receptiu a la petició de l’Associació Memòria de Mallorca de retre homenatge a divuit batles afusellats i un president de la Diputació, i el Consell de Mallorca ha volgut fer possible aquest acte de memòria.\nCançó No i Punt!\nUNA CANÇÓ D'ESTIU TOLERANT I SENSE MASCLISMES. La Direcció Insular d'Igualtat, presenta una cançó d'estiu que sonarà a les revetlles dels 46 municipis adherits a la campanya\nInauguració de l'Espai de Dones de Sóller\nDissabte, 18 d'agost a les 11.30 h Carrer de l'Hospici, 2. Sóller\nPla d'intervenció d'àmbits turístics (PIAT) de l'illa de Mallorca\nAccés a la documentació de l'aprovació inicial\nConvocatòria d'ajuts de minimis per al foment de l'ús de la llengua catalana a les empreses i a les entitats sense ànim de lucre per a l'any 2018\nFormació específica adreçada al col·lectiu de professionals dels mitjans de comunicació\nCursos: Tècnica vocal i millora de la fonètica i la dicció en català Redacció per a professionals de la comunicació en català\nL'Assumpció de la Mare de Déu. Agost 2018\nExposició dels llits de la Dormició a Mallorca\nPodeu presentar una comunicació o pòster fins el 15 de juny (18-20 octubre 2018)


El Poble-sec, un dels barris amb més història de Barcelona\nÉs un barri bohemi, obrer i associatiu on el 35% de la població és nouvinguda\nBarcelonaEntre el port i la plaça d’Espanya, amb l’avinguda del Paral·lel com a frontera amb el Raval i Sant Antoni, hi ha un dels barris amb més història de la ciutat, el Poble-sec. Una passejada organitzada pel programa intercultural de Barcelona mostra l’evolució i els trets més característics d’aquest barri.\n“Es tracta d’una ruta que no és ni per a visitants ni per a turistes, sinó orientada a la gent que viu a Barcelona. És per conèixer més el Poble-sec com a barri tradicional, com s’hi viu, per què és com és i d’on ve la varietat cultural que hi ha”, explica Cinta Cardona, la guia de la Generalitat de Catalunya que dirigeix la ruta.\nEl Poble-sec ha estat, des de sempre, un barri bohemi amb personatges estrafolaris a causa de la quantitat de teatres i cabarets que hi ha a la zona. El punt de partida de la passejada és El Molino, un teatre amb molta història batejat amb aquest nom durant el franquisme, tot i que durant el segle XIX ja funcionava. Aleshores es deia La Pajarera Catalana, i a començaments del segle XX es va dir Petit Moulin Rouge.\nFa 150 anys la banda sud del Poble-sec era una zona d’hortes, anomenada les Hortes de Sant Bertran, que a poc a poc es va anar urbanitzant. El passeig de Montjuïc, que recorre bona part del barri, formava part d’un circuit de carreres de cotxes i motos que durant molts anys va ser dels més importants del món. I al final d’aquesta via encara es conserva un refugi antiaeri de la Guerra Civil, el 307. “És un refugi molt especial, dels més grans que hi havia. Està pràcticament intacte”, destaca Cardona.\nUn cop finalitzada la guerra va sorgir el moviment associacionista, amb personatges del barri molt reivindicatius, com el cantautor Joan Manuel Serrat. S’hi van crear associacions de veïns i tot tipus d’entitats que avui dia encara funcionen i que busquen integrar, sobretot, la població nouvinguda. Com explica la tècnica del pla d’acollida 'Poble-sec per a tothom', Teia Goñi: “Ara és un barri d’acollida de població del Pakistan, de Bangla Desh, de la República Dominicana i de l’Equador, i des de l’àrea social el que fem és oferir un espai que sigui per a ells i que se’l facin seu”.\nPer això els ofereixen cursos de català, de castellà, d’informàtica o assessoria jurídica. Tot plegat, per fer del Poble-sec un barri a l’abast dels seus veïns.


Venda Pisos d´obra nova a Platja d'Aro Girona Baix Empordà\nPisos d´obra nova a Platja d'Aro\nTrobem aquests bonics apartaments de construcció moderna al centre de Platja d'Aro. Encara hi ha diversos apartaments disponibles, tots amb plaça d'aparcament. Els preus estan entre 265.000 i 450.000 . Si us plau, poseu-vos en contacte amb nosaltres per a una visita perquè Platja d'Aro és un hotspot immobiliari i el mercat està en auge. Platja d'Aro, situada al cor de la Costa Brava, és una de les estacions més populars de la Mediterrània. Combinant un ric patrimoni històric que es remunta al segle I aC amb un ambient modern i dinàmic. Avui aquest complex balneari de cinc estrelles és el poble costaner més important de la zona. Juntament amb una selecció aparentment infinita de platges impressionants i cales tranquil·les, tres de les quals gaudeixen de la bandera blava. Obert tot l'any, Platja d'Aro ofereix una gran selecció de restaurants i bons restaurants, a més d'una àmplia selecció de botigues de carrer i una variada selecció d'activitats culturals. És el lloc perfecte per a una residència a temps complet o una casa de vacances. Per obtenir els millors apartaments a Platja d'Aro i la Costa Brava en general, poseu-vos en contacte amb Costa Brava Fincas.


Important descobriment científic amb finançament de la FOT - Fundació Olga Torres\nBarcelona, dimecres 14 de febrer de 2018.- La immunoteràpia, és a dir, teràpies basades en activar el sistema immunitari contra les cèl·lules cancerígenes, s'ha convertit en poc temps en una arma molt eficaç per tractar alguns tumors com el melanoma o el càncer de pulmó. No obstant això, fins ara, la majoria dels tumors del còlon semblaven insensibles a aquest tipus de teràpies i, per tant, s'havia postulat que aquest tipus de tumor simplement és invisible per al sistema immunitari. Un equip liderat per l'investigador ICREA, Eduard Batlle, a l'Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona) explica en un treball publicat avui a la revista Nature que l'hormona TGF-beta és la responsable que el sistema immunitari sigui cec davant les cèl·lules tumorals de còlon.\nDesprés de comprovar la similitud amb els tumors humans agressius, van crear un biobanc d’organoïds tumorals -minitumors en tres dimensions-, per poder reintroduir-los de forma controlada en ratolins immunocompetents. "Per estudiar el sistema immunitari el tumor ha de ser de ratolí, d'una altra manera el seu organisme el rebutjaria", explica. A través d'aquest model que mimetitza les principals característiques del càncer de còlon metastàtic desenvolupat en pacients, van poder estudiar com les cèl·lules cancerígenes aconseguien ocultar-se de l'acció del sistema immunitari.\nL'estudi ha comptat amb la col·laboració del laboratori de química liderat per Antoni Riera a l'IRB Barcelona, que ha sintetitzat el medicament que neutralitza l'acció de TGF-beta, i del treball de Toni Berenguer i Camille Stephan-Otto al capdavant de la plataforma de bioinformàtica i bioestadística, que han validat la similitud entre els tumors humans i de ratolins. A més, l'estudi ha comptat amb la col·laboració del Departament d'Oncologia i Patologia de l'Hospital del Mar de Barcelona.\nEl treball s'ha realitzat amb ajudes de la Fundació BBVA, Fundació Olga Torres (FOT), la Fundació Josef Steiner, el Consell Europeu de Recerca (ERC en les seves sigles en anglès) el Ministeri d'Economia i Competitivitat a través de fons FEDER i amb el suport de la Fundació Botín i de Banc Santander a través de la seva Divisió Global Santander Universitats. Eduard Batlle i Daniele Tauriello són també membres de la xarxa CIBERONC, Centre d'Investigació Biomèdica en Xarxa en Càncer, de la qual el laboratori rep fons per desenvolupar els seus estudis.


Hotel Barcelona, Les Corts, Eixample y Sarrià - Sant Gervasi\nL'excepcional ubicació de l'Hotel la Torre, construït sobre la petita península que separa Calella i Llafranc, ho converteix en un establiment únic...\nThe Terrace: Fairmont Rey Juan Carlos I\n"The Terrace" Sota una encantadora pèrgola de canya, amb vistes a jardí i la piscina del Fairmont Barcelona Rey Juan Carlos I,...\nUn hotel a Barcelona és sinònim d’èxit, tot i que ara per ara, amb la crisi de la Covid-19, el sector s’ha vist molt afectat per les restriccions de mobilitat i la poca o nul·la afluència de turistes. Des de la Torre de Barcelona hem volgut conèixer de primera mà la situació actual en la que es troben els hotels dels diferents districtes i com veuen el seu futur un cop tot s’estabilitzi. En aquest sentit, els districtes visitats són el de Sarrià – Sant Gervasi, Les Corts i l’Eixample.\nHotel Sarrià Sant-Gervasi\nSarrià – Sant Gervasi no es un districte que destaqui per ser especialment turístic, tot i que la seva proximitat amb llocs d’interès com el Parc d’Atraccions del Tibidabo, el torna atractiu per les persones que volen visitar Barcelona durant uns dies. Per norma general, els turistes que s’allotgen en hotels de Sarrià – Sant Gervasi són persones que superen els 60 anys o famílies senceres que busquen un barri tranquil, on les visites al centre no són imprescindibles. Pel que fa a la situació actual derivada de la pandèmia, els hotelers afronten el seu futur amb optimisme i tenen la certesa que “tot s’arreglarà i tornarà a la normalitat”. Afegeixen i destaquen “que no és la primera vegada que el sector travessa un crisi, tot i que aquesta s’està allargant molt més del compte”.\nEl districte de Les Corts sempre ha estat d’especial atracció per als turistes, per la qual cosa, un hotel en aquesta zona és una bona inversió. La proximitat amb el Cam Nou fa que les Corts sigui visitada per totes aquelles persones que venen a Barcelona i en especial per als amants del futbol. En aquest cas, els hotelers es mostren una mica més pessimistes que els de Sarrià – Sant Gervasi i no tenen la certesa que el sector repunti en un període curt de temps. “La situació que estem vivint és molt complicada, els turistes ja no venen i cada mes tenim pèrdues milionàries per aquesta falta de turisme”. Lamenten també que quan la situació millori, “necessitarem molt de temps per tornar a tindre la condició econòmica que teníem abans, ja que ens veurem obligats a abaixar preus, ja que la pandèmia es una crisi global, i si nosaltres ens hem d’estrènyer el cinturo, els turistes també, i no estaran disposats a gastar-se 100 euros en una nit si al districte del costat tenen una habitació per 90 euros.\nL’Eixample és el districte del turisme de Barcelona per excel·lència. La Sagrada Família, només per citar un exemple, és un dels monuments més visitats del món, per la qual cosa, un hotel a l’Eixample es si o si, un èxit assegurat, un fet que es comprovar veient la quantitat d’hotels que hi trobem. Cal destacar que és un districte que concentra hotels de tota mena, des dels més luxosos fins a altres de més senzills, i en ocasions, es troben l’un al costat de l’altre. Un cop finalitzades les restriccions, els hotelers d’aquest districte asseguren que hi haurà una “guerra” entre hotels per oferir els preus més barats per atreu-re clients. En alguns casos, lamenten que aquests seran inclús per cobrir despeses més que per obtenir beneficis.