Per què pot ser més important que la teva cara de Jade - Pell\nPer què pot ser més important que la teva cara de Jade\nHi ha dos tipus d’aficionats a la pell: els que juguen amb eines de massatge facial com els rodets de jade i els cristalls de gua sha i els que no creuen que facin la diferència. Si cau al darrer campament, prepareu-vos per deixar-vos anar de cap. Hi ha una raó per la qual no obteniu els resultats que voleu amb el vostre massatge facial: segons els experts, jade rodant sobre el teu coll és la clau per obtenir els millors beneficis de l’eina, i la ciència que hi ha al darrere és sincerament fascinant.\nNo importa quina tècnica prefereixis: rodatge de jade, gua sha, massatge kansa o simplement utilitzant les mans, l’objectiu del massatge facial és sempre el mateix: drenatge limfàtic. El sistema limfàtic és bàsicament el centre de desintoxicació del cos; recull excés de líquids i toxines del cos i les produeix a través dels òrgans excretors (com els ronyons, el fetge i la bufeta). Sovint, sobretot a la cara, aquest líquid limfàtic s’estanja i es acumula. Tècniques de massatge facial ajuda a l'eliminació, fent que els pòmuls i la línia de la mandíbula semblin més esculpits ... però aparentment, no farà res si no continueu el massatge pel coll. 'Els limfàtics són una xarxa de drenatge que drena cap a baix, lluny del cap' Audrey Kunin, dermatòloga certificada per la junta i fundador de DERMAdoctor, explica The Zoe Report. 'Finalitzar el procés cap al coll proporciona un drenatge més eficaç.'\n'Tenim molts ganglis limfàtics a la mandíbula i al voltant de les orelles, i el coll és essencialment una via superposada del cap al cos', explica Jill Munson, cofundador de companyia de gua sha Wildling, explica The Zoe Report. 'La zona de la clavícula és el' desguàs mestre 'on la congestió limfàtica de la cara i el cap entra al sistema sanguini.' Des d’allà, circula pel cos i acaba fins als ronyons, on es filtra i s’elimina.\n'Penseu en el coll com a embut', explica Angela Peck, experta en massatges facials fundador de Wholistic Skincare, diu TZR. 'Si la part petita del túnel de l'embut està bloquejada, no hi pot passar res.' En efecte, els residus cel·lulars es mantenen a la cara, o es drenen molt lentament, depenent de com estiguin congestionats els vostres ganglis. 'Això agreuja molt (o fins i tot causa) l'acne, la hinchasa a la cara i al voltant dels ulls, la pell mullida, la sequedat i la pell reactiva', diu Peck. Munson afegeix que les condicions d’hiperpigmentació també s’associen a un sistema limfàtic poc clar.\n'Molts bloggers o influencers que mostren l'ús del corró es perden aquest pas important, que obté els millors resultats del corró facial o de l'eina facial', Angela Caglia, estètica de Los Angeles, diu en un correu electrònic a TZR, així que, sidenote, assegureu-vos que només veieu tutorials de YouTube de professionals de confiança. Per sort, probablement el drenatge del coll és la tècnica de massatge facial més fàcil de controlar. 'No cal prémer fort amb el corró', explica Caglia. 'Esteu movent suaument la retenció de líquids cap avall per la qual cosa té un lloc per anar.' Simplement enrotlla o raspa (en funció de l’eina que utilitzeu) cap amunt i cap avall de qualsevol costat del coll algunes vegades seguides, començant pel costat de la mandíbula i acabant per la clavícula. Sense això, 'el tractament no serà en cap lloc tan efectiu', afirma Peck.\nDe fet, aquest pas és tan important per a l’efecte general del rodatge de jade i el gua sha que Peck manté un massatge al coll en solitari. millor que un massatge facial solitari. 'Si només teniu temps per fer-vos la cara o el coll, trieu sempre el coll', diu l'esteticista. 'Ho veig tractat tot el temps; només treballant al coll dels meus clients, tota la seva cara es torna menys esponjosa i brilla i brilla més.'\nDoneu-li un tomb, escèptics en jade roller: en cap moment sereu esculpits i cantats els elogis del massatge facial.\nJade Roller Els botànics herbívors de 30 dòlars es veuen en els botànics herbívors NSOSAUE Natural Jade Roller per la cara de 18 dòlars d’Amazon veure a amazon\nAquest article es va publicar originalment el 18 de març del 2019\nbonica rodin model\nkaia gerber alexander wang\nsèrum hidratant superior


Arxiu Comarcal de la Terra Alta - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'Arxiu Comarcal de la Terra Alta és un arxiu comarcal de la comarca de la Terra Alta, ubicat a Gandesa i inaugurat el 29 de juny de 2013. El seu objectiu és exercir d'agent cultural de la Terra Alta, assessorar les institucions en temes de gestió documental i implantació de sistemes de gestió documental i facilitar informació i documentació al conjunt de la societat. És un dels 38 membres de la Xarxa d'Arxius Comarcals de la Generalitat de Catalunya.\nEl Departament de Cultura ha fet una inversió d'1.803.000 € per a la construcció i equipament de l'Arxiu Comarcal en un terreny cedit per l'Ajuntament de Gandesa. L'edifici té una superfície útil d’1.518 m2, és obra de l’arquitecte Pepe Milà i està situat en una zona recentment urbanitzada situada a cinc minuts del centre. Va ser inaugurat el juny de 2013.\nL’Arxiu Comarcal s’articula en un bloc hermètic de dues plantes en forma de cub on s’ubiquen els dipòsits de documentació i un espai en planta baixa on es localitzen els espais públics i de treball. El cub conté quatre dipòsits amb una capacitat per acollir 1.600 metres lineals de prestatgeries per a capses de mida A4 i A3, un d’ells destinat a la documentació fotogràfica i electrònica i un altre per a suports especials com pergamins, plànols, cartells. Es tracta d’un espai tancat, amb mínima penetració de llum i de màxima seguretat per garantir la conservació dels documents.\nL’espai de la planta baixa es divideix en una zona de treball intern i una d’espai públic. La zona interna disposa de moll de descàrrega, sala de recepció de la documentació, àrea de desinfecció, magatzems, sales de treball, despatx, sala de reunions, etc. L’espai públic disposa d’una sala de consulta amb capacitat per a 12 persones i una sala polivalent amb capacitat per a 77 persones.\nL’equipament disposa d’equips informàtics especialitzats, equips de digitalització, repositori segur de documents digitals i un sistema d’informació que permet accedir en línia a més de 4.800.000 de documents digitalitzats provinents d’altres arxius. Per a l’òptima conservació dels documents, l’arxiu disposa de sistema de control de temperatura i humitat relativa, material informàtic, estació de digitalització i cabina de discos i sistema de seguretat.\nEn tractar-se d’un arxiu de nova creació els fons s’aniran ingressant de manera progressiva prèvia valoració de l’estat de conservació de la documentació i l’organització dels fons. Amb el nou equipament es vol potenciar la captació de fons de particulars i associacions i entitats, patrimonials i familiars, empreses i personals. També es pretén recuperar documentació que es va perdre durant la Guerra Civil que va suposar el trasllat a altres arxius i particulars.\nEls primers fons que s’ingressaran seran el de l’Ajuntament de Gandesa, el fons privat de la cooperativa Agrícola i els fons de les oficines de la Generalitat en la comarca. A més, es dissenyarà un calendari d’ingrés de la resta de fons.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 1,6 «El conseller de Cultura i el president del Consell Comarcal de la Terra Alta inauguren l'Arxiu Comarcal de la Terra Alta». Generalitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juny 2014].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Arxiu_Comarcal_de_la_Terra_Alta&oldid=24580406»\nDarrera modificació: 21 ago 2020 a les 20:23\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 ago 2020 a les 20:23.


Guillem Roma presenta l’àlbum ‘Connexions’ al Festival Sonaprop\nEl cicle de concerts que organitza El Centre de Llorenç del Penedès comptarà aquest diumenge a partir de les 7 de la tarda amb Guillem Roma, que presentarà el projecte Connexions, el seu tercer àlbum.\n“La música ens connecta amb nosaltres mateixos, amb els altres, amb el món i el més enllà”. De la bellesa d’aquestes connexions és d’on neixen aquestes cançons; un so contundent i una personalitat sòlida amb les quals Guillem Roma fa un salt endavant en el seu original univers creatiu. L’osonenc aconsegueix en el seu treball i en la seva música una convivència espontània entre vitalitat, optimisme i esperit crític. Una proposta fresca que viatja per influències que van des dels ritmes balcànics fins als sons mediterranis o llatins. Complicitat garantida.\nUna nova tarda de Sonaprop amb tots els aŀlicients: conèixer els espectaculars jardins de la finca d’Heretat Sabartès, degustar els vins de la mateixa finca i seguir celebrant el goig de la música. A Llorenç hi ha un cicle i un espai per donar suport a la millor música del país.\nLa programació continuarà el 25 de març amb el concert de Riu, del Llobregat. Les entrades es poden comprar a internet als enllaços que hi ha al web del Sonaprop (http://www.sonaprop.ppcc.cat/) o bé a taquilla. Més informació sobre el cicle a la pàgina https://www.facebook.com/sonaprop/.


La música del país – Europe Plays Music\nCategory: La música del país\nLA MÚSICA DELS NOSTRES AVIS\nEl dimarts 22 de maig es va emetre el programa de ràdio que hem estat preparant en cinquè i que vam gravar la setmana passada.\nÉs una activitat Erasmus+ dins de la campanya municipal “L’Escola fa Ràdio”. Tracta sobre la música dels nostres avis i els alumnes han realitzat vàries activitats implicant als seus avis que finalment han arreplegat en el programa. Si voleu escolar-lo ací teniu l’enllaç\nLa Marina mostra un gran compromís amb aquest col·lectiu cabdal per a la nostra escola, la nostra societat, la nostra vida,… agraeix la col·laboració dels nostres majors i els emplaça a noves activitats.\nTanmateix volem destacar el treball dels nostres mestres en pràctiques que any rere any acudeixen al nostre centre a formar-se i que col·laboren i participen en totes les nostres activitats aprenent i ajudant al professorat. És el cas d’Aitor, un dels millors alumnes en pràctiques que hem tingut i que ha participat molt activament en aquest projecte realitzant una tasca fantàstica.\nAuthor Ana FabuelPosted on 24 May, 2018 12 February, 2020 Categories Erasmus 2018-19, La música del paísTags INGLESLeave a comment on LA MÚSICA DELS NOSTRES AVIS\nAuthor Ana FabuelPosted on 27 April, 2018 20 June, 2018 Categories La música del paísLeave a comment on ELS NOSTRES HIMNES\nEl Amor Brujo Danza Ritual del Fuego Canción del Fuego Fatuo\nFrancisco Tárrega-Capricho árabe\nJoan Manuel Serrat-Mediterraneo\nManolo Escobar -Y viva España\nRotll i canya\nAuthor adminPosted on 20 August, 2017 31 August, 2017 Categories La música del paísLeave a comment on MÚSICA D’ESPANYA


Des del Govern ho vinculen al pes turístic que té la demarcació, però demanen un "canvi radical" en els hàbits de la societat\nGirona .- Augmenta la generació de residus a les comarques de Girona. En concret, cada ciutadà produeix 1,71 quilos de brossa cada dia, una xifra quatre punts per sobre de la mitjana catalana, que se situa en 1,36 quilos. Des de l'Agència Catalana de Residus (ARC) vinculen aquest increment al pes turístic que té la demarcació. De fet, el Baix Empordà i l'Alt Empordà són, de llarg, les dues comarques on més brossa es produeix. El director de l'ARC, Josep Maria Tost, reconeix que s'ha millorat en els últims anys, però demana "sortir de la comoditat" perquè "no es pot seguir en aquesta línia de generar tants residus".\nEn aquest sentit, Tost considera que cal un "canvi radical" en els hàbits dels ciutadans i les empreses, i demana als ajuntaments que "s'impliquin" i incentivin programes com el 'Porta a porta'. El director ha posat d'exemple Vilablareix (Gironès), que supera el 80% de recollida selectiva neta.


Un enemic del poble: Joan Salvat-Papasseit – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > Un enemic del poble: Joan Salvat-Papasseit\nUn enemic del poble: Joan Salvat-Papasseit\nEstem faltats de memòria o senzillament, no en fem prou ús. Ho ignorem gairebé tot, a nivell col·lectiu, del que vam estar, dels referents que teníem i de què va passar que ens pugui servir per encarar el que ens ve a sobre. O potser és desconeixement infinit, no ho sé. Però no, que a cada institut hi ha un mestre o una mestra que ens en parla i ens diu qui era i què feia aquest i l'altre i ell també. Sí que en sabem, pels llibres de text; sí que en sabem, de la seva importància, però tampoc hem de pretendre que qui mana ens doni tota la formació necessària per a l'alliberament, ens cal buscar-la i construir-la. I dins d'ella, ell n'és una peça clau, la clau de volta m'atreviria a dir.\nTot i això, feia massa anys que el nostre poeta, català avançat, avantguardista, anarquista, socialista i independentista, humà davant de tot, l'home entusiasta, Salvat-Papasseit, restava desaparegut de les nostres llistes de coses recordables, rellegibles i reescoltables. I així ens va: l'Ovidi, Pedrolo, Capmany, Fuster, Salvat... Massa oblidats, massa semblances entre ells, massa factors que ens porten a malpensar de totes elles i de tos ells, dels altres.\nAvui pels llibertaris que no saben què són ni d'on vénen, Salvat seria titllat de “segurata” perquè va guardar fusta al moll, mentre deia als burgesos que ells no sabien què era guardar-ne...\nEntre els independentistes i punt que no miren més enllà de l'ara, seria un botifler perquè escrivia sovint en espanyol els articles socials, la colla dels d'”Humo de fábrica”...\nEls socialistes del PSOE-GAL i no els de “La Justicia Social” de Reus,que era on escrivia, li dirien “traïdor”, “boig”, “traïdor”...\nDurant trenta anys, de 1894 a 1924, orfe als set anys i acollit al vaixell insalubre de l'Asilo Naval Español, un home entusiasta es va aixecar cada matí per escriure poemes en ondes hertzianes i conspirar per esdevenir germà de la divina acràcia, Gorkià en definitiva i mai amb punt i final. Va somiar en veu alta subvertint les formes, primer, i trencant els límits dels continguts, després. Tanta vida que vessava arreu no podia contenir-se ni prendre camins de seny, ni falta que li feia. Ni contenir-se. Ni tan sols esdevenir una vida mig moderada allunyada de la vida de poeta: “sigueu poetes amb majúscula!”. Per tot això era imprescindible, als déus, encomanar-li la mort per tal que la rebés en forma de tuberculosi. I morís després amb el coixí curull d'ous plens de vida nova, que no de serps sinó d'osses majors, majors, majors... en què sexe i revolució eren un. Tal com haurien de ser sempre.\nI fins aquí arriba el que es donava? Doncs no, ja que ben aclarit no es donava res, si no és la consideració de primer dels nostres clàssics al poeta que es va enfrontar a la classe dominant amb les armes de les lletres i l'olor tinta. Que va esdevenir el primer, dels que mereixia els besos primers i sempre va tenir clar que res no és mesquí. Ni cap hora és isarda!!!


Mis Apart Pansiyon Bodrum Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGöltürkbükü mahallesi akdeniz caddesi 34 sokak NO:3 bodrum, Golturkbuku, Bodrum, Turquia, 48400 - Veure al mapa\nAl visitar Golturkbuku, vosté es sentirà com a casa a Mis Apart Pansiyon, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMis Apart Pansiyon també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Golturkbuku. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Mis Apart Pansiyon no troba competidors en cap categoria.


María José Espuch: ‘La jutgessa ens amenaçava amb un delicte de desobediència si no recol·locàvem les plaques franquistes’ | VilaWeb\nOperaris de l’Ajuntament d’Alacant canviaran avui les plaques en dues places i dos carrers més de la ciutat. Els carrers del dramaturg José Estruch, de la poetessa Francisca Aguirre i de la periodista Pirula Arderius, a més de la plaça de la porta de Sant Francesc perdran el nom en favor dels dels germans Pascual, el tinent Robles i Calvo Sotelo. Divendres que ve el carrer de Miquel Grau es tornarà a dir de García Morato. D’aquesta manera es continua complint l’ordre de la jutgessa Begoña Calvet Miró que, a petició del dirigent municipal del Partit Popular, Luís Barcala, va ordenar de restituir les plaques franquistes. L’equip de govern, format per regidors del Partit Socialista, Guanyar Alacant i Compromís, va decidir d’obeir la resolució mentre espera que es resolga el recurs interposat. La regidora de Memòria Històricia, Maria José Espuch, de Compromís, n’explica els motius.\nMaria José Espuch, regidora de Memòria Històrica\n—Per què us afanyeu tant a obeir la resolució judicial i recol·locar les plaques?\n—Perquè l’ajuntament va rebre un avís de la jutgessa en què es deia que tant l’alcalde com el regidor d’Estadística podrien caure en un delicte de desobediència si no les posàvem. Nosaltres vam decidir encarar l’assumpte d’una altra manera i fer força políticament.\n—Per no caure en un delicte de desobediència, probablement l’Ajuntament d’Alacant vulnera la llei de memòria històrica.\n—Exacte. Això diem nosaltres. Però és que el mateix dia que vam canviar la primera placa, la de la División Azul, va arribar un escrit de la jutgessa dient que tenim un mes per a posar-les totes. I per això hem fet un calendari, per a poder tenir una resposta social. Que la gent entenga què implica canviar les paques democràtiques per les plaques franquistes.\n—L’ajuntament ha interposat un recurs per a evitar l’execució de la sentència?\n—Sí. Però ens han dit que no servirà de res. La jutgessa insisteix que ho hem de fer en el termini. I per això nosaltres decidim quan ho fem. Volem que ja gent veja la gravetat que té llevar un carrer a Clara Zetkin o a Miquel Grau o a les 27 constituents.\n—Creieu que això és una bona imatge per a la ciutat d’Alacant?\n—És difícil d’entendre que el PP només demane que aturem el canvi de plaques i que la jutgessa vaja més enllà i ens obligue a tornar a posar les que ja hem llevat. Nosaltres hem seguit les indicacions del gabinet jurídic de l’ajuntament i hem fet pas per pas allò que ens han indicat. No és agradable per a ningú, per a cap demòcrata, fer això i penjar la placa de la División Azul, però si ho hem de fer, almenys que ho controlem nosaltres.\n—L’equip de govern de l’Ajuntament d’Alacant ha pensat emprendre cap acció contra la jutgessa que us obliga a incomplir la Llei de Memòria Històrica?\n—No. Esperem que es jutge el fons de l’assumpte, perquè estem convençuts que ens donaran la raó.\n—Els tres partits que formeu l’equip de govern estàveu d’acord a tornar a col·locar les plaques franquistes?\n—Sí. I el regidor d’Estadística [de Guanyar Alacant] en el moment de la reunió també hi estava. Jo no era inclosa en aquest tema, no m’esquitxava la desobediència, perquè és una qüestió de la regidoria d’Estadística. I són el regidor d’Estadística i l’alcalde els que podrien incórrer en la falta. Però vaig dir que això és un equip, jo porte Memòria Històrica i sóc dins. I tots tres vam eixir d’eixa reunió dient: ‘Hem de posar-les? Les posem. Però les posem i fem política. I fem un canvi que a la gent li arribe. No amb nocturnitat, sinó a plena llum, amb llum i taquígrafs.’ Hi estàvem els tres d’acord. Després, Guanyar Alacant ha dit que el seu regidor no els representava i han tirat per un altre costat, però d’aquella reunió vam eixir tots tres dient el mateix.\n—Després d’això que ha passat, dels comentaris i tot plegat, penseu que vàreu prendre una bona decisió?\n—Pensem que sí. Jo no puc obligar dos companys de govern a incórrer en desobediència.\n—En què es basava el Partit Popular per a demanar que s’interrompés el canvi de noms de les plaques franquistes per les democràtiques?\n—Ells es basaven en el fet que no havíem passat la decisió pel ple de l’ajuntament. Però no hi ha de passar. Perquè nosaltres en tot moment hem seguit les instruccions del secretari. Les grans ciutats no han de passar pel plenari aquestes coses, que s’aproven en junta de govern. I no tan sols n’hem parlat en la junta de govern, sinó que hem creat una comissió per a propiciar la participació de les juntes de districte, on hi ha representats els veïns i les veïnes, la universitat, les associacions que han participat en la recuperació de la memòria històrica, els comerciants i els cinc partits que formen part de l’Ajuntament d’Alacant. I després d’aprovar-se per majoria en aquesta comissió, hem passat per junta de govern, que és l’òrgan competent per a aprovar-ho. I el PP ho sap perfectament. Posant les plaques com ho fem, ridiculitzem el PP.\n—Penseu que el PP ha quedat ridiculitzat?\n—Jo crec que hi ha gent en el PP que no pot estar tant a la dreta. El votant del PP deu pensar: i ara, això a què treu cap? Hi ha coses més importants. No han fet cap proposta ni han anat a cap jutjat perquè els seus casos de corrupció estiguen més controlats i sí que hi han anat cada setmana a pressionar la jutgessa per canviar les plaques franquistes. És ridícul. Tornem al No-Do. Per això hem convidat Mariano Rajoy i Isabel Bonig perquè facen els honors.


Notícies - Cyan actuarà al festival Arenal Sound davant més de 200.000 assistents\nCyan actuarà al festival Arenal Sound davant més de 200.000 assistents\nel 9/jun/13 Tamara Atienzar Cultura PDF\nLa formació Cyan, que lidera el santcugatenc Javi Fernández, actuarà al festival Arenal Sound de Borriana, que en l'edició passada va comptar amb 250.000 assistents. El grup presentarà el seu nou disc titulat 'Delapso' i compartirà escenari amb altres grups com Lori Meyers, Manel, Txarango i David Ferreiro.\nEl festival de música Arenal Sound arriba aquest agost a la seva 4a edició amb un cartell on la formació santcugatenca Cyan hi està present. El grup actuarà davant més de 200.000 assistents que ompliran la platja de l'Arenal, ubicada al poble castellonenc de Borriana, des del 30 de juliol fins al 4 d'agost.\nCyan pujarà a l'escenari el dia de la inauguració del festival, el 30 de juliol. Durant la resta de dies grups com Editors, Dorian, Manel, Txarango, Canteca de Macao i Bongo Botrako, entre d'altres, posaran música a la nova edició del festival.\nPàgina web Arenald Sound\nPàgina web Cyan


La ment i els negocis. Per què algunes de les grans empreses estan adoptant l’espiritualitat oriental? – Meditació, consciència i creixement personal\n7 Abril 2013 7 Abril 2013 mariafolch\nGeneral Mills, la companyia darrere de cereals Cheerios i dels gelats Häagen-Dazs, té la seva seu en una extensió arbrada a les afores de Minneapolis, Minnesota. Passadissos tancats connecten una xarxa d’edificis modernistes que protegeixen els treballadors de la calor i la humitat a l’estiu, i de les fredes i amargues gelades l’hivern. Dins de les sales, unes 3.000 persones treballen en tot, des del desenvolupament de productes i màrqueting de litigi, a la regulació i les fusions i adquisicions. La base d’empleats és generalment un reflex de la classe mitjana nord-americana – predominantment blancs, vestits de manera informal i que tenen una genial i treballadora disposició.\nNo obstant això, General Mills mostra alguns indicis que, en aspectes importants, té una cultura corporativa clarament inusual. Si entreu per una porta, un dimarts al matí, hi podreu trobar una dotzena de líders d’equip i alguns executius fent meditació en silenci, asseguts en coixins, preparant les seves ments per a la setmana de treball per davant. Per una altra porta, a una sala de conferències de l’empresa, podreu veure més de 50 empleats d’alt rang a peu coix, amb una cama aixecada, aguantant l’equilibri en la posició de l’arbre mentre practiquen ioga. Tingueu en compte que en tots els edificis al campus de General Mills compten amb una sala de meditació, equipada amb uns zafus ─o coixins per a la pràctica asseguda─ i matalassos de ioga en les que, dia rere dia, els empleats s’hi ajupen per a assolir uns minuts d’equanimitat enmig de les seves reunions. Aquests són els signes més evidents que, com a organització, General Mills té una mena de vida espiritual col·lectiva.\nAquest exemple, però, no és cap moda passatgera ni cap cosa puntual que respongui a cap programa pilot ideat pels de recursos humans. Des de fa set anys, un nombre creixent de treballadors de General Mills ha estat practicant la meditació, el ioga i l’anomenada “atenció plena” en el mateix lloc de treball. I el que va començar com un projecte paral·lel d’un executiu ha transformat la cultura de la companyia multinacional nº 200 del rànquing mundial de guanys.\n“Es tracta d’entrenar les nostres ments per ser més específics, per veure amb claredat, per tenir espai per a la creativitat i per a sentir-nos connectats” diu Janice Marturano, consellera delegada de General Mills, qui va fundar el programa. “Aquesta compassió cap a nosaltres mateixos, cap a tot el món al voltant de nosaltres ─els nostres col·legues, clients, etc.─ això és el que l’entrenament de l’atenció plena és en realitat”.\n[…] Amb la meditació, el ioga i la “atenció plena”, els principis fonamentals del budisme, l’hinduisme i altres filosofies panasiàtiques s’han infiltrat en les altes esferes d’algunes de les companyies més grans del món. William George, actual membre de la junta de Goldman Sachs i expresident executiu del gegant de l’atenció mèdica Medtronic, va començar a meditar el 1974 i mai més ho ha deixat de practicar. Avui dia, George és un dels principals defensors de portar la meditació a la vida empresarial, i escriu articles sobre el tema a la Harvard Business Review. “El model de negoci principal de la meditació és que si estàs plenament present en el treball, seràs més eficaç com a líder, prendràs millors decisions i treballaràs millor amb altres persones“. “Tendeixo a viure una vida molt ocupada. Això em manté enfocat en el que és important” conclou.\nEncara que la combinació de misticisme i de capitalisme pugui semblar incongruent, aquesta interacció ha trobat un terreny fèrtil en algunes de les empreses més conegudes als EUA i Europa. […] El mateix fundador d’Apple, Steve Jobs, era un budista zen i va parlar obertament sobre com el temps que va viure a l’Índia meditant va influenciar posteriorment en la seva visió del món i, en última instància, en el disseny de productes d’Apple. “Si seus al coixí a observar, veuràs com la teva ment està inquieta” va dir Jobs al seu biògraf Walter Isaacson. “Si tractes de calmar-la només empitjores les coses, però amb el temps es calma, i quan ho fa, no hi ha espai per escoltar les coses més subtils i és llavors quan la teva intuïció comença a florir i comences a veure les coses amb més claredat i comences a estar més present. La teva ment només s’alenteix, i és llavors quan pots veure una enorme extensió en el moment. Veus molt més del que podies veure abans. És una disciplina, cal practicar-la” deia Jobs.\nNo hi ha estadístiques fiables sobre quantes empreses ofereixen la meditació en el lloc de treball, però una quarta part de les grans empreses dels Estats Units han posat programes ‘per a reduir l’estrès’ en marxa, segons la consultora de recursos humans i outsourcing Aon Hewitt, i aquest nombre està creixent constantment.\nEn aquest moment és quan he de revelar un secret: jo vaig començar a meditar fa ja més d’una dècada. Allò que va començar com un exercici acadèmic a la universitat em va portar a passar un any estudiant a l’Índia, assegut amb els mestres de meditació dels tibetans, de zen i del sud-est de tradicions asiàtiques. Encara que no he aconseguit cap estat superior de consciència com a resultat, però la meditació i l’atenció plena, practicada de manera gairebé diària, m’ha ajudat a mantenir l’equanimitat en un treball d’alt estrès com el meu. A més, en el curs de la presentació d’informes sobre la tecnologia, els mitjans de comunicació i les fusions i adquisicions, he trobat líders amb ments molt semblants a les dels meditadors en una sorprenent gamma d’empreses.\nEl programa de l’empresa Google “Search Inside Yourself” ha introduït l’atenció plena a més de 1.000 empleats. Aquesta iniciativa, iniciada per Chade-Meng Tan, un empleat de Google, ha esdevingut molt popular a través del llibre de Tan que duu el mateix títol. […] De fet, Silicon Valley és un brou de cultiu per a l’atenció plena a la feina. Una conferència anual anomenada Wisdom 2,0 que s’hi celebra allà atreu milers de tecnòlegs espiritualment afins, entre d’altres, Facebook, Twitter i LinkedIn, que intercanvien consells sobre com mantenir la calma en l’era digital.\n[…] Dins d’aquesta constel·lació creixent d’empreses amb consciència plena, General Mills té un dels programes més sofisticats potenciats amb recerca científica al seu darrere. Conegut com Mindful Leadership, el programa de General Mills utilitza una combinació de meditació asseguda sobre la base de la pràctica budista, una mica de ioga suau i diàleg final per resoldre la ment. La idea és que els treballadors més tranquils estaran menys estressats, seran més productius i fins i tot poden convertir-se en millors líders, beneficiant així tota l’organització.\nL’atenció plena pot semblar enganyosament fàcil. Els professionals del tema seure en una posició còmoda, tanquen els ulls i simplement observen les sensacions físiques en el seu cos i els pensaments arremolinats al seu cap. L’objectiu d’aquesta pràctica, però, és observar aquestes sensacions sense reaccionar-hi. D’aquesta manera, els meditadors gradualment reconèixen el caràcter efímer de les sensacions ─incloent-hi el dolor, la ira i la frustració. Amb el temps, això permet els professionals aquietar la ment i fer-la tranquil·la. Si tot funciona com es pretén, això dóna com a resultat individus menys agitats, més centrats i més fàcils per a treballar-hi.\nEstà demostrat ciantíficament que la meditació redueix els nivells de cortisol, una hormona relacionada amb l’estrès. Quan baixen els nivells de cortisol, la ment es torna més tranquil·la i guanya l’estabilitat necessària per arribar a ser més centrada. “L’atenció plena (o mindfulness) és una idea a la què li ha arribat el seu moment” diu Tan de Google. “Durant molt de temps, els metges ho sabien, però la ciència no hi era al darrere. Ara la ciència s’ha posat al dia sobre la meditació”.\n[…] General Mills ha adoptat el programa de Mindful Leadership a nivell institucional, un moviment inusual, però significatiu per a una multinacional molt dominant. Des de llavors, la reputació de la companyia ha estat com un camp de proves per als líders empresarials i aquest no ha fet més que créixer. La revista Leadership Excellence va situar General Mills en el primer lloc per al desenvolupament de líders el 2011; el 2010 va quedar a la posició 14.\nFins i tot la companyia ha començat investigació científica sobre la seva pròpia eficàcia i els primers resultats són sorprenents. Després d’un curs de set setmanes, el 83% dels participants van dir que estaven “prenent un temps cada dia per optimitzar la meva productivitat personal” ─enfront del 23% del curs anterior. Un 82% va dir que ara eliminava tasques de baixa productivitat per uanyar temps ─ enfront del 32% abans del curs. I entre els alts executius que van prendre el curs, el 80% va informar d’un canvi positiu en la seva capacitat de prendre millors decisions, mentre que el 89% va dir que es va convertir en millors oients.\nPodeu llegir la totalitat de l’article clicant aquí.\nApple Chade Meng empresa Facebook General Mills google meditació meditar ment Mindful Leadership negoci Search Inside Yourself Steve Jobs Twitter\nEntrada anteriorQuè cal fer per treure més bones notes en els exàmens? Meditar\nSegüent entradaMeditació per a potenciar el cervell


Un hospital a l’escullera\nPressió sobre Europa\nL’únic centre públic de Lesbos gairebé ja només funciona per a migrants\nUn migrant arribat dijous deTurquia, ahir aLesbos (COSTAS BALTAS / Reuters)\nGemmaSaura, Lesbos ( Grècia)\n07/03/2020 01:35 | Actualizado a 07/03/2020 01:36\nLesbos és una bomba sanitària a punt d’explotar. Fa diversos anys que els metges de l’illa de l’ Egeu, zona zero de la crisi migratòria, ho denuncien sense gaire fortuna. El seu temor ara és que el coronavirus pugui ser l’espurna definitiva.\n“És molt probable que aviat ens enfrontem a un problema molt seriós. Si surt un sol cas de coronavirus a l’illa no sé com ho farem per seguir els estrictes protocols. No ens podem permetre tancar l’hospital, ni tan sols una part”, adverteix Sratis Kleanthis, president de la secció local de la Federació Panhel·lènica d’ Empleats dels Hospitals Públics ( Poedin). Tampoc no vol imaginar-se què passaria si el virus aparegués a Mória, el superpoblat camp de sol·licitants d’asil: “Seria molt difícil de contenir”, admet.\nÉs una qüestió delicada, que de vegades pot adquirir tints xenòfobs si s’assenyala els migrants com a focus patògens. El mateix Govern grec, del partit conservador Nova Democràcia, ha brandat el risc d’una infecció per defensar el seu polèmic pla de crear centres de detenció per als sol·licitants d’asil, dels quals no puguin sortir.\nPor d’un brot\n“Si surt un sol cas de coronavirus no sé com ho farem”, adverteixen des del sindicat\nMés enllà del càlcul polític, tot i això, és innegable que existeix preocupació entre els metges per una possible irrupció del virus a Mória, on 20.000 persones viuen amuntegades i amb poques hores d’aigua al dia. Allà les recomanacions de l’OMS per fer front al Covid-19 –rentar-se les mans i mantenir-se allunyat de persones malaltes– semblen difícils de seguir. Mória és ja un terreny minat per a malalties contagioses com la tuberculosi, el xarampió o la sarna, adverteixen els experts sanitaris.\nEl coronavirus té en alerta màxima l’hospital de Mitilene, la capital de Lesbos. És l’últim que els faltava. És un hospital a l’escullera. Des del 2015, els seus exhaustos metges i infermers denuncien que no tenen mitjans per atendre l’allau de refugiats i immigrants que la política de la Unió Europea confina a les illes de l’ Egeu.\nNomés a Lesbos, hi ha 27.000 migrants en una illa de 80.000 habitants. “Aquest hospital va ser pensat per atendre la població local i els turistes de l’estiu. No està preparat per a tota aquesta gent”, diu Kleanthis.\nEl sindicat acaba de publicar un comunicat, l’enèsim, en el qual adverteix que els ingressos hospitalaris s’han triplicat mentre la plantilla de metges, infermeres i auxiliars és la mateixa que fa cinc anys. Per si fos poc, el pressupost d’aquest any ha estat lleugerament reduït.\n“Ens ignoren. A ningú li importa un rave la nostra situació –es queixa el líder sindical–. Estem molt, molt cansats. Fa molts anys que fem un esforç sobrehumà. Hi posem tota la nostra voluntat, però estem esgotats”.\nLa saturació és especialment crítica a ginecologia, pediatria, urgències i visites programades, amb llistes d’espera de diversos mesos. Els aparells de ressonància magnètica i mamografia estan infrautilitzats, ja que falten metges per fer-los funcionar i per diagnosticar. Hi ha una manca tan severa de sang que els pacients que necessiten transfusions són comminats a acudir acompanyats de parents o amics que donin sang. La setmana que ve –dimarts, dimecres i dijous– l’hospital ha organitzat una campanya de donació urgent. Extraordinàriament, la direcció ha cridat el personal a sumar-s’hi.\nLa població local grega opta per anar a metges privats o a hospitals d’Atenes\nEl col·lapse de la sanitat pública és un de les qüestions que més alimenta l’hostilitat creixent envers els migrants. Els illencs es queixen que ja no poden posar els peus a l’hospital.\nÉs cert que serveis com ginecologia i pediatria funcionen exclusivament per a refugiats i immigrants, afirma Kleanthis. A ginecologia, el nou edifici de tres plantes sovint es queda petit i les pacients han de ser ateses a traumatologia. Per exemple, el cap de setmana del 15 i 16 de febrer, l’hospital de Mitilene va atendre vuit parts naturals i quatre cesàries. Totes les pacients eren migrants.\nEl resultat és que la majoria d’embarassades locals opten per anar a parir Atenes, amb la despesa econòmica que això comporta. “Ara si hem d’anar al metge anem a un de privat. Has d’estar molt malament per anar a l’hospital públic”, diu l’Anastasis, un ceramista de Mitilene.\nEls metges denuncien que les males condicions higièniques a Mória agreugen la sobrecàrrega i que moltes malalties podrien evitar-se. El sindicat Poedin reclama des del 2018 que s’obri una clínica d’atenció primària al camp, que serviria per descarregar les urgències de l’hospital. “Les oenagés no poden fer-ho tot, hi ha d’haver una clínica governamental al camp”, argumenta Kleanthis.\nTot el que va malament pot anar pitjor. La situació sanitària a Lesbos corre un sever risc d’agreujar-se en les properes setmanes. A causa de l’onada d’atacs xenòfobs contra cooperants a l’illa, moltes oenagés que presten serveis sanitaris han evacuat els seus voluntaris. Fins i tot Metges sense Fronteres va tancar les clíniques a Mória i Mitilene durant dos dies. Les informacions que grups neonazis estrangers han aterrat a Lesbos va provocar que diverses clíniques que funcionen al camp suspenguessin ahir el seu torn de tarda per temor de nous atacs.\nLes suspicàcies, a Lesbos, van en totes direccions. A les portes de l’hospital de Mitilene hi ha la Reihane, una afganesa de 27 anys que va arribar a Lesbos fa 18 mesos i que ha obtingut l’asil. Viu en un pis amb la seva família mentre espera impacient que li donin els documents definitius per poder anar a Alemanya, on somia estudiar per a dentista. La Reihane porta posada una mascareta, però no és per protegir-se del coronavirus sinó perquè li acaben de fer una endodòncia. Va acudir fa tres dies a urgències amb mal al queixal però li van donar hora per al 19 de març i li van dir que només tornés si amb els calmants no en tenia prou.\nA la Reihane, una cosa la neguiteja: “Això és així per a tothom o només perquè soc refugiada?”.


Pota de la bona i cerveses nocturnes a la crono en ruta pirata a Montserrat | Koala's Team\nRSS Inici Curses Curses de Muntanya Ultra Trails Projectes Koala's Team Curses Pirata Equip Koala Marató Pirata Pota de la bona i cerveses nocturnes a la crono en ruta pirata a Montserrat\nCategories:Curses Pirata — Per Koalasteam 30 gener, 2010 a les 6:57 Quan al desembre el Koala i el Farreti van pujar a Montserrat patinant, van somiar muntar-hi una trobada de corredors. No esperaven que algú s’ho pogués empassar i molt menys que una trentena de malalts els farien cas i es plantarien a Monistrol fent xerinola, assedegats de cerveses i amb la pota a punt per patir pujant a Montserrat per la carretera!\nLa cronoesclada no era competitva perquè no hi havia premis a lliurar, però està clar que tothom va córrer amb el ganivet entre les dents i sense reservar forces. L’arribada va ser al Monestir però la festa final es va traslladar a l’aparcament. Algú tenia por que contegiéssim el nostre esperit als monjos La participació era de luxe amb atletes federats i d’equips de prestigi de la talla de’n José Manuel Granadero (CAI), en Jaume Folguera (UECAnoia) o en Carles Salvador (Koala’s Team). També cal destacar a les cinc valentes que van deixar-ho tot a l’asfalt montserratí. Menció especial per les noies de l’Erasmus Team que es van marcar el farol de dir que anaven a caminar i van deixar al pobre Vicente Torres amb un pam de nas.\n(Llistat de temps apuntat per cada participant i en minuts perquè ningu vegi l’hora davant els minuts) Darrer glopet de’n Pau. Mireu la marca de sortida… (Foto: Joan Torrens)\nLes cerveses a meta van ser quantioses i l’espectacle de trobar una quarantena de persones xerrant en un aparcament, de nit i llauna en mà recordava més a la porta d’una discoteca que a una trobada d’esportistes. A més, n’hi havia un que duia un micròfon de la ràdio i tot! Tot Gira forever!!!\nLa participació i la bona predisposició de tothom va permetre que la bretola acabés bé. La participació dels voluntaris (Lluís, Montse i Jordi & Co.), l’avituallament dels patrocinadors i la col·laboració del fotògraf, va fer que tot sortis rodat. Dels organitzadors val més no parlar-ne perquè son tan informals que no duien ni una còpia de l’ordre de sortida que ells mateixos havien patillat… Després de debatre l’ordre final, cadascú va arrencar quan va creure convenient i amb intervals d’un minut. Les escombres Farreti i Albertus només van atrapar al Manolito (és cert que els tres havien fet una sortida muntanyera de dues hores a la tarda).\nLa majoria va baixar per la dracera dels 3/4 però mantenint les hostilitats i apretant muntanya avall. I que consti que l’últim no pagava la birra… Per cert, allò que als Koala’s no se’ls acabarien les cerveses va quedar confirmat: de les 96 que duien no en van morir 9 Per tancar la vetllada sopar multitudinari al wok, on el Sr. Folguera va demostrar que a la taula encara és més animal que a la pista. Va menjar com una família de quatre o cinc. Acollonant! El Koala i en Pau hauran d’entrenar fort de cara a la competició gastronomicosalvatge de diumenge vinent al buffet del Bruc. Després de molt demanat el licor de llangardaix o del què sigui aquella bèstia, fins i tot amb mímica (!) ens van portar una merdeta de licor de flors. Sense comentaris perquè la gent tenia ganes de tastar la bestioleta per poder ser del Koala’s Team!!! Veure per creure.\nMoltes gràcies a tots els que veu fer que la crono en ruta pirata i nocturna sigui per recordar.\nAlguns ja demanaven segona edició per a poder baixar temps. Quina colla de tarats!\nMolt aviat la propera que encara serà millor!\nFotos de Joan Torrens (encara no hi són totes)\nNotícia al Manresainfo.cat\nguido escrigué:\t30 gener 2010 a les 8:43\nBona crónica! Aixó li dona mil voltes a qualsevol cursa,ni utmb ni osties! Que n´aprenguin!\nLluís Lleida escrigué:\t30 gener 2010 a les 12:48\nMolt bona. Fantàstica. Espero poder còrrer la propera.\nDes del cotxe d’avituallament la imatge de les llumetes (o eren gambusinos) per la carretera era una pasada.\nCARLUS escrigué:\t30 gener 2010 a les 14:19\nOstia!!!! quins animals que esteu fets deveu tenir algun gen de senglar, sou l’ostia !!collons!! aveura si la proxima engresco aquesta colla d’esquena drets de per aqui i\npodem venir ja portarem cerveses.\nSalut i força al canut i d’aqui uns anys força a la mà per poderla aguantar.\nUn maki .\nPau escrigué:\t30 gener 2010 a les 15:12\nQuè ben parits que sou!!\nM’ho vaig passar com mai. Com fer que l’asfalt sigui divertit? Que n’aprenguin!\ncristina escrigué:\t30 gener 2010 a les 20:02\nAhir va ser molt gran.\nMentres entrenem per la II edició, esperem noves iniciatives koales, i estarem atents a les koalades.\nMalfieten escrigué:\t30 gener 2010 a les 23:13\nMolt bé, molt bé !\nL’estil koala allà on va triomfa.\nGracies per poder participar en aquestes històries. La pròxima ???\nisaac escrigué:\t31 gener 2010 a les 8:53\nBé, bé, va estar molt bé. Gran ambient i amb ganes de repetir. Aquesta tarda al Tot Gira passarem un reportatge, que ja està cuinadet. Us el rebotaré per si el voleu penjar. Salut i fins la pròxima!\nvtorres escrigué:\t31 gener 2010 a les 16:10\nSou magnífics nois!!! Divendres va ser una nit d’aquelles que no s’obliden mai. P.D. Si el patrocinador llegeix l’eslògan de Malfieten, tot y tenir tota la raó del mon, potser s’ho repensa la pròxima vegada Isma escrigué:\t1 febrer 2010 a les 3:50\nOstia la pujada em va deixar tocadet de la part alta dels cuadriceps – abductors!!!! Ahir em van fotre més de 30 km i avuí no em sento les cames!\nPerò quin inici de cap de setmana més autèntic!!! Pujar de nit fins al monestir té cert encant, igual que baixar pels 3/4 de nit!!! I la S.T…. Monumental! La meva filla diu que vol repetir!!!!! (em sembla que enyora el tacte dels cabellots del Carletes).\nCarletes escrigué:\t1 febrer 2010 a les 5:25\nIsma, es que la Maria te molt bon gust home…jajaja!!!\nPer cert, ja podeu anar reservant el 27 de febrer per la crono pirata de muntanya…que n’aprenguin !!!!\ncristina escrigué:\t1 febrer 2010 a les 6:33\nÉs cert això que s’anuncia en aquest darrer comentari, Carletes?\nCarletes escrigué:\t1 febrer 2010 a les 6:44\nCristina, nosaltres no fem pas broma amb això, a més és un tema que ja fa temps que volta per aquí\n7′7kms i 1080+ pujadeta de la bona\nIsma escrigué:\t1 febrer 2010 a les 8:03\nAjaaaa… Ara t’escolto Carles!!!!! He de rebaixar el meu temps com sigui!!!!! A topeeee!!!! I en quant a la Maria, això pensava jo, que tenia bon gust, fins que s’ha sentit atretat pels teus cabellots!!!! Ara ja dubto del seu criteri!!!! Jejejeje\nKoala's team escrigué:\t1 febrer 2010 a les 14:37\nGràcies a tots per participar! Per no ser competitiva vàreu córrer com porquets i porquetes fugint de l’escorxador! No hi ha millor manera de prendre unes cerveses que en bona companyia. No patiu que n’hi haurà més perquè els primers a gaudir som nosaltres. A més, el Màrtox, el més seriós de l’equip ja barrina malifetes sobre dues potes. Quan vulgueu la 2a edició, n’hi ha molts que voldrien entrar al selecte top-10 de la crono pirata en ruta…\nI aviat la muntanyera! Allò farà mal Lluís Lleida escrigué:\t1 febrer 2010 a les 14:52\nJa teniu noticia koala penjada al meu blog http://www.lluislleida.blogspot.com\nKoala's Team escrigué:\t1 febrer 2010 a les 15:45\nDes del matí tenim un esborrany fet pel post d’avui (o demà) amb el repor del Tot gira i les fotos de la pujada. Ja tebníem contemplada la llisteta enllaçada dels blogs on hi ha hagut soroll. A tu et teníem amb la prèvia però això és acollonant! Si només som uns xavalitus que ens prenem la vida amb alegria i dues o tres potes per córrer i fer l’animal A veure si podem fer el vídeo perquè us saltaran les llàgrimes, com a nosaltres!\nCris escrigué:\t1 febrer 2010 a les 17:18\nNomés de veure les fotos i llegir-ne la crònica m’estiro dels cabells !!!!!\nCom m’ho vaig poder perdre???!!!!! AaaaaaHhhhhhjjjjjjj!!!!!!\nEm sap greu sobretot perquè serà difícil poder coincidir amb tanta penya de la que sol circular per aquest espai koaleru…\nPer cert, guapos de debò els trets ‘koalils’ amb els que el Lluís Lleida us descriu al seu blog.\nSi a més dieu que encara ens falta un vídeo ‘resum’ de la macro crono, jo crec que acabaré plorant de ràbia…snifff!!!! :_(\nIsma escrigué:\t1 febrer 2010 a les 17:35\nOstres Cris ja deia jo que em faltava algú per saludar!!!!! No t’ho perdonaré mai que no apareguèssis per allà!!!!!!!! (bé, potser si t’ho perdonaré, jeje) On va quedar tant oferiment de col.laboració? buahhh!!!!! Jajaja.. Que consti que t’estic picant perque a la propera ni se’t passi pel cap no assistir-hi!!!!!!\nLluís quin post més guapo!!!!!! Ostres no ens vàrem presentar però em sona haver-te vist a la sortida… Això sí, molt calladet, no? Salut!!!!\nCris escrigué:\t1 febrer 2010 a les 18:53\ntens tota la raó. Tanta cagarel.la, tant parlar-ne per no res… Mea culpa. De totes maneres sabia que no em trobarieu a faltar, la meva col.laboració era tan irrisòria, tan testimonial (eufemisme de florero, sí) que per aquest aspecte no patia, quan a mi m’agraden les participacios ‘actives’!!!\nEl Koala & Co. es van ‘currar’ tota la logística, amb patrocinadors i fotògraf professional inclòs (!).\nEn definitiva, que si em sap greu haver-m’ho perdut bàsicament és per no poder deixar enrera la coneixença virtual amb la majoria de vosaltres, i per l’ambietassu que ‘destil.len’ les fotos.\nIsma escrigué:\t2 febrer 2010 a les 3:20\nCris no fan per tu els eufemismes… Saps sobradament que les col.laboracions mai son irrisòries ni testimonials si es fan amb “carinyu”, igual que les lluites mai son estèrils!!!! També estic en desacord amb la teva afirmació en el sentit de que sabies que no et trobariem a faltar… error!!!! Pensa que al poc d’arribar a mi i a en Martox se’ns va presentar la Cristina i tots dos vàrem demanar-li: La Cristina o la Cris? O sigui que et teniem present!!!!!\nLes fotos no fan, com quasibé mai, justicia al que es va viure divendres!!!!!\nCris escrigué:\t2 febrer 2010 a les 8:37\nIsmaaaaa! Pitjor m’ho poses!!!!\nNo em diguis que em vau trobar a faltar perquè em saltarà la llagrimeta, darrera aquesta aparent ‘corassa’ de ‘aquí no passa res, jo puc amb tot’ s’amaga una sentimental… :$\nI sí, també sé que les fotos segurament no reflexen lo guapo que va ser viure-ho ‘in situ’…\nMe’n vaig a copiar mil vegades “les col.laboracions mai son irrisòries ni testimonials si es fan amb carinyu i les lluites mai són estèrils” Isma escrigué:\t2 febrer 2010 a les 9:57\nAishhh que he fregat alguna fibra sensibleeee!!!! Home, jo crec que no parlo només per mi quant dic que se’t va trobar a faltar, ni que sigui una miqueta! En el meu cas, una de les coses que més em motiven d’aquestes bretolades és conèixer gent tan benparida! Per tant tenia l’esperança de posar cara a aquestes quatre lletres tan “ditxaratxeres”!!!! Però bé, no cal dramatitzar… segur que posarem remei a això més aviat que tard!!!!! No cal copiar la frase!!! Segur que ja la tens ben asimilada!!!!!!\nisaac escrigué:\t2 febrer 2010 a les 10:06\nEm perdo amb tants noms sense posar-hi cara però vaig llegint aquests comentaris amb alegria. La veritat és que em vaig quedar amb les ganes de repetir experiència koala. Que sapigueu que sou uns mites. Només així he pogut enredar els de la ràdio per parlar tant de cervesa en un programa d’esports…\nalbertus escrigué:\t2 febrer 2010 a les 10:07\nJa hi pots comptar que se’t va trobar a faltar. Amb el Farreti i el Koala ho vam comentar. A més, tingues present que amb la teva absència tothom es va quedar sense dutxar!!! Que la cristina no volia dutxar-se, però penso que la resta en tenia ganes Fora conyes, com és això que no vas venir??!!\nBé, mira, sigui com sigui no has de patir gens: la crono fins a Sant Jeroni ja té data i aviat tindrà convocatòria oficial i de tot. A aquesta no pots fallar!!!\nCris escrigué:\t2 febrer 2010 a les 10:27\nIsma i Albertus,\nMira que en sabeu d’ensabonar eh?!!! Estic en un ‘vivo sin vivir en mi’ amb tanta tocamenta de fibra…sniff, sniff.\nNo patiu que ens coneixerem, de fet si la pujada a Sant Jeroni és el 27 no em doneu gaire temps a entrenar-me, però sempre puc sortir tres o quatre hores abans i ja ens trobarem a dalt en el cas de sobreviure…jo és clar!\nAra seriosament, em va saber greu no arribar a temps, i després tenia tal emprenyamenta per com m’havia anat la tarda que vaig passar de venir al sopar en aquell estat de mala lluna.\nSou tant macos que se us estima sense conèixer-vos, que ho sapigueu! Muacks!\nIsaac, tu ets el del micro de Catalunya Ràdio oi?\nSi vols t’etiquetem alguna foto per tal que posis cara als noms…\nJa veieu que malgrat que no hi era us conec a tots! Isma escrigué:\t2 febrer 2010 a les 10:27\nAlbertuuusss!!! Aneu formalitzant el tema cronoescalada a Sant Jeroni que les agendes treuen fum!!!!! No havia caigut en el tema dutxa… Bé… Jo ja dono per fet que tinc dutxa disponible a Monistrol… Em vindrà de conya aquesta col.laboració Cris! Koala escrigué:\t2 febrer 2010 a les 11:08\nNo patiu que hi haurà més festa de la bona aviat Però Isma, em sobta això d’anar formalitzant el tema. No érem uns brètols, informals i impresentables? o això només ho pensen les sogres???\nCris escrigué:\t2 febrer 2010 a les 11:41\nPer esperpèntiques que siguin les vostres sortides és impossible que les vostres sogres pensin que sou uns brètols impresentables!\nMissatge a les sogres:\nSón bons nanos, de debò! una mica eixelabrats però bona gent. A més tot i que el fan a la seva manera no deixen de ser esportistes! Jo de vostès vindria algun dia a una ‘koalada’ i de segur que acabarant siguent-ne ‘fans’ de les més ‘ultres’. Animint-se dones! Pffff! M’ha quedat convincent?!!! Isma escrigué:\t2 febrer 2010 a les 11:51\nCris un dia t’he de presentar la meva sogra… … Fins i tot a mi m’has mig convençut de que els koales son bona gent…\nKoala, per formalitzar el tema s’enten posar data i hora ‘oficial’, que per altra banda és el màxim al que arribeu colla de galifardeus!!!! En quant als adjectius que se us poden aplicar, potser impresentables no seria el més escaient (no sé si l’he utilitzat algun cop per referirme a vosaltres, però si ho he fet segur que era en un context lúdic-festiu jeje) però informals, brètols, galifardeus, tarats i eixalebrats us escauen perfectament… I sé que us encanta que se us reconeguin aquestes aptituts!!!!\nT6 escrigué:\t3 febrer 2010 a les 13:26\nNanos, no se si ensenyar-vos això o no… no voldria donar-vos idees de les quals després us n’arrepentíssiu, jejeje!\nFeu una ullada: http://www.boston.com/bigpicture/2010/02/tough_guy_challenge_2010.html (atenció al Sr. Robocop!)\nKoala escrigué:\t3 febrer 2010 a les 14:30\nNo ens sembla malament però córrer a montjuïc en calçotets i 7betes a 0ºC amb bany en un contàiner no està malament crec Tu proposa que ho farem tot! Has sentit a parlar del Jungle Marathon…\nCris si semblem angelets Et farem signar unes recomanacions escrites per lliurar com a carta de presentació.\nEl 27 de febrer hi tornarem!!!!!!!!\nMartox escrigué:\t3 febrer 2010 a les 15:22\nT6, la foto del superman derrotat a l’alambrada és la millor, quina cara de acabat el nano, fundidito i sense solució, ja, ja\nHomenatge a l’Iñaki el 5 i 6 de juliol al GR5Molt agraïts! V Marató Pirata de MontserratAvituallaments a la Pirata. Un cop de mà!Pedalant cap a la IndependènciaGR-4: 100 milles de Punk Trail sense dormir 3/3GR-4: 100 milles de Punk Trail sense dormir 2/3GR-4: 100 milles de Punk Trail sense dormir 1/3Marató Pirata de Montserrat en directe!Decacanal, festa i fideuà Acompanya el Farreti a la Decacanal de Sant Jeroni – Dissabte 30 d’abril Comentaris Recents


El bloc d'en Ramon Bassas: Amèrica Llatina a Lleó *\nVaig semblar un snob quan vaig dir que, aquest estiu, en la meva primera visita a Lleó, no em podia perdre el MUSAC (Museo de Arte Contemporáneo de Castilla y León). Efectivament, San Marcos, la Catedral o la Col•legiata de San Isidoro són monuments de primeríssim ordre, no tan sols en el marc de Castella-Lleó o tota Espanya, sinó mundials, diria jo. No era pas per despreciar-los, era justament per comprovar, si és així, sota quin prisma es presenta l'art contemporani en una ciutat d'arrels romanes i d'elements artístics -com deia- de vàlua mundial relatius al Gòtic o el Reneixement, sobretot. El que vull dir, sobretot, és que la ciutat de Lleó, i tot l'antic regne si m'apureu, mereix visita obligada pels amants de l'art. I el MUSAC no n'és una excepció.\nEs tracta d'un imponent edifici, amb les seves característiques finestres de colors, projectat per Emilio Tuñón i Luis Moreno Mansilla (Premi d'Arquitectura Espanyola 2003), amb tots els serveis i característiques d'un centre com aquest, similar al que tenen altres ciutats espanyoles i sovint molt desconeguts. L'exposició central d'aquest estiu, i que es pot veure fins el proper 9 de gener, exhibeix les obres propietat del Museu que corresponen als nous artistes llatinoamericans. “Modelos para armar”, es diu, un títol inspirat en una novel•la de Julio Cortázar que serveix, també, com a resum de la presa de posició inequívoca contra la violència que ha presidit (i en alguns llocs, encara presideix) la realitat llatinoamericana des de la crisi del petroli ençà, almenys. També projecta, aquesta presa de posició, una actitud vital de reivindicació de la humanitat front la barbàrie, un clam confiat per un món millor que, pel sol fet de poder denunciar el que no ho és, ja es comença a palpar.\nHi participen una quarantena d'artistes. Deixeu-me'n recomanar-ne un parell. Un, el dominicà Jorge Pineda, amb una inquietant relació entre una nena encaputxada (innocent, per fer, o per desfer, que s'acosta, que repèl...) i una mena d'esfera negra enganxosa amb sospitosa similitud amb aquest món que es desagrada tant i estimem tant. El segon és el colombià Óscar Muñoz, que presenta la instal•lació de vídeo Biographies, en les que uns rostres de persones mortes apareixen i van fonent-se amb l desaigüe sobre un plat de dutxa, sense solució de continuïtat, i en diverses pantalles posades a terra en una cambra fosca. El rostre que s'esmuny, que torna, que fa com l'aigua, en una tensió constant entre dissolució i identitat, entre matèria i ànima, en la que discorre la nostra vida. I la dels altres.\n* article per a la revista Valors (octubre 2010)\n“Modelos para armar” és una exposició oberta fins el proper 9 de gener de 2011 al MUSAC (Av. Reyes Leoneses 24, León)\nPublicat per Ramon Bassas a 10/12/2010 08:54:00 p. m.


Nadal tennístic al CT Urgell – Federació Catalana de Tennis\nNadal tennístic al CT Urgell\nPosted: 7 de gener de 2017\nL’edició d’aquest any de l’Open Wilson de Nadal del CT Urgell va comptar amb la participació de 95 jugadors i jugadores de la majoria de clubs de la província de Lleida, alguns de la província de Tarragona, com el CT Flix i el CT Mora d’Ebre, i de diferents clubs aragonesos, com ARA el Caspe, Monzón, Binéfar i l’Stadium Casablanca. També van participar jugadors de la Federació Andorrana.\nEs van realitzat quadres de les categories benjamí a júnior en categoria masculina, i de benjamí, aleví i infantil en femenina. Per tal de fomentar la competitivitat i que tothom pogués jugar partits igualats des de l’inici, es van preparar quadres 1 i 2 en la majoria de categories, tenint en compte els rànquings nacionals.\nEn categoria benjamí masculí 1, Nil Jiménez (CT Urgell) va ser subcampió després de guanyar Lande Culleré (CT Lleida) per 6-1 i 6-0 i Toni Mayoral (Sícoris) a les semifinals per 7-6 (4) i 6-1. Pau Mateo (CT Lleida) es va endur la final per 6-0 i 6-3.\nEn categoria benjamí femení, Alejandra Carmona (CT Urgell) va guanyar Anna Noguero (CN Lleida) per 6-0 i 6-2 i Paula Nadal (CT Binéfar) a les semifinals per 6-1 i 6-0. A la final es va desfer de Joana Arcarons per un doble 6-4.\nEn aleví masculí 1, Jan Rubio (CT Urgell) va guanyar la final anant de menys a més. Després de perdre el primer set amb un gran joc per part de l’Albert Mòdol, va remuntar al segon per 6-4, per acabar imposant-se per 10-8 al supertiebreak de desempat. El resultat d’aquesta final va ser de 2-6, 6-4 i 10-8. Abans, havia guanyat Javier Moreno (Stadium Casablanca) per 7-6 (2) i 7-5, i a semifinals Iker Rubiella (CT Lleida) per 6-4 i 6-1.\nEn infantil masculí 2, Roger Talavera va guanyar una final igualada Guillem Ribes per 6-4, 2-6 i 12-10. En primera ronda va guanyar Josep M. Perera (CT Urgell) per 6-2, 4-6 i 10-5 i Pere Verdú (CT Urgell) a semis per 6-1 i 7-6 (4).\nEn categoria infantil femenina, només hi havia un quadre, Gemma Lladonosa (CT Urgell) es va imposar a la final a Adriana Cortés (Meridiano Caspe) per 7-5 i 6-3. En semifinals, va guanyar davant Jana Porta (CE Laietà) per 6-0 i 6-0. En categoria cadet masculí, Gerard Farré va realitzar un gran torneig, desplegant un molt bon joc des del primer partit. Es va imposar a Guillem Jauregui (Fed. Andorra) per 6-0 i 6-1 i a Marc Mateo (CN Lleida) per 6-2 i 6-4 a les semifinals. A la final, va guanyar Pol Candela (Flix) per 6-3 i 6-4.


Cantallops denuncia que la PER no respon les al·legacions dels parcs eòlics projectats i no descarta la via judicial - Diari de Girona\nCantallops denuncia que la PER no respon les al·legacions dels parcs eòlics projectats i no descarta la via judicial\nL'Ajuntament diu que se senten «indefensos» davant del «silenci administratiu» i han presentat una reclamació\nCANTALLOPS | 21·10·21 | 12:28\nEls parcs eòlics projectats a la comarca vistos al visor de la ponència de renovables. Imatge publicada el 21 d'octubre del 2021. (Horitzontal) ACN\nL'Ajuntament de Cantallops denuncia que la Ponència d'Energies Renovables (PER) no els ha respost les al·legacions contra els tres parcs eòlics projectats al municipi i no descarta emprendre la via judicial. L'alcalde del municipi, Joan Sabartés, diu que van presentar els escrits dins el termini i en la forma escaient, però que se senten «indefensos» perquè l'administració ha optat pel «silenci administratiu que només beneficia els promotors». Sabartés diu que els ajuntaments petits no tenen eines i que van haver de contractar serveis externs per fer-les. De moment, han presentat una reclamació en relació amb el parc Neulós –el primer a esgotar el termini- i faran el mateix amb l'Hèlix I i Hèlix II. Si no obtenen resposta, estudiaran presentar un recurs contenciós.\nA Cantallops s'hi projecten tres parcs eòlics amb un total de 17 aerogeneradors, que se sumen a la resta d'iniciatives que hi ha previstes a l'Albera. En conjunt, la zona té projectats fins a 75 molins de 200 metres d'altura. La majoria dels ajuntaments afectats hi han presentat al·legacions i, a hores d'ara, només n'hi ha tres que compten amb informe favorable. Es tracta del d'Agullana (5 molins), el de Galatea a la Jonquera (10 aerogeneradors) i el Cronos de Capmany (4 aerogeneradors).\nEls pobles petits, sense «eines»\nSabartés denuncia que els municipis petits tenen poques eines per lluitar contra macroprojectes d'aquestes característiques i que l'única que tenen passa per fer-hi al·legacions. De fet, l'Ajuntament n'ha presentat contra els tres parcs projectats al seu terme i, per fer-ho, ha hagut de recórrer a serveis externs. L'alcalde critica que ja s'ha exhaurit el termini de resposta per part de la Ponència –fixat en dos mesos des que acaba el termini per presentar-les- i que no han obtingut resposta. «Ens sembla frustrant perquè ni tan sols s'han reunit. Creiem que és un abandó de funcions», insisteix Sabartés.\nPer això, l'Ajuntament ha presentat una reclamació prèvia davant de la PER per instar-los a respondre. De moment, ho han fet en relació amb el parc eòlic Neulós, però preveuen fer-ho també en els altres dos casos perquè el termini està a punt d'esgotar-se. «Després ja ens queda fer un recurs contenciós administratiu davant del TSJC i si no ens contesten, ho haurem de fer», remarca l'alcalde. A hores d'ara, aquests tres parcs projectats estan en tramitació i, per tant, encara no han rebut cap informe ni favorable ni de desestimació per part de la Ponència. Cantallops tem, però, que el silenci administratiu acabi jugant a favor dels impulsors i recorda que amb les al·legacions presentades «queda clar» que no es poden fer.\nEl nou decret de renovables\nPrecisament, aquest dimecres el govern ha anunciat un nou decret llei per regular els projectes d'energies renovables, que obligarà a presentar un acord del 50% de la superfície ocupada i acreditar l'oferta de la participació d'un mínim del 20% del projecte a la població i l'administració. El nou decret també introdueix criteris de priorització per fomentar l'autoconsum i prioritzar el tràmit dels projectes que connectin a mitja tensió o siguin inferiors a 5 MW, per ser coherents amb el model de transició energètica distribuïda i democràtica. Una altra de les modificacions inclourà l'eliminació del tràmit de fase prèvia de la ponència d'energies renovables, entre d'altres.


Barcelona“A la gent li encantarà”, va ser la calculada resposta que George Lucas va donar fa uns dies quan li van preguntar què opinava sobre 'El despertar de la Força'. En el tombant de segle, el creador de l'univers Star Wars es va convertir en l'home més odiat de la seva pròpia galàxia per rodar tres preqüeles que ningú necessitava. Tot plegat, per explicar una història que tothom ja coneixia. Els seguidors de la saga no volien Jar Jar Bins, midiclorians ni intrigues polítiques, sinó més Han Solo, més Luke Skywalker i aventures espacials plenes de carisma i emoció. Renovar la mitologia tot respectant el passat sense allunyar-se gaire del cànon: una revolució lampedusiana. I això és exactament el que ha fet J.J. Abrams: 'El despertar de la Força' és un regal per als espectadors que es van sentir decebuts amb les preqüeles i enyoraven els bons temps de la saga. Un retorn en tota regla de la màgia original de 'Star Wars', la resposta a les pregàries dels fans.\nStar wars Star Wars: El despertar de la força


Impressores multifunció: La més barata, una de les millors [Pàg. 1 de 3] | Revista | EROSKI CONSUMER\nAnalitzades 133 piscines cobertes de 18 ciutats del nostre país\nPebres del piquillo\nNova llei de Consumidors i Usuaris\nOrdre al laberint urbà\nLuis Lafuente, sotsdirector de Patrimoni Històric\nEls riscos de les berrugues genitals\nLa marxa de la llar paterna, sense traumes\nLa constructora no compleix el que recull la Memòria de qualitats\nDelicte contra la propietat intel·lectual\nImpressores multifunció: La més barata, una de les millors\nEl preu dels cartutxos de tinta i la seua duració determina l'elecció de la impressora\nLes impressores de raig de tinta dominen des de fa anys l'àmbit domèstic: són molt més silencioses que els seus precedents, poden utilitzar qualsevol tipus de paper (també el fotogràfic) i imprimeixen fins i tot sense vores, en colors vius i amb qualitat fotogràfica. Això sí, resulten molt més cares del que sembla, no perquè els aparells en si costen molts diners (de fet, són més barats que mai), sinó per la carestia dels cartutxos originals. Per això, en aquesta anàlisi comparativa s'ha fet insistència en el cost total que suposa imprimir un full a casa, i no només en el preu dels equips.\nLes sis impressores analitzades en aquest estudi, a més de complir la seua comesa òbvia d'imprimir, són capaces d'escanejar (passar imatges o textos del paper a l'ordinador) i de fotocopiar, per això es consideren ?multifunció?. El seu preu no va variar molt: des dels 83 euros d'Olivetti fins als 99 de Canon. Però aquest cost és enganyós. La raó: un únic recanvi de tinta representa, de mitjana, el 63% del preu de l'aparell. Per això, per saber quin és la més barata es va mesurar també quant costava imprimir deu pàgines amb cada una. Brother, amb 2,33 euros de tinta per cada deu pàgines, va ser la més barata, seguida d'Olivetti (2,58 euros cada deu pàgines). Les més cares van ser Epson (5,76 euros) i HP (5,40 euros).\nLa millor relació qualitat preu correspon a Olivetti Any Way: la més barata, l'única amb connexió Wi-Fi (sense fil), la de millor qualitat d'impressió a color i la que té un dels cartutxos de tinta més rendibles (són, a més, els dipòsits que més duren). Això sí, és l'equip més gran.\nLes impressores més petites són Lexmark (375x279x153mm) i Brother (373x345x135mm) i les més voluminoses són Olivetti i Canon, gairebé el doble de grans. Aquests equips a ple rendiment consumeixen la meitat d'electricitat que una bombeta convencional. HP és la que menys gasta, amb 12,4W enfront dels 22W d'Olivetti i Epson.\nEls sis equips inclouen programes informàtics per a gestionar la impressió, l'escàner i la fotocopiadora. HP, Epson i Olivetti afegeixen programes per al tractament digital d'imatges i Brother, un traductor d'idiomes. Totes fan fotocòpies, bé a la mateixa grandària o bé ampliant i reduint la còpia. Aquests equips utilitzen USB per connectar-se amb l'ordinador, el sistema més estès. Olivetti disposa també de connexió Wi-Fi (sense fil). Canon, Lexmark i Brother inclouen lector de targetes multimèdia (les que usen les càmeres digitals). Així poden imprimir les fotos sense que aquestes passen per l'ordinador. Si la càmera compta amb connexió Wi-Fi (una cosa poc comuna) també es pot imprimir directament en Olivetti.\nLa resolució, no tan important\nLa resolució indica el nombre de punts de color que conformen, com a màxim, cada impressió. Però no sempre una resolució superior és millor, perquè aquests punts han de ser precisos (han de ?caure? al lloc apropiat), no ser excessius i amerar el full. La qualitat d'aquestes impressores és més que suficient per a un impressió domèstica. La millor resolució d'escaneig (la quantitat de punts en què es pot descompondre una foto i que sí que resulta determinant) és la de HP (1.200x2.400 ppp), seguida de Canon i Olivetti (les dues amb 1.200x1.200 ppp). Lexmark no indica aquesta dada rellevant.\nEpson és l'única que ven per separat quatre cartutxos de color. En la resta d'impressores, quan s'acaba un color que no siga el negre cal comprar sencer el cartutx que inclou els tres colors (cian, magenta i groc). En Lexmark no es van poder fer moltes de les proves perquè va ser impossible adquirir la tinta. Es van visitar al llarg de diverses setmanes els principals establiments d'informàtica de tot el país sense èxit, fet que indica la dificultat que tindrà un usuari per comprar un recanvi per al seu equip.\nLa carrera de la impressió\nQuin és la més ràpida? Després d'imprimir dos lots de vint-i-cincs fulls (en blanc i negre i color) les més veloces van ser Canon (5 pàgines per minut ?ppm? en blanc i negre i 1,5 ppm en color) i HP (4,5 ppm en blanc i negre i 1,5 ppm en color). La resta voreja les quatre pàgines per minut en blanc i negre i gairebé una en color. La primera pàgina sol tardar més a començar a imprimir: Epson només va necessitar 12 segons per a arrancar mentre que Brother requereix una eternitat: 72 segons.\nEs va mesurar quants fulls podien imprimir cada cartutx de tinta. Els d'Olivetti i Brother són els més rendibles, perquè imprimeixen 210 pàgines. El cartutx de HP, el pitjor, no passa de 75 pàgines en blanc i negre i de 90 en color. Les tintes d'Epson i Canon també van demostrar resultats mediocres, sobretot en blanc i negre. Així i tot, encara que puguen arribar a aquest nombre de pàgines impreses, la impressió en blanc i negre perd qualitat a partir de la pàgina 60 en HP, i de la 85 en Canon.\nEls equips estudiats, sense arribar al nivell de soroll de les vetustes impressores matricials, continuen sent molestos, cosa que dificulta el seu ús a certes hores de la nit: Lexmark arriba als 68 decibels (dB) mentre que les menys sonores són Epson i Brother (les dues amb 61 dB).\nSis usuaris habituals van provar aquestes impressores multifunció i van valorar diferents aspectes de la seua capacitat per a imprimir, fotocopiar i escanejar. Les proves d'impressió es van fer amb textos en blanc i negre i amb documents amb profusió de logotips, a més de fotografies a màxima qualitat sobre paper fotogràfic.\nEls equips van resultar, en general, senzills d'utilitzar i van oferir una qualitat satisfactòria en les tres funcions. Hi van destacar HP (la millor en els tres apartats) i Olivetti (la millor qualitat d'impressió a color, 8,6 punts sobre 10). Per contra, Lexmark només aconsegueix 5 punts en la impressió. El motiu? Només hi cap un cartutx (blanc i negre o color, no es poden utilitzar els dos al mateix temps), per la qual cosa quan està instal·lat el de color, el color negre s'aconsegueix amb una barreja de tintes que emulen amb escàs èxit la tinta negra. Els usuaris van considerar útil la pantalla LCD present en Canon, Olivetti, Lexmark i Brother.\nEl programa informàtic que acompanya Epson va ser el pitjor valorat, amb 5,2 punts sobre 10. Tampoc el seu manual va rebre una puntuació bona (4,8 punts), enfront del molt complet de Canon, que va aconseguir 7 punts. El connector USB de Brother està amagat darrere de la carcassa, i això fa que l'ús siga més molest.\nLes impressores Olivetti i Brother deixen d'imprimir quan el programa informàtic indica que s'ha acabat el cartutx, no quan realment es queda sense tinta. Les altres sí que permeten esgotar el contingut (encara que la qualitat es veja ressentida). La pitjor escanejant i fotocopiant és Brother, que es queda en les dues funcions en 6,6 punts sobre 10. Les millor valorades pels usuaris han sigut HP (7,4 punts) i Canon (7,3 punts) i la més discreta va ser Epson, que va rebre només 6,4 punts.\nAquestes impressores són segures, com ho han demostrat les nombroses i exigents proves efectuades: no és possible accedir a les parts mecàniques internes, estan ben aïllades enfront dels corrents elèctrics, suporten la prova d'escalfament anormal sense que els plàstics es fonguen i davant un curtcircuit a la sortida de la font d'alimentació o un bloqueig del motor de la impressora no hi ha danys. Quant als manuals, tots són complets i inclouen tota la informació necessària. No ocorre el mateix amb els documents de garantia: només la de Brother es va atenir als dos anys que han d'oferir per llei. Olivetti ni tan sols ofereix aquest document imprescindible i la resta es va limitar a oferir-ne un any. En qualsevol cas, si l'usuari conserva el tiquet de compra està cobert per llei durant dos anys.\nA casa o al laboratori?\nQuan es tracta d'imprimir fotos, és difícil competir en qualitat i en preu amb els laboratoris fotogràfics. La despesa en impressora, paper fotogràfic, tinta i, per descomptat, esforç personal, desanima l'aficionat més entusiasta. La impressió casolana és una opció vàlida per a treballs immediats o que no exigisquen una qualitat altíssima, però si es fan alguns números es comprova que no compensa prendre's el treball d'imprimir les desenes de fotos fetes a les vacances de Punta Cana: només el paper fotogràfic en blanc costa el mateix que una còpia de laboratori (un full A4, amb el qual es fan a penes dues còpies 10x15, costa al voltant de 0,50 euros). Si a això se suma el cost de la tinta i l'amortització de l'equip, els comptes no quadren. A més, al laboratori la qualitat sempre serà la màxima i si alguna cosa surt malament el consumidor podrà reclamar, mentre que a casa les equivocacions surten cares: van directes a la paperera.\nAnar a la següent pàgina: En síntesi i taulas comparativas >>\n[Pàg. 1] La més barata, una de les millors\n[Pàg. 2] En síntesi i taulas comparativas\nReproductors de DVD portàtils\nTelèfons mòbils de gamma mitjana


La UAB lliura el 14è premi Argó per a treballs d'estudiants de CFGS - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nLa UAB lliura el 14è premi Argó per a treballs d'estudiants de CFGS\nUn any més, la UAB distingirà treballs realitzats per estudiants de cicles formatius de grau superior amb el premi Argó, que atorga l'Institut de Ciències de l'Educació i que arriba a la catorzena edició. L'acte de lliurament tindrà lloc el 19 d'octubre, al Rectorat.\nEl 19 d'octubre, a les 17,30 h, la sala de juntes del Rectorat acollirà l'acte de lliurament del 14è premi Argó per a treballs realitzats per estudiants de cicles formatius de grau superior. Aquests premis s'emmarquen dins del Programa Argó, iniciativa de l'Institut de Ciències de l'Educació (ICE) de la UAB, i distingeixen els millors treballs de recerca realitzats per alumnes de batxillerat i de CFGS que s'estan preparant per entrar a la universitat.\nA l'acte, hi intervindran Josep Ros, vicerector de Programació Acadèmica i Qualitat; Anna Cros, directora de l'ICE; Tirso Gracia, membre del Consell Social de la UAB en representació del Parlament; i Jordi Barbé i Marta Simón, president i secretària, respectivament, del jurat del premi Argó.\nA més de la concessió de premis, el programa Argó ofereix assessorament i suport als estudiants i concedeix també actualització de coneixements per al professorat i la possibilitat de saber quins són els projectes i les recerques que es fan a la UAB, així com conèixer els seus centres d'estudi.


LGTBI-fòbia al món laboral » Avalot Sindicat Sindicat Juvenil\nEl 17 de maig se celebra el dia internacional contra la LGTBI-fòbia. Se celebra aquest dia, ja que el 17 de maig del 1990 l'OMS va eliminar l'homosexualitat del llistat de malalties mentals.\nPer què un dia contra la LGTBI-fòbia?\nEl dia contra la LGTBI-fòbia té com a objectiu la denúncia de totes aquelles discriminacions que pateixen les persones LGTBI+ en tot el món i en tots els contextos socials.\nAquesta jornada atorga un dia per la sensibilització social contra les discriminacions LGTBI-fòbiques, a través de la reivindicació dels mateixos drets per a totes les persones independentment de la seva orientació sexual o identitat de gènere.\nTot i tenir un dia específic on reivindicar-ho, és necessari que aquesta lluita per la no discriminació es lliuri cada dia de l'any.\nL'Estatut de les Treballadores estipula que s'entén com a nul qualsevol reglament, clàusula, conveni, etc, que contingui alguna discriminació per raó d'orientació sexual.\nEn el món laboral l'orientació sexual pot ser un desavantatge per a les persones LGTBI+. El 31% d'aquest col·lectiu consideren que la seva orientació sexual és un desavantatge enfront d’altres candidats amb les mateixes qualificacions.\nTambé trobem casos d'agressions verbals o físiques i d'assetjament. La LGTBI-fòbia es pot trobar en una gran varietat de contextos dins el món laboral.\nEn algunes ocasions l'entorn laboral es pot veure com un espai hostil pel col·lectiu LGTBI+ i en especial per les persones trans. Fet que porta a un 30% de les persones LGTBI+a no visibilitzar-se com a tal en el context laboral per por a les discriminacions.\nEn molts casos les persones trans solen ser les més afectades per la LGTBI-fòbia. Dos tersos de les trans tenen por de mostrar la seva identitat de gènere a la feina i les xifres d'atur són exorbitades.\nSi parlem de dones LTBI un estudi de la FELGTB ("Feminismes, Igualtat i Drets Humans") mostra que una de cada quatre han patit algun tipus de discriminació en l'àmbit laboral i un 46% d'aquestes ha patit bromes, comentaris grollers o crítiques sobre la seva orientació sexual o de gènere.\nÉs massa comú dins les empreses les xafarderies sobre la resta de companyes, en especial sobre aquelles que s'identifiquen com a LGTBI+. Això també és LGTBI-fòbia.\nContext laboral en l'actualitat\nTot i que actualment és una discriminació menys generalitzada, encara queda molt camí per fer per aconseguit la plena igualtat de les persones LGTBI+. L'ambient laboral de cada empresa (companyes, models de lideratge...) és determinant per oferir un espai de respecte i igualtat entre totes les treballadores. Encara queden entorns poc inclusius amb la diferència, cosa que s'ha d'erradicar, no només per les persones LGTBI+, sinó per a totes.\nTot i això, les polítiques d'inclusió de la diversitat LGTBI+ continuen amb una tendència ascendent. Afavorint la inclusió d'aquest i altres col·lectius a les grans empreses i veient la diversitat com un valor afegit per la companyia.\nDes d'Avalot continuarem lluitant per l'erradicació de la LGTBI-fòbia i per combatre la discriminació en els espais laborals i socials per oferir les mateixes oportunitats i drets per a totes les persones. No només lluitem avui, sinó que cada dia és el dia contra la LGTBI-fòbia.


Un treballador municipal netejant. © Mònica Moreno\nPer Cristina Martín Valbuena | 26 Feb 2021\nEs tracta del contracte més important de la ciutat, amb una durada de vuit anys i un valor de més de 2.300 milions d'euros, el 10% del pressupost municipal\nL’Ajuntament de Barcelona encara el tram final de l’adjudicació del nou contracte de neteja i recollida de residus, el més important de la ciutat. Aquest contracte té una durada de vuit anys, prorrogables a dos anys més, i un valor de més de 2.300 milions d’euros, xifra que representa el 10% del pressupost municipal. Les empreses guanyadores han estat Corporación CLD (propietat del grup català Sorigué), Valoriza Servicios Medioambientales (filial de Sacyr), Urbaser i FCC Medioambiente.\nLa gran novetat del concurs des del punt de vista empresarial és l’adjudicació d’un dels quatre lots a Sacyr, empresa que fins ara no prestava aquest servei a Barcelona. FCC —el contractista històric del servei—, Urbaser i CLD sí que formaven ja part de la contracta que ara finalitza. El gran perdedor del concurs és Ferrovial, una de les empreses que operaven fins ara a la ciutat i que no ha aconseguit adjudicar-se cap zona. També s’havien presentat al concurs i han quedat fora les empreses Acciona, OHL, Romero Polo, Rubau i Ascan.\nL’adjudicació del contracte s’espera que es porti al plenari municipal del març. Si s’aprova, s’hauran de sumar nou mesos per al desplegament del sistema de recollida i fabricació de contenidors i vehicles, amb la previsió de posar en marxa el nou servei a principis de 2022. Aquests seran els terminis si cap empresa impugna el concurs.\nEntre les novetats que incorporarà el contracte, destaca la introducció de contenidors intel·ligents i el desplegament del sistema de recollida porta a porta, amb l’objectiu d’incentivar la recollida selectiva, que no supera el 40% a la ciutat des de fa anys. Segons ha explicat el regidor de Transició Ecològica i Emergència Climàtica, Eloi Badia, es preveu que el sistema de recollida porta a porta arribi a tota la ciutat el 2025. Aquest 2021 es desplegarà a Sant Andreu del Palomar, Horta i Sant Antoni, després que ja s’hagi fet a Sarrià. Així mateix, el nou contracte contempla que els vehicles per recollir les escombraries siguin elèctrics i menys sorollosos.\nEl contracte divideix la ciutat en quatre zones. L’empresa FCC s’ha adjudicat la prestació del servei a Ciutat Vella, l’Eixample i a Gràcia. CLD-Sorigué ha guanyat els districtes de Sants-Montjuïc, les Corts i Sarrià-Sant Gervasi. Per la seva part, Sacyr s’ocuparà d’Horta-Guinardó i de Nou Barris. Finalment, Urbaser gestionarà el servei de neteja i de recollida a Sant Andreu i Sant Martí. La plantilla encarregada d’aquesta tasca arribarà fins als 4.400 treballadors directes, amb 225 noves contractacions.\nThe British School of Barcelona invertirà 15 milions en un nou campus a Sarrià-Sant Gervasi\nL'escola privada obrirà el seu primer centre a la capital...


Ambdues presenten símptomes de traumatisme cranioencefàlic\nUna mare i la seua filla de tan sols dos anys, han sigut víctimes a primera hora d'aquest dijous d'un atropellament en la localitat valenciana de Massanassa. Després d'una primera assistència, ambdues han sigut traslladades a l'Hospital Doctor Peset de València.\nSegons informen des del Centre d'Informació i Coordinació d'Urgències (CICU), els fets han tingut lloc sobre les 8.35 hores en la carretera CV-4125 en el terme municipal de Massanassa. Fins al lloc s'ha desplaçat una unitat del SAMU, una unitat de SVB i una ambulància convencional TNA.\nL'equip mèdic del SAMU ha assistit a la xiqueta de 2 anys i a la seua mare de 43 anys, totes dues per traumatisme cranioencefàlic. Posteriorment, mare i filla han sigut traslladades a l'hospital Doctor Peset de València en la unitat de suport vital bàsic i en l'ambulància convencional, respectivament.


Pàgina d'inici\tEstiu 2013\tEstiu 2013: enoturisme\tUna ruta amb quad\nPermanent - Sant Pere Pescador (Alt Empordà)\nL’enoturisme també té espai per als aventurers, i Golden Quads ha sabut explotar-ho per oferir aquesta activitat amb els vehicles ATV. Un viatge trepidant amb quads per descobrir el Parc Natural dels Aiguamolls de l’Empordà, una de les cales més verges de la Costa Brava, el celler Empordàlia i els molins d’Oli de Pau. En aquestes dues últimes parades, s’ofereix als conductors i acompanyants un tast dels productes que s’hi elaboren artesanalment. Els vehicles seran compartits en parelles i l’empresa facilita als participants un casc, una màscara per la pols i una armilla protectora. És obligatori portar el permís de conduir B1 durant tot el trajecte i és recomanable l’ús d’ulleres de sol, calçat i roba còmodes, i l’ús de protector solar. El preu és de 75 € (20 € l’acompanyant) i la durada és d’aproximadament una hora.\nGolden Quads ofereix circuits i activitats per als més petits, també amb vehicles ATV però sota la supervisió de professionals i en un circuit tancat.


Ja tenim la fotografia guanyadora del Concurs d'Instagram que es va convocar els dies 3 al 9 d'octubre de 2016, dins els actes de la 33a Festa de la Fotografia.\nLlegeix més:Fotografia guanyadora del Concurs Instagram\nHem publicat a la web les fotos i vídeos que es van fer durant el concert de La Locomotora Negra el passat cap de setmana dies 22 i 23 d'octubre de 2016. Gaudiu amb els materials!!\nLlegeix més:Fotos i vídeos de La Locomotora Negra\nLluïsos d'Horta col·laborem amb aquest esdeveniment el proper diumenge 6 de novembre i us volem convidar a participar-hi!\nLlegeix més:Dinar de Sobrats a Horta\nS'han publicat uns quants àlbums a la secció Multimèdia del web, que segur que estàveu esperant. Corresponen a actes celebrats des del mes de maig fins el setembre. Esperem que us agradin.


Tura insta el PSC a idear una alternativa al pacte fiscal de CiU - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 10 d'Agost de 2011. 09:47h.\nTura insta el PSC a idear una alternativa al pacte fiscal de CiU\nL'exconsellera irromp en el debat precongressual amb una plataforma afí\nTura, quan va presentar-se a les primàries per ser la candidata del PSC a l'Ajuntament de Barcelona, en una foto d'arxiu\nEl corrent intern del PSC 'Per sumar canviar', que liderada l’excosellera Montserrat Tura, demana al partit que ideï una proposta ferma de reforma del sistema de finançament de la Generalitat, alternativa del sistema de pacte fiscal, bandera de CiU en aquesta legislatura i eleccions.\nEn aquest sentit, el moviment, a través de tres documents publicats al seu bloc, demana al PSC que deixi clar que defensa el principi “d'igual finançament per càpita i igualtat de competències a totes les comunitats, al marge de si es disposa o no de concert econòmic” i la corresponsabilitat fiscal, és a dir, que tant les autonomies com el govern assumeixin les conseqüències de qualsevol variació dels impostos que controlen.\nEn un dels documents, el col·lectiu presenta un recull d’objectius concrets per arribar a un projecte d’una estat federal vinculat a una reforma de la Constitució, en el qual, s’apunta que “en el marc d’una reforma constitucional” és “necessari obrir el debat sobre la forma d’articular jurídicament el dret de l’autodeterminació”.\nRespecte altres temes polèmics que es debatran en el Congrés, aquest grup insisteix en la necessitat que el PSC tingui un grup propi a la cambra espanyola i que es realitzin primàries per triar “tots els caps de llista” mentre que l’elecció del primer secretari es faci de forma directa i separada de la resta de membres de l’executiva.\nAcompanyen a Tura en aquesta iniciativa els exdiputats Àlex Masllorens i Toni Comín, a més d'altres militants com Francesc Freixa i Elvira Duran. El col.lectiu s'articula a través d'una web i de les xarxes socials i té com a objectiu que les seves propostes es converteixin en esmenes per modificar la ponència marc del congrés que els socialistes celebraran el 17 i 18 de desembre.\nL'exportaveu d'Aznar deixarà el PP si legalitza el CAT\nVicepresidents a dojo\n#12 kim, hospi, 10/08/2011 - 18:23\nJo tinc una alternativa al pacte fiscal, l'independencia.\n#12.1 Lola les, hospi, 11/08/2011 - 00:56\nEl que no acabo d'entendre es perque cal una alternativa al pacte fiscal, sembla que els sociates butiflers son tan inadaptats que no s'adonen del seu propi autoaillament. Volen alternativa, doncs l'independencia i fora.\n#11 Patateta, Horta, 10/08/2011 - 16:20\n#10 Pere, BCN, 10/08/2011 - 14:52\nSempre som catalanistes quan arriben les eleccions, però quan toca defensar els nostres drets a Espanya som mes espanyolistes i anticatalans que l'Acebes pel Zapatero. Es possible que encara puguis enganyar a algú però cada cop en seran menys. Ja canseu amb la cançoneta de sempre\n#10.1 jajajajaja, barcelona, 10/08/2011 - 15:35\nExactament com CIU molta estelada abans i depres a magar-la\n#8 jajajjaaaaa, barcelona, 10/08/2011 - 13:56\nTura , per sumar.. vesta´m tu i aquests quatre gats que tots sabem qui son.....que ja fa trenta anys que vius del momio apa maca.......i per dret a l´autodeterminacio , te´n vas a ERC o a SI .....\n#8.2 Pere, BCN, 10/08/2011 - 15:00\nNo cal que et preocupis, que el PSOE de Catalunya mai canviarà i sempre serà tant espanyolista i anticatalà com ens te acustumats en els últims 36 anys.\n#8.3 jajajajaaaaa, barcelona, 10/08/2011 - 16:18\nhome anticatalans son els que fan veure que son sobiranistes com CIU i despres es venen per quatre duros......aquests son els traidors la resta ja se sap.......ahh el mon no es divideix en espanyolistes i catalanistes ehhh......hi ha catalans que ese sentes espanyols i no son anticatalans\n#8.4 Joan, Barcelona, 10/08/2011 - 18:07\nSembla que no hi ha manera. La primera cosa que s'ha de fer per poder parlar, és tenir rigor. No és el mageix català que catalanista. Tant el PSC com CiU son catalans, però no catalanistes, tot i que hihagi militants, i fins i tot dirigents, que ho siguin de catalanistes. Hem de tenir-ho clar.\n#4 Kropotkin, Vic, 10/08/2011 - 10:55\nComo alternativa, yo propongo que los politicos solo puedan ganar un máximo de 5 veces el salario minimo interprofesional, que no lleven coches oficiales, que puedan gastar en una comida un máximo de 15 euros (el resto que se lo paguen ellos) y que tengan solo 1 mes de vacaciones anuales.


Els dies 29 i 30 de gener va tenir lloc al Monestir de Santa Maria de Poblet la trobada anual dels Delegats de Missions i Directors diocesans de les Obres Missionals Pontifícies de Catalunya. D’Urgell hi va participar el delegat diocesà i director de les OMP diocesanes, Mn. Jaume Soy i la Sra. Anahí Biorci, membre de la delegació.\nEls Delegats van avaluar junts les diferents activitats que s’havien organitzat a les Diòcesis per motivar la Jornada de la Infància Missionera el passat 28 de gener i van preparar les experiències pastorals per zones que seran compartides en pròximes trobades com:\nLa 15a Jornada de formació per treballadors i voluntaris que tindrà lloc el dia 1 i 2 de març. Aquesta trobada vol ser un espai de formació permanent de les persones que treballen i col·laboren com a voluntaris en les Delegacions diocesanes de Missions i Direccions diocesanes de OMP per presentar un servei cada vegada més entusiasta. Compten amb testimonis de missioners que animen a seguir treballant per la missió universal de l’Església i a cercar noves fórmules que facin possible que l’Evangeli arribi a tots els indrets del planeta. Es reflexiona conjuntament per buscar noves vies de cooperació espiritual i econòmica amb les missions.\nLa 15a Trobada Missionera de joves que tindrà lloc els dies 6 al 8 d’abril. Vol ser un espai de formació, participació i intercanvi d’experiències missioneres de joves. És un encontre dedicat als joves amb l’objectiu d’aprofundir en la dimensió missionera de la fe cristiana oferint com exemple el testimoni de missioners que un dia van descobrir la crida a la vocació missionera.\nEnmig del treball intens d’aquests dies els Delegats i Directors diocesans van tenir l’oportunitat de conèixer la vida del Monestir de Santa Maria de Poblet a través d'una visita guiada i del testimoni de pregària d'un dels monjos P. Francesc, i d'una manera especial participant en la vida litúrgica del monestir amb la celebració de l’Eucaristia i del res conjunt amb la comunitat monàstica.


El secretari general de PIMEC reuneix un centenar d'empresaris lleidatans\nLleida, 7 d'abril de 2016. El secretari general de PIMEC, Antoni Cañete, ha iniciat un cicle de jornades per tot el territori català sota el títol “No dedicaràs dues hores a saber com pots defensar la teva empresa?”. L’objectiu és apropar al teixit empresarial d’arreu de Catalunya les accions que està duent a terme PIMEC en la defensa i representació dels interessos de les pimes i dels autònoms, així com la contribució activa de la patronal en el seu creixement i competitivitat.\nEl Parc Científic i Tecnològic Agroalimentari de Lleida Parc de Gardeny ha estat l’escenari de la segona d’aquestes jornades, que ha reunit un centenar d'empresaris lleidatans. La presentació ha anat a càrrec del president de PIMEC Lleida, Jaume Saltó.\nLa jornada ha finalitzat amb una sessió networking que ha permès els empresaris ebrencs compartir experiències i coneixements, tot facilitant la creació de relacions empresarials i oportunitats de negoci. La propera jornada serà el 4 de maig a Tarragona.


Normalment s'associa el coco amb una beguda refrescant i relaxant per combatre la calor quan estem prenent el sol a la platja. Però no és tan sols una beguda hidratant, sinó que a més és considerat un superaliment amb grans propietats nutricionals.\nEl coco es considera una bona opció per a les persones que necessiten un extra d'energia. El seu alt contingut en minerals, sobretot en potassi, ferro i calci ho justifiquen. De fet, es considera una beguda isotònica per recuperar la hidratació perduda durant l'activitat esportiva.\nEl coco també té vitamina C, perfecta per a la salut òssia, la vitamina B1, clau per al sistema nerviós, i la vitamina B3, eficaç per al colesterol. Un altre dels beneficis del coco és que la seva llet ajuda a eliminar bacteris, gràcies al seu contingut en àcid làuric. A més a més, enforteix el sistema immunològic.\nEl coco no és únicament beneficiós com a aliment, sinó que el seu oli és ideal per hidratar la pell i per donar força i lluentor a la nostra cabellera. Ara bé, l'oli de coco que consumim hauria de ser oli verge obtingut en fred i, si pot ser, ecològic. Un cop el tinguem, és molt útil també per fer massatges, perquè alleuja el dolor dels músculs gràcies al seu component antiinflamatori; també ho és com a desmaquillant o com a loció després de l'afaitat; com a exfoliant per les seves grans propietats antibacterianes i antimicrobianes; com a condicionador de cabells i per prevenir les puntes obertes, i, fins i tot, com a protector solar (l'oli té SPF natural i evita que la pell es cremi).\nL'oli de coco s’obté a partir de la pressió a baixa temperatura de la polpa blanca de la fruita del cocoter. Que sigui verge és l’única manera d’assegurar-nos que té totes les propietats beneficioses inalterades i que, mentre el processaven, no s’ha arribat a temperatures elevades ni s’han fet servir procediments químics.


Vestit llarg coll halter\nFaldilla tallada al bies\nVestit perfecte per esdeveniment d' estiu; La mida midi accepta que el puguis portar en un casament de dia i un de nit. L'escot halter l'adaptes a lteva alçada per darrera. El tall lateral et dona comoditat al caminar i moviment suau.\nEs recomana fer servir el servei de tintoreria


Districte de Salem - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl districte de Salem (tàmil சேலம் மாவட்டம் Sélam Màvattam) és una divisió administrativa de l'estat de Tamil Nadu a l'Índia, amb capital a la ciutat de Salem. Altres poblacions destacades són Mettur, Omalur i Attur. La superfície és de 5.205 km² i la població al cens del 2001 de 3.016.346 habitants.\n11° 42′ N, 78° 06′ E / 11.7°N,78.1°E / 11.7; 78.1\nMettur Dam al riu Kaveri, districte de Salem\nManifestació a Salem\nTasques de construcció a Salem; segons la tradició les dones fan la feina més dura\nDivisions fiscals: 4\nPobles fiscals: 654\nCorporacions municipals: 1 (Salem)\nMunicipalitats de grau inferior: 1\nPanchayat Unions: 20\nTown Panchayats: 33\nPobles (gram panchayat): 384\nBlocs de desenvolupament (blocks): 20\nLes divisions i talukes són:\nBaramahal fou un antic nom que s'aplicava al nord-est del districte de Salem abans del domini britànic.\nEs creu que incloïa les talukes de Tiruppattur, Krishnagiri, Dharmapuri i Uttangarai de Salem, i el zamindari de Kangundi al districte de North Arcot. El nom voldria dir "Dotze Palaus" i segons la tradició derivava del fet que hi havia dotze turons on dotze caps van construir fortificacions (però hi ha diverses llistes diferents d'aquests dotze turons).\nLa part nord del districte fou governada pels pallaves i el sud formà part del regne de Kongu; el segle IX els coles van dominar tot el territori i després va passar als hoysales ballales; el segle XIV fou conquerit pel raja de Vijayanagar la sobirania del qual fou reconeguda fins als primers anys del segle XVII quan el districte va anar a mans dels nayaks de Madura nominals feudataris de Vijayanagar.\nEl primer sobirà particular de la comarca fou Jagadeva Raya, sogre del rei de Vijayanagar, al que li fou concedit com a recompensa per la seva heroica defensa de la fortalesa de Penukonda contra els musulmans. Des de 1652 una part del territori va passar a l'emergent dinastia hindú de Mysore. Finalment, la dinastia Anagundi de Jagadeva Raya es va enfonsar i el territori fou ocupat totalment per Chikka Deva Raja, el raja més important de Mysore, vers 1688-1690.\nVers el 1710 el territori va passar als nawabs de Karpa però després d'uns cinquanta anys, el 1761 Haidar Ali va usurpar el tron de Mysore.\nEl 1760 va caure en mans del marathes però després de ser derrotats a Panipat, Haidar va recuperar la zona; el 1767 els britànics van dominar algunes parts de la comarca de Baramahal i van entrar en conflicte amb Haidar en la que aquest va tenir generalment avantatge. Però el 1792 el seu fill Tipu Sultan va haver de signar un tractat de pau pel qual tot el districte (excepte una taluka) passava a mans dels britànics. A la caiguda i mort de Tippu Sultan a Seringapatam el 1799, s'hi va agregar la darrera taluka (Hosur) que va conformar el territori durant més d'un segle i mig. Al segle XIX el nom de Baramahal es va deixar d'utilitzar.\nLa superfície era de 19.502 km² i estava format per tres comarques diferenciades: el Balaghat (zona muntayosa), el Baramahal (la plana central) i el Talaghat (la part sud més o menys equivalent al modern districte). Els grans rius eren el Kaveri, amb els afluents el Sanatkumaranadi, el Sarabhanganadi, el Tirumanimuttar, el Karuvattar i el Aiyar; el Vellar amb el Vasishtanadi i el Swetanadi; el Ponnaiyar; i el Palar.\nAdministrativament estava format per 4 divisions i 9 talukes:\nAtur o Attur\nHi havia 11 ciutats sent les principals les tres municipalitats: Salem, Tiruppattur i Vaniyambadi. El 96% de la població eren hindús, el 71% parlaven tàmil i el 19% telugu (a Hosur es parlava àmpliament el canarès). Les castes eren els pallis, vallalans, paraiyans, bramans, kurumbans i kuravans.\nLa taluka de Salem tenia 2.774 km² i una població de 470.181 habitants el 1901 repartida en 476 pobles i dues ciutats, Salem (70.621 habitants el 1901), i Rasipur (11.512)\nSalem era el districte més gran de la presidència de Madras (des de 1947 província de Madras) fins fou dividit en dos: Salem i Dharmapuri el 1965. Posteriorment Salem fou altre cop esquinçat amb la separació del districte de Namakkal el 1996.\nFortalesa de Krishnagiri\nFortalesa de Namakkal\nFortalesa de Sankaridrug.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Districte de Salem\nLloc oficial del districte de Salem\nCoord.: 11° 39′ 53″ N, 78° 08′ 46″ E / 11.6646°N,78.146°E / 11.6646; 78.146\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Districte_de_Salem&oldid=21742184»\nDarrera modificació: 18 ago 2019 a les 15:25