Feu-ho Halawa: instruccions per a la depilació - Roba de nadó de ganxetLlegir Més\nPrincipal Roba de nadó de ganxetFeu-ho Halawa: instruccions per a la depilació\nFeu-ho Halawa: instruccions per a la depilació\nHalawa: Instruccions per a la depilació\n2. Mètode de tira no teixida\nSmall Sugaring Halawa ABC\nHistòria: Halawi té força edat\nHalawa és una depilació suau i antiga tradició: coneix els secrets de la pasta de sucre per a la depilació i la seva aplicació, perquè no és més natural i profunda depilació.\nHalawa és un antic art per a la depilació que podeu fer vosaltres mateixos com a casa. Per molt senzilla que sembli la recepta i les instruccions per a la depilació, caldrà una mica de pràctica, però la depilació amb Halawa és immillorable i la pasta de sucre és bastant suau a la pell:\nHalawa és un depilador epilant (= aconsegueix que el cabell amb les arrels surti de la pell) del sucre i el suc de llimona (i una mica d’aigua).\nLa recepta és senzilla: Dissoleu 200 g de sucre amb 30 ml de suc de llimona i 10 ml d’aigua a foc mitjà en una olla recoberta. La llimona catalitza la divisió del sucre (sacarosa = sucre doble) en sucres individuals fructosa i glucosa.\nNo és tan senzilla la producció d'una massa tova i adequada per a la depilació. Quan és calent, la massa de sucre és líquida de xarop, només després de refredar-la es va endurint. L'experiència ha demostrat que s'ha de coure a foc lent uns 10 minuts fins que la massa de sucre estigui a punt. Però necessiteu ajustar aquesta experiència primer a la vostra recepta i a la vostra cuina, trigareu una estona a cuinar la Halawa perfecta de seguida.\nHalawa està pintat càlid a la zona per ser depilada. O bé es tira directament amb el cabell o bé, abans que es tiri una tira de tela. Heu de provar quin mètode us convé millor, aquí els dos a la vista:\nL’aplicació típica i tradicional és donar un cop d’ulls com a mètode de mà manual.\nPrimer de tot, el parpelleig és literalment artesanal i, quan fa fred, Halawa s'ha de fer tan suau amassant que es propaga bé i permet incorporar els cabells.\nSi heu emmagatzemat Halawa a temperatures inferiors a 20 ° C, primer s’ha d’escalfar en un bany d’aigua tèbia fins a uns 30 ° C. Si Halawa s'ha situat a l'apartament càlid, pots començar immediatament amb l'amassat. Com més fred sigui, més pesada es pot amasar al principi.\nPrimer, se separa una peça del recipient, amb una cullera, espàtula o ganivet gran. Aleshores, el fet de "agafar" es vol dir literalment, feu un tomb a la massa i les traieu fins que el color groc de mel clar es converteix en una "massa" opaca de color groc clar o fosc.\nA l'aplicació, la "tècnica" de la "mà tècnica" té un paper: raspalleu la peça amassada contra la direcció del creixement del cabell (cames = de baix a dalt), i colpegeu-la una vegada més, dues vegades en aquesta direcció amb pressió sobre aquesta, de manera que la pasta es posa realment al voltant de tots els cabells.\nLa segona, la tercera, la quarta vegada (quan exactament es tracta de la cosa) fan servir "per atacar el cabell", quan hagueu arribat al cim: Des del moviment de la mà per acariciar, tireu la pasta amb una traça cap avall - en sentit de creixement del cabell, de manera que El pèl és més fàcil de treure de la pell.\nDesprés de conèixer teòricament el que és important, hauríeu de fer una ullada al tema encara més vegades, p. Ex: aquí\nTantes vegades, fins que no hagueu "interioritzat" la manera de treballar una mica i no heu de pensar dues vegades en fer-ho vosaltres mateixos.\nAl final, la massa es suavitza i no es pot treure bé, llavors és hora de pastar la peça següent. Si la pasta es llueix pel mig, deixeu la meitat de la pell fins que es refredi i continuïn treballant en un altre lloc (amb una pasta nova si cal). Si el color ha canviat (= refredat), podeu utilitzar la pasta que s'utilitza per colpejar la taca i treure-la. De la mateixa manera, s’eliminen totes les restes petites que deixen la pasta a la pell: premeu la bola de la pasta de sucre i trieu bruscament.\nEl mètode de cinta no teixida funciona com l’encerat: aplicar pasta suau contra la direcció del creixement del cabell amb espàtula de fusta a la pell, aplicar tires de teixit no teixit, fregar-lo contra la direcció del creixement del cabell i treure’l pla amb la direcció del creixement del pèl de manera ràpida i aguda.\nEl velló està disponible per a la compra, a usuaris experimentats també els agrada processar les seves samarretes antigues, que tallen a tires.\nEl mètode de ratlles no teixides també funciona amb Halawa no teixit, càlid per al cos, i fins i tot s’ha de processar / utilitzar Halawa, que s’ha mantingut massa líquid durant la cocció.\nEls professionals aconsellen als principiants treballar primer amb pasta de sucre comprada perquè tinguin una idea del material / consistència. La pasta de sucre es pot obtenir de diverses fonts:\nWaxingshop de Tara Cosmetics, www.tara-cosmetics.de, 1 kg de sucre per 18, 95 €\neBay, 1 kg de sucre en mitjana per 20, - €\nPorta cosmètics, www.porta-kosmetik.de, 850 g de pasta de sucre 19, 95 € (1 kg = 23, 47)\nOrient-feinkost.de, www.orient-feinkost.de, pasta de sucre turca Camsakizi Agda original turca, 1 kg a 8, 50 €\nAmb aquestes ofertes, es pot afegir enviament, es pot trobar gratuïtament la pasta de sucre de Camsakizi Agda al proper supermercat turc.\nÉs difícil començar, hi ha algunes situacions en què poden sorgir preguntes addicionals o entrar en conflicte amb la pasta de sucre desconeguda. Els punts vinyents següents expliquen Sugaring / Halawa de la A a la Z:\nEs pot depilar bé amb Halawa, el dolor hauria de ser pelat amb pedaços.\nLa pasta de sucre es conserva millor en un lloc fresc (no a la nevera, millor a la cambra lateral freda, al rebost, al balcó). Per exemple, en la conserva de gerres, quan el vaixell d'emmagatzematge és estret, Halawa hauria de ser estable fins a un any.\nés urgent, si traieu la massa de sucre de la cuina, té gairebé 120 ºC. El refredament pot durar per sempre a la calor de l’estiu (fins a 7 hores) i es pot accelerar mitjançant una plaça d’aparcament a l’habitació més fresca (o en un gran bol de gel d’aigua).\nPer a les persones amb pells sensibles o ràpides al·lèrgiques i asmàtics (fums de cuina) poden aportar avantatges sobre la "petita ampolla groga" - que conté àcid cítric i metabisulfit de potassi, tant poden irritar els ulls com les vies respiratòries i quan s'apliquen la pell.\nCal Halawa mentre parpelleja, en la direcció del creixement i amb pressió, de 2 a 3 vegades seguides. Amb quina cura o vigorositat es procedeix aquí, decideix la quantitat de pèl que té la massa amb l’eliminació.\nes fa necessari abans del processament si la pasta de sucre s’emmagatzema per sota de 20 ºC. aproximadament 15 segons al microones solen aportar la flexibilitat desitjada.\nvaria amb el contingut colorant de les llimones, sucre blanc o marró i la durada del procés de cocció entre la mel d’acàcia clara i la mel de bosc fosc:\nmalgrat la consistència i l'ús adequats "> Història: Halawi ja és força antic\nAquest mètode de depilació suau prové de l’Orient, potser directament del Seraglio. És cert que, des de la invenció dels hammams (banys turcs, banys orientals), la depilació amb la pasta de sucre pertanyia a la cura habitual d’aquests banys públics.\nAixí doncs, des de fa molt de temps, els banys públics o els banys de vapor del món àrab, de la zona cultural iraniana i de Turquia són invencions antigues. En aquests llocs de cura de la bellesa no es tractava de banyar-se, netejar-se i suar: els homes s’afaiten aquí, les dones gaudeixen de massatges exfoliants i una depilació corporal, que inclou almenys les aixelles i els cabells pubis, i possiblement poden acolorir el cabell, de personal especialment emprat.\nEncara avui, hi ha hamaques (o fins i tot, a l’oest), però l’accés ja no és gratuït ni assequible per a tots els ciutadans. I el personal s’aprimen, els serveis d’atenció personal ja no s’inclouen automàticament. És per això que cada vegada més es depila a casa, de vegades en petites petites cures de bellesa on també es processen immediatament les restes no utilitzades de la pasta de sucre:\nFeu tu mateix la crema de mans: 3 receptes per a la crema nutritiva de la pell\nDiadema pròpia de punt: la guia ràpida\nConnecteu els cables del pont correctament a la bateria del cotxe, així funciona\nFuroshiki: Regalos d'embalatge amb draps i tovalloles | instruccions\nTovallons plegats: papallona\nPlanta llavors d’alvocat: així es cultiva un alvocat\ncontingut Plombeu el cable sota guix Instal·lació posterior sota guix Tub buit o no "> amaga el cable de l'antena al guix La configuració de les connexions Ruta els cables cap a una altra habitació Fixeu el cable a la paret Portes i finestres Tot i que el cable de televisió o el cable d’antena són insubstituïbles per a la recepció, però malauradament, en molts casos, un obstacle. No només\nMat de canvi de costura: instruccions gratuïtes amb patró\nBarret Màgic Artesà | Instruccions | Barret afilador\nCopyright Roba de nadó de ganxet: Feu-ho Halawa: instruccions per a la depilació - Roba de nadó de ganxetLlegir Més


Conclusions del Debat d'Interacció 2014 | Interacció\nInici Apunts Conclusions del Debat d'Interacció 2014\nPublicat per Centre d'Estudis i Recursos Culturals el 10/11/2015 - 12:47 | Última modificació: 01/10/2020 - 17:08\nA. Organitzar un debat online un mes abans de la trobada, amb autors que presentaven un text i que servia de pretext per a mantenir un debat amb la comunitat virtual d’Interacció.\nB. Estructurar una jornada de treball presencial el 10 de desembre’14, amb 100 agents culturals convidats i convidar-los a participar en 3 grups on se’ls plantejaria una sèrie de reptes que pretenien continuar amb el debat, arribant a unes conclusions conjuntes que servissin de reflexió per a futures trobades del sector. En aquests tres espais, vam voler utilitzar uns formats de treball més dinàmics per a facilitar les trobades a petit comitè i una trobada conjunta amb conclusions. Els tres grups de treball van ser A. ‘Espai per a nosaltres (mateixes)’, B. ‘CCRA. Consell de Cultura rara avis’ i C. L’ Administració Pública de la cultura no existeix’. (més informació Annex 1. Programa).\nPassem doncs a comentar els resultats d’aquest procés, les reflexions i algunes conclusions que desitgem serveixin com a aprenentatge i pauta per a properes trobades de treball entre la gent del sector i del món cultural.\n2. VALORACIÓ DEBAT INTERACCIÓ’14 ON LINE\nUn mes abans de la realització de la jornada presencial del 10 de desembre al CERC, vam iniciar un debat en línia que tenia dos grans objectius. D’una banda, obrir preguntes pretesament incitadores del debat i generar un espai de coneixement i aprenentatge sobre els reptes actuals de les polítiques culturals locals. Un espai que ens permetés debatre sobre les problemàtiques que afecten les polítiques culturals però també sobre les alternatives de respostes. D’altra banda, volíem generar contingut (en format de preguntes i respostes) que pogués ser de rellevància per a la jornada del 10 de desembre.\nÉs per això que vam organitzar el debat amb tres eixos temàtics:\nLa gestió públic-comuna.\nEntenem que els nostres objectius s’han complert i que hem pogut dinamitzar (conjuntament amb les persones del CERC) un debat en línia rellevant i útil.\nEls articles publicats a cada línia temàtica, les persones que van fer comentaris, les lectures recomanades, els articles post-debat i les referències de premsa han quedat recollides en un sumari elaborat per les persones responsables de la comunitat Interacció.\nVolem doncs, fer referència a tres aspectes claus per a la valoració del debat:\nL’ interès despertat entre les persones vinculades a l’àmbit de les polítiques culturals locals, amb articles i comentaris que van superar les 2 mil lectures.\nLa diversitat de perfils de persones que van escriure articles i comentaris en relació a les línies temàtiques proposades. Persones que treballen en l’àmbit cultural i d’altres que no, persones que formen part de les administracions i d’altres implicades en entitats o moviments col·lectius, persones que havíem tingut oportunitat de llegir abans i persones que no.\nLa qualitat de molts dels articles i comentaris que vam tenir l’oportunitat de publicar.\nNOTA: Per últim, entenem que el material generat podria ser la base d’una futura publicació. Lògicament, si aquest fos l’objectiu, caldria desenvolupar un procés d’edició, definició de la línia de contingut d’aquesta publicació i consulta amb les persones participants.\n3. DESENVOLUPAMENT I VALORACIÓ DELS GRUPS DE TREBALL A LA JORNADA DEBAT INTERACCIÓ 10 DESEMBRE’14’.\nA. GRUP 1: 'ESPAIS PER A NOSALTRES (MATEIXES)'\nAquest grup de treball volia obrir una reflexió sobre els espais de la cultura en el context actual. Més enllà d’una reflexió sobre la situació de crisi volíem posar al centre del debat la situació de canvi a partir del sorgiment d’un important nombre d’iniciatives ciutadanes que, configurades de formes diverses, han (re)obert nous espais per al seu desenvolupament personal, cultural, ciutadà…\nAquest punt de partida ens servia també per provocar un desplaçament, un canvi en la perspectiva de com mirem allò que succeeix al nostre voltant partint de la sospita que sovint mirem o valorem de forma diferent les coses si ho fem com a professionals de la cultura que si ho fem com a ciutadanes.\nAixí doncs, en el grup de treball d’espais vam plantejar els casos de tres espais imaginaris i, organitzats en 3 grups de ciutadans vam començar a dibuixar futurs possibles per a aquests projectes i espais culturals.\nEl primer dels grups de ciutadans van treballar per obrir un equipament polivalent de nova construcció. El grup va dibuixar un procés de treball per obrir el centre de forma autogestionada a partir de la negociació amb l’Ajuntament per la cessió de l’espai i un procés de treball entre les entitats i moviments socials interessats per generar un marc organitzatiu viable.\nEl primer pas va ser la redacció d’un pla d’usos dels espais, tant d’espais oberts com espais compartits generant una matriu de necessitats i activitats.\nEn segon lloc van dibuixar un model de governança i gestió de l’espai. Aquest model es basava en una agrupació d’entitats i col·lectius en un consell de govern i en l’aposta per contractar un professional per tasques de suport administratiu i kegal.\nEn darrer lloc van dibuixar un pla de finançament i de dotació que contemplava:\nEl lloguer dels espais: horts urbans, ús d’espais per entitats…\nL’obertura d’una cafeteria gestionada pel col·lectiu d’aturats i pel grup de consum ecològic\nLa negociació amb l’Ajuntament per tal que assumís els consums, la neteja i el manteniment de forma progressiva i poder reutilitzar mobiliari descartat per l’Ajuntament.\nEl segon grup de ciutadans qüestionava el model de gestió externalitzada que estava intentant implantar l’Ajuntament i buscava alternatives al model per tal de recuperar un teatre que havia quedat en un segon pla després de l’aparició d’un teatre principal a la ciutat.\nEls ciutadans van proposar obrir un procés participatiu de diagnosi que fos obert i vinculant. Un procés de diagnosi que no només es focalitzés en el sector cultural sonó que cerqués també l’opinió i aportació de gent activa o interessada en el futur del teatre, en altres futurs possibles. Aquest procés però també havia de tenir en compte l’Administració com un agent més en el mapa de relacions i forces al voltant del teatre.\nAlhora, demanen a l’Administració pública la seva presència en aquest procés participatiu per ajudar a buscar l’equilibri entre les necessitats primàries d’ús d’espais i locals per desenvolupar activitats per part de diferents col·lectius i les necessitats estratègiques a mig llarg termini d’aquest espai. Li demanen doncs a l’administració que formi part d’aquest procés i que ajudi també a aportar una mirada més àmplia i més complexa.\nUna de les apostes d’aquest grup era treballar aquest procés amb un esperit de transversalitat en diversos sentits:\nDesbordant la idea del teatre, ser transversal a interessos i voluntats ben diverses\nGenerant transversalitat en l’administració. El fet que un teatre depengui de cultura fa que altres departaments no puguin prendre-hi part o opinar. Trencar això i forçar que altres departaments puguin opinar i construir\nTrencant la idea del dins i fora de l’Administració facilitant un procés horitzontal en què totes les veus puguin tenir el mateix pes.\nEl grup de ciutadans aposta per treballar en la construcció col·lectiva d’una identitat compartida i que sigui local però també metropolitana (fent referència al Model 9 barris i el circ).\nTanmateix el grup obre un debat sobre la professionalització arran del context plantejat i com abordar la tensió entre autogestió-voluntariat-professionalització.\nMés enllà de l’espai plantejat el grup obre una nova línia de treball apostant per incidir en les polítiques municipals i treballant per tal que els pressupostos de cultura equilibrin partides entre el teatre principal i la resta dels espais culturals de la ciutat.\nEl tercer grup treballa a partir d’un important jaciment romà descobert, per casualitat, en un entorn dedicat al sector primari. A més dels ciutadans, la universitat, grups d’estudis històrics i el sector turístic tenen interès però un Ajuntament petit i sense suport d’altres administracions no pot desenvolupar ni mantenir la descoberta.\nAquest grup es fixa com a principi l’equilibri de forces entre els diferents agents implicats i un compromís comú, la sostenibilitat del projecte. Treballen a partir d’aquest interès comú entre diferents comunitats en construir uns valors compartits que esdevinguin la base per al disseny del projecte.\nCreen doncs una taula transversal amb presència dels agents implicats i amb l’ajuntament com un agent més amb interès en el projecte. Tant la universitat com l’Ajuntament són les úniques eines possibles per a l’aportació i assoliment de recursos, no només econòmics sinó d’estudi, de manteniment…Però la taula constitueix com el model de govern i gestió del jaciment.\nUn cop dibuixades algunes línies de futur d’aquests espais iniciem el temps de debat amb algunes afirmacions clares i força incerteses:\nPer una banda el reconeixement clar de l’existència d’un ric teixit cultural no institucional i que desborda la idea o els àmbits de treball dels departaments de cultura.\nPer una altra banda ens preguntem per la sensibilitat de les administracions públiques vers la ciutadania. Com mirem, des de les administracions públiques, els projectes i iniciatives que busquen espais i projectes d’autogestió liderats per la mateixa ciutadania? i Més enllà de la mitrada, com ens hi relacionem?\nEn un tercer lloc abordem la idea de la instrumentalització de la cultura reduint-la a accions de promoció i distribució. Una instrumentalització que sovint provoca que la funció social i pública de la cultura es faci més des de la societat civil, des d’entitats i moviments socials que no pas des dels departaments de cultura de les diferents administracions.\nDavant d’això sorgeix la necessitat de ressituar els rols de tothom en relació a la cultura, també sotmetre a anàlisi la càrrega semàntica de la paraula. D’aquesta necessitat de reflexionar i ressituar rols sorgeixen tres afirmacions:\nUn nou rol en què l’Administració hauria de ser facilitadora sense que això suposi una reducció de recursos. Facilitar i fer mediació.\nLa tensió entre públic/privat/comú.\nLa no precarització i desprofessionalització\nA partir d’aquests pocs elements sorgits del debat (per manca de temps) i creuant-los amb les conclusions i debat final de la Jornada, apunto alguns fils per al debat i el treball compartit:\nLa cultura desborda els departaments de cultura que només intervenen en parcel·les ordenades i sovint no reconeixem com a culturals: moviments, expressions, espais de trobada, accions ciutadanes... Cal doncs sacsejar les estructures però també les mirades sobre els fets culturals. Cal reformatejar el model d’intervenció pública en cultura.\nTant el procés de reformateig com la intervenció que se’n desprengui ha d’estar basada en la corresposabilitat. Si la cultura apel·la a allò que és col·lectiu cal ser coherent i abordar-la de forma compartida. Això implica el reconeixement dels altres com a iguals, la creació de nous models i la construcció col·lectiva de les polítiques culturals.\nI PEL QUE FA A ESPAIS, ALGUNS PROJECTES INTERESSANTS:\nAstra centre autogestionat a Gernika\nBiblioteca Josep Pons Can Batlló\nB. CONSELL DE CULTURA 'RARA AVIS'\nEls canvis socioeconòmics que ens han dut a un present i futur de gran incertesa. Les administracions tendeixen cap a l’immobilisme fruit d’aquests temps, i amb gestos encara tímids, tantegen mecanismes i instruments que les dotin d’aquesta mobilitat que se’ls demana, de trobar maneres que articulin la seva relació amb aquests nous (nous?) agents, aquests lideratges que van més enllà de lo 'públic' i que també són protagonistes d’aquest canvi.\nAmb una petita reflexió Rara Avis de context i memòria històrica que volia incidir en la importància de la nostra societat civil com a conductora de canvis socials, molts sorgits a partir del conflicte, vam introduïr aquest grup de treball en un context pràctic que pretenia treballar els lideratges col.lectius i qüestionar els mecanismes de participació de les administracions per establir mecanismes de relació informativa, participativa i resolutiva amb la ciutadania.\n2. CONTEXT DE TREBALL\nA partir d'una hipòtesi, dos grups amb rols de ciutadans i administració, amb dues mirades i dues visions (o no), es plantegen la vigència dels processos participatius, els instruments i mecanismes per dissenyar l'actuació en la cultura ciutadana i la validesa i responsabilitat dels lideratges involucrats. La hipòtesi proposada havia sorgit de plantejar una problemàtica bastant freqüent a les administracions locals però extrapolable a altres organismes de participació i/o on es determinen polítiques culturals públiques com els plans de Cultura, pla d'usos, pla d'equipaments, consells de barri o consells de ciutat:\nCada cop vénen menys agents locals a les convocatòries del Consell de Cultura de la ciutat.\n(perquè diuen que no s'hi senten representats).\n'Les AA.PP apliquen els processos participatius de sempre i cada cop hi ha menys presència dels agents locals convocats. Si es canvia el model i es comparteix el lideratge, la dinàmica serà més participativa'.\nEls dos grups havien d’intentar aconseguir la capacitat crítica suficient d’abandonar la pròpia mirada per adquirir la de l’altre i encetar un debat que els duria a unes conclusions que hi havien de col.locar en un pòster on dibuixarien una piràmide en tres nivells d’importància, situant a la base les condicions imprescindibles per a la seva realització.\nPer ajudar-los a les seves discussions se’ls va indicar varies reflexions que els podria ajudar en el debat:\nL'aparent falta de vinculació de la ciutadania amb la cultura\nQuè vol la ciutadania i què ofereixen les AAPP?\nQui lidera aquests processos? Com es reconeixen els lideratges i qui els legitima?\nInstruments i mecanismes per portar a terme actuacions conjuntes a cultura (o no).\n3. RESULTATS DEL TREBALL\n1er. Resultats de la base piramidal (condicions sine qua non)\nCedir i reconèixer el lideratge\nGarantir el retorn de resultats\nCreure en la participació i no com un mecanisme de maquillatge\nAplicar la transparència\nLa democratització i igualtat d’oportunitats\nReconèixer la passió, la creativitat i l’entusiasme\nEstablir uns espais i canals creats entre tots i les AAPP han de posar els mitjans\nEstablir processos d’aprenentatge ciutadania – administració\nReconèixer els drets culturals\nEmpoderament i lideratge compartit\n2on. Resultats de la part mitja piramidal (menys imprescindibles)\nAccés a les vies de participació\nL’administració com a facilitador\nEl ‘no molestar’\nAgilitzar la burocràcia\nLa innovació igual a risc\nLa decisió i la participació (un espai de negociació i de facilitació)\n3er. Resultats de la cúspide piramidal (prescindibles)\nLes publicacions en paper de programes i plans de cultura (es pot fer en digital)\nLa part opaca / hermètica / deslligada i rígida de l’administració\nLa manca de credibilitat\nMalgrat la varietat dels perfils als dos grups, hi havia una majoria de persones relacionades amb l’administració i crec que a moltes els va costar allunyar-se del paper per agafar la mirada ciutadana, es va notar en el moment de defensar postures i és possible que es noti en els resultats d’algun grup. La discussió entre els grups va ser en general molt animada i va costar tallar-los per passar a l’exposició de les conclusions de cada grup i al debat comú, de fet va faltar temps per aquesta segona fase i és una llàstima perquè venien amb moltes ganes.\nEls punts discordants més destacats entre els dos grups han estat:\nLa legitimització dels lideratges. Qui legitima i si cal ser legitimat. Alguns valoren que quan s’és, ja és legítim.\nEl concepte de pedagogia. Els ciutadans adopten el significat literal en aplicar-la pels processos participatius i el grup d’AA.PP en el fet d'aplicar pedagogia per fer entendre la cultura com a eix fonamental de la qualitat de vida.\nLa participació. No ens hem posat d’acord fins a quin punt del procés cultural cal fer participar al ciutadà, és a dir, les decisions vinculants en quina part del procés culturals es prenen, en la diagnosi, conceptualització, formulació de polítiques, en la gestió, o en tot el procés?\nAlgunes de les conclusions exposades com l’empoderament i el lideratge compartit, la participació i poder de decisió o la confiança són fruits de la reacció i no de l’acció, és a dir, les AAPP s’ho han trobat sense possibilitat de tirar enrere.\nAlgunes reflexions que es van llançar a l’aire:\nL’administració pública no és neutral.\nLa gestió de la cultura és determinant per a caracteritzar el que és cultura.\nMecanismes d’organització verticals versus mecanismes d’organització horitzontals.\n'No sé de què parlem quan diem cultura pública'.\nI PEL QUE FA A PROCESSOS PARTICIPATIUS, ALGUNS PROJECTES INTERESSANTS:\nKonventZero al Berguedà\nMuseu d’Art Jaume Morera a Lleida\nC. GRUP 3: 'L’ADMINISTRACIÓ PÚBLICA DE LA CULTURA NO EXISTEIX'\nAbans de donar inici al treball per grups, es van demanar unes aportacions inicials de cadascú dels participants en relació a quina podria ser una experiència ‘model’ a destacar en el sector cultural i per quina raó.\nEs va parlar de Stallman i Zizek que plantegen plans més enllà de les polítiques culturals, dels artistes que poden participar del centre durant l’etapa de Berta Sureda al CCCB, de Manuel Huerga a BTV amb les microcàpsules ciutadanes, trencant l’esquelet matriu i fent una televisió ciutadana.\nAltres manifestaven que no els agradaven els models i que no hi creien i destacaven Ateneu Candela o Can Batlló com a experiències que trenquen dinàmiques. També comentaven com determinats serveis públics agafaven una deriva empresarial, com l’ICUB, una macro-empresa que intervé a la ciutat o la televisió pública una gran empresa que perd la vocació pública.\nTambé es parlava d’equipaments de proximitat, de participació per consens i comissions amb intervenció de gent del barri, com al Centre Cívic de Sant Martí, o de la rehabilitació d’antics edificis per a dedicar-los a la cultura com a projectes i no com aparadors, com el model francès de La Maision Folie a Lille. Es va destacar també el fet de treballar amb transversalitat amb altres sectors com Joventut o Esports. D’altres comentaven que era millor parlar d’actituds i no de models, posant especial interès en els models mixtes de gestió ciutadana i els models híbrids (públic-comunitaris).\nAltres al.ludien que la Cultura no és una oportunitat econòmica, que la Cultura tenia més a veure amb la política que amb l’economia i calia fer-ne una defensa radical, treballar per militància com fa 30 anys, i l’Antic Teatre, LiminalGR podria ser l’última. Altres companys defensen models ja consolidats com la Xarxa de Biblioteques, o en el sector privat Focus guanyant la cessió del Romea o la programació del TNC amb Calixto Bietio.\nTambé esmenten processos d’apropiació ciutadana de la cultura, com l’Ateneu Popular de Nou Barris, les responsabilitats compartides, com el Galliner de Manresa, la Fàbrica de les Arts Granollers, model de models, privat - pública, proximitat, cultura popular, música, un actual work in progress. Altres comenten que no parlarien de models, ja que les experiències més celebrades no poden ser models perquè no són replicables (El Galliner o l’Ateneu Candela, o Escola de les Arts a l’Hospitalet, sino que la clau seria veure com es poden desenvolupar en altres contextos. També s’esmenta el conflicte territorial centre-perifèria, que els models no són modèlics perquè no són reproduïbles, i que cal destacar allò que neix des de la ciutadania i amb consciència ciutadana, acompanyant el públic , acompanyament privat (festival conflictiu: ciutat interior, desert, la gent veu coses que no havia vist mai d’altres llocs i d’aquí). Esderia, o es comenta que aquest projecte va morir perquè no va voler despendre’s de la intervenció pública, i diuen que la Fira de Tàrrega es va crear en un context oportú i que les arts escèniques desperten creativitat.\nA les Arts, parlen de l’Associació Cultural Arabacu(?), o dels prototips en codi obert, de la Fundació Antoni Tàpies, un arxiu que es pot compartir o el grup d’artistes amateurs de L’Hospitalet. Es parla de l’anècdota que moltes xarxes que havien tingut suport públic havien desaparegut, així com d’altres d’acció ciutadana i que un model interessant eren les televisions locals quan eren alegals, sense suport públic, un model molt antic. Es recorda també que la idea principal hauria de ser una cultura que tendís a la reflexió crítica, i a allò que és col·lectiu i comunitari, com a Can Batlló, que la gent s’implica en el que li interessa, p. ex. un hort comunitari. La Cultura també hauria de considerar-se com un bé comú, un gest o des dels marges, ja que es produeixen noves propostes: p.ex. la xarxa d’espais d’ateneus, bars, etc. on es fa poesia oral, o sense ajuts ni finançaments, contraposats a altres pràctiques, com els festivals de poesia de Sant Cugat o Caldes d’Estrac. També exemples en el que el debat estava entre allò públic i allò públic-comú, com Can Vies un model que opta per l’autogestió, que això no vol dir que no hi hagi acció comunitària i lligat amb això, espais als marges, com la productora Metromunster o la HAMSA de Sants (Animalaria, books d’auto-edició, etc.)\nUn altre model que depèn molt del context també és el Museu de la Pesca a Palamós que treballa la cultura marítima, especialment el patrimoni marítim, cultura que emana de la mateixa comunitat, l’expressió natural, quotidiana d’una gent que viu del mar, treballant buscant espais comuns, interessos comuns, una cultura que cohesioni, ja que la Cultura és un element indissociable de la comunitat. Un altre model, La Col, implicats amb Can Batlló, que repeteix tres temes replicables: la trajectòria histórica, el colze a colze de persones que vénen de diferents contextos (podria ser p.ex. d’una relació de fricció amb l’AAPP i el límit de la legalitat, una relació de forces) i la identitat, molts equipaments no ténen referències per a la ciutadania.\nI per acabar també es comenta que el model hauria de recollir valors transformadors, de cohesió, que busqui cohesió entre educació i cultura, treballar la base, canviar el model educatiu perquè en resulti la base de la Cultura i fer polítiques més potents. També es destaca un exemple recent del darrer any a Premià de Mar, un espai okupat, l’Antiga fàbrica de Nuñez i Navarro i s’ha creat un centre cultural que funciona molt bé, millor que iniciatives de regidories de cultura.\n2. RESULTATS DEL TREBALL\nS’ha treballat en tres grups a partir d’una sola premissa: "L’administració pública no existeix"\nA. Administració pública:\nIntervencions inicials, per posicionar-se. La primera cosa, han estat d’acord en que no estan sols. Creuen que una nova AAPP, és prendre consciència de que EXISTIU (sector privat i cuitadania).\nVolen que sí existeixi, la cultura pública ha de ser un departament? “Segurament que no”. La cultura pública ha d’estar vinculada a altres sectors com la Comunicació i l’Educació.\nPer què estem on estem? Aquesta absència pot ser per un fracàs (austeritat, retallades, etc.) però també pot ser degut a un èxit de la ciutadania i l’organització privada. Ambivalència.\nReflexió sobre eines, mitjans, treballadors. AAPP Cultura ha de garantir que ha de pilotar ha d’incentivar, relacionar-se (educació...) i ha de fer control i empoderar.\nHa de garantir l’accés, la participació i l’excel·lència. Una crítica: l’accés pot ser un ghetto, i amb l’excel·lència es generen canons. Nova etapa:\nCom decidim. Governança, empoderament, participació i transparència real (accessible per a tots i totes)\nLa cultura és un dret, no un servei. Reivindicació del debat ideològic, no tècnic.\nCultura, educació i comunicació\nAtenció: accessibilitat i excel·lència: qui ho determina?\nDiversitat: molts models, híbrid i permeable.\nTenim encàrrec social (empoderament, excel·lència, entreteniment, impacte econòmic) i és responsabilitat de tots.\nB. Acció privada:\nÉs una apocalipsi que hagi desaparegut l’AAPP\nHauria d’haver-hi una estructura mínima d’AAPP. Època de monopolis, AAPP fomenta l’emprenedoria, han decidit per una estructura mínima local de proximitat. Les empreses generaran productes culturals. Una de les funcions principals és construir una retòrica per a que aquesta estructura mínima del govern entengui que és d’interès general. El sector diu què és l’interès general. Es trenquen interessos sectorials i esdevé més liberal. El públic/client: consulta/participació, cal implicar-lo. L’altre sector és autonomia pura i dura els productors. Els nous productes culturals porten aquesta idea de participació, de fet no ens demanen normalment una participació real, però es manté la doble via, participació i autonomia.\nLa ciutadania no existeix. Hem navegat entre el desconcert de no tenir pare ni mare. Hem de recuperar la dinàmica, però no cauce on no ens agrada. Ens cal l’AAPP, això ha sortit consensuat en el grup. Tal com explicava un company, l’AAPP fa coses que no li encarrega la ciutadania. Ens ha preocupat especialment: 1) la transparència, encara que què faríem amb la transparència 2) la cultura i la salut, la vida 3) volem fer coses, però és el que més ens consta, la dificultat de ser ciutadania.\nPer ajudar en les reflexions dels grups, s’ha volgut disposar d’alguns conceptes força:\nGovernança cultural com a pedra filosofal (en diuen AAPP)\no millor: privat-públic-comú-ciutadania\nQuina és la funció pública de l’esport? S’explica fácil, però que la cultura és bona, com ho expliques? Però alhora genera dissens, conflicte, etc. És difícil vendre la idea de si la cultura és bona. La cultura com a recurs i qui ho entén com un dret? El que cal posar més en valor són els valors de la cultura. A Europa no passa l’acció comunitària, som una societat cansada.\nSi l’entenem com a bé comú, es basarà no com a recurs, sinó com a bé comú. La ciutadania tindrà la seva reponsabilitat, l’empresa també ha de treballar en aquest eix del bé comú. No es tracta d’ordenar-ho tot, sinó fomentar també àmbits d’autogestió no regulats.\n4. ALGUNES CONCLUSIONS SOBRE EL DEBAT INTERACCIÓ’14.\nLa percepció demostrada, per l'alt nivell de participació a la jornada, per les visualitzacions dels articles i per les opinions escoltades, indiquen que és necessari generar més espais de debat i punts de trobada entre les realitats, agents i gestions existents a l'àmbit cultural actual que està en procés de canvi accel.lerat.\nQue la ciutadania practica cada cop més l'empoderament cultural, més enllà del territori acotat de les administracions, i que sovint ens recorda la llibertat d'accedir a uns coneixements i pràctiques que són un dret social fonamental pel desenvolupament personal i col.lectiu i que se'ls ha de garantir. Estan canviant els rols? Qui va davant de qui? Qui legitima a qui?\nQue caldria plantejar-se altres maneres de fer i de relacionar-se, la importància dels processos de participació, de manternir els mecanismes existents o de reformular-los per a que aquests processos siguin realment participatius I vinculants.\nQue l'entesa entre les administracions públiques i la gestió cívic/comuna és possible, però que no és pas obligatòria


ELECCIONS CATALANES 27S 2015: Iglesias demana als catalans que es quedin “per fer fora Rajoy tots junts” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl líder de Podem: “A Espanya fa falta un president que escolti Catalunya i jo vull ser aquest president”\nSabadell 20 SET 2015 - 14:21\tCEST\nEl secretari general de Podem, Pablo Iglesias, durant la seva intervenció aquest dissabte en un acte de campanya per al 27-S. Andreu Dalmau EFE\nPablo Iglesias ha fet una crida aquest diumenge als catalans a quedar-se “per fer fora Rajoy tots junts”. El líder de Podem ha apel·lat des de Sabadell als ciutadans que el 27 de setembre puguin sentir-se temptats pel bloc sobiranista, que tindria majoria absoluta segons l'enquesta de Metroscopia que EL PAÍS publica avui, no perquè són estrictament independentistes sinó perquè busquen una fórmula d'oposició al Govern del PP. Iglesias els ha ofert aquesta fórmula, deixant una vegada més clar que Catalunya Sí que es Pot, la candidatura que encapçala Lluís Rabell, defensa “el dret a decidir dels catalans”. Durant la campanya electoral Íñigo Errejón, secretari de Política del partit emergent, s'ha arribat a comprometre a fer un referèndum “clar i català”.\nPerò malgrat l'apel·lació constant de la llista integrada per Podem, ICV, EUiA i Equo als votants d'esquerres, aquells “socialistes de cor” decebuts amb el PSC, l'estratègia dels dirigents de Podem amplia ara el focus. Després de la picada d'ullet llançada ahir pel líder de la formació a l'Aragó, Pablo Echenique, Iglesias ha aprofundit avui en aquest missatge. “Entenc perfectament que molts catalans vulguin escapar de Rajoy, però els demano que es quedin per fer fora Rajoy tots junts”, ha clamat, posant d'exemple l'èxit dels anomenats governs del canvi a Barcelona, Madrid, Saragossa, Cadis o la Corunya.\nEl secretari general de Podem ha comparat el president de la Generalitat, Artur Mas, amb Esperanza Aguirre, l'ha acusat d'“espoli social” i ha aprofitat el míting central de la campanya, en el qual ha participat també Joan Herrera, coordinador nacional d'Iniciativa, per demostrar que les eleccions del 27-S són una primera volta de les generals del desembre. “A Espanya fa falta un president que escolti Catalunya i jo vull ser aquest president”, ha emfatitzat Iglesias, que ha anunciat que preguntarà a Brussel·les per la que considera una intervenció de les entitats bancàries en la campanya electoral.\nLa candidatura de Catalunya Sí que es Pot s'enfronta en la recta final de la campanya catalana al repte d'explicar qui són i què defensen els seus candidats. En una contesa electoral molt polaritzada entorn del debat sobiranista, Íñigo Errejón, número dos de Podem, ha insistit a assenyalar una alternativa al sí i al no a la independència. “Ahir vam veure un partit de tennis entre dos blocs sords, que no són capaços d'escoltar-se, que estan condemnats a no entendre's”, ha afirmat en referència a la llista de Raül Romeva i Artur Mas, d'una banda, i el PP i Ciutadans, de l'altra. “Vam veure un debat en el qual semblava que fóssim en una Catalunya en blanc i negre, atrapats. En realitat, ningú està obligat a escollir”.\nCatalunya Sí que es Pot ha cedit l'espai de compensació a TV3 a un metge i activista per la sanitat pública, Pep Martí; a Pilar Ceprian, membre del col·lectiu de treballadors de la dependència; a Marisa Fernández, membre de plataforma unitària contra la violència de gènere, i a Juan Jiménez, treballador de la planta de Valeo de Martorelles en vaga.


Obre el teu rebost als aliments de tardor - Nomen\nObre el teu rebost als aliments de tardor\nAmb la tardor arriba el fred i els nous aliments de temporada. El cos ens demana un tipus de cuina diferent: vénen de gust plats calents més elaborats i més contundents. Però com que no volem que això afecti el nostre equilibri nutricional, avui explicarem quins aliments poden ser els nostres aliats per a aquesta tardor!\nComençarem pels vegetals. Si per alguna cosa destaquen aquest grup d’aliments és pel seu escàs valor calòric i per la seva riquesa en l’àmbit vitamínic, mineral i de fibra. Com expliquem en el nostre article anterior, sempre han d’estar presents en el nostre menjar, ja que donen volum al plat sense que es noti pràcticament en l’àmbit energètic i, gràcies a la seva aportació en fibra, ens ajuden a saciar-nos. Els principals vegetals que podem trobar a la tardor són: les cols de Brussel·les, la coliflor, el bròquil i la col. Tots ells pertanyen a la família de les crucíferes, grup d’aliments que destaca per un alt contingut en antioxidants. De fet, recents estudis realitzats per l’Agència Internacional d’Investigació del Càncer els atorga propietats anticanceroses. No obstant això, per la mala olor que desprenen a l’hora de coure-les, moltes vegades deixem de consumir aquest grup de verdures. Per evitar-ho, el millor és afegir a l’aigua una cullerada gran de vinagre, tenint en compte que si la vas a consumir en forma de minestra o acompanyant a un altre vegetal, serà millor coure-les per separat.\nUn altre vegetal estrella que ens indica l’arribada de la tardor són els bolets, rics en iode i fòsfor, resulten ideals per donar alegria als plats, sigui en forma de plat principal o com a acompanyament. També arriba la carxofa, hortalissa que gràcies al seu elevat contingut en potassi i el seu baix contingut en sodi, es caracteritza per tenir propietats diürètiques. La millor manera per gaudir-és fer-les al vapor o bé cuites al forn (si les amaneixes amb una mica d’oli d’oliva verge extra, sal i pebre i les emboliques amb paper d’alumini, estan boníssimes!).\nPer acompanyar aquests meravellosos vegetals, la natura també ens brinda aliments que destaquen per la seva aportació en hidrats de carboni com és el moniato. Aquest també ens aporta beta carotens que li donen aquest color ataronjat i és un nutrient ideal per a la cura de la nostra pell. Encara que segons quines regions tenen el costum de menjar-lo com a postres pel seu sabor dolç, en realitat li podem donar el mateix ús que la patata. Per tant el podem bullir juntament les verdures que vulguem, fregir, fer-ho al forn o bé tallar-lo a rodanxes i fer-ho a la brasa o a la graella.\nI no podria acabar aquest article sense parlar de les castanyes: tot i que se solen classificar com a fruit sec, la seva aportació energètica és inferior, ja que té menys greixos i té un major contingut en hidrats de carboni (36,5 g per cada 100 g) que aquests. A més destaca el seu alt contingut en aigua i nutrients reguladors, com el potassi i l’àcid fòlic. Aquest fruit és ideal per consumir entre hores, com a postres o bé com a acompanyament d’una carn o peix en forma de puré.\nHi ha desenes d’aliments de tardor per escollir. T’apuntes a la cuina de temporada?


per Redacció Barcelona. 24 de gener de 2019 12:37\nL’auge del comerç electrònic dispara la contractació d’espais logístics, que va assolir un nivell de contractació de 665.000 metres quadrats a Barcelona durant el 2018, una xifra rècord que significa un increment del 44,3% respecte a l’any anterior. Segons dades de la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC), les vendes per internet creixen a un ritme interanual del 27,2%, i ja mouen 21.800 milions d’euros a l’Estat espanyol.\nFenòmens de màrqueting com el Divendres Negre (Black Friday) o el Ciberdilluns (Cyber Monday) van donant lloc a la necessitat d’una infraestructura logística de grans dimensions, fet que obliga les grans distribuïdores a ampliar contínuament les instal·lacions.\nEl professor dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC Xavier Budet assegura que "la celeritat és un factor clau de les cadenes de subministrament actuals", i que és precisament per aquest motiu que "els operadors logístics es van situant més a prop dels seus clients". No obstant això, l’Associació de Promotors de Catalunya (APCE) i la consultora immobiliària Forcadell alerten de la poca disponibilitat de naus industrials als llocs on la demanda és més elevada, com Barcelona i Madrid. "Si el creixement de les compres en línia segueix el ritme dels darrers anys, arribarem a un punt en què no hi haurà prou espai urbà i es produirà un col·lapse de les comandes", assegura el professor dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC Josep Maria Català.\nSolucions per mantenir el negoci\nCatalà assegura que l’ús de les dades massives podria ser una solució a la falta d’espai logístic, ja que "permetria l’especialització dels magatzems segons el barri on siguin i factors com la renda per capita, el volum comprat, el temps de reposició o els productes més demanats per zona, hores i tipus de comprador". Analitzar les dades de les comandes també permetria guanyar més espai per a les mercaderies. "Es podrien oferir descomptes en els productes amb menys rotació o bé es podrien traslladar a les naus de fora la ciutat per a prioritzar l’emmagatzematge dels productes més venuts", exemplifica Català.\nUn dels grans reptes dels lliuraments de compres electròniques és l’impacte mediambiental, ja que les principals ciutats europees comencen a restringir l’entrada de vehicles contaminants. "Caldrà buscar alternatives més respectuoses amb el medi ambient, com ara els vehicles elèctrics o altres mitjans de transport com el patinet o la bicicleta", exemplifica Budet. Català hi coincideix, i assegura que en un futur també es podria optar per «l’ús dels drons", encara que actualment la legislació no ho permet.\nEl vídeo és l'estrella de l''ecommerce'


Els Pastorets abaixen el teló satisfets per l'assistència de públ\nEls Pastorets abaixen el teló satisfets per l'assistència de públic tot i les restriccions\nNoticies » Cultura 06 de gener, 2021\nEls Pastorets s'han representat aaquest dimecres per última vegada en aquesta edició, coincidint com és tradició amb la festivitat de Reis. Tot i les restriccions per seguretat les places disponibles en cada representació s'han omplert.\nEls responsables d'aquesta edició dels Pastorets no ocultaven un cert neguit per les conseqüències que podrien derivar-se de la situació sanitària de la Covid-19, però aquest dimecres com a la resta de representacions les places disponibles a l'auditori lauredià s'han tornat a omplir.\nPoc més d'un centenar d'espectadors han pogut assistir a cada representació, ja que l'aforament s'ha reduït per seguretat.\nPresenciar Els Pastorets la diada de Reis és una tradició que segueix vigent any rere any per a molts.\nUn dels atractius d'aquest relat universal són les variants que s'introdueixen, com en aquesta ocasió, que la trama girava al voltant dels perills del món digital. És la novetat que per a la majoria de seguidors fa que la història no deixi mai de sorprendre.\nI si per algun motiu no han pogut assistir a les representacions d'aquesta edició, no cal preocupar-se. Perquè Els Pastorets 2020 estaran disponibles des d'aquesta nit a andorradifusio.ad.\nImatges: Deirée Sala


VallèsActual: La segona edició de Catavins Sabadell comença el 13 de novembre amb la voluntat d’apropar el món del vi a tothom\nLa segona edició de Catavins Sabadell comença el 13 de novembre amb la voluntat d’apropar el món del vi a tothom\nSabadell. Els propers 13,14, 15 i 16 de novembre, el recinte de Fira Sabadell acollirà la segona edició de Catavins Sabadell. Es tracta d’un esdeveniment que neix de la voluntat d’apropar el món del vi als visitants i, alhora, permetre a cellers, productors i distribuïdors la possibilitat de donar a conèixer els seus productes a un públic receptiu i exigent, però també a professionals de la restauració i de l’hostaleria. La xifra de 16.000 visitants de la primera edició avala la bona acollida que té actualment el sector entre els consumidors i consumidores.\nEnguany Catavins Sabadell, es dividirà en dos espais temàtics:\n- D’una banda, el vi, que ocuparà la nau central amb totes les propostes dels més de 110 expositors amb 51 estands entre cellers, bodegues i altres productes relacionats amb el sector. Així mateix, les sales polivalents acolliran totes les propostes de tallers, xerrades i cursos, a càrrec de reconeguts sommeliers.\n- L’altre espai se centrarà en la gastronomia, que s’ubicarà en una carpa annexa al recinte de Fira Sabadell, al qual es podrà accedir directament des de l’interior. Les activitats que es portaran a terme dins de la carpa comptaran amb les propostes de Cuina Vallès, del Gremi d’Hostaleria i de Turisme de Sabadell i Vallès Centre i la creativitat de reconeguts cuiners com Nandu Juvany, Montse Estruch o Jordi Gabaldà.\nTambé, com a novetat, cal destacar la incorporació d’un dia professional, dilluns 16, en què les demostracions i activitats han estat pensades i organitzades expressament per a les bodegues i el sector de la restauració.\nPel que fa a l’accés al recinte, l’entrada té un preu de 5 euros, que inclou tres tiquets, amb obsequi d’una copa serigrafiada. Hi ha una altra possibilitat que és l’abonament per tres dies a 10 euros i que inclou cinc tiquets més obsequi de la copa serigrafiada. Finalment i com va succeir en l’edició anterior, el visitant podrà adquirir a l’estand de Fira Sabadell vals a 5 euros per bescanviar-los per degustacions.\nEn el decurs de Catavins Sabadell es portaran a terme més de cinquanta activitats. Totes les activitats de les sales, atès el seu aforament limitat tindran una inscripció prèvia i gratuïta a l’estand de Fira Sabadell mitja hora abans de l’inici.\nPublicat per Lidia Sanchez a 9.11.09\nCrec que és una molt bona activitat per realitzar-la a la tarda del cap de setmana.\n16 de novembre de 2009 a les 18:07


Modernisme a meitat de preu\nQuant temps fa que no passegeu entre el romànic que penja de les parets del Museu Nacional? Quan va ser l'última vegada que veu visitar la Casa Amatller, la Fundació Antoni Tàpies o el Tibidabo? Sigui quina sigui la resposta, des d'ara i fins al 15 de setembre, és el moment de tornar-hi. El motiu? 'La Ruta del Modernisme', una campanya impulsada per l'Ajuntament, per visitar una vintena d'edificis modernistes de la ciutat amb un 50% de descompte, fins al 15 de setembre. Turisme a la nostra ciutat i a preu amic, vaja.\nInscriure's és tan fàcil com omplir el formulari de la campanya i consultar la llista d'equipaments inclosos, entre els quals hi ha la Casa Garriga Nogués, el Recinte Modernista de Sant Pau o la Pedrera.\nDoneu també una ullada al Palau de la Música, que dins de la programació 'Estiu al Palau', inclou quatre concerts de piano, tots els dilluns d'agost a les 21 h, també amb un 50 % de descompte, com la visita guiada.\nReconquerim la ciutat!


Enric I. Canela » Blog Archive » El RD sobre la promoció de titulars a catedràtics d’universitat\nEl RD sobre la promoció de titulars a catedràtics d’universitat\nAhir vaig publicar Promoció de titulars a catedràtics d’universitat. Vaig fer la referència tenint en compte el que havia llegit del Consell de Ministres. Ara escric en base a la publicació del Reial decret llei 10/2015, de 11 de setembre, pel qual es concedeixen crèdits extraordinaris i suplements de crèdit en el pressupost de l’Estat i s’adopten altres mesures en matèria d’ocupació pública i d’estímul a l’economia.\nLa disposició final segona. Modificació de la Llei Orgànica 6/2001, de 21 de desembre, d’Universitats. Canvia els articles 62, 63 i 64. Els detalls de les modificacions per a l’accés estan descrits en aquests articles. Veurem com es desenvolupen a les nostres universitats.\nUna resposta a “El RD sobre la promoció de titulars a catedràtics d’universitat”\na 14 set. 2015 a les 9:29 Enric I. Canela » Blog Archive » Satisfacció pel RD sobre la promoció de titulars a catedràtics d’universitat.\n[…] vaig escriure sobre el RD sobre la promoció de titulars a catedràtics d’universitat. Se m’havia passat indicar una cosa […]


John Newman torna a la música amb Rag'n'Bone Man - Primera Fila\nEl músic anuncia el seu primer concert pel 2021\nJohn Newman va anunciar el passat mes de juny una retirada temporal de la música, que sembla que el final no serà tan llarga com els seus seguidors es podrien imaginar.\nEl britànic ha confirmat que el 20 de juny del 2021 passarà alguna cosa. De fet aquell dia serà quan el músic pujarà a un escenari el del Kenwood House de Londres en un concert exclusiu a l’aire lliure, amb la companyia de Rag’n’Bone Man.\nNewman ha explicat que es mostra molt feliç amb aquest retorn i espera que aquest sigui el primer pas cap a una nova era en la seva carrera musical. Ja abans de retirar-se, va explicar que té ganes de fer la música que li agrada i no la que triomfa.\nVery happy to announce that il be joining @ragnbonemanuk to perform at an exclusive outdoor show in the grounds of Kenwood House in London on 20th June 2021. Register NOW to get access to early-bird tickets, link in bio #kenwoodhouse #livemusic\nUna publicación compartida por John Newman (@johnnewmanmusic) el 6 de Oct de 2020 a las 9:07 PDT


CiU va acceptar la Mat\nLa història del pas de la MAT per Sant Quirze comença durant el govern municipal de CiU del 1999 al 2003. En aquell temps l’alcalde\nera Cosme Guiteras i és aquest qui signa un document adreçat a la Direcció General d’Energia i Mines on accepta que la línea sigui\naèria degut a l’elevat cost per soterrar-la. En el mateix escrit diu que “l’Ajuntament sol•licita a Red Elèctrica Espanyola, una compensació econòmica per l’impacta visual i paisatgístic” i “no s’oposa i declara la necessitat de la línia de 400 kv Sentmenat-Bescanó”.\nAssumpta Camps va aconseguir modificar el traçat de la MAT\nDurant la gestió d’ISQS-PM, encapçalada per Assumpta Camps es va aconseguir rectificar el traçat que passava massa a prop de zones\nurbanes. En concret, es va allunyar la línia dela Urbanització Les Torras i es va fer que passés a una distància equidistant dels masos\nEl Serrà i Planaserra.\nAl mateix temps, es va arribar a un principi d’acord respecte una indemnització de 103.952 euros. Les decisions que es van prendre van tenir molt en compte que dins del projecte de la MAT està previst que, quan entri en funcionament el nou traçat, es procedeixi al\ndesmuntatge de l’actual línia i de les torres que travessen el nucli habitat de Les Clotes.\nAl juliol del 2007, Red Elèctrica Espanyola havia d’avançar el cinquanta per cent dels 103.952 euros, però aquests euros no han arribat a les arques municipals perquè l’alcalde Ramon Banús els va rebutjar, segons va manifestar en un Ple.\nUn any més tard, sembla que els diners són necessaris i que l’alcalde s’ho està repensant.


Des d'una ubicació privilegiada, la sofisticació d'un espai vestit de comoditat i hospitalitat, a punt per rebre't a tu i a qui t'acompanya.\nEt ve de gust reunir-te amb amics, familiars o vols organitzar una trobada especial? El nostre exclusiu restaurant està preparat per seduir-te amb una carta gratament sorprenent en un indret privilegiat.\nUna zona del restaurant condicionada per a un màxim de 18 persones assegudes a un taula imperial és l’excusa perfecta per organitzar una reunió ideal. Còctels d’autor, cuina d’essència, producte excepcional, bon ambient i un servei acollidor per a un gran moment al costat de la millor companyia.\nA més t’oferim la possibilitat de trobar-te amb els teus convidats en el seductor LE NINE, el nostre bar lounge, o gaudir d’unes excel·lents vistes a ROOFTOP, la nostra terrassa amb vistes del port.\nRESERVA PER AL TEU GRUP


Els 10 millors vídeos musicals del 2015 - Atzucac\nAquest 2015 ha estat un any carregat de propostes visuals d’altíssima qualitat narrativa i tècnica. Cada vegada més veiem com el sexe es normalitza en els treballs més trencadors. Paral·lelament s’estén una voluntat de crítica social en àmbits tan diferenciats com el desarrelament de la comunitat negra als Estats Units o bé la problemàtica dels refugiats de Síria. Com sempre el vídeo musical és un espai per experimentar i seduir a l’oient amb noves formes i històries. Paisatges onírics, relats sentimentals, animació, tot hi cap! Nosaltres n’hem seleccionat 10.\n1. ‘Tame Impala – ‘The Less I Know The Better’\nAquesta vegada podem reivindicar una producció de casa pel primer lloc. Els mestres de l’audiovisual de la productora Canada de Barcelona proposen aquesta introspecció colorista i sexualitzada de la ment d’un adolescent enamorat. Ritmes, tempos i canvis d’escena s’emmotllen perfectament a la psicodèlia dels Tame Impala. Un digne guanyador entre els 10 millors vídeos musicals del 2015.\n2. ‘David Bowie – ‘Blackstar’\nBowie aconsegueix seguir essent trencador, sembla que l’edat no ho és tot. En aquest cas amb ‘Black Star’ ens movem per un univers fosc amb una estètica onírica d’ambientació galàctica. Per altra banda tenim uns ballarins amb una coreografia inquietant que sembla pròpia del Butoh japonès. Tot plegat crea una narració esperpèntica com només Bowie podia mostrar-nos.\n3. Courtney Barnett – ‘Pedastrian At Best’\nEn el món de l’espectacle no hi ha res més frustrant que no saber seduir el públic. Que li expliquin al pallasso de fireta que encarna Barnett en el seu últim videoclip.\nL’extravagància de FKA twigs no només es plasma en la seva música inclassificable, també en els seus vídeos. Eclèctica, exòtica i seductora de forma inquietant, la cantant britànica ens presenta aquest minifilm on podrem seguir la narrativa del seu últim àlbum.\n5. Father John Misty – ‘The Night Josh Tillman Came To Our Apartment’\nLa cúspide del narcisisme: l’autoseducció. Father John Misty entra en el joc de la conquesta amb sí mateix, o bé amb el seu ‘alter ego’?\n6. M.I.A. – ‘Borders’\nM.I.A s’atreveix amb el conflicte dels refugiats de forma molt efectista. La britànica d’origen tàmil retorna amb la crítica social i el to combatiu que la caracteritzen.\n7. Girl Band -‘Paul’\nL’enveja s’acumula en forma de ràbia com un pòsit que pot explotar en qualsevol moment. Que li diguin al personatge que s’amaga darrere d’aquest adorable personatge de sèrie infantil. Què s’amaga darrere les aparences?\n8. Julia Holter – ‘Sea Calls Me Home’\nSimplista i efectiu. El vídeo musical de ‘Sea Calls Me Home’ ens explica la relació de la cantant amb el mar.\n9. Downtown Boys – ‘Wave Of History’\nDowntown Boys fan honor al seu nom i ens recorden que els Estats Units no només és la terra de les oportunitats. El vídeo, que podria ser el ‘spot’ d’una ONG no deixa indiferent amb les seves xifres. La mala llet de fons, el ritme propi del món publicitari i el missatge no deixa indiferent.\n10. Kendrick Lammar – ‘Alright’\nEl nou baró ‘swagger’ per antonomàsia ens presenta el videoclip de l’èxit ‘Alright’. Acabats polits, blanc i negre i enginy amb la càmera és el que fa aquesta història de denúncia un treball interessant.\nEscoltar ‘Jo competeixo‘ dels Manel, pels qui han seguit la seva discografia,...\n0 replies on “Els 10 millors vídeos musicals del 2015”


(vídeo) Un miler de manifestants antimascaretes a Madrid - Poble Andorrà\nEls concentrats consideren que el virus és una grip convertida en farsa per treure drets a la ciutadania\nLa plaça de Colón de Madrid ha estat el lloc aquest diumenge d’una manifestació de antimascarillas que, sense guardar distància de seguretat ni portar aquest protector facial, han protestat contra l’ús obligatori d’aquestes. El cantant Miguel Bosé o l’antivacunes Josep Pàmies han estat algunes de les persones que han encoratjat a participar en aquesta convocatòria.\nAl crit de “no hi ha por”, “volem veure el virus”, “no som delinqüents, volem respirar” o “bot, bot, bot, aquí no hi ha rebrot”, han desafiat a la Covid-19 sense guardar cap distància de seguretat i fins i tot abraçant-se al crit de “viva el amor, viva la vida, viva la libertad”.\nCartell on s’indica que el virus és una farsa.\nDavant l’obligatorietat d’usar la màscara per a frenar l’expansió del virus i en plena ona de rebrots, els manifestants entenen que aquesta és una mesura “ridícula” i una “retallada” de llibertats gràcies a la crisi del coronavirus, una pandèmia que ha estat qualificada de “farsa” i “mentida” per diversos dels assistents.\nNo obstant això, en l’accés a la Plaça de Colón s’han desplegat efectius de Policia Nacional per a instar els participants a entrar amb màscara, tal com està pautat per normativa.\nEls manifestants es queixen perquè “estan destrossant la vida a molta gent” perquè les mesures són “desproporcionades”. “És pitjor el remei que la malaltia”, ha manifestat per a qualificar de “ridícul” l’ús de la màscara perquè “no val per a res”.\n“És mentida la pandèmia. No existeix la pandèmia. Els hospitals estan buits”, ha etzibat per a agregar que els mitjans “manipulen a la gent” i que la grip de l’any 2015 va matar a més persones que el coronavirus. “No tinc gens de por”, ha reblat.\nUn altre assistent ha indicat que aquesta concentració és necessària perquè “el poble desperti” en opinar que la crisi del Covid-19 és una “farsa”.\n“Aquest virus no existeix”, ha arribat a declarar per a afegir que darrere de la crisi hi ha “interessos de les elits” perquè el que ocorre és “una grip com la que han existit tota la vida i mai han llevat drets ni llibertats”. “Això no té ni peus ni cap, és un contrasentit”, ha llançat per a insistir en el seu discurs negacionista sobre la pandèmia que ha deixat ja en el món més de 21,5 milions de contagis i 772.000 morts.\nMolts han estat els usuaris de Twitter els qui, sota l’etiqueta emprada per a la manifestació, #Madrid16A, han criticat el comportament d’aquests manifestants.\nL’Organització Mèdica Col·legial va tractar d’impedir que se celebrés aquesta concentració i va sol·licitar a la Comunitat de Madrid que la prohibís, sense èxit. “Pot significar un atemptat greu contra la salut pública”, manifestava aquest organisme.\nPreocupació a Andorra per l'alt risc de rebrot a l'Alt Urgell després de 10 nous casos


Comencen els tallers de prevenció de l'addicció a les noves tecnologies en primària | Ajuntament de Vinaròs\nL’UPCCA ( Unitat de Prevenció Comunitària de Conductes Addictives) comença a impartir els tallers de prevenció de l’addicció a les noves tecnologies en els diferents centres de la localitat. Aquests tallers que tenen com a objectiu, informar sobre les addiccions tecnològiques (concretament el telèfon mòbil i internet), sensibilitzar sobre les conseqüències negatives de l'addicció i entrenar en les habilitats necessàries per a prevenir aquests problemes addictius, es realitzaran en 5è i 6è de Primària i comptaran amb una participació total de 600 alumnes.\nLes addiccions a les noves tecnologies cada vegada comencen a edats més primerenques, per això és important ja des de xicotets els joves coneguen els avantatges que tenen el telèfon mòbil, Internet i les xarxes socials, però també han de ser conscients que poden arribar a tenir problemes si no es fa un ús responsable de les noves tecnologies. És necessari que entenguen que aquestes tenen un alt component addictiu i poden arribar a crear una elevada dependència i que a més si es realitza un mal ús poden derivar en altres problemes com la difusió d'informació personal i privada, informació falsa sobre altres persones o acabar involucrats en casos d'assetjament escolar o ciberassetjament.\nAquests tallers s'emmarquen dins de la intervenció que es duu a terme des de l’UPCCA en l'àmbit escolar ,on a més ,seguint el Pla Municipal de Drogodependències, es realitzen altres programes i tallers de prevenció en addiccions a substàncies o conductes addictives com són els tallers sobre el “Cannabis", els de "Begudes Saludables" o els de ”Jocs d'atzar”


El Comú d'Escaldes-Engordany deixarà de pagar l'assegurança complementària als seus treballadors a partir de 2014 - FÒRUM.ad\nEl Comú d’Escaldes-Engordany deixarà de pagar l’assegurança complementària als seus treballadors a partir de 2014\nOn: 09/11/13 13:47\nEl conseller de Recursos Humans i Compres del comú d’Escaldes-Engordany, Salomó Benchluch, ha indicat que la corporació deixarà de pagar l’assegurança complementària de la qual es beneficiaven els seus treballadors a partir del 2014. La mesura farà estalviar al Comú 40.000 euros, dels més de 9 milions i mig d’euros del capítol de personal, el qual representa entre un 40% i un 45% del pressupost total. Benchluch ha explicat que el Departament de Recursos Humans, juntament amb el sindicat dels treballadors, ‘treballen per trobar la millor solució’. Segons el conseller, aquesta implicaria contractar una assegurança complementària privada que s’està negociant a un preu especial col·lectiu ‘d’uns 13 euros mensuals’, molt per sota del preu de mercat.\nBenchluch ha reconegut que ‘des del mes de juny ja s’havia previst retirar-ho’ però que ‘ho hem allargat fins a acabar l’any’. Així doncs, els prop de 300 empleats deixaran de percebre el benefici a partir del gener i hauran de decidir individualment si volen contractar l’opció que el Comú els ofereixi finalment, per a la qual cosa s’han ‘demanat pressupostos a les principals asseguradores que cobreixen aquest tipus de serveis’.\nAquesta mesura se suma a d’altres d’estalvi en personal. El Comú d’Escaldes-Engordany ja va reconèixer que, a banda de no substituir les jubilacions amb noves contractacions, tampoc no apujarà el sou dels empleats segons l’augment de l’IPC per a les nòmines del pròxim any. Benchluch ha assegurat, però, que la variació en la partida ‘serà molt petita’, disminueix ‘sensiblement’.\nEl conseller ha justificat la decisió recordant que ‘la política des de l’inici de la legislatura ha sigut apostar més per temes de formació -aquest any s’hi han invertit 70.000 euros- i aquest tema obviar-ho’.\nPrevious Post: Literatura infantil i juvenil: Anem a caçar un ós\nNext Post: Bones sensacions del jurat en les primeres sessions del festival Ull Nu


Pere Pujadas, president de l’Associació Amics de Sant Josep de Figueres\nParlem amb Pere Pujadas, president de l’Associació Amics de Sant Josep de Figueres. Els números de la fira parlen per si sols: 150 parades, 6 pastisseries locals, 650 kg de brunyols i 13 esdeveniments diversos. Serà els dies 18 i 19 de març.\n- Una fira amb molta història al darrere, oi?\nEfectivament. Tot això va començar fa temps, com un reclam del què havien estat aquests carrers, plens de vida i vitalitat comercial. Enguany, la Fira del Brunyol ja sumarà 24 edicions. És un esdeveniment emblemàtic a Figueres. Si bé, a l’inici, únicament es feia als carrers Sant Josep i Verge Maria, ara, a banda d’aquests, també tenim els carrers Sant Pau, Sant Vicenç, Vilafant i les places Triangular i Josep Pla.\n- Què s’espera per a aquesta 24a edició?\nComptarem aproximadament amb 150 firaires. A més, a banda de la Fira de l’Artesania i l’Alimentació, els més jovenets podran gaudir de diverses activitats i actuacions (parc d’atraccions, passejades amb poni, tallers infantils, pallasso i xocolatada). Durant tot el dia, hi haurà brunyols i garnatxa per a tothom, tant per a degustar com per a la seva venda. També es proclamaran Pubilla (Anna Mª Guardiola), Pubilleta (Mariona Rivera) i Hereuet (Luca Roberto). A més, tindrem actuació d’acròbates i cantada d’havaneres amb La Garota de l’Empordà, amb el corresponent cremat per a tothom.\n- I, el diumenge, la cursa urbana de Sant Josep.\nEn efecte, la 8a edició, amb nou recorregut, a causa de les obres de la rotonda de la Plaça del Sol. Tanmateix, es mantenen les dues distàncies (5 i 10 km) i l’arribada, com sempre, a la Plaça Triangular, amb premis per a tothom i xocolatada popular. Per a informació i inscripcions: www.amicsdesantjosep.cat.


Homilia Jubileu de les famílies - bisbattortosa.org\nAny Sant de la Misericòrdia – Homilia de Mons. Enrique Benavent celebració del Jubileu de les famílies en la festivitat de la Sagrada Famíla de Natzaret\nSanta Església Catedral de Tortosa – 27 de desembre de 2015\n– 1S 1, 20-22. 24-28\n– Salm 83\n– 1Jo 3, 1-2. 21-24\n– Lc 2, 41-52\nIl·lm. Sr. Vicari General,\ngermans en el sacerdoci,\n1. Els fills, regal de Déu\nEstem celebrant les festes de Nadal. I dins d’aquestes celebracions que estan plenes de l’alegria del Senyor, aquest diumenge després de la festa del naixement del Senyor, l’Església ens convida a contemplar la família de Natzaret, en la qual va nàixer Jesús, i en la que, com hem escoltat en l’Evangeli, Jesús “creixia, avançava en enteniment i es guanyava el favor de Déu i dels homes” (Lc 2,52).\nLa paraula de Déu que hem escoltat ens il·lumina la realitat de la família humana i cristiana a la llum d’aquesta família de Natzaret. En la primera lectura hem vist el gest de generositat que Anna té amb Déu. Anna era una dona sense esperança: Déu no li havia donat fills i ella li demanava insistentment a Déu que li donés un fill. I Déu li va regalar un fill, Samuel. Llavors ella, plena de generositat, va tindre eixe gest d’oferir-li el seu fill al Senyor. L’havia rebut de Déu i, per tant, sap que lo millor que pot fer per agrair-li a Déu eixe regal tan gran, era oferir-li eixe fill que tant s’estimava. Com que l’ha rebut de Déu, Anna sap que Samuel no li pertany plenament, i per això no s’apropia, no se’l fa seu, sinó que l’ofereix al Senyor.\nAquesta història ens fa pensar quelcom important: en una família un fill és un regal del Senyor. I això els cristians ho hem de testimoniar en el moment actual en el que moltes vegades un fill sembla més un problema que una font d’alegria, que un do de Déu. En una cultura com la nostra, en què hi ha tantes coses a les que de vegades es dona més importància que a la realitat de la família, els cristians veiem els fills com un regal que el Senyor ens fa. Per això els pares deuen veure els seus fills, no com una propietat, com quelcom del que ells poden fer allò que vulguin, sinó com un regal del Senyor que Déu els ha fet i, per tant, en certa mesura, com a propietat de Déu.\n2. Fills de Déu\nEn la segona lectura se’ns ajuda a entendre més profundament la raó d’aquesta actitud d’Anna. I és que un fill no és únicament fill dels pares que l’han engendrat i l’han portat al món. Sant Joan ens recorda que som fills de Déu i que, per tant, d’alguna manera pertanyem a Déu. En Jesús hem conegut que Déu és el nostre Pare i que nosaltres som fills seus. Per tant, els pares, quan veuen els seus fills, no veuen únicament algú que és fill seu. Saben que els seus fills, i d’una manera especial si els han portat a les aigües del Baptisme, són també fills de Déu. I per tant, quan els contemplen, quan els miren, quan els eduquen, no deuen d’educar-los com si fossin únicament fills seus, sinó que deuen d’educar-los sabent que són fills de Déu. Això significa que la finalitat més important de l’educació no és altra que ajudar-los perquè descobreixin quina és la voluntat de Déu sobre la seua vida. Qualsevol pare fa projectes sobre els seus fills. Què volen els pares per als seus fills? Volen lo millor. Però què és lo millor? El problema moltes vegades és que en el nostre món no tenim una consciència clara de què és lo millor per als nostres fills. Lo millor és que guanyen diners?, lo millor és que aconsegueixin tots els objectius en la vida? o lo millor és que cada persona arribe a descobrir el camí de la seua vida, el camí de la seua vocació, el camí de la voluntat de Déu i faça d’eixa voluntat de Déu, el projecte de la seua vida?\nUn fill és un regal de Déu i és també un fill de Déu. Per tant, una família cristiana tindrà que acompanyar els fills perquè descobreixin quina és la voluntat de Déu, el projecte que Déu té sobre ells; i perquè el facen realitat, perquè el porten a la vida. Els pares cristians no poden posar dificultats ni impediments perquè els fills facen allò que Déu vol per a ells.\n3. El model de la Família de Natzaret\nAixò ho veiem realitzat d’una manera especial en la sagrada família de Natzaret. En els evangelis trobem algunes narracions de moments de la vida familiar de Jesús. Avui hem escoltat eixa escena en què Jesús, Maria i Josep van a la peregrinació de la Pasqua al temple i Jesús es perd. Més bé no es perd, sinó que es queda a la casa del seu Pare perquè és conscient que ha vingut a aquest món per complir la voluntat del Pare. Maria i Josep passen per l’angoixa del que significa pensar que han perdut un fill. El busquen, el troben, tenen que escoltat eixes paraules de Jesús: jo tinc que estar a la casa del meu Pare, em tinc que ocupar de les coses del meu Pare (Lc 2,49).\nJesús, com qualsevol adolescent que pensa en el seu futur, va adquirint poc a poc una consciència més clara de la missió per la qual ha vingut a aquest món, i està disposat a posar-la en pràctica. Maria i Josep no li ho impediran, no li dificultaran, però encara no ha arribat el moment. Se l’emporten a casa i Ell, que és el Fill de Déu, sap que la manera de complir la voluntat de Déu en aquest temps de la vida oculta és ser obedient i viure sotmès a ells. I per això accepta anar a la casa de Natzaret i continuar vivint en obediència.\nAquesta és una escena de la vida familiar d’uns pares que eduquen al seu fill en la voluntat de Déu, d’un Jesús que es deixa educar pels pares, d’uns pares que es preocupen i cuiden del seu fill, d’un fill que és obedient a l’autoritat dels pares. Tot un programa per a la vida de les famílies cristianes: la família de Natzaret, un exemple, un model d’allò que es deuria de viure a les nostres llars i a les nostres cases.\n4. El testimoniatge de les famílies cristianes\nEn el moment actual moltes famílies cristianes de vegades poden pensar que això és impossible. La celebració d’avui ens recorda que és possible viure aixina, és possible fer d’això un programa de vida familiar. Al llarg de la història de l’Església moltes famílies ho han fet vida. El Papa Francesc fa uns mesos va canonitzar els pares de Santa Teresa de l’infant Jesús. Un matrimoni que va voler fer de la seua família un lloc de gràcia i de presència de Déu, un lloc en el que les seues filles estiguessin obertes a la voluntat de Déu. Una família que va donar fruits de santedat.\nSanta Teresa de l’infant Jesús, en la seua Història d’una ànima ens ofereix algunes pinzellades de com eren els seus pares. Jo voldria ressaltar-ne tres. En un cert moment ens diu que es va veure sempre en la seua casa envoltada d’amor, i que en eixe amor dels pares va conèixer l’amor de Déu. Envoltada d’amor, tot eren signes d’amor. En altre lloc, parlant de la malaltia de la seua mare, quan Teresa era encara una xiqueta, ens narra que a ella i a una germana seua les van tindre que portar a casa d’una tia. Les dos germanes comenten que troben a faltar com la mare les ensenyava a pregar i pregava amb elles. Un altre signe de l’amor, la pregària. Finalment, quan la mare ja havia mort, ella sortia a passejar amb el seu pare, i ell, quan veia un pobre l’enviava a ella, que era una xiqueta, per a que fora ella qui donara l’almoina al pobre. Teresa va ser educada pels seus pares en l’amor a Déu i en l’amor als pobres i als més necessitats.\nTres pinzellades: sempre em vaig veure envoltada d’amor; la meua mare m’ensenyava a pregar; el meu pare m’ensenyava a ajudar als pobres, a les persones necessitades. Són coses senzilles. No són necessàries grans teories. Amb eixos signes petits, senzills i humils, aquell matrimoni va educar a les seues filles en l’amor a Déu i als altres, i va ser una família que va produir fruits de santedat.\n5. El jubileu de la misericòrdia\nCelebrem avui la festa de la Sagrada Família en l’any del jubileu de la Misericòrdia. El món està necessitat de la misericòrdia i es salvarà si no perd el sentit de la misericòrdia. Això significa també que les nostres famílies se salvaran si vivim actituds de misericòrdia en les nostres llars. Que les nostres famílies siguen un lloc de misericòrdia. És important testimoniar això en un moment en el que vivim tots de prop el drama de tantes ruptures i fracassos matrimonials i familiars.\nAvui ens acompanyen un grup de matrimonis que celebreu 25 o 50 anys de casats. Vostès poden entendre molt bé lo que estic dient. Una família és un lloc de la misericòrdia si és un lloc de l’amor, si és un lloc del perdó. En la família hem de saber demanar perdó sense vergonya i hem de saber perdonar de cor. I així les nostres famílies seran realment un lloc de la misericòrdia, i també un lloc de solidaritat envers els més pobres. El Papa Francesc ens recorda que el món se salvarà si no perdem el sentit de la misericòrdia, el sentit del perdó, la capacitat d’estimar, la capacitat d’acollir, la capacitat de perdonar, i si som solidaris amb els més necessitats.\nSaludo a tots els qui avui ens acompanyeu: matrimonis que celebreu enguany les bodes d’or o de plata; els Equips de la Mare de Déu de parròquies de la nostra diòcesi; l’associació de la visita domiciliària de la imatge de la Sagrada Família; el Patronat escolar i obrer de la Sagrada Família, que també fa un treball important per l’educació de xiquets i joves. Que a tots ens ajude eixa família de Natzaret, que el Senyor cuide les vostres famílies. No pensem mai que viure d’eixa manera és impossible. Això és possible per gràcia de Déu i nosaltres ho hem de testimoniar.\nRecés Terra Alta Mare de Déu de la Cinta 2015


Presentació del llibre "Contes zen", de Marta Millà | Barcelona Cultura\nPresentació del llibre "Contes zen", de Marta Millà\nDijous 20 de novembre a les 19 h, a la llibreria Jaimes, l’autora presenta el llibre amb un concert de shakuhachi d’Horacio Curti i la presència de Víctor Amela, autor del pròleg\nL’actriu i terapeuta gestàltica Marta Millà, practicant del budisme zen des de fa més de vint anys, recopila a Contes zen una sèrie de narracions tradicionals d’aquesta pràctica ancestral de meditació asiàtica.\nPublicats per primera vegada l’any 2012 a Edicions de Viena, es tracta de contes de la saviesa zen del Japó antic, plens de lucidesa, profunditat, tendresa i sentit de l’humor, recopilats amb l’objectiu de fer-nos descobrir dintre nostre un espai silenciós, tranquil, creatiu i amorós. Textos escrits amb el cor, per ser escoltats amb l’ànima; com diuen els mestres budistes, I shin den shin, d’esperit a esperit.\nL’edició, traduïda enguany al castellà i reeditada en català, ve acompanyada de les il·lustracions de Jordi Arcalís, així com d’un disc en què es poden escoltar disset d’aquestes històries narrades per Millà i acompanyades de la música d’Horacio Curti. El músic i etnomusicòleg d’origen argentí és mestre de shakuhachi, una flauta tradicional japonesa que utilitzen els monjos zen com a eina en el seu camí cap a la il·luminació.\nDijous, 20 de novembre a partir de les 19 h, a la llibreria Jaimes, Millà i Curti oferiran el seu espectacle en el qual exploren el territori de la narració amb l’entorn sonor del shakuhachi. En l’acte, d’entrada lliure, s’oferirà un tastet de sake i intervindrà també el periodista Víctor Amela, autor del pròleg. Per a més informació podeu consultar la pàgina web de la llibreria.


Cinc policies de Puigcerdà reclamen diners del 2008 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDiumenge 27 de maig del 2012 Contacti amb regio7.cat | RSS\nregió7.cat » Cerdanya/Alt Urgell\nCinc policies de Puigcerdà reclamen diners del 2008\nEls agents no accepten l'acord plantejat pel consistori com sí que ho han fet quatre companys\nEl cos de la Policia Local de Puigcerdà el dia que va estrenar uniforme arxiu/iemili giménez\nL´equip de govern ofereix reconèixer el 87% del deute i pagar el 50% i la resta en tres anys. Cerdanya/Alt Urgell\nMIQUEL SPA | PUIGCERDÀ Cinc agents de la Policia Local de Puigcerdà no han acceptat la proposta de l'equip de govern per evitar el contenciós que afecta nou membres del cos des que un jutge els va reconèixer el dret a percebre 4.438 euros per endarreriments. D'aquests cinc, dos ja han tramitat el procés per celebrar el judici -un dels quals se celebrarà el mes de juliol- i els altres tres han presentat aquesta setmana davant els jutjats de Puigcerdà les actes de poder per tal que els seus advocats tramitin a Girona el contenciós administratiu.\nLa decisió d'aquests cinc agents comporta que en els propers mesos l'Ajuntament haurà de seure davant d'un jutge per debatre si tenen dret o no a cobrar aquests diners, que en total sumarien 22.190 euros. L'alta probabilitat que el jutge doni la raó als agents -tal com ho va fer un en el mandat anterior- va motivar l'actual equip de govern a presentar una oferta de pacte als nous treballadors. La proposta, oferta el mes de febrer d'aquest any, ha estat acceptada per quatre agents, dos dels quals ja han començat a cobrar les quantitats pactades. Els altres cinc, però, no veuen clara la maniobra de l'equip de govern i s'estimen més mirar de percebre tot el que el jutge ha determinat que els pertoca. Tot i això, els agents denunciants no descarten arribar a un acord amb l'Ajuntament abans de la celebració del judici i compten amb el fet que el contenciós es pot retirar en qualsevol moment.\nFeines durant el conveni\nEl cas arrenca l'any 2008 i es produeix durant els deu mesos que va durar la negociació del conveni col·lectiu. El text del conveni va establir que els agents tenien dret a percebre amb caràcter retroactiu dels deu mesos pels conceptes de plus de caps de setmana, prolongació de la jornada i complements per torns. L'equip de govern anterior entenia que no tenien dret a cobrar perquè mentre es negociava s'aplicava el règim anterior.\nEl govern no descarta pactar\nL'Ajuntament no descarta arribar encara a un acord amb els cinc agents denunciants. L'alcalde, Albert Piñeira, va remarcar ahir que "nosaltres hem fet més d'una reunió amb tots els agents per oferir-los el pacte. Alguns no hi van ser perquè eren a l'acadèmia de Policia, però vam demanar que se'ls trametés la proposta, que encara és damunt la taula". Piñeira va apuntar que més ja no hi pot fer, i que, en tot cas, és una decisió personal de cada agent acudir o no al contenciós administratiu. L'alcalde també va remarcar que els que sí que han acceptat l'acord ja han començat a cobrar els imports promesos per a aquest any. L'Ajuntament compta a favor amb el fet que cada denúncia la pot assumir un jutge diferent i que, per tant, no és garantit que tots coincideixin.\nSelecciona la categoria que necessites Acupuntura Agències de viatges Bellesa Centres d'atenció primària Dentistes Dietistes Estudis fotogràfics Fisioteràpias Floristeries Guia del nadó Hospitals Logopèdia Podologia Psicologia Salut infantil Salut per a la dona\nPORTAL de classificats\nEl nou portal de classificats de regio7.cat. Troba totes les ofertes a Barcelona de: lloguer, compra i venda de Pisos, xalets, locals comercials ...\nEl nou portal de cotxes del regio7.cat. Totes les ofertes sobre el vehicle que busques a Barcelona o ven el teu gratuïtament: venda de cotxes, cotxes d'ocasió, nous, Km0 ....\n14 guies que t'ofereixen rutes, activitats, flora, fauna, pobles, serveis...


Cancel·len la sèrie 'SMILF' arran de les acusacions de comportament inadequat de la seva creadora\nUna de les actrius assegura que la creadora la va fer sentir poc segura durant una escena de sexe\nS’estrena ‘SMILF’, el projecte més personal de Frankie Shaw MOVISTAR\nBarcelonaLa sèrie 'SMILF' no tindrà tercera temporada, segons ha anunciat Showtime, la cadena que l'emet als Estats Units. La cadena ha decidit donar per acabada la dramèdia després que la seva creadora i protagonista, Frankie Shaw, fos acusada per l'actriu Samara Weaving i part de l'equip de guionistes de comportament inadequat durant el rodatge.\n"Després d'avaluar múltiples factors, hem decidit que 'SMILF' no tingui una tercera temporada. El que queda de la segona temporada se seguirà emetent com estava previst fins al final, el 31 de març. Estem molt orgullosos de les dues temporades de 'SMILF' i agraïm a Frankie Shaw la seva veu i creació única i singular", va assegurar la cadena divendres en un comunicat. La decisió arriba quan Shaw ja estava preparant la tercera temporada de la sèrie i fins i tot havia començat a buscar localitzacions al Regne Unit.\nLes queixes de Weaving es van fer públiques el desembre passat arran d'un article publicat a 'The Hollywood Reporter' que deixava constància que durant el rodatge de la segona temporada van sorgir acusacions de comportament abusiu i violacions de regulacions del sector. En la sèrie Weaving interpretava la nova parella del Rafi (Miguel Gomez), el pare del fill del personatge de Frankie Shaw. Segons la revista, un dels motius de conflicte entre la creadora i l'actriu és que, durant el rodatge d'una escena de sexe, Shaw va demanar que s'encenguessin els monitors que permeten seguir el que està passant al set, tot i que el rodatge d'aquella escena estava previst fer-lo a porta tancada, amb l'equip tècnic mínim i els monitors exteriors apagats.\nA més del cas de Weaving, l'article també recollia queixes dels guionistes afroamericans de la sèrie, que asseguraven que havien estat discriminats i no se'ls havia reconegut la seva aportació en els crèdits de la dramèdia. Entre altres coses, el Sindicat de Guionistes detallava que els guionistes afroamericans havien estat separats del blancs (els feien treballar en una altra habitació) i que les seves idees eren utilitzades sense acreditar que n'eren els autors.\nLa cancel·lació de la sèrie no ha sigut l'única conseqüència que ha patit Shaw pel seu comportament. La creadora tenia un acord amb ABC Studios, productora de SMILF, per crear i desenvolupar més projectes per a ells. Tanmateix, l'estudi ha anunciat que ha suspès aquest acord fins que hagin explorat les opcions que tenen.


Gerard Quevedo | 26/06/2017\nFa uns dies vaig assistir al concert de fi de curs de l'Aula d'Extensió Universitària per a la Gent Gran de la població on actualment resideixo, Castellar del Vallès. El recital de cloenda de la temporada anà a càrrec de l'Orquestra de Cambra de l'Empordà, que oferí una suite de música clàssica autoanomenada «Desconcerto», donat que les diferents peces eren molt ben interpretades per aquesta formació però, els integrants de la mateixa, a banda de sonar, es movien, saltaven i ballaven per tot l'escenari, donant un to festiu a la seva actuació i fent les delícies dels espectadors.\nUs explic aquesta experiència que he pogut viure recentment perquè crec que, a mesura que la data de l'1 d'octubre, triada per l'executiu català per a la celebració d'un referèndum d'autodeterminació es va atracant, estem assistint, per part de diverses institucions espanyoles a un autèntic desconcerto, però, en aquest cas, desconcerto grosso contra tot allò que pot fer ferum de catalanitat. Emprant una expressió del tot castellana, us diré que aquests palos de ciego han arribat, també, a les pròpies Illes Balears. I us en posaré un parell d'exemples.\nLa interpretació de l'obra «Mar i Cel», escrita el 1888 pel dramaturg i poeta Àngel Guimerà (Santa Cruz de Tenerife 1845-Barcelona 1924), en l'acte de comiat del curs 2016-2017 de l'Escola Ireneu Segarra de Palma, i que va corre a càrrec d'al·lots i al·lotes de 10 a 13 anys d'edat, feu actuar la Policia Nacional, a requeriment d'una dona assistent a la sessió, i que no està clar que fos cap mare d'alumne del centre educatiu. La queixa d'aquesta senyora es concretava en la cançó «Himne dels Pirates», peça clau d'aquest musical, que es representa des de fa tres dècades pel grup català Dagoll Dagom. La lletra d'aquest cant, que és posada en boca d'un cor de pirates musulmans, fa algunes referències a la figura d'Alà i proposa l'extermini del cristianisme, en el context d'una història d'amor impossible entre un morisc i una cristiana. Fóra bo, per tant, demanar als qui han de conèixer d'aquesta denúncia tan insòlita un poc de coneixements històrics i culturals i que no confonguessin figues amb llanternes, hora d'aplicar la legalitat i de prevenir suposats delictes.\nUn altre cas que he conegut aquests dies, per mitjà de la pàgina «Menorca Info», ha estat el del projecte de la Llei del Comerç, que el Parlament balear està preparant a iniciativa dels nacionalistes de Més per Mallorca i Menorca. La proposta d'aquest grup estableix que la retolació, els anuncis fixos i la informació sobre els horaris dels comerços de les Illes estigui redactada, «com a mínim», en català. El Ministeri de Presidència i Administracions Públiques, és a dir l'encapçalat per Soraya Sáenz de Santamaría, ha recordat que el castellà és la llengua que tots els espanyols tenen el deure de conèixer i el dret a emprar i que, per tant el «com a mínim» del text legal s'ha de referir a aquesta darrera parla.\nLa retolació dels comerços en català fa dècades que està establerta al Principat i els propietaris dels establiments la segueixen, sense que jo hagi sentit mai cap opinió significativa en contra. I a les Illes Balears, segons recorda el portaveu del grup proposant del redactat, Nel Martí, aquest (el redactat) era el que figurava, sense cap problema en el text legal vigent fins a l'arribada del govern autonòmic del PP, presidit per José Ramón Bauzá. Per tant, tot sembla obeir a un ús excessiu de la legalitat i nul de la negociació política, als quals, per aquestes contrades de l'altra banda de la mar, ja hi estem molt -més prest massa- acostumats.\nAlguna iniciativa positiva podem trobar enmig de tot aquest batibull. Ho vaig poder comprovar, fa algunes setmanes, tot fent zapping amb el meu comandament a distància. Els nous acords entre les televisions autonòmiques del Principat i de les Illes, han donat com a fruit un programa conjunt qui, al manco per TV3 s'emet els dissabtes al vespre, que porta per nom «No perdis el compàs» i, en el qual, concursants de les dues comunitats, s'enfronten amicalment a l'entorn de la música lleugera i ballable en general, així com de cançons tradicionals i/o reivindicatives, tant de Catalunya com de les Balears. Els presentadors són un català i una mallorquina i, no fa massa, hi vaig veure participar tres ciutadellenques que van fer molt bon paper. És, en la meva opinió, un bon toc d'afinació, com molts altres que hi ha i que de ben segur hauran de venir, entremig de tot aquest desconcerto grosso.


Cap de setmana: Propostes al Gironès\nDeu propostes de cap de setmana al Gironès\nExcursions, música i teatre són algunes de les ofertes per sortir de casa\n09·04·21 | 11:49\nLa tornada al confinament comarcal per limitar la mobilitat amb l'objectiu de frenar l'expansió de la pandèmia restringeix algunes de les opcions d'oci per al cap de setmana. Aquí us presentem deu propostes per a gaudir del cap de setmana a la comarca del Gironès.\n1. Cinc concerts al Festival Strenes\nDesprés de l'edició de l'any passat, on es va reduir el nombre de concerts i artistes a causa de la pandèmia, i tota la programació es va passar a l'Auditori, aquesta edició recupera espais tan emblemàtics del festival com les escales de la Catedral o La Mirona.\n2. Excursió a la Vall d'en Xuncla i el Salt del Timbarro, a Sarrià de Ter\nLa Riera d'en Xuncla recull part de les aigües del vessant oriental de les muntanyes de Rocacorba per portar-les fins al riu Ter, a tocar del nucli de Sarrià. La riera té un cabal irregular, molt condicionat per la pluja. Prop de Sarrià trobem el molí, la Font d'en Xunclà, el salt i gorga del Timbarro, un bon lloc idoni per descansar i agafar forces.\n3. Arrenca el festival D'Primavera\nExsilium, una obra amb els alumnes de Galls Molière del centre de formació teatral El Galliner i sota la direcció de la professora Marta Corral, dona el tret de sortida al festival D'Primavera el 9 d'abril a les 21h. Tot el festival es fa a la Sala 11 dels cinemes Albeniz Plaça de Girona. Al llarg del cap de setmana s'han programat altres espectacles:L'estrena a la ciutat d'"Orgasmes", protagonitzada per Roger Pera i Sam Sánchez (10 d'abril); i "Tanguemia", en dues sessions, de Teatro Argentino Cia (11 d'abril).\n4. Excursió a la Mina del Nen Jesús, a Celrà\nRuta a peu per descobrir el passat miner de Celrà i les Gavarres, que es van construir i explotar a cavall dels segles XIX i XX. Les mines de Celrà formen part de la Zona d'Interès Etnològic de les Gavarres, inclosa al registre de Béns Culturals d'Interés Nacional (BCIN). L'itinerari és de 7 km i es comença des de l'estació de tren de Celrà. El camí fins a la Mina del Nen Jesús està senyalitzat amb pals de seguiment i és apte per a tothom, ja que té una dificultat baixa, amb un desnivell de 250 m i una durada aproximada de poc més de dues hores.\n5. Natura, patrimoni i cultura als Sants Metges\nUna altra excursió que val la pena és acostar-se fins als Sants Metges, a Sant Julià de Ramis. Es tracta d'una església romànica amb modificacions dels segles XVII i XVIII protegida com a bé cultural d'interès local situada a la muntanya que separa les planes de Girona i de l'Empordà, vorejada parcialment pel Ter i propera al Terri. Durant els dissabtes i diumenges del mes d'abril, de 10 a 13 h, s'hi pot visitar una exposició amb fotografies de Marcel Asso.\n6. Vermut musicial del Cicle KM0, a Salt\nCicle KM0 arrenca aquest dissabte a les 11.30 h al Passeig Ciutat de Girona de Salt amb l'objectiu de ser una mostra d'alguns dels nous talents de les comarques gironines. El vermut musical d'aquest dissabte el protagonitzarà Vinnie Kairos. El cicle també té voluntat formativa, ja que els alumnes de Grau Mitjà d'imatge i so d'Etecam (imatge i so seran els encarregats de desenvolupar tota la producció tècnica de l'acte.\n7. Les Anxovetes porten "Ondina", a Fornells\nOndina és un espectacle infantil basat en les havaneres. Es tracta d'un conte musicat i alhora un concert teatralitzat. L'espectacle es fa diumenge a les 18 h a La Sitja. Entre diàlegs i cançons, Les Anxovetes expliquen la història de tres germanes que vivien a la muntanya, però enyoraven molt el mar, ja que havien nascut allà. El seu pare era mariner i va morir en una tempesta mentre pescava. La mare, plena de tristesa, va decidir que ja no volia saber res més del mar i es va endur les seves tres filles a viure a muntanya.\n8. Una passejada per la Muntanya de la O i l'ermita del Calvari\nSortint de Sant Pere de Galligants, es dirigim fins al Passeig Arqueològic, que recorrerem sencer fins arribar a Torre Gironella. Un cop allà trobarem una indicació per dirigir-nos fins l'ermita del Calvari i la muntanya de la O seguint el camí de les Creus (passarem per diferents capelletes fins arribar a l'ermita). Amb les pluges recents, el camí està exhuberant de vegetació. Abans d'arribar a l'ermita, trobarem el camí que puja fins la muntanya de la O. Podem tornar pel mateix camí, o des de prop del cim de la munyanya, agafar el corriol que ens porta fins la Vall de Sant Daniel.\n9. "Un tal Shakespeare", de Cascai Teatre, a Sant Gregori\nDiumenge, a les 19 h, a l'Espai la Pineda de Sant Gregori, es representarà aquest xou d'humor inspirat en el món shakespearià. Marcel Tomàs passa pel sedàs del seu particular univers creatiu algunes de les icones del gran dramaturg, les fa viatjar als temps moderns al servei d'un xou hilarant.\n10. "Jo encara no somio gent amb mascareta", al teatre de Salt\nDiumenge a les 18, al Teatre de Salt, es podrar veure aquesta peça del col·lectiu OBDC -els graduats d'Arts Escèniques de l'Escola Universitària ERAM del 2020- amb direcció de Carla Rovira reivindica la necessitat de la cultura com un espai de llibertat, de mobilització i de canvi. "Vivim temps d'obediència. Obeïm lleis, mesures i prohibicions, a la feina i en temps de lleure. Obeïm el tancament dels llocs de treball i del nostre lleure. L'únic lloc on no cal obeir és als somnis", recorda el text promocional de l'obra.\nAndreu Navarra: "Educar no és generar usuaris ni clients"\nEl paradís invertit


Vidal Soler presenta ‘Final feliç’ (Bones Festes, 2017) – VIDAL SOLER\nVidal Soler presenta ‘Final feliç’ (Bones Festes, 2017)\n17 Març, 2017 17 Març, 2017\nTothom benvingut a la meva nova web. Passin i vegin, si us plau. Aquí aniré penjant totes les novetats relacionades amb la música que faig i també hi podreu trobar fotos, clips, etc. Aquest blog, concretament, el faré servir com a secció de notícies o directament per escriure-hi coses que se’m passen pel cap sabent que no m’ho publicaran enlloc.\nDe moment us parlaré de ‘Final feliç’, el single que estrenaré dilluns 20 de març en forma de videoclip. El tema el vaig gravar durant una sessió a Hi-Style Studios (Chicago, IL) amb Alex Hall, que a més d’estar als comandaments va acabar tocant la bateria, i Beau Sample al contrabaix. Es tracta d’un tema de rock’n’roll molt influenciat pels clàssics (Chuck Berry, Elvis, Little Richard…) i, perquè no dir-ho, molt inspirat pels exponents de la nova escena ‘revival’ de Chicago (JD McPherson, Joel Paterson, The Flat Five…). És per això que no hi havia un lloc millor a la capa exterior de la terra on enregistrar-ho, i, aprofitant la meva visita a la ciutat del vent, ho vam poder tirar endevant.\nL’estudi és dels millors que he visitat mai, i, paradoxalment, també és dels més petits i senzills. La decoració és amable i acollidora, com ho són els seus treballadors, que contrasten amb el fred invernal i les ràfegues de vent d’una ciutat tan dura com Chicago. Cap dels micros, delays de cinta o mescladors analògics que hi pots trobar tenen menys de 50 anys d’edat i la col·lecció de locions facials que hi ha al lavabo corrobora que encara hi ha coses que només pots trobar als Estats Units.\nSi la memòria no em falla, no vam necessitar més de 20 minuts per assajar la cançó i gravar-la en un parell d’intents. És el que m’agrada de fer-ho en directe, que quan hi ha un moment d’aquells, quan es produeix una reacció química entre els que estem tocant, ho pots capturar directament i sense intermediaris. I, aquelles màquines grosses i velles (que acumulen pols i potser fallen de vegades) ho fan molt millor que cap software d’última generació. Com aquell avi, que li fallen els genolls però conseva l’elegància del que ha trepitjat raïm tota la vida.\nVaig aprofitar per gravar més material que aniré traient mica en mica, però això és un altre tema! De moment espero que us agradi aquesa cançoneta, amb videoclip del meu amic Kiku Piñol, que no hagués estat possible sense la bona fe de la gran Gal·la Sabaté i el Marc Rodríguez, que van lluïr màniga curta tot un matí de fred a la platja de Garraf. L’hem rodat amb molt d’amor amb una càmera de cinta VHS, per intentar mantenir l’esperit analògic de la gravació. Espero que us agradi!\nMondo Sonoro estrena ‘Final feliç’ (Bones Festes, 2017)