Les obreres marroquines. Destrucció de les agricultures familiars i explotació fabril. – + arguments?\nLes obreres marroquines. Destrucció de les agricultures familiars i explotació fabril.\nData: Juliol 6, 2011Autor: Albert Sales\nArticle publicat originalment en castellà al número 6 de la revista Soberanía Alimentaria (Juliol de 2011)\nEnllaç a l’edició impresa en PDF\nEnllaç a l’article original en castellà\nPer Albert Sales, Professor de Sociologia de la UPF i membre de la Campanya Roba Neta\nExplicar les condicions laborals que imperen en les indústries lleugeres de molts països del sud global obliga a dirigir la mirada al camp i a l’expulsió sistemàtica i constant de camperols cap als suburbis de les grans ciutats. Quan les campanyes internacionals i els sindicats exposen la nova esclavitud que viuen milions de persones que confeccionen roba o munten aparells electrònics a la Xina, Bangla Desh, Indonèsia, Turquia, Hondures o el Marroc, no falta qui argumenta que les treballadores accepten aquests treballs perquè són millors que la misèria en què viuen i que cal prioritzar mesures que permetin crear el màxim nombre de llocs de treball possibles. Una anàlisi parcial de la realitat de les bosses de pobresa urbana i de les migracions camp-ciutat pot portar a aquest tipus de debats, però per comprendre què impulsa l’abandonament del camp i la desesperació de la nova pobresa urbana es fa imprescindible completar-les amb els motors d’aquests canvis: la precarització de les formes de vida tradicionals, l’apropiació i el tancament de les terres comunals i la destrucció de la sobirania alimentària dels pobles.\nEn l’Anglaterra del segle XVIII, els tancaments de terres comunals van atorgar títols de propietat a l’elit feudal per convertir les terres que havien alimentat a les famílies camperoles durant segles en camps de pastura per les ovelles llaneres. Les famílies camperoles sense terres que conrear es van convertir en la imprescindible mà d’obra barata de la revolució industrial. Les polítiques neoliberals impulsades per les Institucions Financeres Internacionals en els últims trenta anys estan tenint els mateixos efectes en tot el món. La globalització imposa així el “progrés capitalista” sense donar opció a altres models de producció i reproducció humana.\nEn els següents paràgrafs s’exposa la relació entre les polítiques agrícoles neoliberals impulsades pel règim marroquí en les últimes dècades seguint les directrius del Fons Monetari Internacional (FMI), les migracions camp ciutat conseqüència de la misèria generada entre els grups camperols i ramaders per les polítiques, i l’explotació laboral de les persones que treballen a les zones industrials de Tànger, Rabat i Casablanca.\nMigracions internes i explotació laboral\nDes de finals dels 80, el Marroc s’ha convertit un important centre de costura i confecció d’Espanya i de gran part d’Europa. En les zones industrials de Rabat, Tànger i Casablanca es fabrica roba per a tot tipus d’empreses, incloses les grans firmes amb presència internacional.\nLa primera deslocalització del tèxtil espanyol va tenir com a destí prioritari Marroc per la seva proximitat a la Península i per les restriccions a la importació de peces d’Àsia que imposava l’Acord Multifibres (AMF) fins a 2005. El creixement de l’ocupació industrial ha convertit ciutats com Tànger, Casablanca i Rabat en àrees d’atracció de migracions internes. En el sector tèxtil i de la confecció s’han generat molts milers de llocs de treball però les condicions de vida de les persones que realitzen aquests treballs són especialment dures.\nDes de 2002, successius informes i investigacions de la Campanya Roba Neta han evidenciat els abusos i les violacions dels drets laborals fonamentals que es produïen en les fàbriques de peces de vestir per a l’exportació. Jornades laborals de fins a 16 hores, salaris per sota del mínim legal i del mínim de supervivència, un altíssim percentatge de treballadores sense contracte ni protecció social alguna, o condicions de treball insalubres, constitueixen la realitat quotidiana de les treballadores marroquines. Moltes treballadores marroquines segueixen vivint situacions de pobresa al mateix temps que compleixen amb una jornada laboral extremadament llarga. En una fàbrica de primera línia, que es promocioni entre les firmes internacionals com a proveïdor habitual, la jornada laboral mitjana és de 9 hores diàries de dilluns a divendres i 5 hores els dissabtes, amb un salari al voltant dels 250 euros al mes. A la resta de centres de producció, els que ocupen la major part de les obreres, les hores extres són obligatòries i perllonguen la jornada fins a les 11 o 12 hores diàries, sis dies a la setmana. Aquestes hores no es solen remunerar i els salaris no superen els 200 euros mensuals. Gran part de la plantilla treballa sense contracte i sense cap tipus de protecció social. En els petits tallers els salaris poden situar-se per sota dels 100 euros mensuals i els contractes són inexistents.\nMalgrat la duresa d’aquests llocs de treball, les àrees industrials reben contínues onades de població d’origen rural que busca feina a les fàbriques. Encara que és molt complex fer un seguiment rigorós de la mobilitat interna del camp a la ciutat, el cert és que el creixement de la població rural ha arribat a l’estancament en les últimes dècades i que les ciutats amb activitat industrial presenten barris obrers de nova construcció i són pols d’atracció per a emigrants.\nAl Marroc, igual que a la resta de països de nova industrialització, les factories es nodreixen de treballadors i de treballadores que resideixen en zones urbanes i peri-urbanes que registren altes taxes de pobresa i d’atur. Aquest fet facilita l’acceptació de condicions laborals precàries i l’aparició de centres de treball informal al costat de les grans fàbriques. Les bosses de potencials obrers i obreres procedeix majoritàriament de les migracions del camp a la ciutat que, en gran mesura, s’expliquen per les dinàmiques polítiques i econòmiques que es produeixen en l’entorn rural.\nLa pagesia tradicional enfront de la modernització neoliberal\nL’estructura de producció agrícola marroquina es va gestar durant l’administració francesa (1912-1956), període en què es va iniciar la integració del sector a l’economia global a través de la transformació d’extenses zones de secà en zones irrigades productores de verdures d’horta. Al costat d’aquest llegat francès, en aquesta època es va assentar un sistema de relacions jeràrquiques clientelars que marca encara ara l’assignació de títols de propietat sobre els camps de cultiu i la presa de decisions pel que fa a planificació de l’activitat agrícola es refereix.\nDurant el regnat de Hassan II (1961 – 1991), el govern marroquí, ja independent, consolidar les reformes iniciades durant l’administració francesa utilitzant les millors terres de cultiu per a la producció d’exportacions com els cítrics. Els primers crèdits del Banc Mundial es van concedir el 1964 precisament per a l’expansió de l’agricultura de regadiu seguint plans traçats per l’administració colonial i deixant estancat el sector tradicional de secà. Conseqüència d’això va ser la manca d’adaptació de la producció de cereals a les noves necessitats derivades de l’increment de població i l’inici de les importacions cerealícies. Un país amb un sistema agrícola fins aleshores autosuficient, va patir un important dèficit en la seva balança de pagaments per culpa de la importació de matèries primeres destinades a l’alimentació.\nArran d’aquesta crisi, el Marroc va rebre el primer assessorament per part del Fons Monetari Internacional (FMI). La relació amb l’FMI es va intensificar a partir de les següents crisis derivades de contingències com els excessos de despesa pública per al finançament de la marxa sobre el Sàhara Occidental el 1975 o la caiguda dels preus dels fosfats. El 1975, el deute va ascendir al 20% del producte interior brut (PIB) generant el context ideal perquè el FMI proposés un Pla d’Ajustament Estructural al regne de Hassan II.\nAixí va començar, el 1983, una dècada d’ajustos i de tutela econòmica per part del FMI que s’ha concretat en nou plans i l’adhesió del Marroc al GATT el 1987  .Com en la resta del món, l’objectiu dels PAE ha estat animar la inversió estrangera, promoure les exportacions i abolir els aranzels. Són molts els indicadors que l’FMI no ha tingut en consideració en el disseny dels seus plans per al Marroc: Ja el 1978, 68 famílies controlaven el 55% del capital industrial privat. 10 grups empresarials (propietat de les 10 famílies més influents) mantenien el control d’un terç del capital i la família reial gaudia d’una cinquena part de la riquesa del país  .\nEn el sector agrícola, els PAE han aprofundit en el procés de tancament i privatització de les terres de pasturatge comunals. Ja en els anys 60, la USAID recomanava al govern de Hassan II que es reconvertissin aquestes terres a l’agricultura irrigada per qüestions de degradació ambiental i en el 69, la mateixa agència i el Banc Mundial van prestar assistència tècnica al Marroc per al’elaboració del ” Code de Investissements Agricole” amb els objectius de millorar la productivitat agrícola, lluitar contra la fragmentació de les explotacions i repartir títols de propietat. Tot això per modernitzar l’agricultura del país. El procés es va accelerar i es va consolidar a partir dels PAE dels 80 que van impulsar una onada de reformes legislatives neoliberals com la “Llei de privatitzacions”, el nou codi laboral, o les regulacions sobre l’aigua i el sòl agrícola.\nNombroses investigacions independents recents demostren que la fragmentació de les explotacions no té cap impacte negatiu en la seva productivitat i que la titularització de la terra i l’agrupació de parcel és una eina de repartiment de rèdits polítics i de compensacions clientelars  .La majoria dels projectes de modernització han requerit una intervenció en àrees de propietat i utilització col.lectiva. Les sis zones d’acció prioritària incloses en els macroprojectes finançats pel Banc Mundial tenien aquest règim d’explotació. En compensació, el govern intenta restringir la ramaderia tradicional a quinze perímetres amb projectes de “millor al pasturatge”  .Les àrees d’explotació col.lectiva que queden fora dels projectes de modernització han estat requalificades a “sòl útil” sota el control de l’estat. Paral.lelament, les maneres de producció tradicionals s’han criminalitzat aplicant sancions de fins a sis anys de presó als que no segueixin les normatives. Per a milions de ciutadans i ciutadanes de les zones rurals del Marroc, aquests canvis i, sobretot, la manca d’accés a les terres d’ús col.lectiu significa la pèrdua d’una font imprescindible de menjar, medicines i productes bàsics, que aguditza la pobresa rural empenyent a les persones en edat de ser contractades en una factoria a migrar a les zones urbanes a la recerca d’una feina.\nLes famílies camperoles que conserven accés a un tros de terra col.lectiva o que tenen modestos mitjans per produir i comercialitzar aliments intenten conservar la seva forma de vida enviant les seves filles a treballar a les fàbriques de les ciutats industrials per completar els ingressos familiars. Com en moltes altres parts del món, aquestes noies són obreres ideals, sense coneixement dels seus drets, sense tradició d’organització sindical, sense xarxes socials de suport a la ciutat de destinació, i amb l’obligació de sobreviure amb uns ingressos extremadament baixos enviant una part dels seus salari a la seva família.\nSi els pobles nòmades ramaders han estat els més perjudicats per l’onada de reformes neoliberals, els beneficiaris directes de la reestructuració han estat la família reial i l’elit situada al seu voltant. El holding empresarial de la família reial, Òmnium Nord Africain (ONA), ha comprat la majoria de les empreses privatitzades  .Així mateix, és la família reial qui rep directament els beneficis de l’Office chérifien des Phosphate, el monopoli estatal del comerç de fosfats, l’empresa més rendible del país  .\nEl destí dels beneficis de les polítiques comercials d’exportació\nEn contrast amb la tendència global de liberalització dels aranzels, Marroc (igual que el seu veí Tunísia) ha mostrat una certa resistència a la reducció de les taxes aranzelàries. Després d’una primera liberalització entre 1993 i 1997 (del 65% al 22%), les taxes aranzelàries han augmentat des d’aleshores mantenint al voltant del 30% en els últims anys  .En contrast amb altres països àrabs i del Magrib, el Marroc i Tunísia no han dut a terme reformes aranzelàries de gran abast  .Però, tot i que el Banc Mundial poseu als països del Magrib en general i Tunísia i el Marroc en particular, entre els països amb un règim aranzelari més restrictiu del món, l’existència de zones franques d’exportació, així com una xarxa d’acords comercials preferencials han reduït les taxes reals, convertint la zona en un mercat atractiu per a la UE.\nLa UE va signar l’Acord d’Associació (AdA) amb el Marroc el 1995 perquè entrés en vigor al març de 2000. De l’acord neix la Zona de Lliure Comerç (ZLC) entre la UE i Marroc que arrenca el 2000, amb l’objectiu de reduir progressivament les barreres aranzelàries fins a arribar un 5,2% el 2012. Però el Marroc ja disposava de condicions especials per al comerç amb els socis comunitaris prèviament a la signatura del AdA. Des de 1976 els seus productes industrials tenen lliure accés al mercat comunitari i les quotes establertes per la UE permeten l’exportació del 20% dels seus productes agrícoles amb tractament preferencial.\nTot i que el Marroc va signar el 2004 el tractat de lliure comerç amb els EUA, el 96% de les exportacions de roba marroquins tenen com a destí el mercat europeu. Cal destacar que el vincle comercial entre la UE i el Regne alauita no és unidireccional. El 76% de les seves importacions provenen de països membres de la UE.\nLa família reial marroquina i les elits del país, així com les institucions financeres internacionals s’han esforçat a presentar el seu model de modernització de la producció agrícola com a única alternativa de desenvolupament possible. Combinant l’orientació de l’economia a l’exportació i la criminalització dels models de pasturatge de secà sota l’argument de la seva poca sostenibilitat ambiental, han titularitza terres comunals consolidant el que David Harvey  (2003) ha anomenat “acumulació per despossessió”.\nLes reformes neoliberals en el camp i l’impuls de les indústries lleugeres intensives en mà d’obra són dues cares d’una mateixa moneda. La pagesia que perd les seves formes de vida tradicionals, després de veure com les seves terres es converteixen en cultius intensius per a l’exportació, passa a engrossir la pobresa urbana ja convertir-se en proletariat a la recerca d’una feina en la indústria. La massiva oferta d’obreres i obrers no qualificats i la competència internacional a la qual estan sotmesos els mercats laborals internacionals, condemna a les persones treballadores a manufacturar productes low cost per a l’exportació sota unes condicions inhumanes.\nSense cap dubte, el model de producció industrial manufacturera desenvolupat a partir dels vuitanta i els cultius per a l’exportació, constitueixen una entrada important de recursos econòmics per al país. Però els grans perjudicats no han tingut cap oportunitat de definir la destinació de les polítiques productives i alimentàries que han contribuït a precaritzar la seva forma de vida. Paral.lelament, els individus i col.lectius que han impulsat els nous marcs regulatoris i la inversió de diners públics en la “reconversió” del camp han obtingut beneficis difícilment quantificables.\n Morrisson, Christian (1991), ‘Adjustment, Income and Poverty in Morocco “, World Development 19 (11), 1633-1651.\n Davis, DK (2006) “neoliberalisme, Environmentalism, and agricultural Restructuring in Morocco” The Geographical Journal, Vol 172, No 2, Juny de 2006, pàg.88-105\n Kamrava, Mehran (2004), ‘Structural impediments to economic globalization in the middle east’, Middle East Policy XI, 96-113.\n Coupe, J. (1997) “Courting història Majesty: USAID in King Hassan s Morocco” Middle East Policy, 5, 150-169 Dillman, B. (2001) “Facing the market in North Africa” The Middle East Journal, 55, 198-215\n Dennis, A. (2006) Trade liberalization, factor market flexibility, and growth.The case of Morocco and Tunisia. World Bank Policy Research Working Paper 3857, 18\n A Jordània, els aranzels mitjans van baixar del 22% al 13% entre 2000 i 2003.Al Líban la reducció va ser del 15% al 5% entre 2000 i 2002.\n Harvey, D. (2003) “The ‘new’ Imperialism: accumulation by dispossession”\nThe Socialist Register, 63-8\narticlescomerç internacionaldrets laboralsexplotacióMarrocpublicacionssobirania alimentariatèxtil\nAnterior Entrada anterior: El Debat de BTV: El paper dels bancs davant la crisi i l’alternativa de la banca ètica\nSegüent Entrada següent: Les agències de qualificació explicades a les persones normals


TEHANU (1990) - Ursula K. Le Guin | El Biblionauta\nTEHANU (1990) - Ursula K. Le Guin\nVint anys després, Ursula K. Le Guin va tornar a Terramar, amb uns altres ulls. Raig Verd ens ofereix avui la possibilitat de llegir la continuació del viatge en català.\nTítol: Tehanu (Tehanu)\nAny: 2021 (1990)\nVots emesos: 37.\nMitjana: 4,27 sobre 5.\nDèbil com la màgia d’una dona, malvat com la màgia d’una dona.\nMai parlarem prou de la importància que té que Raig Verd mantingui viva l’obra de l’Ursula K Le Guin. No només estem parlant d’una de les renovadores que va tenir la ciència-ficció durant les dècades dels seixanta i setanta, en el marc del que ara recordem amb l’etiqueta New Wave —una ampliació radical dels límits del gènere tant pel que fa a temàtiques com a plantejaments formals, primer pas necessari, en opinió meva, per la progressiva infiltració de les convencions i recursos del fantàstic dintre del mainstream literari—, sinó d’una de les autores que més ha contribuït a convéncer un públic, diguem-ne, generalista, d’una idea revolucionària: dintre del gènere fantàstic hi ha literatura de qualitat. Més enllà de la seva importància històrica, però, l’obra d’Ursula K. Le Guin es manté absolutament vigent i Tehanu és un bon exemple (n’hi ha molts més) de la seva rellevància.\nTehanu és una novel·la que es pot llegir perfectament de forma aïllada, però sospito que l’interès del text augmenta de forma significativa en el context de la sèrie de llibres de Terramar. Els tres primers llibres (Un mag de Terramar, Les tombes d’Atuan, La costa més llunyana; tots ells disponibles, com Tehanu, amb excel·lent nova traducció de la Blanca Busquets) eren, de forma individual, novel·les de creixement de personatges joves. A la primera, el protagonista era un jove Esparver de Terramar que es converteix, al llarg de la seqüència de llibres, en el fetiller més important del seu món i en mentor dels protagonistes dels llibres dos i tres. L’Esparver, doncs, és un adolescent a la primera novel·la, un adult madur a la segona, i un adult entradet en anys a la tercera, i el punt de vista de les novel·les —escrites en un període de quatre anys— sobre el significat de la juventut evoluciona en consonància a l’edat del fetiller. És possible que la més interessant de les tres —però la meva preferència per una o altra canvia cada vegada que les llegeixo— sigui Les tombes d’Atuan. Aquesta novel·la està protagonitzada per Tenar (Arha, la Devorada). El fet que la protagonista sigui una noia, combinat amb l’exploració de la idea de cerca (o recuperació. O reconstrucció. O deconstrucció?) de la identitat, i amb una posada en escena absolutament magistral, fa de Les tombes d’Atuan una obra de fantasia sofisticada i plena de capes que val la pena visitar i revisitar tantes vegades com se’n tingui l’oportunitat. Podeu llegir l’anàlisi que en va fer en Daniel Genís a El Biblionauta seguint aquest enllaç.\nGairebé vint anys després, le Guin recupera el personatge de la Tenar, ja gran, vídua, amb una nena —la Tehanu… no en vull parlar gaire encara— al seu càrrec i la converteix en una novel·la de fantasia subtil, gairebé costumista, en la qual deconstrueix tot allò que havia construït a les tres novel·les anteriors i fa una reflexió profunda sobre el rol que tenen les dones en el món de Terramar, mirall sui generis de qualsevol estructura de poder patriarcal. Però oblidem-nos de les etiquetes i parlem del que aconsegueix aquesta novel·la, que és molt. La veu autorial ha mutat i guanyat en matissos i ressonància, i la seva capacitat de mirar dintre dels personatges —més que això: la seva capacitat per aconseguir que un personatge miri dintre d’un altre personatge i tu entenguis que estàs veient un model dintre d’un model— s’ha convertit en un bisturí esmolat. Al mateix temps, l’argument s’allunya de trames coloristes i de grans aventures i es fixa més en la necessitat d’adaptar-se al món, i al dia a dia, quan la nostra possibilitat d’influir-hi rau en les coses petites. En aquest llibre, l’Esparver torna a la seva illa natal a visitar la Tenar, que hi ha viscut durant dècades després de la seva fugida de les Tombes d’Atuan. L’Esparver s’ha fet gran, és un ancià, i la seva capacitat d’actuar i fer servir la màgia és una ombra del que era. El fetiller més poderós del món s’ha convertit en una persona normal, i ara haurà de ser la Tenar (autèntica protagonista) qui faci de mentora per ensenyar-li a acceptar la seva nova vida.\nEn vint anys, els interessos de le Guin han canviat, i que els explori visitant un món construït per ella mateixa en una època anterior li dona llibertat per partir de les seves pròpies idees prèvies, no de les d’una societat que és una abstracció. Crec que per això, i això és una percepció personal que no té per què ser transferible, podem parlar d’una novel·la que és feminista però que no denuncia, que vagareja pels racons dels tòpics associats al gènere i els documenta per assenyalar que no només hi ha una forma de viure, i que moltes de les estructures de poder que coneixem i de les maneres de relaccionar-nos-hi s’articulen al voltant d’una idea “masculina” (sí, permeteu-me les cometes) del que és important. “Dèbil com la màgia d’una dona, malvat com la màgia d’una dona“. Màgia són moltes coses, i no només una és important, ens diu le Guin. I per dir-nos-ho construeix una història rica imaginativament que li obre camins al gènere. Le Guin no renuncia al bildungsroman que tan bon resultat li ha donat, i de fet el multiplica per dos: a més d’un Esparver ancià, i una Tenar segura de si mateixa i madura, amb ells hi viu la Therru. Es tracta d’una nena amb mig cos cremat després de ser torturada de petita pels adults nòmades amb qui vivia, i ara viu, silenciosa i tancada en si mateixa, sota la protecció de la Tenar. Així, el paper de mentora de la Tenar és doble, i tot i que podria haver-hi qui arrufés el nas i digués que ja estem atribuint a les dones un paper de cuidadores, això seria perdre molts matissos del que fa l’autora amb Tehanu.\nLa màgia de la paraula, tant important als primers tres llibres, del DIR per FER, per ACTUAR, per exercir un poder sobre el món, aquí es converteix en una cosa molt diferent: la màgia de l’atendre, però no en el sentit de donar sinó d’un compartir i importar bilateral, de crear un espai segur en el que créixer i trobar-se per ser més, i diferent, del que érem. El llibre defuig missatges fàcils i, dintre d’una aventura de tons suaus però resonàncies profundes, presenta idees per a què qui el llegeix les faci seves. Crec que és un llibre més exigent del que sembla, i que té moltíssim per oferir. La primera vegada que el vaig llegir (i en van quatre), d’adol·lescent, després d’anys esperant la continuació de La costa més llunyana, no el vaig entendre. No el vaig saber llegir. No vaig superar la diferència amb els llibres anteriors. Però anys després —que anys després la meva percepció dels llibres de Terramar canvïi s’ha convertit en un tema recurrent, en el meu cas— crec que és aquesta diferència el que els fa valuosos.\nSi no els heu llegit abans, feu-vos un favor: llegiu els llibres de Terramar. Llegiu-los tots. Un darrere l’altre. Deixeu que us eixamplin la imaginació. Tehanu té la peculiaritat de ser un bon lloc per començar la saga o per acabar-la. I si ja els havíeu llegit… rellegiu-los. Val la pena.\nPrevAnteriorEl nostre home de l’espai\nSegüentL’EXORCISTA (1971) – William Peter BlattyNext\nDaniel Genís\t25 de novembre de 2014\nJordi Casals\t11 de gener de 2022


Holiday Home Herceg Novi Zelenika Herceg Novi Montenegro - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSasovici b.b., Zelenika, Herceg Novi, Montenegro, 85346 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home Herceg Novi Zelenika\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday Home Herceg Novi Zelenika està situat idealment a Herceg Novi; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday Home Herceg Novi Zelenika, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, balcó/terrassa, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió a cada habitació. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses buceig, pesca, esports d'aigua (no motoritzats), per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday Home Herceg Novi Zelenika és una selecció idònia per a la vostra estada a Herceg Novi.


La Comunitat Valenciana ha registrat 291 nous casos de coronavirus confirmats per prova PCR o a través de test d’antígens, que situen la xifra total de positius en 101.742 persones. Per províncies, la distribució de nous positius és la següent: 9 a Castelló (11.544 en total); 147 a Alacant (35.271 en total), i 133 a la província de València (54.925 en total). A més, hi ha 2 casos sense assignar.\nD’altra banda, des de l’última actualització, s’han registrat 2.823 altes a pacients amb coronavirus, per la qual cosa el total de persones curades des de l’inici de la pandèmia se situa en 96.834: 11.374 a Castelló, 33.382 a Alacant i 52.024 a València. A més, continua havent-hi 54 altes sense assignació.\nD’aquesta manera, en aquests moments hi ha 13.681 casos actius, la qual cosa suposa un 12,12% del total de positius.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 1.346 persones ingressades: 130 a la província de Castelló, amb 30 pacients en UCI; 418 a la província d’Alacant, 94 d’ells en l’UCI; i 798 a la província de València, 163 d’ells en UCI.\nD’altra banda, s’han registrat 20 defuncions per coronavirus des de l’última actualització, per la qual cosa el total de defuncions és de 2.361 persones: 321 a la província de Castelló, 849 en la d’Alacant i 1.191 en la de València.\nEl nombre total de proves dutes a terme per a la detecció del coronavirus ascendeix a 1.748.427 de les quals 1.585.700 han sigut a través de PCR i 162.727 mitjançant test ràpid.\nHui dia, hi ha algun cas positiu en 89 residències de majors (4 a la província de Castelló, 28 a la província d’Alacant i 57 a la província de València), 18 centres de diversitat funcional (3 a la província de Castelló, 4 a la província d’Alacant i 11 a la província de València) i 5 centres de menors a la província de València.\nActualment, es troben sota vigilància activa de control sanitari 20 residències en la Comunitat Valenciana: 9 a la província d’Alacant i 11 a la província de València.\nNous brots: 55 (11 a la província d’Alacant; 1 a la província de Castelló i 43 a la província de València)\n• Xàbia: 4 casos. Origen social\n• Torrent: 4 casos. Àmbit educatiu\n• Torrent: 5 casos. Àmbit educatiu\n• el Pinós: 7 casos. Àmbit educatiu\n• Elda: 10 casos. Àmbit educatiu\n• Petrer: 8 casos. Àmbit educatiu


“Tots tenim un àngel", la campanya de Nadal de Càritas Catalunya\n(Conferènca Episcopal Tarraconense) El dia 6 de novembre va tenir lloc a Barcelona l’Assemblea ordinària de Càritas Catalunya que va aplegar a la majoria dels equips directius de les 10 Càritas de les Diòcesis amb seu a Catalunya. Una reunió que va ser presidida pel bisbe delegat per a Càritas de la Conferència Episcopal Tarraconense, el cardenal Joan Josep Omella, així com pel president de Càritas Catalunya, Francesc Roig.\nAbans de l’inici de l’Assemblea va tenir lloc la reunió del Patronat del CECAS -Fundació Centre Català de Solidaritat- on es va informar de les diferents activitats que duu a terme el CECAS, així com el Pla d’equipaments de la fundació per oferir un millor acompanyament als usuaris dels seus plans d’ajuda a les drogodependències.\nTot seguit va iniciar-se l’Assemblea on en primer lloc es va donar la benvinguda als nous càrrecs de les diferents Càritas que s’han incorporat darrerament. També es va fer el comiat del director de Càritas Diocesana de Terrassa, Salvador Obiols al qui se li va reconèixer la tasca feta en aquests darrers anys. Obiols va tenir paraules d’agraïment i de suport a la tasca que fa Càritas arreu del territori català.\nL’ordre del dia va continuar amb una informació de les activitats portades a terme per les diferents Comissions de treball en què s’organitza Càritas Catalunya, i que van tractar àmbits com l’acció social, l’acollida, la comunicació, les migracions, l’economia, el voluntariat i altres. Cada coordinador va informar de tot el ventall de feina feta, així com dels projectes que s’havien d’endegar properament.\nTambé a iniciativa de l’Assemblea es va veure bé fer una reunió de coordinació dels delegats episcopals per poder aprofundir en el seu paper dins l’Assemblea i també dins les Càritas Diocesanes. Properament tindrà lloc una trobada per poder aprofundir sobre aquesta tasca dels delegats. També es va facilitar als membres de l’Assemblea un esborrany de treball per preparar un “Reglament de Règim intern de Càritas Catalunya”, un text que la Comissió Permanent ha elaborat i que ara es treballarà en els àmbits de les Diocesanes.\nTambé es va presentar la Campanya de sensibilització d’aquest proper Nadal i que tindrà per lema “Tots tenim un àngel. Especialment per Nadal”. Finalment es donaren unes darreres informacions per part de Presidència.\nCàritas Catalunya, Cardenal Omella, Tarraconense, Acció Social


Sueu la cansalada - Your disco needs you - Time Out Barcelona\nSueu la cansalada\ndimecres, 27/02/2013 | Esports, General\nMegan Rapinoe, Seimone Augustus, Alexandra Lacrabere… Són els noms d’algunes de les esportistes obertament lesbianes que van participar en els Jocs Olímpics de Londres. Cada cop són més les atletes que no amaguen la seva orientació sexual i surten de l’armari. És un gran pas endavant. L’homosexualitat en el món de l’esport, tant femení com masculí, continua sent un tabú en moltes disciplines. Per això és important destacar la tasca que fan a casa nostra entitats com el club esportiu LGTB Panteres Grogues. Des del 1994, l’entitat lluita contra la discriminació en el món del esport. Dels seus socis, només un 20% són dones. Per donar-se a conèixer en el món lèsbic i incrementar el número d’esportistes femenines va néixer el 2010 el Donasport, una sèrie d’activitats esportives no competitives que tenen com a objectiu la integració de les dones i la seva participació en futurs esdeveniments i seccions esportives de l’associació. Aquest divendres comença la quarta edició d’aquest esdeveniment que per primer cop s’allarga durant tres setmanes. En total, del 1 al 17 de març, es faran més d’una quinzena d’activitats, des de tornejos de futbol o vòlei platja a sortides en patins o festes, només per a elles.\nEn només quatre anys, el projecte de Donasport no ha parat de créixer. Ens ho explica l’Adriana Salazar, una més de la quinzena de noies que forma la comissió que impulsa, amb molta energia, aquest projecte integrador. “Vam començar organitzant un únic cap de setmana i amb molt poques noies. Però cada any anem a més. L’any passat la participació va augmentar un 300%”, ens explica. Enguany també esperem molt bones xifres.\nL’edició de Donasport d’aquest any és la més ambiciosa que s’ha fet fins ara. Comença divendres amb un acte a l’auditori Cullell Fabra del Centre Sant Pere Apòstol. Es projectaran diversos curts relacionats amb la dona, l’esport i la comunitat LGTB. Aquest cap de setmana hi ha dues activitats més: una sortida de la secció de senderisme de Santa Margarida i els Monjos a l’Arboç el dissabte i una ruta en bici al Prat de Llobregat el diumenge. El mateix diumenge també s’ha organitzat una calçotada a Torrelles de Llobregat, l’únic acte de pagament. I és que una de les característiques del Donasport és que totes les activitats són totalment gratuïtes. Els fons per desenvolupar-les provenen del pressupost de Panteres Grogues i de diverses subvencions, tant locals com europees.\nLes activitats esportives continuaran dimecres amb un entrenament de natació al poliesportiu de Can Ricart. En les dues pròximes setmanes també es podrà participar en tornejos de futbolí o tennis platja i classes de ioga o natació sincronitzada. També es faran diverses festes, la principal el dissabte 16 al Tarantina. També s’ha organitzat un concurs fotogràfic obert a tothom. Trobareu tota la informació a la nostra agenda i a la seva pàgina web. No badeu perquè per a moltes activitats ja hi ha llista d’espera.\nEtiquetes: Adriana Salazar, Club Esportiu Panteres Grogues, Donasport


La mongeta tendra: propietats i beneficis per a la teva salut | ets el que menges\nLes mongetes tendres solen estar present en totes les llars. Es tracta d'un aliment ric en nutrients i minerals. A més és molt versàtil i pot utilitzar-se en molts plats i receptes.\n8 de juliol 2013 | Actualitzat el 22 de gener 2020 per Montse Reus\nLa mongeta tendra, aquesta hortalissa tan habitual a la nostra cuina és, en realitat, de la família de les lleguminoses, però consumida verda l’assimilem a verdura. Conté nutrients i minerals molt interessants i, a més, ens permet preparar plats refrescants de primavera i estiu.\nMongetes tendres fregides, cruixent d’ametlles i delícia de iogurt per Cristina Arroyo\nEs creu que la mongeta és originària d’Amèrica, on se n’han trobat restes arqueològiques de fa més de 8.000 anys. Va ser un dels primers aliments que van trobar els europeus quan van arribar a Amèrica i es va introduir a Espanya, on es va difondre a partir del segle XVI. El consum com a verdura es va popularitzar cap al segle XIX.\nLes principals propietats nutricionals de la mongeta tendra\nLa mongeta tendra és un aliment que destaca perquè té poques calories (menys de 30 kcal per 100 grams) ja que el 90% del seu pes és aigua. A més, conté una bona quantitat de fibra (2,5 grams per 100 grams) i és, per tant, un aliment ideal en les dietes d’aprimament. Conté poca proteïna (menys del 2% en pes).\nPel que fa al contingut en vitamines destaquen les següents:\nEn forma de betacarotè, un pigment natural que confereix el color groc-ataronjat-vermellós als vegetals i que, en el cas de la mongeta tendra, està ocult pel verd de la clorofil·la. La vitamina A és essencial per al bon estat de la vista, la pell, els cabells, les mucoses, els ossos i el bon funcionament del sistema immunològic. I a més té propietats antioxidants.\nVitamines B2, B6 i B9 (àcid fòlic):\nLa vitamina B2 es relaciona amb la producció d’anticossos i de glòbuls vermells; participa en la producció d’energia i en el manteniment del teixit de les mucoses. La vitamina B6 (o piroxina) col·labora en el metabolisme cel·lular i en el funcionament del sistema immunològic. I la B9 intervé en la formació dels glòbuls vermells i blancs, en la síntesi del material genètic i en la formació d’anticossos del sistema immunològic. És una vitamina imprescindible en les primeres etapes de l’embaràs per al desenvolupament correcte del sistema neuronal del fetus.\nAquesta vitamina participa en la formació de col·lagen (important per a la pell i les articulacions), glòbuls vermells, ossos i dents, afavoreix l’absorció del ferro dels aliments i prevé l’activitat negativa dels radicals lliures, que envelleixen l’organisme.\nPel que fa al contingut en minerals destaquen les següents:\nParticipa en la regulació del balanç d’aigua en l’organisme i també en la contracció del cor i la transmissió de l’impuls nerviós. Una insuficiència de potassi provoca símptomes com ara cansament, dolor muscular, debilitat, astènia i les temudes rampes. La manca de potassi es pot produir durant una pràctica d’exercici intens, moment en què la sudoració és màxima.\nEl calci és el mineral més abundant del cos. La seva funció principal és ajudar a construir i a mantenir ossos i dents; alhora intervé en els processos de coagulació sanguínia.\nEs relaciona amb el funcionament de l’intestí, del sistema nerviós i dels muscles, forma part dels ossos i de les dents i millora la immunitat; a més té un efecte laxant lleuger.\nEl crom és un mineral molt important en l’organisme perquè forma complexos com el GTF (factor de tolerància a la glucosa), que potencia l’efectivitat de la insulina.\nEls principals efectes de la mongeta tendra sobre l'organisme\n1. Efecte antienvelliment:\nLa fibra i els antioxidants presents en la mongeta tendra la fan un aliment molt interessant a l’hora de prevenir l’envelliment de l’organisme. En primer lloc, la fibra ajuda a disminuir el nivell de colesterol en sang, ja que impedeix que l’intestí reabsorbeixi aquest greix. La fibra que conté, especialment la soluble, ajuda a tenir una flora intestinal saludable. Les vitamines antioxidants permeten contrarestar els efectes perjudicials dels radicals lliures (resultat de l’exposició a la contaminació, l’estrès, l’acció del sol...). A més, alguns estudis apunten un efecte protector davant del virus de la grip.\n2. Efecte diürètic i depuratiu:\nLa mongeta tendra és rica en potassi i pobra en sodi; aquest equilibri de minerals afavoreix la diüresi i, per tant, elimina l’excés de líquids de l’organisme. Així doncs, en casos d’hipertensió o retenció de líquids són un aliment indicat. A més, com que conté l’aminoàcid arginina, té efectes beneficiosos en les malalties de ronyó.\n3. Efecte positiu en cas de diabetis:\nL’acció combinada de la fibra fa que els sucres passin a la sang de manera més lenta. A més, com que també té sals de crom, podria ser beneficiosa en cas de diabetis o de resistència a la insulina, ja que el crom es relaciona amb el funcionament de l’hormona insulina (formant els complexos GTF-factor de tolerància a la glucosa) i la mongeta tendra en conté una quantitat considerable (quasi una part per milió). Hi ha estudis científics que apunten que la mongeta tendra protegeix les cèl·lules pancreàtiques (cèl·lules beta) en casos de diabetis.\n4. Precaució perquè conté oxalats:\nAl’hora de consumir mongeta tendra cal tenir present que conté oxalats i que, per tant, hem d’anar en compte si tenim artritis.\nEls canvis vitals de la mongeta tendra segons la medicina tradicional xinesa\nLa mongeta tendra és un aliment de naturalesa tèrmica neutra, sabor dolç i que, en medicina xinesa, té la capacitat d’enfortir la melsa i el pàncrees i d’augmentar els fluids yin (els responsables de mantenir la hidratació del cos).\nEs fa servir en cas de diabetis, especialment per tractar la micció i la set que sovint acompanyen aquesta patologia. També s’utilitza per tractar l’ejaculació precoç, la diarrea i la leucorrea (fluix vaginal de color blanquinós).\nCom he de cuinar la mongeta tendra?\nA l’hora de triar les mongetes tendres tindrem en compte les recomanacions següents:\n1. Hem de vigilar que tinguin un color viu i brillant, sense decoloracions anormals.\n2. Una forma regular i que no siguin gaire dures al tacte.\n3. Si acostem els dos extrems de la beina i es doblega sense trencar-se vol dir que no és gaire fresca i, per tant, val més no triar-la.\n4. També convé descartar les que són massa dures i fibroses, perquè és senyal que s’han passat del punt de maduració.\n5. Les mongetes de millor qualitat són les que tenen les llavors poc marcades.\n6. Un altre mètode per comprovar el grau de frescor és observar si, quan les trenquem, apareix una gota d’aigua.\nA casa les podem conservar a la nevera dins una bossa de plàstic foradada.\nA l’hora de coure les mongetes cal tenir en compte el següent: només cal tallar la cua de la mongeta que s’enganxa a la planta;\nLa cua de l’altre extrem val més conservar-la.\nAconsellem tallar les mongetes de manera transversal (no longitudinal, perquè perdran les llavors fàcilment).\nEl nostre xef Bernard Benbassat ens recomana coure-les a l’anglesa: és a dir, escaldar-les uns minuts en aigua salada bullent sense tapa, com a màxim 10-12 minuts, de manera que quedin amb un toc dur (al dente) i un color viu.\nLa mongeta tendra, com que és un aliment que no es pela, convé consumir-la ecològica per evitar ingerir els agrotòxics que es fan servir en el cultiu convencional. Procureu que, a més, es tracti de verdures produïdes a prop i que siguin fresques perquè només així estareu segurs que conserven totes les vitamines intactes.\nLes millors receptes amb mongeta tendra\nEl nostre xef Bernard Benbassat fa servir les mongetes tendres d’una manera ben original en aquesta recepta: en fa un motiu de decoració del plat i alhora un acompanyament molt nutritiu.\nHamburguesa vegetal amb mongetes de perona per Bernard Benbassat\nMongetes verdes fregides, cruixent d'ametlles i delícia de iogurt per Cristina Arroyo\nAmanida de mongeta verda amb vinagreta de préssec per Mireia Galtés\nPatata i mongeta versionada per Núria Roura\nCurri de carbassa fred per Mireia Galtés\nCarbassa farcida de verdures i llevat nutricional per Núria Roura\nTot el que no has d'oblidar de la mongeta tendra\nLa mongeta tendra és una verdura ideal per a la temporada que li és pròpia: la primavera i l’estiu. Ens permet preparar plats refrescants que alhora són molt nutritius i rics en antioxidants. No obstant això, també pot enriquir els nostres plats a la temporada de fred.


L'alcalde de Sant Andreu de la Barca: 2013\nEn època de crisi, estem amb tu\nResum de l’actuació del govern de la ciutat de juliol\nde 2011 a juliol de 2013.\nEl juny de 2011, la ciutadania de Sant Andreu de la Barca va tornar a dipositar, tant en mi com en el meu equip de govern, la seva confiança per tal de continuar amb l’evolució i millora de la nostra ciutat.\nEn una època especialment complexa, el teu govern ha treballat de forma incansable per estar al teu costat, per conèixer les necessitats directes de la nostra gent, per ajudar a les famílies, per continuar fent un Sant Andreu millor.\nArribem a la meitat de la legislatura amb la satisfacció de la feina continua i serena, ferma, marcada principalment por dos eixos d’actuació fonamentals: ajudar a les persones davant les dificultats econòmiques actuals provocades per la crisi econòmica i treballar per l’ocupació i la formació sense deixar de banda la millora i manteniment de serveis i de la qualitat del Sant Andreu actual.\nEn aquests dos anys, hem destinat gran part del nostre esforç en oferir ajuts socials per a totes les persones que ho necessiten. De fet, hem multiplicat per cinc els ajuts i hem llençat bosses extraordinàries per arribar a la màxima gent possible.\nTanmateix, hem apostat per la formació i l’ocupació i hem continuat actuacions per a tots els perfils de la població.\nUs volem presentar un resum de les diverses actuacions dutes a terme pel vostre govern en aquests dos anys, també com exercici de transparència i participació.\nEns sentim satisfets amb la feina feta, tot i que encara ens queden moltes coses per fer. Coses que, com sempre, farem entre tots.\nI no oblideu mai que el vostre govern és vostre i treballa per vosaltres.\nEn aquest enllaç us presentem un resum de l’actuació del govern de la ciutat de juliol de 2011 a juliol de 2013.\nPublicat per Unknown a 12/11/2013\nEtiquetes de comentaris: acció de govern, accions contra la crisi, Ajuntament Sant Andreu de la Barca, alcalde, atenció social, Enric Llorca, formació, mesures socials, ocupació, sant andreu de la barca, serveis socials\nAquest matí he assistit a Sant Boi a la presentació de la campanya del PSC "Perquè volem viure amb dignitat". L'acte, celebrat a Can Jordana, ha comptat amb la participació d'agents socials de la comarca. Ha estat una conversa ben enriquidora que ha aportat noves idees que traslladarem als nostres ciutadans.\nPublicat per Unknown a 6/12/2013 1 comentari:\nEls ajuntaments en defensa i ajuda dels ciutadans\nPublicat en El far (edició digital) el dijous, dia 6 de juny de 2013.\nQue els ajuntaments son l’administració més propera als ciutadans és una realitat. Aquesta situació és encara més evident en l’atomitzada divisió municipal que hi ha a Espanya, amb molts ajuntaments petits i mitjans, amb relativament pocs habitants, on hi ha una gran proximitat entre els càrrecs electes i els ciutadans.\nEls serveis bàsics que ofereix un ajuntament (ordenació urbanística, eliminació de residus i subministrament d’aigua) i de proximitat (serveis socials i cultura) son elements que conformen serveis bàsics i quotidians.\nI cal tenir molt present que l’administració municipal té un alt nivell d’eficiència i amb un cost econòmic raonable. Tots els estudis indiquen que estem davant el nivell administratiu menys endeutat.\nA tot això, cal sumar que els ajuntaments han assumit competències que no li pertoquen, per donar resposta a les necessitats dels ciutadans.\nDonada l’estructura municipal, estem davant el nivell administratiu on el control democràtic és més directe, on el coneixement de les realitats, dels problemes i de les solucions, és més evident i amb menys possibilitat d’error.\nEls altres nivells administratius (tant l’autonòmic com l’Estat central), per la seva mateixa idiosincràsia, tenen posada la mirada en temes més complexos i des d’una perspectiva més llunyana.\nLa proximitat de l’administració municipal als ciutadans s’ha comprovat molt especialment des de l’esclat de la crisi econòmica.\nDes dels ajuntaments s’ha fet el major esforç per a ajudar als ciutadans que pateixen més fortament la crisi econòmica. Estem parlant no tants sols dels col·lectius més vulnerables, sinó de grups de ciutadans molt més amplis i també afectats per la crisi econòmica. Els ajuntaments han augmentat en els darrers anys per sis el seu pressupost de serveis socials.\nMolt segurament l’eficiència i eficàcia dels ajuntaments podria estendre’s a altres sectors (ocupació i habitatge, per exemple) on els dèficits son més grans i les actuacions empreses fins ara poc reeixides. En aquests terrenys les administracions més directament competents no han territorialitzat els serveis, però quan s’ha fet s’ha demostrat clarament una millora: seria el cas de les escoles bressol o de les oficines locals d’habitatge o de promoció del lloguer.\nL’administració local, malgrat un deficient i insuficient finançament i dotació pressupostària, està demostrant que és la millor i quasi la única administració que està salvant les dificultats de la crisi econòmica, fent un treball que evita que aquesta crisi social esdevingui més greu pels ciutadans.\nPer tot això pren especial rellevància el paper dels ajuntaments, en un moment en que es discuteix una llei que retrau la seva capacitat d’actuació a l’època del franquisme.\nPublicat per Unknown a 6/12/2013 Cap comentari:\nEls funcionaris i la reforma de l’administració pública\nAmb motiu d’aquesta crisi econòmica, que ho justifica tot, i a tall de les afirmacions que es venen donant des de diferents àmbits, convindria respondre a algunes preguntes des de la rigurosoritat argumental.\n1er. Existeixen masses treballadors públics a Espanya?\nLa resposta a aquesta pregunta ha de partir des de la composició amb altres països del nostre entorn. Així, amb xifres a la mà del 2012, a Espanya el sector públic equival al 12,7 per cent de la població activa i està baixant en picat, com a fruït dels processos de ajustament en municipis i a l’administració autonòmica, de manera que acabarem el 2013 amb prop del 12 per cent. La mitjana dels països de l’OCDE és del 15 per cent, sense perdre de vista que en el nostre país la provisió de sanitat i educació esta fonamentalment en funcionaris per ???, mentre que en altres països és privatitzat.\n2on. Suposen els treballadors públics un costs insuportable per l’economia espanyola?\nEls costos de personal en el sector públic en els països de la Unió Europea suposen un 11,3 per cent del seu PIB. España és una mica per sobre del 11,9, no obstant està baixant a causa de les rebaixes salarials i la forta reducció d’efectius, de manera que a finals del 2013 estarem en el 10,3 per cent del PIB, encara que en altres països de la Unió Europea també s’esta reduïnt, però pocs en la mesura que hi fa Espanya.\nPublicat per Unknown a 3/12/2013 Cap comentari:\nPublicat per Unknown a 3/06/2013 Cap comentari:\nVídeos del 1r. Fòrum Obert de Sanitat Pública\nEl passat divendres 1 de març es va celebrar a Sant Andreu de la Barca el 1r. Fòrum de Sanitat Pública amb l'assistència de més 100 professionals i agents implicats en l'atenció sanitària.\nL'acte va comptar amb la presència de Vicente Ortún, degà de la Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials de la Universitat Pompeu Fabra, i Marisol Rodríguez, catedràtica d’Economia Aplicada de la Universitat de Barcelona, i va ser un èxit.\nPer aquest motiu, us posem a disposició els vídeos de la conferència. Esperem que siguin del vostre interés.\nPonència de Marisol Rodríguez:\nPonència de Vicente Ortún:\nPreguntes i final:\nPublicat per Unknown a 3/04/2013 1 comentari:\nEn record d’un bon esportista\nEl diumenge 10 de febrer vaig assistir a l’homenatge que es va fer a Ricardo Campos, un ciutadà de la nostra ciutat, lligat als clubs de futbol de Sant Andreu de la Barca i a l’Espanyol.\nEn Ricardo Campos ens va deixar fa uns mesos, com a conseqüència d’una malaltia contra la que va lluitar fins el darrer moment, com si d’un partit de futbol es tractés, amb l’esperança de guanyar-lo, encara que no va sortir victoriós.\nRicardo Campos, amb molt moments lligats a l’esport durant la seva vida i a la nostra emissora, ens va donar un exemple d’empenta, de ganes de guanyar i de companyerisme.\nL’homenatge del diumenge era el reconeixement dels companys dels dos equips als que va dedicar molt moments i on va deixar mostres de la seva força.\nFou un emocionant acte d’homenatge que va voler deixar en la memòria de la seva esposa, els seus fills i els seus pares l’amistat i l’estima dels que varen ser els seus companys. Que així sigui per sempre!\nPublicat per Unknown a 2/18/2013 Cap comentari:\nEntrevista amb l'Alcalde Enric Llorca\nSeguint la costum de cada gener de fer una entrevista amb l'alcalde Enric Llorca que publica el Diari de Sant Andreu, aquesta any hem produït una entrevista que podeu visualitzar en l'enllaç següent:\nPodeu mirar també aquesta entrevista en el canal de Youtube de l'Ajuntament de Sant Andreu de la Barca.\nPublicat per Unknown a 2/12/2013 1 comentari:\nQue vol dir 1 € per recepta?\nLa recent decisió del Tribunal Constitucional de suspendre 1 € per recepta a Catalunya crec que ens ha de moure a reflexionar sobre una mesura que es va posar precipitadament en marxa i de la que no es va parlar suficientment.\nQue vol dir posar un pagament de 1 € per recepta? Vol dir posar un import a la malaltia.\nSi, vol dir que aquelles persones que estan malaltes i que necessiten medicaments per tractar la seva malaltia, pagaran per aquesta fet, el que es una autèntica atrocitat que tant sols pot generar-se en mentalitats neoconservadores o neolliberals a ultrança, soberanistes o no.\nVol dir que aquells que es troben amb una situació de feblesa per patir una malaltia, han de pagar un impost pel fet d’estar malalt. Vol dir aprofundir amb l’iniquitat. Vol dir que els que estan malalts i a més tenen el seu poder adquisitiu reduït per aquest motiu, han de pagar pel fet d’estar malalts.\nDesprès de la Segona Guerra Mundial es va arribar a un pacte entre la força del treball i el Capital, pel qual els treballadors en aquelles situacions com era la malaltia, la desocupació o la vellesa, estaven protegits per la societat a través dels sistema públic de salut, la prestació d’atur o les pensions.\nL’actual crisi econòmica, creada pels poders financers, ens ha portat a que els sicaris del Capital, trenquin l’equilibri existent amb l’objectiu d’incrementar els guanys dels rics. Un bona manera d’arribar a aquest objectiu ha estat la de posar un impost sobre la malaltia (1€ per recepta), amb la voluntat, això si, de reduir el dèficit públic.\nNo seria més lògic augmentar els impostos sobre el consum d’alcohol, el tabac o sobre el consum de productes perjudicials per la salut, actes voluntaris, o sobre productes que fan malbé el medi ambient, tot ells amb una incidència directa sobre la despesa sanitària?\nPerò posar un impost sobre la malalta, fet que no s’escull, i que es un element de desgràcia, és una autèntica aberració, que potser és la porta per posar un impost por morir-se o per tindre un accident, o perdre un ull, o... etc. etc.\nAplaudeixo la decisió del Tribunal Constitucional, encara que no sé amb quins arguments, ja que corregeix la desbarrada mental d’uns polítics i governs conservadors, soberanistes o no, que han perdut el nord.\nPublicat per Unknown a 1/31/2013 1 comentari:\nEl paper de l’alcalde en la direcció de les reunions del Consell Plenari\nEl rol o paper de l’alcalde dins de l’organització municipal es complexa. Per un costat és el representant institucional del municipi, alhora que cap, líder i responsable de l’equip de govern i generalment del grup polític majoritari.\nPerò aquest paper dual encara en complica més en el cas de les reunions del consell plenari, ja que l’alcalde ha d’exercir de moderador i dirigir les discussions.\nAquest darrer paper té la dificultat afegida que moltes vegades l’espai de temps que s’atorga als grups municipals de l’oposició es superior, sumat, al que té l’equip de govern o el grup polític majoritari.\nPerò aquest paper de director i moderador de l’alcalde durant les reunions del consell plenari pot veure’s compromesa quan hi ha gent que no té en compte alguns principis bàsics.\nLes discussions en el consell plenari municipal tenen un esquema fàcil. Hi ha la presentació de les propostes d’acord per part de l’equip de govern, els posicionaments dels diferents grups municipals, una intervenció per discutir i un dret a rèplica. I qui dirigeix el debat és l’alcalde i aquest és qui atorga la paraula als que ho sol·liciten i valora l’oportunitat de les rèpliques.\nEl que no pot succeir, i aquest és el punt que moltes vegades vulnera de manera reiterada el regidor de Democracia 3.0., José Manuel García Bravo, és que hi hagi una persona que sempre vulgui dir la darrera paraula en totes les discussions. És antidemocràtic i de mala educació.\nI en aquestes situacions l’alcalde té el dret i l’obligació d'assegurar el compliment d’unes certes regles bàsiques de discussió, uns certs principis bàsics de convivència, en un organisme com el consell plenari, de que no es traeixi l’esquema democràtic.\nLa posició de director i moderador de l’alcalde té una segona obligació, que es salvaguardar el bon nom de les persones, dels càrrecs electes i dels treballadors municipals, que García Bravo posa sempre en qüestió, en dubte i en entredit, amb un estil violent, agressiu i destructiu. L’alcalde, doncs, al expulsar del consell plenari al regidor García Bravo, no fa més que exercir les seves obligacions, per tal d'assegurar la democràcia.\nPublicat per Unknown a 1/28/2013 3 comentaris:\nPublicat per Unknown a 1/15/2013 2 comentaris:\nPublicat per Unknown a 1/14/2013 2 comentaris:\nEls funcionaris i la reforma de l’administració pú...\nEl paper de l’alcalde en la direcció de les reunio...


La patronal dels casaments demana ampliar horaris fins a les dues de la matinada per poder fer els balls La República\nACN Barcelona.-L’Associació d’Empreses de Gestió d’Esdeveniments i Casaments de Catalunya (Aegecat) ha reclamat a la Generalitat que ampliï els horaris de relació social fins a les dues de la matinada, […]\nACN Barcelona.-L’Associació d’Empreses de Gestió d’Esdeveniments i Casaments de Catalunya (Aegecat) ha reclamat a la Generalitat que ampliï els horaris de relació social fins a les dues de la matinada, de tal manera que es puguin celebrar els balls després de les cerimònies. L’Aegecat preveu que la fi de l’estat d’alarma i el ritme de vacunacions permetrà reprendre l’activitat “amb força” aquest estiu, i ja ha aprovat un nou protocol anticovid per garantir la seguretat dels esdeveniments. Segons dades de l’entitat, el sector ha deixat d’ingressar prop de 500 milions d’euros des de la declaració de l’estat d’alarma. Calcula que més del 80% de les bodes programades per al 2020 i el primer semestre del 2021 es van suspendre o ajornar per les restriccions.\nD’altra banda, l’Aegecat ha creat un portal de reserves conjunt per ajudar el sector a sortir de la crisi provocada per la pandèmia. Permet accedir a tota l’oferta de càtering i espais de celebracions i inclou un directori d’empreses proveïdores de fotografia, floristeria, so i il·luminació, música i animació, organització d’esdeveniments, vestuari, vídeo i ‘wedding planners’, entre d’altres.


El problema tabarnès (Albert Branchadell)\nS’està coent el problema espanyol de Catalunya, que pot acabar ocupant una posició central tant si s'assoleix la independència com si no\n4 min. Professor de la UAB 07/02/2018 18:24\nSi hem de ser sincers, un balanç objectiu dels assoliments del procés català no pot ser especialment optimista. El Procés no solament no ha conduït a la meta que era suposadament a un pam -la independència efectiva- sinó que ha contribuït a crear un problema que pot llastar qualsevol estratègia independentista futura i l’estabilitat mateixa del país. Ens referim a l’eclosió d’una minoria nacional espanyola dins de Catalunya amb un partit de referència -Ciutadans- que renuncia a representar tots els catalans per enarborar la bandera tabarnesa. Fa poc Jordi Muñoz escrivia en aquestes mateixes pàgines que “Tabàrnia no és una broma”. Així com ell reflexionava preventivament sobre el possible dret a decidir dels tabarnesos proposant de revisar la concepció decimonònica de la nació, en aquest article volem insistir en els efectes catastròfics que el tabarnesisme pot tenir en la convivència entre catalans. I ara que celebrem el primer centenari del famós discurs dels 14 punts del president Wilson, pot resultar oportú situar el nostre problema en aquell marc de reflexió.


8 de juny, 12h: Engroguim la Rambla de l'Hospitalet - CCOO Educació Pública 8 de juny, 12h: Engroguim la Rambla de l'Hospitalet - CCOO Educació Pública\nHome > mobilitzacions > 8 de juny, 12h: Engroguim la Rambla de l'Hospitalet\n8 de juny, 12h: Engroguim la Rambla de l'Hospitalet\nDes del MUCE L’H i abans de l’acabament del curs us proposem una nova activitat.\nVolem penjar de tots els fanals de la Rambla Just Oliveres cintes grogues i envoltar l’Acollidora de consignes grogues en contra de les retallades a l’ educació. Per aquest esdeveniment, comptarem amb la col·laboració dels esplais de la ciutat que faran un taller d’elaboració de cartells reivindicatius amb la mainada assistent.\nAmb la consigna : “ D’ ENGROGUIM LA RAMBLA “ us esperem a tots i totes el proper dissabte 8 de juny a les 12 hores a la rambla Just Oliveres , al costat de l’Acollidora. Comptem amb la vostra participació i col·laboració per una EDUCACIÓ PÚBLICA I DE QUALITAT\nMarc Unitari Comunicat Educativa de l’Hospitalet (MUCE L'H)\nItem Reviewed: 8 de juny, 12h: Engroguim la Rambla de l'Hospitalet Rating: 5 Reviewed By: .


Avís legal - EIKONOS Servicios Audiovisuales\nDenominació Social: EIKONOS, SA\nDomicili Social: C/ MARINA 20-22, 08940 CORNELLÀ DE LLOBREGAT (BARCELONA).\nRegistre Mercantil deBarcelona, Tom 6080, Llibre 5.372, Secció 2ª, Inscripció 1ª.\nNom del domini: www.eikonos.com\nEl present avís legal regula l’accés i l’ús del servei del lloc web www.eikonos.com (ara endavant, el “Lloc Web”) que EIKONOS posa a disposició dels usuaris d’Internet interessats amb els seus serveis i continguts relacionats amb el lloguer, venda i instal·lació d’equips audiovisuals per esdeveniments o instal·lacions fixes com museus, exposicions, seus corporatives, convencions, congressos, juntes d’accionistes, conferències, presentacions, fires, etc. Així com l’assistència tècnica audiovisual i la producció de continguts (en endavant, els “Usuaris”).\nAquest lloc Web compleix amb l’establert per la Llei 34/2002, de l’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic i amb la legislació vigent en matèria de Protecció de Dades Personals.\nEIKONOS podrà alterar en qualsevol moment i sense avís previ, el disseny, presentació i/o configuració del Lloc Web, així com alguns o tots dels serveis, i afegir serveis nous.\nLa utilització d’aquest Lloc Web implica la plena acceptació de les disposicions incloses en aquest Avís a la versió publicada per EIKONOS al moment en què l’Usuari accedeixi al Lloc Web. Així, EIKONOS posa en coneixement dels Usuaris d’aquest Lloc Web que aquestes Condicions Generals d’Ús poden ser modificades sense notificació prèvia. En conseqüència, l’Usuari ha de llegir atentament el present Avís Legal a cadascuna de les ocasions en què es procedeixi a utilitzar el Lloc Web, ja que aquell pot patir modificacions.\nLa utilització de certs serveis oferts als Usuaris a través del Lloc Web pot trobar-se sotmesa a condicions particulars pròpies que, segons els casos substitueixen, completen i/o modifiquen les presents Condicions Generals d’Ús. Per tant, amb anterioritat a la utilització del serveis mencionats, l’Usuari també ha de llegir atentament i acceptar així mateix les corresponents condicions particulars pròpies.\nEls usuaris accepten expressament i de forma lliure i inequívoca que les seves dades personals siguin tractades per part de EIKONOS, SA amb les següents finalitats:\n1.- Remissió de comunicacions comercials publicitàries per e-mail, fax, SMS, MMS, comunitats socials o qualsevol altre mitjà electrònic o físic, present o futur, que possibiliti realitzar comunicació comercials, sempre que s’hagi autoritzat prèviament mitjançant la marcació de la casella d’autorització al formulari web. Aquestes comunicacions comercials seran relacionades a productes o serveis oferts per EIKONOS, SA així com per part dels col·laboradors o “partners” amb els que aquest hagués arribat a algun acord de promoció comercial entre els seus clients. En aquest cas, els tercers mai tindran accés a dades personals. En tot cas, les comunicacions comercials seran realitzades per part de EIKONOS, SA i seran de productes i serveis relacionats amb el sector de EIKONOS, SA\n3.- Tramitar encàrrecs, sol·licituds o qualsevol tipus de petició que sigui realitzada per l’usuari a través de qualsevol de les vies de contacte que es posin a disposició de l’usuari a EIKONOS, SA\n4.- Enviament de la “newsletter” a aquells usuaris que s’hi subscriguin.\nEIKONOS, SA informa i garanteix expressament als usuaris que les seves dades personals no seran cedides en cap cas a terceres companyies, i que sempre que anés a fer-se algun tipus de cessió de dades personals, de manera prèvia, se sol·licitaria el consentiment exprés, informat i inequívoc per part dels titulars.\nComplimentant i enviant els corresponents formularis d’aquesta pàgina web, l’Usuari accepta i autoritza a què les seves dades personals siguin objecte de tractament automatitzat per part de EIKONOS, SA. En cas que vostè inclogui en els formularis d’aquesta pàgina web dades de caràcter personal titularitat de tercers haurà de, amb caràcter previ a la seva inclusió, obtenir el seu consentiment i informar-li de tots els continguts esmentats en els paràgrafs anteriors.\nTotes les dades sol·licitades a través de EIKONOS, SA són obligatòries, ja que són necessàries per a la prestació d’un servei òptim a l’usuari. En cas de que no siguin facilitades totes les dades, EIKONOS, SA no garanteix que la informació i serveis oferts siguin completament ajustats a les seves necessitats.\nEIKONOS, SA garanteix en tot cas a l’usuari l’exercici dels drets d’accés, rectificació, cancel·lació, informació i oposició, en els termes disposats a la legislació vigent. Per això, de conformitat amb allò disposat a la Llei Orgànica 15/1999, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD) podrà exercir els seus drets enviant una sol·licitud expressa, juntament amb una còpia del seu DNI. A través dels següents mitjans:\n2.- Correu Postal: C/ MARINA 20-22, 08940 CORNELLÀ DE LLOBREGAT (BARCELONA).\n3.- De la mateixa manera, l’usuari podrà donar-se de baixa de qualsevol dels serveis de subscripció facilitats enviant un correu electrònic a: eikonos@eikonos.com\nD’igual forma, EIKONOS, SA ha adoptat totes les mesures tècniques i d’organització necessàries per a garantir la seguretat i integritat de les dades de caràcter personal que tracti, així com per a evitar-ne la seva pèrdua, alteració i/o accés per part de tercers no autoritzats.\nEIKONOS, SA li agraeix el seu interès per fer ús dels nostres canals de participació. Els comentaris són una via de participació per a tots els usuaris d’aquest mitjà.\n1.- Responsabilitat de l’Usuari. En participar als blocs de la web ets l’únic responsable dels missatges que difonguis, garantint a EIKONOS, SA la total indemnitat davant de qualsevol reclamació que pugui plantejar-se-li per aquests conceptes.\nI s’eximeix a EIKONOS, SA de qualsevol reclamació de tercers que es plantegés per aquests conceptes.\n4.- EIKONOS, SA es reserva el dret de reproduir, modificar, o difondre els missatges publicats als blocs de la web d’acord als terminis i mitjans convenients sense que per això correspongui a l’usuari cap tipus de compensació.\n5.- EIKONOS, SA no és responsable d’allò publicat als blocs de la web ni garanteix la veracitat o exactitud de cap informació publicada als mateixos. Correspon a l’usuari remitent dels missatges o informacions la responsabilitat sobre el seu contingut.\n6.- EIKONOS, SA no garanteix la disponibilitat ni continuïtat del servei de blocs de la web, podent modificar-lo, suspendre’l o eliminar-lo de la web sense previ avís, en qualsevol moment.\n7.- En el cas de què un usuari pugui veure’s afectat per actuacions il·legals, o detecti un mal ús dels blocs de la web per part d’altres usuaris, podrà posar-ho en coneixement de EIKONOS, SA, a través del correu electrònic eikonos@eikonos.com indicant a la referència de l’assumpte “moderació de blocs”, per a què EIKONOS, SA pugui moderar o eliminar els mateixos.\n8.- L’usuari mantindrà indemne a EIKONOS, SA davant de qualsevol reclamació que pogués presentar-se-li per els missatges que l’usuari hagi difós als blocs o per a qualsevol altre conducta vinculada o derivada de l’ús per part de l’usuari dels blocs de la web.\nEIKONOS, SA utilitza tècniques de seguretat de la informació generalment acceptades a la indústria, tals com Firewall, procediments de control d’accés i mecanismes criptogràfics, tot això amb l’objecte d’evitar l’accés no autoritzat a les dades. Per a aconseguir aquestes finalitats, l’usuari/client accepta que el prestador obtingui dades per a efectes de la corresponent autentificació dels controls d’accés.\nAquest lloc web és propietat de EIKONOS, SA. Els drets de Propietat Intel·lectual i d’explotació i reproducció d’aquest web, de les seves pàgines, pantalles, la Informació que contenen, la seva aparença i disseny, així com els vincles (“hiperlinks”) que s’estableixin des d’aquest a altres pàgines web de qualsevol societat filial i/o dominada de EIKONOS, SA, són propietat exclusiva d’aquesta, llevat que s’especifiqui expressament una altra cosa. Qualsevol denominació, disseny i/o logotip, així com qualsevol producte o servei oferts i apareguts en aquesta pàgina web, són marques degudament enregistrades per EIKONOS, SA, per les seves societats filials i/o dominades per tercers. Qualsevol ús indegut de les mateixes per persones diferents del seu legítim titular i sense el consentiment exprés i inequívoc per part d’aquest, podrà ser denunciat i perseguit a través de tots els mitjans legals existents a l’Ordenament Jurídic espanyol i/o comunitari.\nEls drets de propietat intel·lectual i marques de tercers estan destacats convenientment i han de ser respectats per tot aquell que accedeixi a aquesta pàgina, no essent responsabilitat de EIKONOS, SA l’ús que l’usuari pugui portar a terme al respecte, recaient la responsabilitat exclusiva en la seva persona.\nNomés es permet descarregar per a ús personal i privat els continguts, copiar o imprimir qualsevol pàgina d’aquest lloc web. Queda prohibit reproduir, transmetre, modificar o suprimir la informació, contingut o advertències d’aquesta pàgina web sense la prèvia autorització per escrit de EIKONOS, SA.\nEls continguts proporcionats per EIKONOS, SA estan subjectes als drets de propietat intel·lectual i industrial i són titularitat exclusiva de EIKONOS, SA o de les persones físiques o jurídiques que s’informi mitjançant l’adquisició d’un producte o servei. EIKONOS, SA no confereix a l’adquirent cap dret d’alteració, explotació, reproducció, distribució o comunicació pública sobre el mateix, reservant-se EIKONOS, SA tots aquests drets. La cessió d’aquests drets precisarà el consentiment previ per escrit del titular dels mateixos, de manera que el client no podrà posar a disposició de terceres persones aquests continguts.\nLa propietat intel·lectual s’estén, a més a més del contingut inclòs a EIKONOS, SA, als seus gràfics, logotips, dissenys, imatges i codis font utilitzats per a la seva programació.\nEIKONOS, SA ha obtingut la Informació i els materials inclosos al web de fonts considerades com fiables i, si bé s’han pres mesures raonables per assegurar-se que la informació continguda sigui la correcta, EIKONOS, SA no pot garantir que en tot moment i circumstància aquesta informació sigui exacta, completa, actualitzada i, en conseqüència, no s’ha de confiar en ella como si ho fos. EIKONOS, SA declina expressament qualsevol responsabilitat per error o omissió en la Informació continguda a les pàgines d’aquesta web.\nEIKONOS, SA es reserva la facultat de modificar, suspendre, cancel·lar o restringir el contingut de la web, els vincles o la informació obtinguda a través d’aquesta, sense necessitat d’avís previ. Aquesta, en cap cas, assumeix cap responsabilitat com a conseqüència de la utilització incorrecta del web que pugui fer l’usuari, tant de la informació com dels serveis inclosos.\nEn cap cas EIKONOS, SA, les seves sucursals i/o centres de treball, els seus directors i/o apoderats, treballadors i, en general, el personal autoritzat serà responsable de qualsevol tipus de perjudici, pèrdua, reclamació o despesa, tant si procedeix directa o indirectament, de l’ús i/o difusió del web o de la informació adquirida o accedida per o a través d’aquest o dels seus virus informàtics, d’errades operatives o d’interrupcions en el serveis o transmissió o d’errades en la línia en l’ús de la web, tant per connexió directa com per vincle o altre mitjà, constituint, a tots els efectes legals un avís a qualsevol usuari de que aquestes possibilitats i actes puguin succeir.\nEIKONOS, SA no es fa responsable dels webs no propis als quals es pugui accedir mitjançant vincles o enllaços (“links”) o de qualsevol contingut posat a disposició de tercers. Qualsevol ús d’un vincle o accés a una pàgina web no pròpia serà realitzat per voluntat i a risc totalment exclusiu de l’usuari. EIKONOS, SA no recomana ni garanteix cap de la/es Informació/ons obtinguda/es per o a través de qualsevol vincle, ni es responsabilitza de cap pèrdua, reclamació o perjudici derivat de l’ús o mal ús d’un vincle, o de la Informació obtinguda a través d’aquest, inclosos altres enllaços o webs, de la interrupció en el servei o en l’accés, o de l’intent d’utilitzar o d’utilitzar incorrectament un vincle, tant en connectar a la pàgina web de EIKONOS, SA com en accedir a la informació d’altres webs des de la mateixa.


Inici > La visita del papa Francesc a Manresa, més a prop\n(CR) L’imaginari de sant Ignasi de Loiola, Manresa i Montserrat ha tornat a trucar a la porta de Francesc. El papa no descarta visitar Manresa amb motiu de l’Any Ignasià el 2022. Així ho ha traslladat el cardenal i arquebisbe de Barcelona Joan Josep Omella a la premsa, a la sortida de la reunió que ha mantingut  la cúpula la Conferència Episcopal Espanyola amb el pontífex aquest dissabte al matí.\n“Sobretot perquè ell no coneix Manresa”, ha apuntat Omella, i ha afegit que “a un jesuïta això li crida”. Omella ha dit que el Papa estudiarà la possibilitat d’aquest viatge a Catalunya també en funció de com evolucioni la pandèmia i de la seva salut.\nLa proposta dels bisbes reitera la invitació que ja li va fer  el mes de juny l’Ajuntament de Manresa. En aquella audiència van explicar al papa Francesc el projecte de la ciutat pel 2022 coincidint amb els 500 anys de l’estada de sant Ignasi de Loiola a la capital del Bages. El principal atractiu de Manresa per a un papa jesuïta és precisament la figura del fundador de la Companyia de Jesús.\nA Montserrat i en els mesos que va viure a Manresa, sant Ignasi va culminar el seu itinerari espiritual i la concepció dels Exercicis Espirituals. Pel món jesuític són referents espirituals la Cova on va viure i el mirador de la seva il·luminació davant del riu Cardener. També cal considerar l’esforç per rellançar internacionalment el Camí Ignasià , des de la casa natal a Loiola fins a Manresa, passant per Montserrat. I la tasca social que ha impulsat sor Lucía Caram a Manresa, des del convent de Sant Clara, per acollir infants i famílies vulnerables.\nEl Papa ha rebut Omella com a president de la Conferència Episcopal Espanyola (CEE), així com també l’arquebisbe de Madrid, el cardenal Carlos Osoro, i el secretari general de la CEE i bisbe auxiliar de Valladolid, Lluís Argüello. Una reunió habitual quan es renoven càrrecs en les Conferències Episcopals –el mes de març Omella va ser escollit com a president  en assemblea plenària– i que, amb la pandèmia per la Covid-19, no s’ha pogut celebrar fins ara. En el transcurs de la trobada han parlat també de la tasca de l’Església durant la pandèmia en l’atenció a les persones més necessitades i als malalts de Covid-19, d’educació i d’altres qüestions d’actualitat.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/visita-papa-francesc-manresa-mes-a-prop


El Govern envia part de la informació al TSJC per aixecar la suspensió cautelar de les obres de la C-32 | Nova Ràdio Lloret\nUn camió, enduent-se arbres tallats per l'ampliació de la C-32\nEl Govern ja ha enviat part de la informació al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) per aixecar la suspensió cautelar de les obres de prolongació de la C-32.\nL’Agència Catalana de Notícies (ACN) recull unes declaracions del conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, que afirma que “la majoria de les dades estan en el projecte constructiu” que no era objecte de recurs. A més, assegura que “era bastant impossible” que el projecte de la C-32 “recollís tot l’esperit” de la Llei contra el canvi climàtic perquè l’ampliació de la carretera “es va tramitar en la part final de la llei”. Tot i així, el Govern prepara la justificació amb l’esperança que la magistrada els aixequi la suspensió de les obres.\nDamià Calvet ha defensat la carretera assegurant que el nou projecte de la C-32 incorpora “les demandes ambientals” que es van plantejar durant la primera versió del projecte, i que el TSJC també va suspendre cautelarment.\nEl conseller ha recordat que la construcció de la carretera comportaria “una tala de 18.000 arbres” però que “les mesures de compensació” obligarien “a plantar-ne 32.000”, tal com es recomanava en la primera suspensió cautelar.\nPer altra banda, el conseller manté la seva aposta per la carretera perquè està convençut que “hi ha un ampli consens social i polític” a favor de l’arribada de l’autopista a Lloret. D’aquesta manera, Calvet rebutja la proposta de l’Ajuntament de Blanes d’abandonar el projecte. El conseller creu que el posicionament en contra de la carretera per part del govern blanenc és “legítim” però recorda que per altra banda “l’Ajuntament de Lloret de Mar ha donat suport de manera explícita” a favor. A més, “el món socioeconòmic” de la demarcació també s’ha mostrat partidari de la infraestructura i el ple del Parlament de Catalunya ha rebutjat una moció que plantejava tirar enrere l’ampliació de la carretera.\nA més a més, el conseller també ha respost a la petició que va fer l’europarlamentari de Catalunya En Comú perquè la Comissió Europea investigui el projecte. Damià Calvet creu que “és legítim” que els grups parlamentaris utilitzin els recursos que vulguin, però creu que on cal jugar-se la continuïtat del projecte és “en el marc jurídic de casa”.\nArticle anteriorLa Confraria de Sant Elm crida tots els nens i nenes a l’assaig del Ball de Plaça\nArticle següentUn centenar de persones assisteixen al recital del LEAD en defensa del bosc


Discos que sonen i sonen :: Amb compte ::\nby Roger · Published 25/9/2003 · Updated 19/6/2004\nNormalment passo èpoques de sequera musical, en què no descobreixo res de nou que m’interessi i he de recorrer als de sempre. Però ara, cosa curiosa, tinc 4 discs nous sonant repetidament a l’iPod. Ordenats de més vell a més nou (per data de publicació):\n1. The Jayhawks – Rainy Day Music – Vaig llegir en una crítica a Internet (que ara em fa pal buscar) que es podia conseguir un estat d’euforia i bon rotllo gràcies a algunes drogues. O gracies a discs com aquests. Un disc de melodies alegres, per pujar-te la moral (“no et posis trist, guarda-ho per un dia de pluja”), que no deixo d’escoltar. Que tant Alice in Chains depressiu no pot ser bo pel cos! 🙂\n2. The Darkness – Permission to land – Clàssic grup que genera controversia. O t’encanten o els odies. O els consideres un genis o una broma de mal gust. Jo més aviat em situo en la posició de prendre-me’ls com una broma absolutament disfrutable. Fan cançons guitarreres a l’estil de grups del heavy dels 80, amb un cantant que usa i abusa el falseto operístic i amb unes pintes de cock-rockers totals. I believe in a thing called love, quin gran single! A la seva web oficial es poden veure els videoclips. Atenció al de Growing on me, que comença amb un pterodactil practicant el sexe amb un avió militar.\n3. Muse – Absolution – No agraden als crítics perquè són pomposos. Perquè són uns Radiohead heavymetalitzats. Però m’agraden i han facturat un disc que m’està convecent encara més que l’anterior Origin of Simmetry. Els veuré en concert el 13 de novembre a Razzmatazz…\n4. A Perfect Circle – The thirteenth step – Com a fan de Tool que soc, el primer disc d’A Perfect Circle em va decepcionar una mica. Pels qui no coneguin ni uns ni altres, els dos grups comparteixen un superb cantant, el Maynard James Keenan. El segon treball d’APC (amb la incorporació al grup del exMarilyn Manson Twiggy Ramirez i l’exSmashing Pumpkings James Iha) els hi ha sortit rodó. S’obliden de sons més pròxims al nu-metal, per sort, i han fet un disc molt reposat, que s’accelera en pocs moments, tot adornat per les lletres ben personals i la veu del Keenan. Curiosament ara he trobat al Soulseek un parell de temes que canta ell a la banda sonora d’Underworld. Un (Bring me the disco king), amb el David Bowie!!\nNext story La pell freda\nPrevious story Contra el canon


Catalan Films & TV organitza un enviament de films al Festival CINESPAÑA-Festival du Film Espagnol a Toulouse.\nAccepten llargmetratges de ficció i documental que participaran a les Seccions Competició i Panorama o en d’altres seccions no oficials.\nEn el cas que els films hagin estat estrenats a Espanya, l’estrena ha d’haver estat posterior al 31 de març de 2016.\nAccepten curtmetratges de ficció, animació i documental que participaran a les seccions oficial competició i panorama a de curtmetratges.\nLa data de producció ha de ser posterior a 1 de gener de 2016.\nInscripció (data límit: 30 de juny)\nLlargmetratges: el festival facilita 3 opcions d’enviament dels llargmetratges:\nInscripció a través de la plataforma FESTHOME. En aquest cas preguem que ens comuniqueu la vostra inscripció a festivals@catalanfilms.cat\nEnviament d’un enllaç que permeti un mínim de 4 visionats durant un període d'un mes, com a mínim. El podeu fer arribar a programmation2@cinespagnol.com (att. Loïc Diaz Ronda) amb còpia festivals@catalanfilms.cat adjuntant la fitxa d’inscripció del festival que us adjuntem aquí.\nEnviament de DVD de la pel.lícula, V.O subtitulada a l’anglès, castellà o francès a les oficines de Catalan Films & TV adjuntant la fitxa d’inscripció del festival que us adjuntem aquí\nCurtmetratges: heu d’inscriure els curtmetratges a través de la de la plataforma FESTHOME. Preguem ens o comuniqueu al mail festivals@catalanfilms.cat.


La conscienciació de la població en el medi ambient ha provocat la reacció del sector amb la incorporació de nous materials i tractaments sensibles en el medi, portant cap a una CONSTRUCCIÓ SOSTENIBLE.\nConcepte de construcció sostenible, construcció ecològica, construcció respectuosa amb el medi ambient, construcció passiva, són algunes de les terminologies utilitzades per aquesta nova manera d’entendre el sector de la construcció. Un concepte que va molt més enllà del senzill fet de construir una CASA DE FUSTA, és la construcció de cases passives.\nUna casa passiva parteix de la idea de generar una demanda energètica molt baixa, assolint uns nivells de consum energètic i d’emissions de CO2 molt inferiors respecte a la construcció tradicional.\nImmersos en aquesta realitat, a Macusa apostem per treballar plegats des del inici del projecte fins a la seva execució per tal de desenvolupar un habitatge ben dissenyat energèticament i construïda amb materials que ens permetran aconseguir el segell d’edifici sostenible, partint de la filosofia del codi tècnic i deixant-nos impregnar per els segells de prestigi. Inclús el concepte estructural de l'edifici pot ser divers, des de treballar amb CONTRALAMINAT (Fusta Contralaminada) a realitzar un habitatge amb entremat lleuger.\nEl concepte d’edifici sostenible sota la premissa del respecte al medi ambient, engloba dos punts claus:\n- Utilització de matèria prima natural, amb la mínima o nul·la introducció de productes químics o de tractaments que danyin el medi.\n- Estalvi energètic amb la construcció d'habitatges amb una bona isolació tèrmica, aprofitament la il·luminació exterior i amb uns materials naturals aïllants estudiats per reduir considerablement la despesa energètica de l’edifici.


El seu millor rànquing Elo s'ha estimat en 2677 punts, el febrer de 1939, moment en què tenia 49 anys, cosa que el situaria en 10è lloc mundial en aquella data. Segons chessmetrics, va ser el 9è millor jugador mundial en 2 diferents mesos, entre l'abril de 1938 i el maig de 1938.\nEl seu primer reconeixement com a escaquista destacat va ser quan va guanyar el Torneig de Primavera de Sant Petersburg de 1909, i va participar en el fortíssim torneig de Carlsbad el 1911, on va acabar en un meritori 12è-14è lloc. A 22 anys, aquest seria el seu primer i últim torneig fora de Rússia o de la Unió Soviètica. El seu joc en aquell moment va ser comparat amb el del Gran Mestre Mikhaïl Txigorin.\nManca de suportModifica\nAportació teòrica als escacsModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Grigori_Levenfix&oldid=26562506»\nDarrera modificació: 7 març 2021 a les 16:50\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 març 2021 a les 16:50.


Durant tres dies, aquest cap de setmana del 13, 14 i 15 de maig, al Parc Europa de Santa Coloma de Gramenet, es recupera la tradicional Mostra Gastronòmica després del parèntesi obligat per la pandèmia.\nEs tracta d’un esdeveniment emmarcat en la Primavera Gastronòmica, un ampli programa on es desenvolupen diferents activitats i iniciatives de suport a l’important sector de la restauració local.\nLa Mostra Gastronòmica esdevé una trobada cultural i gastronòmica on es fa palès el talent, la qualitat i la diversitat de les propostes culinàries dels restauradors i restauradores participants.\nEnguany hi participen una quinzena d’establiments entre restaurants i vinoteques.\nAlhora, és un exemple de col·laboració entre el sector privat –l’Agrupació del Comerç i la Indústria de Santa Coloma– i el públic, mitjançant l’Ajuntament.\nAquest esdeveniment compta amb el suport de la Universitat de Barcelona a través del Campus de Torribera amb l’objectiu comú de continuar amb la consolidació de Santa Coloma de Gramenet com a referent metropolità de la diversitat i qualitat gastronòmiques.\nCopes de cristall amb logotip per endur-se a casa\nLes begudes alcohòliques, vins i caves, se serviran amb una copa de cristall especialment fabricada per a Santa Coloma Gastronòmica, la marca registrada per la regidoria de Promoció de Ciutat i Turisme per a les activitats eno-gastronòmiques del municipi.\nPer això durà aquest logotip serigrafiat.\nCada una de les copes costarà 50 cèntims d’euro i les persones que l’adquireixin de manera opcional se la podran dur a casa.\nLa Mostra Gastronòmica colomenca es caracteritzarà, una edició més, per la tasca en favor de l’ús de materials sostenibles i reciclables.\nEls gots per a les begudes, els refrescos i també per a la cervesa seran de material reciclable.\nA més dels estands, l’organització ha previst col·locar barres altes perquè la gent pugui prendre les consumicions còmodament.\nLa regidoria de Promoció de Ciutat i Turisme amb la col·laboració de la regidoria de Comerç vol que la Mostra Gastronòmica sigui inclusiva i, per això, col·locarà també barres baixes perquè puguin acomodar-s’hi persones amb mobilitat reduïda que utilitzin cadira de rodes.\nTambé es prendran mesures perquè els passafils i altres barreres no siguin un impediment per al pas.\n👉 Descarregar PDF amb el programa de la Mostra Gastronòmica\nPrevious articleConcurs: “El gran Scattergories de Santa Coloma”\nNext articleQuè fer a Santa Coloma de Gramenet el 20, 21 i 22 Maig


Marines reparteix més de 4.000 màscares entre la seua població - Noticias CAMP DE TURIA\nL’Ajuntament de Marines continua amb la seua missió de protegir a la població del COVID-19, des que l’Estat d’Alarma es decretara el passat 14 de març pel Govern d’Espanya. L’ajuntament ha bolcat tots els seus esforços a mantindre fora de perill el municipi del virus.\nEl consistori dirigit per l’alcaldessa, Lola Celda, va repartir 4.000 màscares entre la població la setmana passada. Es tracta de màscares domèstiques que són reutilitzables. Poden llavar-se en aigua calenta a 40 graus amb sabó i ser reutilitzades. Màscares per a adults i per a xiquets de fins a 12-13 anys.\nEs tracta d’una mesura per a cobrir les necessitats dels veïns i veïnes del municipi a curt termini. A partir d’aquesta vesprada i abans que arribe el dilluns dia 27 es repartiran les bossetes amb les màscares en els domicilis de tots els veïns i veïnes.\nAquesta mesura ve a reforçar la neteja que diàriament es realitza en les zones sensibles del municipi i que cada divendres es complementa amb una desinfecció a fons de tot el terme.\nL’alcaldessa de Marines, Lola Celda, recorda que “a més de la màscara, hem de continuar complint amb la resta de normes per a mantindre’ns a resguard del COVID-19. Hem de quedar-nos a casa i no eixir excepte excepcions. Però si eixim mantindrem la distància de seguretat amb altres persones d’entre un metre i mig i dos metres, ens llavarem les mans amb freqüència i si esternudem ho farem sobre el braç flexionat”.


Imputen l'exconseller Ignasi Farreres per encarregar suposats informes fraudulents\nUn jutge d'instrucció de Barcelona ha citat com a imputat l'exconseller de Treball Ignasi Farreres per haver encarregat i pagat a empreses privades informes que podrien ser fraudulents. A més de Farreres, el jutge atribueix a tres persones més delictes de prevaricació, malversació de diners públics i falsedat de document oficial. Segons l'acte judicial, es van adjudicar estudis a les mateixes empreses que van cobrar al seu dia del Consorci de Turisme de Catalunya. Entre els imputats avui hi ha Santiago Vallvé i Víctor Manuel Lorenzo, inculpats també en el "cas Turisme", cas que està pendent de sentència.\n28/07/2005 - 00.00 Actualitzat 28/07/2005 - 18.46\nSegons l'acte dictat pel jutge, el 1995 la Conselleria de Treball de la Generalitat, amb Ignasi Farreras (UDC) al capdavant, va adjudicar quatre estudis per valor d'un milió de les antigues pessetes cadascun, a les empreses Gestumer i Socesa, "les mateixes empreses adjudicatàries que van cobrar al seu dia del Consorci de Turisme de Catalunya determinades quantitats que es van considerar delictives", l'anomenat "cas Turisme", pendent de sentència.\nEl jutge assegura que, durant el judici pel "cas Turisme", es va concloure que aquestes empreses no tenien infraestructura ni especialització per realitzar estudis, però que ara es constata que han cobrat per altres estudis que, fins i tot, tracten matèries diferents.\nL'acte continua assegurant que hi ha certes similituds en el modus operandi amb el "cas Turisme", ja que en les quatre adjudicacions es presenten pressupostos de les mateixes empreses, sempre Gestumer i Socesca, en què "no consta la justificació de la necessitat de la despesa ni la seva finalitat, només apareix un informe del secretari general de la Conselleria i la posterior adjudicació de l'aleshores conseller".\nPer tot això, el jutge cita, en qualitat d'imputats, l'exconseller Ignasi Farreres, "que va adjudicar els quatre estudis en la seva condició de conseller de Treball", i l'aleshores secretari general del departament, Josep Maria Servitje. A més, també impugna Santiago Vallvé, que "estava vinculat a totes dues societats", i Víctor Manuel Lorenzo, "que va assumir tota la responsabilitat en la gestió de les dues societats i apareix com la persona física que va subscriure les cessions de crèdit i va cobrar materialment les quantitats facturades". A tots els imputen delictes de prevaricació, malversació de diners públics i falsedat de document oficial.


Aladdin Azzouzi: “La societat no acaba d’incorporar una cosa tan senzilla com el respecte a la diversitat” – RED Report\nPer Olga Tejedor, Víctor Hita i Víctor Martínez\nAladdin Azzouzi, ex-alumne de l’escola El Pilar, és un jove activista de 20 anys de Premià de Mar que estudia 3r de periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona. Col·labora en mitjans de comunicació digitals, com Vilaweb o La Directa, escrivint especialment sobre temes socials, racisme i drets humans. El podeu seguir a Twitter (@aladdin_azr) on té gairebé onze mil seguidors.\nPer què creus que existeix el racisme?\nPenso que tant el racisme com el masclisme o la LGTBIfòbia són discriminacions que existeixen i es fonamenten en els rols de privilegi d’un grup de personas que els exerceixen de forma voluntària o involuntària. Hi ha un procés de pressió històric damunt d’aquests grups que ha fet que estiguin discriminats.\nQue va passar perquè comencessis a ser activista contra el racisme?\nQuan vaig entrar a la universitat vaig començar a agafar consciència política. Als 17 anys vaig ser àrbitre de futbol i allà vaig començar a adonar-me del fort racisme que es viu en els partits. Aquests dos fets units em van fer adonar que hi ha coses que cal canviar. L’activisme i el periodisme són difícils de compaginar, però milito en xarxes d’habitatge de barri i en SOS Racisme.\nCom et sents quan la gent t’insulta pel carrer o no et deixen entrar a segons quins llocs pel simple fet de ser musulmà?\nEs una sensació molt gran d’injustícia, penses que no has fet res dolent i que no t’ho mereixes. Hi ha estereotips falsos sobre com han de ser les persones que generen estigmes. En el meu cas, per la situació econòmica o el lloc on visc no és tan greu, però també ho he viscut. Per exemple a llocs d’oci a discoteques com Cocoa m’hi han negat l’entrada dos cops. Hi han entrat els meus amics, però jo no. És molt frustrant i molt injust. Acabes preguntant-te què has fet malament. És preocupant.\nAl camp de futbol també has hagut de passar per aquestes situacions?\nSí. El racisme està present a tot arreu i de diferents maneres: que em parlin en castellà perquè creuen que no sé parlar català, que no et vulguin llogar un pis… El futbol és un mirall de la societat. Hi ha hagut partits en què alguns espectadors o jugadors n’insultaven d’altres pel simple fet de ser musulmans o de pell fosca i si van perdent encara ho fan més.\nQuè opines sobre el #BlackLivesMatter d’Instagram i Twitter?\nHem de ser conscients de l’ús de les xarxes com a instrument reivindicador, però això pot quedar com paper mullat. No pot quedar només a les xarxes, s’ha de participar activament. Hi ha gent amb l’actitud de dir: “Mira que bona persona soc, com ho comparteixo…”, però que no després no s’impliquen realment. Hi ha persones que actuen i persones que ho utilitzen com a gest simbòlic o que ho instrumentalitzen. Cal un compromís darrera.\nPer què et sembla que critiquem molt el racisme dels Estats Units i no fem el mateix amb el d’aquí?\nAl final, és molt fàcil dir el que els altres fan. És més complicat veure el que nosaltres fem malament. Tenim molt clar que a USA els negres pateixen racisme. Però no veiem el racisme que hi ha aquí cap a les persones que passen l’Estret o les persones que moren al mar o les persones gitanes. No fem autocrítica, és una realitat invisibilitzada.\nEn quins aspectes es pot notar més el racisme a la societat catalana?\nÉs omnipresent, però hi ha un àmbit que vull destacar: el racisme institucional que pateixen les persones que acaben d’arribar. Jo no ho he patit, soc un privilegiat perquè vaig néixer aquí. Però els meus pares sí que ho van patir: dificultats per tenir papers, per tenir els seus drets, haver d’esperar tres anys per treballar o per llogar un pis. Es tanquen moltes portes.\nPer què en el segle XXI continuen discriminant la gent de fora?\nNo hem après del passat. No fa tants anys que hi havia esclavitud i colonialisme. No ho hem superat. La societat avança a un ritme massa lent per arribar a ser digna per a tothom. Encara hi ha assassinats per odi racial. En general, la societat no acaba d’incorporar una cosa tan senzilla com el respecte a la diversitat. També es pateixen agressions homòfobes i masclistes en ple segle XXI.\nCom et sens tenint tants seguidors en una xarxa social com twitter? Com ho gestiones?\nEm vaig fer Twitter però no l’utilitzava, fins que un dia em van amenaçar pel carrer i vaig decidir pujar a twitter el que m’havia passat per denunciar-ho i es va començar a fer viral. Llavors em vaig adonar del poder de Twitter i vaig pensar que el podia utilitzar per fer visibles aquestes discriminacions.\nPel que fa als seguidors, més que la quantitat m’ha impactat que em segueixi gent com Carles Puigdemont, David Fernández o Jordi Cuixart, gent que són referents per mi.\nÉs difícil de gestionar quan reps molt d’odi anònim. No es tracta de la discrepància, que no és un problema. Es tracta dels insults, que fan que hagi de bloquejar i reportar molts perfils. Però sempre m’intento quedar amb els comentaris positius, que són molts més, i em fan veure que estic ajudant a transformar la societat. El periodisme, les xarxes i l’activisme poden ajudar a millorar els valors socials.\nCom has aconseguit, sense haver acabat encara la carrera, tenir tantes portes obertes en el mon del periodisme?\nEl periodisme és un món difícil. És molt importat especialitzar-se en un tema. Jo només tinc 21 anys i he d’aprendre molt. Però el tema del racisme l’explico des de dins i això no és gaire habitual. La gran majoria de periodistes són blancs. Jo dono un punt de vista diferent, que trenca els estereotips i em dona visibilitat. És un discurs més nou i sembla que està funcionant.