Estovalla impermeable d´encaix de vinil en color or. Pot fer-se servir tant a interiors com a exteriors. És fantàstic per decorar una taula o per un esdeveniment especial. Es pot netejar a diari o rentar a 30º a la rentadora. Es pot planxar del revés a baixa temperatura posar un drap entre l´estovalla i la planxa. Mesures: 150 X 264 cm.


Rajoy-Martí, quan el més important de la reunió de treball és allò del qual oficialment no es parla - Altaveu el diari digital d'Andorra\nRajoy-Martí, quan el més important de la reunió de treball és allò del qual oficialment no es parla\n18/05/2017 (11:37 CET)\nL’important i que més impacte tindrà de la trobada entre el president espanyol, Mariano Rajoy, i el cap de Govern, Toni Martí, serà allò que no transcendirà. Que si Cimera Iberoamericana, que si un quart de segle de relació bilateral, que si el GPS per a l’aeroport de la Seu o l’estat de les negociacions entre Andorra i la Unió Europea (UE). Tot plegat, però, enmig d’una tempesta política i judicial que manté en certa manera contra les cordes el partit presidit per Rajoy, un PP que festeja amb la corrupció cada dia que passa, i un ‘cas Pujol’ amb el qual l’executiu espanyol sol respondre. I del ‘cas Pujol’, les darreres setmanes, n’ha tornat a transcendir nous elements que ja no deixen lloc a dubte que la família de l’expresident català tenia molt més patrimoni del que pretenia fer veure, que de la suposada herència de l’avi Florenci no n’és el producte, i que Banca Reig primer, i Andbank, després, van ser la gran guardiola dels Pujol durant molts anys. I d’aquí cap a conquerir món.\nRajoy i Martí, just quan l’‘operació Catalunya’ torna a estar en l’agenda dels parlaments (es va tractar al Congrés espanyol, i al Parlament català també s’està constituint una comissió d’investigació en el mateix sentit), no reconeixeran haver parlat del cas Pujol. També ho van negar el gener del 2015 i després el míssil que li va arribar a Andorra va ser el que va ser. Disparat des dels Estats Units però, aparentment, induït des de Madrid. Amb l’hereu de la família de l’expresident català entre reixes, és incomprensible pensar que els dos dirigents no han tractat la qüestió i, en canvi, sí que han parlat de la ubicació d’un GPS a l’aeroport de la Seu que hauria de permetre als avions aterrar encara que la visibilitat sigui escassa. Ni el president espanyol ni el cap de Govern no són cap excel·lència tecnològica. Com a molt, hauran deixat dit qui paga el convit. I poca cosa més.\nEn tot cas, i segons la versió oficial del ministeri de Presidència espanyol, Rajoy i Martí han mantingut una reunió de treball a la Moncloa que ha servit per donar continuïtat a les trobades que van mantenir els dos mandataris el 2 de setembre de 2014 a Madrid i a la visita oficial del president espanyol a Andorra el 7 i 8 de gener de 2015, primera d'un cap d’executiu d'Espanya al Principat. L’entrevista, segons la versió oficial, es produeix a més en la perspectiva del compliment, el proper any 2018, del XXV aniversari de l'establiment formal de relacions diplomàtiques entre els dos països.\nEls dos mandataris han tractat la recent presentació per Andorra de la seva candidatura per acollir la XXVII Cimera Iberoamericana, l'any 2020; alguns aspectes de l'interès d'Andorra relatius al funcionament de l'aeroport Andorra-la Seu d'Urgell, així com l'interès d'Espanya en la presència i consolidació del sistema educatiu espanyol al Principat. En l'àmbit de les relacions amb la Unió Europea, els dos caps de govern han examinat també l'estat actual de les negociacions d'un acord d'associació entre Andorra i la Unió Europea, procés que interessa a Espanya des de la condició simultània d'Estat membre de la UE i al seu torn veí d’Andorra.\nQueda clar que allò que no es diu és, segurament, el més important del que s’hagi tractat, comunicat, durant la reunió.


el cuponatge extrem és com una mare de Texas pot donar un alleujament extrem a les víctimes dels huracans - Totes Les Novetats\nKimberly Gager no és només una mare soltera de tres fills, sinó que també utilitza la seva addicció a les compres per ajudar els evacuats dels huracans.\nGager ha donat articles de tocador i subministraments higiènics per valor de més de 8.000 dòlars a desenes d’esforços i famílies. La dona de 39 anys diu que va utilitzar les seves habilitats extremes de cuponar per reduir els preus del desodorant, raspalls de dents, xampú, navalles, tovalloletes per a nadons, bolquers i detergent. fins a uns 4.000 dòlars .\nSegons els informes, Gager ha atresorat la majoria dels subministraments al seu garatge des del mes d'octubre, però mai no ha tingut un ús real per a tot això. De tant en tant enviava caixes de subministraments a universitats i organitzacions benèfiques, però ara fa lliuraments de subministraments a les famílies afectades de Texas i Florida des de casa seva a San Antonio.\nVEURE: Quan l’huracà Irma va sortir a l’exterior, el policia va oferir la mà a l’espantat sènior per ballar\nVeterana de l'exèrcit i empleada del govern, Gager ha estat recaptant diners per al subministrament a través de la seva pàgina personal de Paypal, i no té previst aturar-se fins que es quedin sense diners.\n'Mentre continuïn arribant les donacions, continuaré comprant', va escriure Gager a Facebook. 'Target i Walgreens han estat EXCEPCIONALS i han estat molt pacients amb mi.'\nGager diu que té previst impartir una classe sobre cupons extrems un cop estigui menys ocupada amb els lliuraments i l'alleujament dels huracans.\nmajor escultura de lego\nBen aviat és possible que tinguem bateries que es carreguin en qüestió de minuts gràcies a la nova classe de materials, segons l'estudi\nBones notícies a la història, 27 de març


La Fiscalia arxiva la investigació contra el número dos de Trias per pagar el lloguer del Banc Expropiat\nEl ministeri públic aprecia múltiples "irregularitats" i "incongruències" en l'expedient municipal per l'arrendament de l'immoble, però no indicis delictius\nMossos antidisturbis davant del Banc Expropiat EFE\n24 de enero de 2017 10:55h\nLa Fiscalia ha arxivat la investigació a l'extinent d'alcalde de CDC Joaquim Forn i a quatre tècnics municipals de Barcelona per pagar el lloguer del Banc Expropiat de Gràcia, tot i retreure-li que donés cobertura a una situació "il·legal, quan no delictiva". En un escrit, la fiscal en cap de Barcelona, Ana Magaldi, descarta responsabilitats penals en el pagament del lloguer del local okupat del barri barceloní de Gràcia, que l'Ajuntament va sufragar durant prop d'un any amb 65.500 euros, però aprecia múltiples "irregularitats" i "incongruències" en l'expedient municipal per a l'arrendament de l'immoble.\nDesprés de mesos d'investigació, el ministeri públic ha conclòs que els responsables municipals no van incórrer en un delicte de prevaricació ni malversació de diners públics per pagar un lloguer al propietari del local, atès que, pel principi d'autonomia local, les corporacions locals "tenen un marge d'iniciativa per a l'escomesa (i per tant finançament) de serveis atípics, expressament previstos en la llei però tampoc exclosos, que redunden en benefici de la comunitat veïnal".\n"És justament el pluralisme en la concepció del que redunda en benefici o no d'una comunitat el que pertany a l'àmbit de la política i el que només políticament ha de ser dilucidat", afegeix el ministeri públic en el seu escrit. La Fiscalia descarta també el delicte de malversació en el pagament de l'arrendament perquè el destí d'aquests diners "no pot considerar-se realitzat en benefici privat".\nNo obstant això, el ministeri públic adverteix que en pagar el lloguer del local okupat l'Ajuntament no només "va proporcionar cobertura a una situació manifestament il·legal" sinó que, a més, les raons i motivacions que es van esgrimir per documentar la decisió "no van ser adequadament plasmades en l'expedient ", que segons la Fiscalia peca de "nombroses i flagrants irregularitats".\nSegons l'opinió del ministeri públic, el pagament del lloguer del banc expropiat ocultava "una decisió política sense precedents, tributària de les més contundent de les censures", ja que va donar empara a un comportament "clarament il·legal, quan no delictiu, d'un grup indeterminat de persones legitimant, almenys temporalment, el seu dret de possessió sobre el local (...)".\nEl desallotjament del local, situat al carrer Travessera de Gràcia de Barcelona i que estava ocupat des de 2011, va desencadenar manifestacions de protesta que, en tres nits consecutives, van provocar nombrosos incidents i càrregues policials als carrers del barri barceloní de Gràcia. Els okupes van entrar en 2011 en el local, una antiga seu de Caixa Catalunya que llavors estava abandonada i que va comprar posteriorment una empresa immobiliària.\nL'anterior govern de CiU va pagar durant un any el lloguer del local okupat al seu propietari, l'empresari immobiliari Manuel Bravo Solano. El consistori convergent va desemborsar 5.500 euros mensuals de diners públics, que segons el portaveu municipal de CiU, Joaquim Forn, es van pagar per donar temps a buscar solucions. Aquest acord era desconegut pels okupes i va ser cancel·lat un cop va prendre possessió l'actual executiu que encapçala Ada Colau.\n24 de enero de 2017 - 10:55 h


Club Shark Hotel Bodrum Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGumbet Mah.Gara Hasan Cad.No:4 Gumbet, Gumbet, Bodrum, Turquia, 48400 - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nBarri Gumbet Carsi Bitez Gumbet Gumbet Gumbet\nMés informació sobre Club Shark Hotel\nAl visitar Bodrum, vosté es sentirà com a casa a Club Shark Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Porta Myndos, Drassana, Antic Teatre.\nA Club Shark Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Club Shark Hotel es reflexa en cada habitació. aire condicionat, mini bar, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com centre esportiu, sauna, piscina exterior, spa, massatge. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Bodrum, el Club Shark Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Juny 2006 - FarrÃ©.cat\nHe incorporat una novetat al bloc: Els Gravatars. BÃ sicament sÃ³n les imatges que apareixen al costat dels comentaris.\nEl seu funcionament Ã©s molt senzill: NomÃ©s s’ha de registar-se posant el correu electrÃ²nic i una contrassenya. Un cop registrat es puja una imatge al servidor que serÃ la que es veurÃ quan es posi un comentari. Al cap d’unes hores d’haver pujat la imatge, es rep un mail indicant si t’han acceptat l’avatar que has seleccionat. AixÃ² ho fan per decidir per quin pÃºblic Ã©s.\nSeria una miqueta com les pelÂ·lÃcules: Per tots els pÃºblics, majors de 18 anys, etc. Ã‰s una forma de poder controlar quins avatars es vol que es vegin a la web.\nA partir d’aquÃ, cada vegada que es posi un comentari, si s’utilitza el correu amb el que t’has registrat a la web apareixerÃ de forma automÃ tica l’avatar al costat del teu comentari.\nJo ja he pujat el meu miniJO. Mai ho havia utilitzat perquÃ¨ pensava que era bastant complicat, perÃ² realment Ã©s molt senzill i mola ^^.\nPublicat el 29 Juny 2006 4 Juny 2008 Autor Oriol FarrÃ©Categories Curiositats, FarrÃ©.cat, InternetEtiquetes Avatars, gravatar, Wordpress10 comentaris a Gravatar\nSubscriptors del bloc!!!\nAbans d’ahir i ahir va passar una cosa que no havia passat mai en aquest bloc: S’han registrat dos persones!!! :D\nSÃ³n dos dels comentaries mÃ©s importants del Bloc: El Berni i la Laura. M’ha fet grÃ cia que us registreu! ^^\nM’ha fet molta ilÂ·lusiÃ³ i ho havia de dir :P GrÃ cies! Ramon, aviam quan ho fas tu tambÃ©! AixÃ ja tindrÃ© els 3 comentaristes mÃ©s importants registrats ^^\nPD: QuÃ¨ us sembla aquest nou theme?\nActualitzaciÃ³: L’amic erotips tambÃ© s’ha registrat! :D\nPublicat el 28 Juny 2006 28 Juny 2006 Autor Oriol FarrÃ©Categories FarrÃ©.catEtiquetes FarrÃ©.cat9 comentaris a Subscriptors del bloc!!!\nCom podeu comprovar, he canviat l’aparenÃ§a del bloc. No m’agradava gens el que tenia i n’he comenÃ§at a buscar de nous. Ja se que aquest s’assembla molt al que hi havia, perÃ² tÃ© algunes diferÃ¨ncies, entre d’elles el fet que sigui mÃ©s ample, cosa que m’agrada molt.\nTambÃ© tÃ© alguns iconos que fa que sigui mÃ©s maco, i tota la informaciÃ³ sobre el post estÃ al principi (Comentaris, categories, hora de publicaciÃ³, etc).\nEl buscador que tÃ© Ã©s incremental de forma que quan comenceu a escriure us apareixerÃ una llista de les possibles paraules que volgueu buscar. Ã‰s bastant prÃ ctic.\nNo se si aquest tema serÃ el definitiu o no, perÃ² anirÃ© fent proves amb temes nous que vagi trobant fins que en trobi algun que em convenci lo suficient com per poder-lo donar com a definitiu. Un cop hagi decidit amb quin quedar-me, comenÃ§arÃ© amb la personalitzaciÃ³ que serÃ , bÃ sicament, traduir textos de l’anglÃ¨s i deixar-los com a mi m’agradin :P\nAccepto qualsevol crtÃtica / comentari sobre els dissenys. Ja em direu que us sembla!\nPublicat el 26 Juny 2006 Autor Oriol FarrÃ©Categories Disseny, FarrÃ©.cat, Internet, TecnologiaEtiquetes Apple & Mac OS X, Disseny, FarrÃ©.cat, Internet, Tecnologia5 comentaris a Canvis de look\nDisculpes del ministre\nCÃ©sar Sarachu, el que fa de Bernardo MarÃn a Camera Cafe va fer altres coses abans de comenÃ§ar aquesta sÃ¨rie (per dir-ho d’alguna manera). AquÃ teniu el vÃdeo del quÃ¨ feia abans:\nFa grÃ cia veure al Bernardo interpretant un altre paper :P\nPublicat el 26 Juny 2006 14 Agost 2009 Autor Oriol FarrÃ©Categories Curiositats, Humor, TV, VÃdeosEtiquetes Curiositats, Humor, Series, TV, VÃdeosDeixa un comentari a Disculpes del ministre\nCada dia fa mÃ©s calor i avui, que a sobre fa sol, no se m’acut res mÃ©s que anar amb pantalons llargs i amb bambes i mitjons…\nA sobre, tinc el ventilador del portÃ til apuntant a la meva mÃ dreta tot el dia i la tinc completament deshidratada. Ã‰s incrible la quantiat d’escalfor que genera un portÃ til! Els d’Acer s’haurien de mirar mÃ©s bÃ© els seus dissenys…\nPublicat el 22 Juny 2006 Autor Oriol FarrÃ©Categories PersonalDeixa un comentari a Calor


Arrenca la Campanya de la Renda 2014\nper Redacció - Fotografia: lleidaalminut.com dimarts, 7 d’abril 2015 - 00:00h | Actualitzat a 18/05/2018 13:34h\nArrenca la Campanya de la Renda 2014| Redacció - Fotografia: lleidaalminut.com\nLa Campanya de la Renda 2014 arrenca aquest dimarts, dia 7 d'abril, i s'allargarà fins al proper 30 de juny. Voleu saber qui l'ha de presentat, els terminis, com es presenta la declaració i les novetats d'enguany? Aquí us deixem les claus per presentar la Renda.\nEls contribuents amb un sol pagador que percebin més de 22.000 euros de rendiments íntegres i els que tenen més d'un pagador si la suma de les quantitats percebudes del segon i restants supera els 1.500 euros i la renda màxima anual està per sobre dels 11.200 euros.\nA més, estan obligats a declarar els contribuents que encara tenint rendes inferiors als 22.000 euros s'hagin aplicat deduccions per inversió en habitatge, per compte estalvi-empresa, per doble imposició internacional, així com reduccions en la base imposable per aportacions a plans de pensions, a mutualitats de previsió social, a plans de previsió assegurats o a patrimonis protegits de les persones amb discapacitat.\nTerminis de la campanya\nLa presentació i confirmació per Internet de la declaració a través dels diferents mecanismes que ofereix l'Agència Tributària comença el 7 d'abril. L'11 de maig començarà la declaració presencial a les oficines de l'Agència i entitats col·laboradores.\nEn tots dos casos, la campanya s'allargarà fins al 30 de juny, excepte per a aquells amb resultat a ingressar que vulguin domiciliar el pagament a un compte bancari, que hauran de presentar la seva declaració abans del dia 25.\nCom es presenta la declaració?\nEls contribuents que hagin de presentat la declaració en anys anteriors poden sol·licitar l'esborrany o les dades fiscals a través de la seu electrònica de l'Agència mitjançant diversos mecanismes. El més comú és a través de l'obtenció del número de referència que permet accedir a l'esborrany o les dades fiscals, per al que els ciutadans han de comunicar el seu NIF, l'import de la casella 415 de la declaració de l'IRPF corresponent a l'exercici 2013 i el número del telèfon mòbil en el qual desitgin rebre mitjançant SMS. Amb aquest nombre podran accedir a les seves dades fiscals i l'esborrany i, si s'escau, confirmar aquest últim tal com està o modificar-lo.\nEls que disposin de signatura electrònica o el nou sistema de signatura amb clau d'accés a un registre previ com a usuari podran accedir directament al seu esborrany o les dades fiscals a través de la seu electrònica de l'AEAT.\nD'altra banda, l'Agència Tributària enviarà per correu ordinari l'esborrany o les dades fiscals als contribuents que ho van sol·licitar expressament en la declaració de 2013. A més de l'esborrany, els contribuents podran recórrer a altres sistemes d'ajuda de l'Agència com el programa PADRE o l'anomenat 'PADRE simplificat'.\nResultat a ingressar o retornat\nLa declaració pot ingressar o per retornar a l'Agència Tributària. Quan la declaració surt a retornar per al contribuent, Hisenda rep una notificació un cop confirmat l'esborrany o presentada la declaració i procedeix a fer l'ingrés en pocs dies. La devolució no és automàtica, s'ha de sol·licitar amb el model 100, que acompanya els impresos de la declaració. Normalment s'efectua mitjançant transferència bancària al compte que el contribuent indiqui.\nSi el resultat surt a ingressar, en canvi, el contribuent pot abonar la quantitat en el moment de presentar la declaració o fraccionar el deute sense interès ni cap recàrrec. En cas que la fraccioni, haurà de pagar el 60% de la mateixa en el moment de presentar la declaració i la resta fins al 5 novembre 2015.\nQui pot domiciliar el pagament?\nNomés podran fer-ho els contribuents que presentin l'autoliquidació per Internet, els que ho facin a través dels serveis d'ajuda de les oficines de l'Agència o els que efectuïn la confirmació de l'esborrany. No es podrà domiciliar el pagament de les declaracions que es presentin a les oficines de les entitats col·laboradores (bancs, caixes d'estalvis o cooperatives de crèdit).\nNovetats de la Renda 2014\nLa campanya de 2014 té algunes peculiaritats, com l'amnistia fiscal als emigrants retornats i l'exempció d'impostos a la dació en pagament de l'habitatge habitual. A més, varia el tractament fiscal per a contribuents titulars de participacions preferents i deute subordinat.\nA més, cal tenir en compte les aportacions realitzades a plans de pensions, els incentius als 'business angels' i el capital llavor, la fi de les deduccions per compra i lloguer d'habitatge habitual --amb algunes reserves--, l'avantatge fiscal per a la venda d'immobles urbans adquirits el 2012 i la major càrrega fiscal que hi ha per els guanys especulatives.\nEls treballadors a l'estranger poden quedar exempts de tributació pels rendiments percebuts amb un límit màxim de 60.100 euros anuals i els emprenedors que l'any passat es van animar a posar en marxa una societat limitada nova empresa poden deduir-se el 15% de les aportacions realitzades, amb un límit de 9.000 euros anuals. Aquesta deducció desapareixerà el 2015.\n65.000 turistes visiten la demarcació de Lleida durant la Setmana Santa\nLa Diputació preveu repetir amb una bona ocupació turística aquestes vacances de Setmana Santa a Lleida


Desenvolupament apps | Especialistes Apps iOS Android\nDesenvolupament Apps per a empreses - Aplicacions mòbils professionals\nDesenvolupament d'Apps Node.JS + Android + iOS\nSabem com crear una app, com a experts desenvolupadors d'aplicacions web traslladem la nostra experiència al món de les aplicacions mòbils. El desenvolupament d'apps és a la nostra zona de confort.\neData és també una empresa de desenvolupament d'apps, orientem la nostra oferta cap a les plataformes iOS i Android. Pots confiar-nos el desenvolupament d'apps natives i web-apps. Som veritables creients dels entorns multidispositiu i per això desenvolupem per a dispositius mòbils com iPad, iPhone o telèfons i tauletes Android.\nTraslladem al món de les aplicacions mòbils el nostre saber fer en desenvolupament d'aplicacions web, sabem com crear una app i volem ajudar-te a desenvolupar la teva app mòbil a mida, a crear apps útils, atractives i funcionals.\nSom desenvolupadors d'apps, podem treballar en aplicacions natives per iOS i Android tanmateix com en aplicacions web progressives.\nTenim un factor diferencial per a aquells projectes que requereixin presència online mitjançant lloc web + app: el nostre exclusiu gestor de contingut et permetrà gestionar la teva pàgina web i la teva app des de la mateixa interfície.\nNo necessitem adaptar un gestor de continguts d'altri ni crear connexions externes: el nostre gestor de continguts web ja compleix amb aquests requisits sense majors esforços.\nPodem crear apps com a projecte independent, però volíem que sabessis que oferim sinergies molt interessants per a projectes duals web+app. Pots comptar amb nosaltres si busques desenvolupadors d'apps, lliurem aplicacions mòbils de qualitat, usabilitat estudiada i disseny funcional i atractiu a uns preus molt competitius.


23 novembre 2013 - Escola Ginebró\nEns han regalat un ginkgo biloba!\nPublicat el 23 novembre 2013 per Miquel Clusellas\nAquest mes, hem plantat un ginkgo en el marge de l’olivera que hi ha a l’ESO, arbre caducifoli d’origen xinès que és considerat un exemplar fòssil vivent. Si traduïm el seu nom al català en diríem l’albercoc platejat. És una espècie interessant ja que en el planeta s’han localitzat exemplars de més de 2500 anys. Gràcies als pares i alumnes de 4t d’ ESO de la promoció de l’any passat per aquest regal tan magnífic que ara llueix un groc esplèndid!\nAquest mes, hem plantat un ginkgo en el marge de l’olivera que hi ha a l’ESO, arbre caducifoli d’origen xinès que és considerat un exemplar fòssil vivent. Si traduïm el seu nom al català en diríem l’albercoc platejat. És una espècie interessant ja que en el planeta s’han localitzat exemplars de més de 2500 anys.\nGràcies als pares i alumnes de 4t d’ ESO de la promoció de l’any passat per aquest regal tan magnífic que ara llueix un groc esplèndid!


Villa Capo Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAnastasa Popovića 8, Split Casc Antic, Split, Croàcia, 21000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Capo\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Villa Capo és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Split. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Capo també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Split. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Villa Capo la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Split.


Núm. Registre d'Instal·lacions Juvenils de Catalunya: CC000290\nAquesta instal·lació juvenil està gestionada per un equip amb més de cinquanta anys d'experiència en activitats de lleure. Amb vistes al mar i a la muntanya, disposa d'un bosc d'alzines, terrasses enjardinades i camins per passejar, on s'hi poden organitzar activitats com jocs de nit o gimcanes.\nLa casa també compta amb unes òptimes instal·lacions per al desenvolupament de les activitats, especialment les esportives. Les activitats nàutiques es realitzen directament a la platja i al port d'Arenys.\nSala de tallers\nTennis, Squash, Volei i altres\nTransport públic proper: tren\n- pista d'esquaix\n- camp de volei-platja\n- camp de futbol de sorra reglamentari\n- pista de basquet reglamentaria\n- pista de mini-basquet\n- tatami per arts marcials de 260 m2\n- gimnàs i sauna\n- taules de ping-pong tant interiors com exteriors\n- sales de dansa de 100 i 30 m2\n- sala de meditació\n- rocòdrom exterior i zona de tir a l´arc\n- sala discoteca\n- 4 Ha de terreny enjardinat\nEn cotxe: Agafar la C-32 fins a la sortida 108 de Sant Vicenç de Montalt-Caldes d´Estrac. Sortint del peatge aneu en direcció Sant Vicenç de Montalt fins a trobar la rotonda. Un cop a la rotonda agafeu el primer camí de la dreta (sorra, després asfalt) fins a la Riera de Caldes (sorra). Un cop allà, a mà esquerra i a 200 metres, es troba la casa.\nTransport públic: Renfe fins a Caldes d'Estrac. S'ha de pujar per la riera, no us desvieu mai. Passareu per sota el pont de l'autopista, el terreny ja és de sorra... seguiu. La casa és a uns 900 metres.\nPersona de contacte: Margarita Terré\nTelèfon 1: 93 791 24 51\nCorreu electrònic: info@eurostage.cat\nAdreça: Riera de Caldes, s/n Arenys de Mar - Maresme\nCodi Postal: 08350


Notícies Costa Daurada - ERC no renuncia a arribar a un acord amb CiU per BCN World tot i que ara ho veu "lluny"\nERC no renuncia a arribar a un acord amb CiU per BCN World tot i que ara ho veu "lluny"\nDivendres, 28 Març 2014 18:55\nEl diputat d'ERC Pere Aragonès, aquest divendres en roda de premsa a Tarragona sobre BCN World, acompanyat de dirigents de la formació al Camp de Tarragona.\nPolítica Municipal, BCN World,\nERC no renuncia a arribar a un acord amb CiU sobre la modificació de la llei de centres recreatius i turístics que ha de possibilitar el projecte BCN World a la Costa Daurada.\nEl diputat Pere Aragonès ha admès des de Tarragona que veuen "lluny" un acord amb la federació, però ha garantit que no posaran "pals a les rodes" a una possible entesa del Govern amb altres forces polítiques. Els republicans insisteixen que els principals esculls per donar suport a la modificació legislativa són els que estan relacionats amb l'edificabilitat i la rebaixa fiscal als impostos addicionals sobre el joc. Tot i això, Aragonès ha assegurat que ERC estaria en condicions d'avalar "la majoria" de propostes plantejades.\nDesprés que la ponència del projecte de llei es tanqués dimecres sense acord dels grups parlamentaris, els republicans segueixen amb les "portes obertes" i a "disposició" del Govern per tal de poder arribar a acords sobre les modificacions legislatives, segons ha assegurat aquest divendres Aragonès. El diputat d'ERC ha reconegut que la negociació entre el Govern i altres grups polítics ha estat "més intensa" i ha assegurat que no posaran entrebancs a una possible entesa.\nTot i això, els republicans advoquen per assolir un acord "majoritari".\nPere Aragonès ha destacat que a dia d'avui les negociacions entre les diferents forces polítiques han permès garantir la prohibició d'accés dels menors als casinos i la protecció de les persones amb problemes de ludopatia. En aquest sentit, ERC considera que podria avalar "perfectament" una "immensa majoria" dels articles de la llei, tot i que es manté ferma sobre les qüestions urbanístiques i fiscals.\nEl Govern estima que un casino permetria ingressar 36 MEUR en impostos.\nEl diputat ha explicat que el Govern estima que el volum corresponent a la taxa addicional sobre el joc que podria recaptar un casino de BCN World seria de 36 MEUR si es rebaixés la fiscalitat fins al 10%. Això suposaria, segons ERC, que un sol establiment ingressés 360 MEUR, gairebé el doble de la mitjana dels 23 casinos més grans de las Vegas, que mouen uns 150 milions. "Volem garanties que les previsions són certes i per això hem demanat un informe complet", ha insistit Aragonès.\nSegons Esquerra, cal garantir que amb la reducció de la fiscalitat del 55 al 10% es mantindran els ingressos de la Generalitat sobre el joc. Des d'ERC apunten que amb l'activitat dels quatre casinos en funcionament a Catalunya es recapten impostos per valor de 24 MEUR, que quedarien en 9 MEUR si s'apliqués la rebaixa. Per aquest motiu, els republicans recelen dels càlculs i veurien amb bons ulls el requeriment de fiances o avals bancaris com a condició per atorgar les llicències i blindar així el volum d'ingressos de l'administració.\nERC planteja també altres mesures per garantir la recaptació de la Generalitat. Entre d'altres, proposa que als ressorts amb casino se'ls apliqui un tipus específic de la taxa turística o que les botigues de luxe previstes al complex tributin com a grans superfícies comercials i de pas assegurar "l'equilibri" amb l'activitat comercial present a Tarragona, Reus o Salou.\nERC vol dosificar els drets d'edificabilitat per evitar "l'especulació"\nEn matèria urbanística, els republicans plantegen que els drets d'edificabilitat s'atorguin a mesura que es vagi desenvolupant el projecte perquè "si no s'acaba fent tot o no s'acaba fent, aquests drets no quedin a l'abast de l'especulació". En aquest sentit, Aragonès ha recordat els projectes fallits del Reino de Don Quijote a Castella, Gran Scala a l'Aragó o Eurovegas a Madrid. ERC reclama també als promotors que concretin el calendari d'execució previst i el volum concret que tindrà el projecte.\nPer la seva banda, el diputat i alcalde de Montblanc, Josep Andreu, ha assegurat que ERC planteja unes propostes assumibles. Andreu ha reivindicat la necessitat que els partits i els diputats amb representació al territori exerceixin de 'lobby' en defensa dels seus interessos i que es pugui assolir un acord "global". ERC insisteix que vol un acord i no "un contracte d'adhesió" perquè considera que aquesta inversió, especialment en l'àmbit del turisme de convencions i entreteniment, pot enfortir una destinació "consolidada" com la Costa Daurada.\nDarrera modificació elDivendres, 28 Març 2014 19:10


Hotel Apollo Riccione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nViale Gabriele D'Annunzio 34, Costa de Riccione, Riccione, Itàlia, 47838 - Veure al mapa\n"Nice hotel...super friendly staff, great location for beach..."\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hotel Apollo es troba a la zona de Costa de Riccione de la ciutat de Riccione. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Oltremare, AquaFed.\nHotel Apollo ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Hotel Apollo es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, mini bar, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hotel Apollo.\nTots els tipus de viatgers (182) Parelles (115) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (5) Grups (33)


MÉS per Mallorca, amb la manifestació en defensa del sector públic i les pensions - MÉS per Mallorca\nMÉS per Mallorca, amb la manifestació en defensa del sector públic i les pensions\nLa mobilització de demà està convocada per la Cimera Social. Fina Santiago reivindica el valor de la cosa pública com a element cohesionador de la societat: “en temps de crisi econòmica i social, és quan més cal defensar allò que permet a la gent viure dignament, com les pensions”\nLa coportaveu de MÉS per Mallorca, Fina Santiago, ha transmès avui el suport de la coalició a la manifestació convocada per la Cimera Social per demà dissabte en defensa d’allò públic i de les pensions. “Els ciutadans no podem quedar-nos de braços creuats quan estan desmantellant els serveis públics davant els nostres nassos”, ha dit.\nLa també diputada ha criticat durament la hipocresia del PP, “que només sap retallar democràcia i serveis públics mentre subvenciona els bancs i els col·legis de l’Opus Dei”.\nFinalment, Santiago ha destacat que aquesta manifestació s’inscriu en les mobilitzacions convocades arreu d’Europa per la Confederació Europea de Sindicats. “No ens enganem, la lluita en aquests moments és a tots els nivells, i Europa és un marc essencial per a decidir si les polítiques es fan en favor dels interessos de la ciutadania o només dels interessos d’uns quants”, conclou.


Cal fer el pagament de 38,22€, corresponent a la taxa de la Generalitat, abans de la presentació de la sol·licitud. Per a realitzar el pagament cal accedir a www.gencat.cat/ovt/bsf/9873, fer el pagament on-line a l'Oficina Virtual de Tràmits OVT, o mitjançant Carta de Pagament, que s'ha d'imprimir des del WEB i presentar-lo per finestreta a qualsevol oficina de La Caixa. Si no es té la possibilitat d'accedir a l'OVT per obtenir la carta de pagament, cal adreçar-se a l'Oficina de Benestar i Família (Carrer Cedres, 29) per obtenir-ne'n una. El número de referència que constarà en el certificat de pagament s'haurà d'incorporar a la present instància.\nEl certificat té una caducitat de 3 mesos. En el cas que es sol·liciti una actualització per haver superat el termini de caducitat, caldrà fer una nova sol·licitud i tornar a presentar la instància de model normalitzat de reagrupament familiar i a observacions indicar que no s'han variat les característiques de l'habitatge, juntament amb una fotocòpia del certificat emès anteriorment i una fotocòpia compulsada del passaport i targeta de resident vigent. També s'haurà d'abonar la taxa de la Generalitat corresponent. La taxa municipal no s'haurà d'abonar ja que no es realitzarà la inspecció al domicili.


Associació Comarcal d’Empresaris del Berguedà - Associats - Hostaleria i Turisme - Camping - BERGA RESORT-MAS D'EN BOSCH, SA\nBERGA RESORT-MAS D'EN BOSCH, SA\nLlegiu l'entrevista a l'ACEB "Berga Resort inaugurarà part de les noves instal·lacions"\nBERGA RESORT és un complex turístic - esportiu situat als contraforts del Pirineu Català (700 m. d’alt.), amb molt bona climatologia durant tot l’any i a prop de vint estacions d’esquí. Disposa de 5.000 m2 d’instal·lacions cobertes i està obert tots els dies de l’any. Escollit el millor càmping wellness d’Espanya per la revista KCK Kampeer & Caravan Kampioen d’Holanda.\nALLOTJAMENT en bungalows de fusta, mobil·homes i xalets per gaudir-ne amb la seva família o amics.\nBungalows, amb una habitació de matrimoni (1.35 m), cuina, menjador·estar i bany amb dutxa. (Superficie: 12 m2 + altell). Capacitat màxima 2 adults.\nMobil-homes, amb dos habitacions amb dos llits individuals cadascúna, cuina, menjador·estar i bany amb dutxa. (Superficie: 24 m2). Capacitat màxima 4 persones.\nXalets, amb dues habitacions i altell: una amb dos llits individuals, l’altre amb una llitera i altell amb dos llits individuals, cuina, menjador, sala d’estar, bany amb dutxa o banyera per nadons. (Superficie: 36 m2 + altell). Capacitat 6 persones. S'hi permeten animals de companyia sota petició.\nEs troben totalment equipats amb el màxim confort (t.v. de plasma, aire acondicionat, calefacció, llençols, estris de cuina, etc). porcho, jardí i parquing. No s’admeten animals de companyia.\nCARAVANING: Parcel·les de 70 a 80 m2 amb gespa o graveta, molta ombra i aigüeres individuals. Edifici de serveis de pedra climatitzat, amb sala de banyeres per nadons, serveis de minusvàlids, sanitàris, vestidors, rentadores, assecadora, taula de planxar, etc. Amb connexió wi-fi a tot el recinte. Servei de vigilància i control d’accessos.\nWELLNESS CENTER: Modern edifici de 1.500 m2 dedicat a la salut i al benestar, amb:\nCircuit d'aigües, amb circuit termal: piscina hidrotermal amb raigs lumbars i cervicals, llits d’aigua, font de gel, camins de sensacions, bassiol d’immersió, sauna, temple de dutxes, bany de vapor, sanarium i hamaques tèrmiques.\nSPAIZEN, centre de salut, estètica i fisioteràpia amb cabines dobles i individuals, amb tractaments de belleza, entre altres.\nUs convidem a viatjar a través dels sentits en un espai únic que us transportarà al més enllà. On gaudireu dels massatges més suggeridors d’arreu del món i una atenció personalitzada que us farà sentir com mai.\nMés de 80 classes setmanals dirigides per monitors especialitzats: aèrobic, steps, ioga, aigua·gym, spinnings, etc. Sala de fitness amb màquines cardiovasculars d’última generació. Petanques, ping·pong, solàrium, etc. Escola de tennis, pàdel i natació.\nZONA d’OCI INFANTIL: Amb sala de jocs, parc infantil exterior, un gran Salti·park interior amb tobogans i boles de colors, ludoteca, sala de festes amb kareoke, servei de mini·club, d’animació i escoles esportives durant l’estiu, nadal i setmana santa.\nRESTAURACIÓ: Cafeteria amb terrassa, pizzeria i el restaurant “La Fonda” amb cuina de mercat i del Berguedà. Disposem de “Take away” amb plats per emportar i un supermercat amb productes de la comarca.\nCarrer: E- 9 / C - 16, km. 96 (Apartat de correus, 3)\nUbicat a: Camping


La connectivitat mòbil al metro, reconeguda | Hora Punta\nRedacció / 19.12.12 - 10:49h\nParlar pel mòbil al metro, rebre i enviar dades des de l'"smartphone" o la tauleta mentre som dins d'un tren subterrani: semblen actes tan naturals que no ens estranyen. Però els usuaris dels metros de Londres, Nova York i París, per exemple, gairebé no hi tenen accés, i per aquest motiu s'hi perden 20 milions d'hores anuals de productivitat.\nPer això l'empresa especialitzada a auditar serveis d'internet Epitiro, amb seu a Cardiff, a la Gran Bretanya, s'ha fixat en l'exemple de Barcelona i l'ha distingit amb el segon premi Mobile Quality 2012, després de mesurar amb les seves eines la qualitat de la cobertura en ciutats d'Europa, Nord-amèrica, Àsia, Austràlia i Nova Zelanda. El primer premi ha estat per a la cobertura mòbil de la ciutat de Londres durant els Jocs Olímpics.\nLa implantació de la cobertura de telefonia mòbil a la xarxa de metro va començar el 2005 gràcies a un conveni entre TMB i les operadores Movistar, Vodafone i Amena (actualment Orange) per compartir infraestructura. Yoigo s'hi va afegir el febrer del 2008. Estacions i túnels de les línies convencionals tenen cobertura GSM i UMTS o 3G.


CONEIX ELS FILLS DE MIKE PENCE - GENT\nConeix els fills de Mike Pence\nMichael Richard Pence va néixer el 7 de juny de 1959 i actualment és el 48è vicepresident dels Estats Units des del 2017. Pence va exercir de governador d'Indiana del 2013 al 2017 i de la Cambra de Representants dels Estats Units del 2001 al 2013. Com a republicà, va presidir la conferència republicana de la Cambra del 2009 al 2011. Es va graduar a Hanover College i es va llicenciar en dret a la Facultat de Dret Robert H. McKinney de la Universitat d'Indiana, que després va passar a la pràctica privada. Es descriu a si mateix com un conservador de principis, dient que era cristià i republicà.\nEl 14 de juliol de 2016, la campanya del president Donald Trump va afirmar que Pence seria l’elecció de Trump per presentar-se a les eleccions presidencials del 2016. Tots dos van continuar derrotant De Hillary Clinton campanya a les eleccions generals que van tenir lloc el 8 de novembre de 2016. Pence va ser investit com a vicepresident dels Estats Units el 20 de gener de 2017.\nTot i que sabem molt del que ha fet políticament, no se sap molt de la seva vida familiar, especialment dels seus fills amb la seva dona Karen Pence. La parella té tres fills: Michael Jr., Charlotte i Audrey. Entre aquests nens, Charlotte Pence-Bond és la més pública dels tres, centrant la seva carrera en els èxits del seu pare. Mentrestant, la germana de Charlotte, Audrey, viu una vida tranquil·la allunyada de la política. Anteriorment, ha admès tenir opinions liberals malgrat que el seu pare era conservador. Pel que fa al seu germà Michael Jr., és un oficial de marina que recorre el camí de la modèstia a la vista del públic, preferint una vida de servei militar. Aquí teniu tot el que heu de saber sobre els nens de Pence.\n@VP Mike Pence i la seva dona amb el seu fill, 2ndLt. Michael Pence. Gràcies pel vostre servei, Michael. 🇺🇸 pic.twitter.com/p3Ckfqs8iA\n- GOP Elephant (@The_GOPElephant) 25 de febrer de 2017\nMichael Pence Jr., el fill més gran de la ploma, va assistir a la Universitat de Purdue abans d'incorporar-se al servei militar. Primer va comissionar com a subtinent al cos de marines el setembre de 2015 a les 23. Va anar a l'escola de vol a la Naval Air Station de Florida per convertir-se en pilot.\nTendeix a mantenir-se fora dels focus com la seva germana petita. Michael es va casar el 2016 amb la seva dona Sarah, a la qual Pence va revelar que la cerimònia seria una 'petita, petita i íntima cerimònia només per a la família immediata'. Segons els informes, la parella es reunia mentre assistia a la Universitat Purdue a Indiana durant una classe de ciències polítiques. Michael va ser un dels set graduats que va rebre ales d’or de la Naval Air Station de Meridian el 2018. El 2017, segons la seva pàgina de LinkedIn, Sarah era coordinadora del programa de serveis de tractament forense de la Divisió de Salut Mental i Addiccions.\nTot i que li agrada mantenir el seu matrimoni privat, es va revelar un fet interessant sobre el seu matrimoni, que va venir de la seva mare, Karen. Segons sembla, va dir a CNN: “Vaig aprendre de ser cònjuge de la meva nora. Insisteix que Michael té les seves responsabilitats a la casa i ella té les seves. I tendeixo a dir: ‘Ah, ja ho sabeu, el vicepresident està molt ocupat, ho faré per ell’ i, en realitat, és millor si no ho feu ”.\nL’autèntic caràcter i lideratge es troben l’endemà del dia de les eleccions, quan apareixen reptes imprevistos i els líders han d’afrontar judicis sense precedents. Mai no he estat més orgullós de vosaltres que el que he tingut durant el darrer any. Veure-vos animar i tranquil·litzar el nostre país a través d’aquesta pandèmia ha mostrat al món quelcom que sempre he conegut com la vostra filla. La vostra naturalesa amable, calmant i suau és insubstituïble. Però també m’heu ensenyat sempre que la veritable pau no ve de dins: prové de la nostra fe en Déu i de la nostra creença que Ell serà la calma enmig de cada tempesta.\nUna publicació compartida per Charlotte Pence Bond (@charlottepencebond) el 6 d'agost de 2020 a les 12:53 pm PDT\nCharlotte Pence és una filla mitjana de Mike i Karen Pence i és escriptora americana. Recentment es va casar amb l'actual tinent Henry Bond a l'Acadèmia Naval dels Estats Units a Annapolis, Maryland. Pel que sembla, va ser el seu germà Michael Jr. qui va presentar la parella el 2017, després de conèixer Bond a l’escola de formació de vol. Charlotte va parlar amb CNBC sobre la seva vida amorosa, dient que ser filla del vicepresident comporta els pros i els contres. Va dir: 'Si saben qui és el meu pare, [tenen] una percepció de mi'.\nEl Va declarar un jove de 27 anys t barret que ha d’agrair al seu pare per animar-la a seguir els seus somnis d’esdevenir escriptora, cosa per la qual ha expressat interès i que tenia set anys. Ara ha escrit una autora publicada On vas: lliçons del meu pare , que és la biografia de Mike Pence explicada des de la seva perspectiva. També és autora de llibre infantil Un dia a la vida del vicepresident de Marlon Bundo . El 2014 va guanyar un premi Emmy per la regió dels Baixos Grans Llacs per una pel·lícula que va escriure i va ser productora associada.\nAgraït per això\nUna publicació compartida per Audrey Ann Pence (@audreyannpence) el 30 de novembre de 2019 a les 10:36 am PST\nAudrey Pence és la més jove del trio. A diferència de la seva germana gran Charlotte, a la jove de 25 anys li agrada limitar les seves publicacions a les xarxes socials. Però es va revelar que recentment es va casar amb el seu xicot de la universitat Daniel Tomanelli, segons el Boston Globe, els dos es van conèixer al nord-est. Ara Audrey assisteix a la Facultat de Dret de Yale. Parlant amb Notícies @ Northeastern , va dir que algun dia li agradaria treballar en una ambaixada o consolat dels Estats Units. Ella va afirmar: 'He parlat amb molta gent que és oficial estrangera i he vist la feina que fan i molts han dit que tots són generalistes en lloc d'especialistes, cosa que realment identifica amb la possibilitat de prendre diferents lliçons. de tot el món i aplicar-los '.\nCharlotte no és l’única autora de la família Pence. Audrey també té alguns crèdits d’escriptura a CNN. La xarxa tenia li va donar a Audrey una línia de referència, on l’aleshores estudiant universitari coescrivia un article amb la veterana periodista Christina Asquith que es va publicar al lloc el 2015 anomenat Per què Turquia no dirà la paraula G quan es tracta dels armenis.\nVeure: Coneix els nens de Donald Trump\nmillor calendari d'advent del vi 2020\nmelania trump a la vista\nque presenta l'espectacle d'avui aquest matí\nmillor suport per a telèfon de cotxe del Regne Unit\nnoia ets més gruixuda que un bol de farina de civada gif


15 maig 2021 11:35\nJaume Lladó | 08 novembre 1999\nLa realitat demostra que les paraules no són innòcues i tots n'hem de ser conscients. Però ho hem de ser encara més els que treballam o col·laboram en els diferents mitjans informatius, ja que aquests possibiliten arribar a molta més gent, a la qual no s'ha de manipular. Hem de procurar no embullar ni enganar ningú. I quan dic això no em referesc només a propagar mentides, sinó, i sobretot, a no utilitzar qualificatius incorrectes o tendenciosos que poden conduir a esbiaixar la imatge que se'n facin els receptors de determinats esdeveniments, institucions o personatges. Un exemple d'aquest procedir podria esser la utilització d'adjectius racials o geogràfics dins les notícies de successos. Tots nosaltres hem llegit, probablement més d'una vegada, titulars tals com un negre roba una bossa a una dona que sortia de comprar o un ciutadà d'origen magribí agredeix un veí o detingut un gitano que venia drogues. Aquestes informacions, possiblement són del tot verídiques, però l'excessiva importància que donen a la procedència del delinqüent condueixen a una orientació de l'opinió pública, la qual, influïda per aquest tipus de tractament tendirà a pensar que esser d'unes determinades ètnies o procedències predisposa cap a la delinqüència. I això pel simple fet que es ressalta aquesta característica només en uns casos, ja que no és gaire habitual que es posi al titular l'origen del delinqüent quan aquest és murcià, extremeny o mallorquí, per posar alguns exemples.\nUn altre cas d'aquests de perversió del llenguatge el trobam en el tractament de moltes notícies polítiques. No hi ha gairebé cap mitjà de comunicació de l'Estat Espanyol que en parlar sobre els partits polítics no distingesqui entre els nacionalistes i els no nacionalistes. Per mi és un fet clar i fàcilment constatble que el PP i el PSOE són partits nacionalistes i amagar-ho a l'opinió pública em sembla una manera de manipular com una altra. Una cosa és que ells vulguin passar per no esser-ho i l'altre és que els mitjans de comunicació els seguesquin el joc.\nUn que no és nacionalista no creu en les fronteres, sinó que pretén la seva desaparició, no creu en banderes, ni en himnes, ni en diades nacionals, ni en res de tot això. I li és ben igual si l'administració sota la qual li ha tocat viure és exercida sobre cent milions de persones, o només sobre mil cinc-centes, ja que ell només creu en els individus com a tals, però no en les nacions ni els imperis. Si de cas treballarà per la construcció d'un únic estat mundial que, d'una vegada per totes, acabi amb les divergències al nostre planeta i que, per tant, suposarà la desaparició del seu estat. Li serà igual si el seu país té seleccions esportives o no en té i no s'emocionarà el més mínim quan aquestes disputin una competició. Promourà l'abolició del'exèrcit, ja que si tant li és estar sota una bandera o una atra no tindrà cap interès a mantenir estructures de defensa. I així podríem continuar i continuar una bona estona més.\nComparau aquests comportaments que serien típics de les opcions no nacionalistes amb els del PP i el PSOE i després demanau-vos si són o no són nacionalistes i si és just que els mitjans de comunicació només qualifiquin com a tals els que obertament tenen la valentia de confesar-s'hi.


Esparreguera se solidaritza amb les víctimes dels atemptats terroristes\nConvivència, Política, Societat\tDivendres, 17 d'agost de 2018\nUna quarantena de persones s’han concentrat aquest matí a la plaça de l’Ajuntament en memòria de les víctimes dels atemptats de Barcelona i Cambrils\nDesprés d’unes paraules de l’alcaldessa accidental, Olímpia Sánchez, ha estat Ernest León l’encarregat de llegir el “Manifest en memòria de les víctimes dels atemptats terroristes de Barcelona i Cambrils, per la pau, la democràcia i contra el terrorisme”, segons el text difós per la Federació de Municipis de Catalunya (FMC).\nUn manifest que reivindica la tasca que aquells dies varen desenvolupar els cossos d’emergències i seguretat, mèdics, de prevenció, institucions i organitzacions i, molt especialment, les institucions d’autogovern de Catalunya. El text també demana que es deixin de vendre armes i material bèl·lic des dels països occidentals cap a grups terroristes.\nUn cop llegit el manifest, s’ha fet un minut de silenci a la plaça, on les banderes onegen a mitja asta. Olímpia Sánchez, alcaldessa accidental d’Esparreguera i regidora de Convivència, ha dit aquest matí en declaracions a Ràdio Esparreguera que la comunitat musulmana és, en aquests cas, també víctima, perquè han patit un rebuig de la societat. “A Esparreguera, treballem amb la gent de la mesquita i tenim contactes sovint i molt bona relació. Però és difícil saber quan apareix una cèl·lula. El seu propi entorn, sovint, no ho sap”, ha dit la regidora.\nEn aquest enllaç podeu accedir al Manifest de l’FMC que s’ha llegit aquest matí a Esparreguera\nEn aquest enllaç podeu escoltar el manifest que s’ha llegit a la plaça de l’Ajuntament d’Esparreguera\nConcentració del 17 d'agost a la plaça de l'Ajuntament d'Esparreguera


CGT homenajea a Lucía Sánchez Saornil - Tercera Información -Tercera Información\nRedacción • Memoria Histórica • 01/06/2020\nCGT homenatja a Lucía Sánchez Saornil\nLa Federació local de València de la Confederació General del Treball (CGT) realitzarà un homenatge a Lucía Sánchez Saornil en el cementeri general de València, on es troba enterrada, dimarts que ve 2 de Juny, en complir-se 50 anys de la seua defunció.\nDes de la Secretaria de la dona de la Federació Local de CGT a València s’ha convocat un acte per a retre homenatge a Lucía Sánchez Saornil el matí del dimarts 2 de juny, a les 11.30 hores, en el cementeri municipal de València on es troba enterrada. Aquest acte homenatge tindrà lloc quan es compleixen 50 anys de la seua defunció.\nLucía Sánchez Saornil va ser telefonista, poeta, militant anarquista, feminista i una de les impulsores de Mujeres libres junt a Mercedes Comaposada i Amparo Poch. La seua condició d’anarcofeminista la va portar a denunciar les condicions que patien les dones, impel·lides a alliberar-se de la triple esclavitud: la ignorància, l’explotació laboral i la pròpia per ser dona.\nPetra Rabadán, secretària de la dona de CGT València, informa que l’acte consistirà en “la lectura d’un manifest, alguna poesia de Lucía i també es depositarà un ram de flors en la seua tomba”. També informen des de l’organització anarcosindicalista que tenien previst realitzar un acte més multitudinari amb representació de tota la Confederació General del Treball, però la pandèmia sanitària i l’estat d’alarma impedeixen el desplaçament interprovincial i concentracions multitudinàries, així que han decidit posposar aquest homenatge més multitudinari per a el mes vinent de Desembre coincidint amb l’aniversari del seu naixement. Des de la Secretaria de la dona de la Federació Local de València en coordinació amb el Comité Confederal de CGT s’han realitzat les gestions oportunes per a rehabilitar la sepultura en la qual es troben les restes de Lucía Sánchez Saornil.\nDes del Gabinet de Comunicació de la Confederació General del Treball del País Valencià i Múrcia s’ha contribuït a aquest homenatge amb l’edició d’un vídeo en memòria de “aquesta extraordinària dona” que s’estrenarà el matí del dilluns 1 de Juny\nCGT / CGTPV / Lucía Sánchez Saornil / Mujeres Libres /


Metges de Catalunya demana prioritzar les consultes davant de "l'allau de burocràcia"\nEl sindicat Metges de Catalunya (MC) ha urgit aquest dijous el personal de l'atenció primària que prioritzin les consultes de valor clínic /@EP\nEl sindicat Metges de Catalunya (MC) ha urgit aquest dijous el personal de l'atenció primària que prioritzin les consultes de valor clínic i no burocràtic davant del que consideren una "allau de burocràcia" per l'augment de peticions de baixes laborals per Covid -19.\nEn un comunicat, demanen als professionals que atenguin preferentment els pacients presencials o telemàtics citats i els malalts amb Covid i ajuntin la gestió de les baixes fins a la conclusió de les visites, "sempre que sigui possible i sense sobrepassar la jornada laboral establerta".\nEl sindicat també ha aconsellat als professionals que, en cas contrari, traslladin les consultes no resoltes i les baixes laborals pendents a les direccions dels equips d‟atenció primària (EAP) perquè les reprogramin.\nEn paral·lel, han instat les administracions a establir mesures extraordinàries per alliberar temporalment el col·lectiu mèdic dels tràmits administratius de validació de les baixes laborals "per no bloquejar la seva capacitat assistencial".\nEn aquest sentit, advoquen per la instauració de manera extraordinària d'una declaració responsable, mitjançant la qual un malalt de Covid-19 podria tramitar la baixa laboral directament amb la seva empresa, sense necessitat dels recursos sanitaris "extremadament castigats i asfixiats per la falta de personal".\nPel que fa a l''alta diferida' anunciada per la Generalitat aquest dimecres, que es dóna automàticament al cap de set dies de tramitar la baixa, el sindicat considera que no resoldrà el col·lapse de les consultes i adverteix que les incidències del nou sistema hauran de ser reconduïdes des de la mateixa atenció primària.\nUn misteriós virus s'està propagant entre els gossos del Regne Unit\nQuè passarà amb les polèmiques "pagues per no treballar" del Parlament?\nLa infanta Cristina reacciona a les fotografies d'Urdangarín:...\nConeix la nova "parella" d'Urdangarín: és de Vitòria i va ser...\nEl SERGAS a un pas de sancionar la doctora Nercellas per treure...\nEl PSC assegura que la citació de Colau no afectarà "la feina del...\nQuant paguen en impostos els futbolistes del Barça i del Madrid?\nÒmicron paralitza les empreses catalanes: 1 de cada 3 ha cessat la...


Inici » Actualitat » Notícies » Tercera Escola d’Hivern d’Interseccions\nTEMES: Cultura,Educació,IntersECCions,Biblioteca Antonio Martín, Centre Cívic Jardins de la Pau, Centre Cívic Palmira Domènech, Centre Cívic Sant Jordi - Ribera Baixa, Cèntric Espai Cultural, L'Escola d'Arts en Viu, La Capsa, Unzip Arts Visuals, Escoles Bressol Municipals\nEntorn la connexió dels centres educatius amb les famílies i els centres culturals en l'espai no lectiu\nAquest 14 de febrer s’ha celebrat la tercera Escola d’Hivern d’IntersECCions. Es tracta d'un dels espais de trobada del programa que, com l’Escola d’Estiu o les reunions amb els equips directius, serveixen per posar en comú el desenvolupament dels projectes i construir un relat comú entre tots els agents que construeixen el programa, coneixent així els diferents punts de vista que hi conflueixen.\nEn l’Escola d’Hivern hi participen totes les persones directament relacionades amb el desenvolupament del Programa Interseccions, que s’hi vinculen des de l’Ajuntament del Prat de Llobregat. Han participat tècnics municipals d’educació i cultura, els equips de l’Escola d’Arts en Viu, l’Escola d’Arts del Prat, la Biblioteca Antonio Martín, el Cèntric Espai Cultural, l'Arxiu Municipal del Prat, el d'UNZIP Torre Muntadas, el Centre Cívic Jardins de la Pau, el Centre Cívic Sant Jordi-Ribera Baixa, el Centre Cívic Palmira Domènech, el Teatre L’Artesà, La Capsa, l’Escola Bressol Sol Solet, l’Escola Bressol El Cabusset, l’Escola Bressol La Blaveta, l’Escola Bressol La Granota, així com representants d’Escola Innova, Kuanum, i la Fundació Jaume Bofill.\nLa jornada d’enguany ha plantejat una reflexió col·lectiva sobre dues qüestions: com connectar el centre educatiu amb les famílies i els centres culturals en l’espai no lectiu, i aclarir el paper dels centres culturals en el Programa en el context actual i futur.\nPer començar la jornada, la directora del Programa Interseccions, Cristina Castells, ha explicat la trajectòria d’Interseccions des dels seus inicis fins a l’actualitat, amb l’objectiu de contextualitzar el moment actual del Programa, posant en valor el que s’ha realitzat fins ara i apuntant els reptes a treballar a partir d’ara.\nEn els dos primers anys de vida d’Interseccions, s’ha posat l’accent en els centres educatius com a espais de pràctica cultural, desenvolupant projectes dins l’horari lectiu d’aquests centres, amb la col·laboració de professionals de l’àmbit de la cultura (projectes en partenariat i projectes en xarxa). També s’han desenvolupat projectes en l’horari no lectiu, però en menor mesura.\nA partir d’ara, el programa planteja obrir una nova fase, on l’accent se situa en els centres culturals com a espais d’aprenentatge i pràctica cultural, i en el temps no lectiu. En aquest sentit, s’expliquen de forma general les diferents línies de treball que s’han començat a obrir: accions que connecten la comunitat educativa (alumnat i famílies) amb els equipaments culturals fora de l’horari lectiu, el treball de vinculació de les famílies en els projectes del programa, i la proposta d’accions específiques fora de l’horari lectiu.\nEn la segona part de la jornada s’han presentat vuit experiències que han incorporat en els seus projectes el treball amb famílies o que han plantejat vinculacions entre les comunitats educatives i els equipaments culturals fora de l’horari lectiu. Aquestes intervencions han anat a càrrec de les persones implicades directament en cadascuna d’aquestes accions, posant l’accent en descriure tant l’activitat que despleguen com els aprenentatges entorn el què ha funcionat i el què no.\nLes intervencions s’han agrupat en quatre apartats. El primer, sota el títol "Experiències de treball directe amb les famílies", ha donat cabuda al projecte Formació en escenografia per les famílies de l’alumnat que està participant en els projectes de teatre de l’Escola Jaume Balmes i l’Escola Josep Tarradellas. La presentació d’aquesta acció ha anat a càrrec de la Maria Donoso del Teatre l’Artesà i la Laura Tamayo de l’Escola d’Arts en Viu. Ha tancat aquest apartat la presentació El paper de les famílies de les Escoles Bressol en el projecte Converses Literàries de la mà de la Clara Illa de la Biblioteca Antonio Martín i la Maria Rodríguez de l’Escola Bressol Cabusset.\n"Experiències en l’espai no lectiu: la llengua anglesa, dos models diferents" ha estat el paraigua del segon bloc d’intervencions centrat a compartir dos projectes impulsats pel Programa Interseccions durant l’any passat i aquest. Marta Paniagua, de l’Escola Innova, ha explicat el projecte dels English Workshops, que ja es troba en el seu segon any, i l’educadora Uxue Arzelus ha explicat les diferents accions del projecte auxiliars de conversa al Centre Cívic Palmira Domènech, que s’acaba de posar en marxa aquest curs.\nEl tercer apartat ha portat el títol "De l’escola a l’equipament cultural". En les dues experiències que s’han compartit es feia palès com les accions que neixen de la col·laboració amb centres educatius reverteixen i s’incorporen a la programació i les activitats d’un equipament cultural. En són un exemple la vinculació que s’ha establert entre el Projecte d’arts visuals a l’Escola Can Rigol i el projecte expositiu Supersimetria d’UNZIP Torre Muntadas. En Daniel Gasol de l’Escola d’Arts del Prat i l’Esther Merchán d’UNZIP Torre Muntadas han compartit aquest procés que s’inicia a l’escola, aproximant l’art contemporani a l’alumnat, i continua fent participar l’alumnat en la preparació d’una visita guiada a l’exposició Supersimetria. Posteriorment, en aquest mateix apartat, la M. Pau Pàmpols de l’Arxiu Municipal ha explicat el projecte Memorables i com, a partir del servei comunitari i el treball dels alumnes, es documenta la memòria immaterial del Prat i es comparteix amb la ciutat.\n"Experiències més enllà d’Interseccions" ha estat el títol de les darreres presentacions, que descriuen dues experiències que, han sorgit a partir d’oportunitats creades en el marc d’Interseccions, però que s’han desenvolupat com a activitat pròpia dels equipaments culturals. D’una banda, en Quim Moral del Centre Cívic Jardins de la Pau ha compartit com s’estava constituint una Residència d’un grup de joves de Scratch al Centre Cívic Jardins de la Pau i la connexió inicial amb el projecte Investiguem i inventem desenvolupat en el marc d’Interseccions. D’altra banda i per finalitzar aquesta part de la jornada, la Nerea Porcel, la Yolanda Soriano del Centre Cívic Sant Jordi- Ribera Baixa i en Jordi Umbert de l’Escola d’Arts en Viu han explicat el projecte Orquestra de barri, projecte comunitari al Centre Cívic Sant Jordi-Ribera Baixa. Una proposta que inicialment es va pensar perquè l’alumnat que participava en el Projecte Entrecordes tingués la possibilitat de continuar fent música però que finalment ha esdevingut un projecte comunitari de barri de caràcter intergeneracional.\nDinàmica de treball en grups\nEn la darrera part de la jornada es va plantejar una dinàmica de treball en grup al voltant de tres qüestions: Quin sentit té la connexió de la comunitat educativa (alumnat i famílies) amb els equipaments culturals? Quines dificultats tenim per activar aquestes connexions? Quines estratègies activem per fer possible aquesta connexió?\nAquestes qüestions tenien per objectiu possibilitar un recull de mirades i reflexions entorn de la pràctica que cada professional desenvolupa en el marc del seu equipament i/o servei en relació amb aquest objectiu de connectar la comunitat educativa a cada un dels equipaments culturals del Prat de Llobregat.\nSi en l’Escola d’Hivern del 2019 es va treballar al voltant de com s’haurien de plantejar els espais de col·laboració amb la comunitat educativa, després d’un any, l’objectiu d’enguany ha posat l’accent en compartir algunes de les propostes que ja han portat a terme els reptes i maneres de fer que s’havien plantejat fa un any.\nLes experiències que s’han compartit han estat un punt de partida per fer una reflexió pràctica sobre què funciona i què no funciona en aquest objectiu de connectar educació i cultura. La dinàmica posterior ha posat l’èmfasi en donar-hi resposta des de la singularitat de cada equipament i responsabilitat de cada professional, aterrant els objectius generalistes del Programa a la concreció de la pràctica específica. La posada en comú al final d’aquesta dinàmica, i a partir del recull de totes les aportacions en un document que es farà arribar a totes les persones que hi han participat, facilita que els aprenentatges de cada professional i equipament durant aquest darrer curs puguin transferir-se al conjunt de la comunitat vinculada a l’Ajuntament que està implicada en el desenvolupament del Programa Interseccions.


SIMULACIONS DE VIDA (2014) - Enric Herce | El Biblionauta\nMales Herbes publica la que segurament sigui la primera obra de cyberpunk en català.\nTítol: Simulacions de vida\nJo vull ser un humà que tingui una possibilitat d’enamorar la noia que m’agrada.\nUna literatura normal és aquella que es conrea en tots els seus registres. La catalana durant molts anys no ho ha estat del tot, però mica en mica es va col·locant al mateix nivell de les altres literatures “normals” d’Europa. Un cop els “grans” autors catalans del segle passat (Carner, Espriu, Pla, Rodoreda, Porcel, etc.) van haver bastit uns sòlids fonaments en el terreny de l’alta literatura, aquella més acadèmica i de prestigi, però alhora (i precisament a causa de la seva altura) més restringida quant al nombre de lectors que hi accedien, a principis del segle XXI va tenir lloc un interessant fenomen: encapçalats per la ploma d’Albert Sánchez Piñol i la seva novel·la La pell freda (2002), els escriptors catalans van començar a experimentar amb una literatura d’ADN menys local i que jugava eficaçment amb gèneres propis d’altres latituds, com ara el terror, la fantasia i la ciència ficció. La resposta del públic va ser imminent i massiva, i La pell freda, per exemple, es va convertir ràpidament en un èxit sense precedents, amb múltiples traduccions. Doncs bé, en certa forma, aquestes Simulacions de vida de l’Enric Herce les podem situar també en aquesta mateixa tradició, donat que s’aproxima a un subgènere poc conreat pels autors de casa nostra i ve, doncs, a omplir un buit, a “normalitzar” la nostra literatura de gènere fantàstic.\nLa denominació cyberpunk fa referència a un subgènere de la ciència ficció caracteritzat per presentar futurs terriblement tecnificats i amb un predomini de la informàtica i la virtualitat en l’àmbit de la vida quotidiana. Neuromàntic (1984), del nord-americà William Gibson, es considera que fou l’obra pionera d’aquest subgènere, però la nòmina d’autors d’aquesta literatura cyberpunk és llarga en la literatura anglosaxona: Bruce Sterling, John Shirley, Rudy Rucker, Michael Swanwick, Pat Cadigan, Lewis Shiner, Richard Kadrey, etc. Bé és cert que la novel·la d’Herce no és estrictament un producte cyberpunk, però resulta innegable una certa proximitat entre les obres d’aquells autors i el futur que ens mostra a Simulacions de vida. Tan proper, que en alguns moments sembla una mena de present alternatiu força semblant al nostre.\nEls ginys tecnològics, la mecanització de les megalòpolis (amb especial atenció a la cultura asiàtica), els avenços en realitats simulades, les contradiccions morals de la vida artificial, el progrés en manipulació genètica… i, molt especialment, la importància que tenen en aquest futur els ordinadors com a elements rectors d’un nou ordre mundial, dotats gairebé de consciència.\nA Simulacions de vida tots vivim connectats. A través d’uns aparells electrònics unipersonals anomenats logs, les persones vivim permanentment en xarxa.\nAquesta és una de les tesis de l’obra, allò que es posarà a prova. Què passaria si un bon dia aquesta societat tecnològicament dependent senzillament es trobés orfe de tecnologia? Si els ordinadors són els autèntics protagonistes de la novel·la (atenció al títol de cadascun dels capítols), els hackers informàtics jugaran el paper d’antagonistes, d’antiherois. Ambientada en aquest futur indeterminat que dèiem, la novel·la comença presentant-nos un dilema podríem dir-ne familiar (un joc d’infidelitats a diverses bandes entre dues germanes) per anar agafant volada a mesura que avancem fins donar-nos a conèixer les terribles intencions d’una malvada secta terrorista, Crepuscle Humà, i els seus plans per sembrar el caos global.\nAquest viratge del drama particular a la tragèdia global s’aconsegueix a partir de la unió de múltiples històries aparentment inconnexes, però que sempre acabem veient que tenen algun punt en comú. Simulacions de vida és, en aquest aspecte, el que avui coneixem com a “història coral”. La novel·la, de fet, no és pura, sinó que en la millor tradició literària beu de diversos gèneres i fonts. La filosofia d’aquesta secta, per exemple, propera a l’anarcoprimitivisme, ens fa pensar amb les motivacions del grup ecoterrorista del film de Terry Gilliam Dotze monos (1995).\nDe la mateixa manera, l’ofici de “filtrador de records” de Simulacions de vida, recorda poderosament els experiments relatats per Anthony Burgess a La taronja mecànica (1962) o la tasca policial preventiva que ens presentava Philip K. Dick al seu relat curt “L’informe de la minoria” (1956). Igualment, tot el referent a la creació de les intel·ligències artificials i a la seva rebel·lió contra els homes ens du a pensar en un munt de referències, tant cinematogràfiques com literàries: des de l’Akira (1988) de Katsuhiro Otomo al superordinador skynet del Terminator (1984) de James Cameron, sense oblidar les lliçons del mestre Asimov quant a la “humanitat” dels robots i la seva capacitat per desenvolupar una consciència (una ànima, o Línghún, segons la terminologia de la novel·la) capaç de posar en dubte les nostres conviccions ètico-morals més arrelades.\nPer tot això, Simulacions de vida pot ser titllada també de thriller futurista amb tocs de novel·la negra, en alguns moments, molt en consonància igualment al gust de la literatura cyberpunk. Arribats a aquest punt, cal esmentar Els androides somien xais elèctrics, també de Dick (1968)? L’experiment de Herce resulta interessant, però no sempre reeixit. És cert que en conjunt funciona, però en alguns moments és fàcil perdre el fil del relat. Els temes que tracta no són nous (perills del progrés tecnològic, isolament, deshumanització, etc.), però la forma de tractar-los és original i engrescadora. Ara bé, potser es fa un abús de temàtiques paral·leles, que a la fi embafen una miqueta: l’amenaça bioterrorista de Crepuscle Humà i la crítica a les sectes que ofereixen refugi a les persones que necessiten de contacte humà en un món deshumanitzat per un costat; l’atac informàtic que deixa el món orfe de la tecnologia que els sustenta i que li obre els ulls a la seva perillosa dependència per un altre; la presa de consciència de les màquines i el diàleg criatura-creador per un tercer… La manca de noms propis i de llocs no ens facilita les coses. Es tracta d’un recurs també interessant, que ve a demostrar la voluntat d’estil de l’autor, però que de vegades exigeix un pèl massa al lector. Amb tot, podem dir que Simulacions de vida és una bona novel·la feta de bocins de realitats diverses, de trossos de vides (simulades), que reflecteixen com en un mirall un futur massa semblant al nostre per no sentir-nos corpresos quan la llegim. Si som capaços de reconstruir tots els fragments d’aquest mirall trencat la gaudirem en la seva justa mesura.\nHerce_Enric, Ressenya CiFiCat\nPrevAnteriorEL RETRAT DE DORIAN GRAY (1890) – Oscar Wilde\nSegüentLA NAU DELS BOJOS (2001) – Albert Sánchez PiñolNext\nDaniel Genís\t10 d'octubre de 2014\nLA GRAN CAMINADA (1979) – Stephen King\nDaniel Genís\t3 de desembre de 2020\nDaniel Genís\t10 de setembre de 2020


Bartumeu i els seus seguidors no assistiran al congrés del PS (comunicat oficial) - FÒRUM.ad\nBartumeu i els seus seguidors no assistiran al congrés del PS (comunicat oficial)\nOn: 10/03/13 20:01\nJaume Bartumeu i el corrent Socialdemocràcia i Progrés no presentaran candidatura ni assistiran al proper congrés del Partit Socialdemòcrata. Així ho ha fet públic aquest sector en una nota de premsa que diu textualment el segënt:\nEls membres del corrent socialdemòcrata “Socialdemocràcia i Progrés d’Andorra” que es va constituir formalment a Anyós el dia 23 de febrer es van reunir ahir dissabte, 9 de març, per analitzar la situació interna del PS i avaluar l’oportunitat de la seva participació en el Congrés extraordinari del mes d’abril.\nDesprés d’un ampli debat es van adoptar dos acords:\n1- No presentar candidatura als òrgans de direcció del partit que s’hauran d’elegir en aquell congrés.\n2- No participar en el Congrés.\nAmbdues decisions es recolzen en la constatació que la ciutadania espera dels socialdemòcrates propostes en positiu per a redreçar la crisi econòmica i reformar les institucions i no pas baralles intestines i lluites fratricides que poden fer titulars als mitjans de comunicació però en cap cas no ajuden a resoldre els problemes de la gent.\nLa presentació pública de Fem PS, amb una escenificació pròpia d’una campanya electoral nacional, ha deixat en evidència que es vol més aviat excloure un sector del partit que no pas sumar més enllà dels límits del partit. Confirmen aquesta sensació les intervencions, entrevistes i articles d’opinió apareguts als mitjans en els darrers dies.\nFront a aquest plantejament excloent considerem que la societat andorrana el que espera, el que necessita i el que ens demana, és encarar responsablement els reptes que els plantegen en el nostre país.\nNo volem participar en un plantejament on només tingui cabuda part de la societat i que no representi els valors que uneixen a tots els ciutadans i ciutadanes. Tampoc volem convalidar, amb la nostra presència, una proposta excloent.\nEls membres de Socialdemocràcia i Progrés d’Andorra, volem que els socialdemòcrates es tornin a situar com l’opció de govern seriosa i responsable que Andorra necessita. Per això ens hem adreçat als membres i simpatitzants del Partit Socialdemòcrata manifestant que seguirem treballant en aquesta línia.\nEls membres de Socialdemocràcia i Progrés d’Andorra\nPrevious Post: Andorra la Vella programa tres espectacles infantils per a aquesta primavera\nNext Post: L’aplec d’esbarts juvenils i infantils compleix les expectatives d’assistència


Llibres | Pols d'estels\nPublicat el 12 d'abril de 2015 per Enric Marco\nFa 100 anys els joves europeus es mataven als fronts de França, Itàlia, Centre Europa i Rússia. El segle XX havia començat amb esperança però les tensions entre els blocs de les potències acabarien per esclatar a partir d’aquell matí del 28 de juny de 1914 a Sarajevo.\nNo en sabia massa del conflicte, de quines van ser les seues causes, com es desenvolupà i com s’acabà. I la lectura de l’extens i documentat assaig La Gran Guerra (1914-1918) de l’historiador Álvaro Lozano m’ha permés satisfer la meua curiositat.\nLes causes del conflicte són ben diverses i depenen de cadascun del contendents. Alemanya posseïa un petit però productiu sistema colonial en Àfrica, Xina i Oceania, però no era suficient per a les seues elits aristocràtiques i militars. La superioritat naval britànica li impedia expandir-se més i des de finals del segle XIX els alemanys començaren una carrera armamentística amb la construcció de vaixells cada vegada més grans. Res, però, semblava suficient ja que la Gran Bretanya sempre en construïa d’altres encara més grans i destructors.\nFrança i Alemanya també tenien un conflicte latent des de la humiliació de l’exèrcit francés a la batalla de Sedan el 1870 que va provocar la caiguda de Napoleó III i la pèrdua d’Alsàcia i Lorena.\nVa ser, però, l’espurna de l’assassinat de l’hereu de l’Imperi Austrohongarés a Sarajevo a mans d’un radical serbi, el fet que obrí la caixa dels trons. La política d’aliances provocà l’entrada en la guerra de Rússia, aliada de Sèrbia, en ser amenaçada aquesta per Àustria.\nL’alt comandament alemany havia previst una guerra ràpida seguint el pla Schlieffen, de no més de tres mesos. El pla consistia a envair la neutral Bèlgica i, amb un gran moviment de pinça, envoltar Paris i guanyar la guerra. Però la feroç i inesperada resistència de l’exercit belga i el gran front de guerra al nord de França, juntament amb la peculiar personalitat dels generals al front, sumant-hi la determinació del governador militar de París de trencar l’ala dreta de l’exèrcit alemany, van obligar l’exèrcit imperial a replegar-se i estabilitzar-se a les zones altes. Es passà en uns mesos d’una guerra d’avançades clàssica a una guerra estàtica, amb les trinxeres, a la qual cap contendent hi estava avesat. Una cosa semblant passà als altres fronts de guerra: a Itàlia o al front oriental,\nDurant quatre anys les diverses ofensives dels Aliats i de les Potències Centrals no aconseguiren trencar el front en cap direcció: Verdun, les batalles del Somme, Passchendaele, el desastrós front alpí italià. Milers de soldats foren llançats com a carn de canó contra els filats sense cap consideració. Durant els primers anys de conflicte es podria considerar una guerra moderna però amb tàctiques militars del segle XIX.\nFruit de la industrialització i de les noves tecnologies, en la Gran Guerra s’empraren noves armes, més efectives, més mortíferes. El nou armament utilitzat per generals formats en les guerres colonials i, quasi sempre amb el menyspreu de la vida dels seus subordinats, permetia fer matances en massa. Punts fortificats construïts per defensar les fronteres només enguantaven uns dies davant dels canons de gran calibre enemics. En els fronts feren presència els rudimentaris tancs, usats principalment pels britànics i infravalorats per l’Alt Comandament alemany, els odiats llançaflames, els avions com a bombarder, les armes químiques i en alta mar, els submarins. El balanç de víctimes en cada batalla es comptava sempre en centenars de milers de morts.\nDurant gran part del conflicte va ser una guerra estàtica, sense objectius clars per als soldats d’a peu. Per això no és estrany que els darrers anys de la guerra els soldats estigueren desmotivats i que les desercions arribaren alguna vegada al 20% dels efectius. Recordem la pel·lícula Camins de glòria de Stanley Kubrick que en relata uns casos verídics al front occidental i com el comandament francés ho resolgué de la pitjor manera possible.\nLa guerra del 14 al 18 va ser també una veritable guerra mundial on s’hi implicaren les colònies de les potències bel·ligerants. Àfrica, Orient Mitjà, l’esquadra alemanya de creuers de l’Àsia, la guerra submarina sense restricció contra vaixells de guerra però també contra mercants neutrals.\nLa guerra a l’Orient Mitjà, tan desconeguda, però tan interessant per comprendre l’actual statu quo en aquella zona, acabà desmembrant l’immens Imperi Otomà, aliat dels alemanys. Aquest escenari de guerra té episodis tan desgraciats com la batalla de Gal·lípoli, tractant de conquerir l’accés al mar Negre, en la qual un cos de voluntaris australians i nova-zelandesos (ANZAC) va destacar i sofrir tant. El fracàs de l’operació obligà a dimitir el primer lord de l’almirallat, Winston Churchill, que retornaria amb força durant la Segona Guerra Mundial. Cal recordar també l’oficial britànic Thomas Edward Lawrence, que durant els seus anys destinat a l’Aràbia va aconseguir agrupar les tribus àrabs per lluitar contra els turcs i per la seua independència, convertint-se en un mite vivent. És en aquesta guerra que els britànics van augmentar el seu imperi colonial amb la conquesta de Palestina, Transjordània i Mesopotàmia, les actuals Síria i Iraq.\nLa Gran Guerra va afectar també els estats neutrals com ara l’estat espanyol. Davant dels partidaris de la intervenció a favor dels Aliats o de les Potències Centrals s’optà per la neutralitat estricta. El llibre destaca la desconeguda labor humanitària del rei Alfons XIII que muntà tota una oficina per comunicar els presoners amb les seues famílies, enviar paquets als tancats o intercedir per evitar les penes de mort. L’obra també recorda l’allistament de voluntaris catalans en les files franceses que lluitaren en la batalla de Verdun amb el convenciment que el seu sacrifici donaria la legitimitat a Catalunya en el futur concert de les nacions. TV3 en va emetre fa poc el documental “L’estelada de Verdun.”\nLa revolució soviètica, amb la retirada de Rússia del conflicte, va permetre desviar part de les divisions del front de l’est al front occidental i això va permetre les darreres ofensives de l’exèrcit alemany en la primavera del 1918 que a punt van estar de tombar la victòria de la banda de les potències centrals. Tanmateix, cansat i esgotat, l’exèrcit alemany no va poder resistir l’envestida dels exèrcits aliats, ja amb la col·laboració nord-americana, que a partir de l’estiu del 1918 decantaren la victòria final.\nLa tancada en fals de la guerra amb la Pau de París i especialment amb el Tractat de Versalles amb l’interés d’humiliar Alemanya, malgrat el desig del president Wilson d’aconseguir una pau permanent amb l’aplicació dels seus 14 punts, va afavorir les ganes de venjança de la dreta alemanya, però també d’Itàlia, que, malgrat ser potència guanyadora, es considerà enganyada per no aconseguir l’expansió territorial cap a la nova Iugoslàvia per la qual havia lluitat. Així que la pau de París no va ser més que una treva en la guerra europea que fomentaria l’aparició del nazisme a Alemanya i el feixisme a Itàlia.\nLa brutalitat de la guerra viscuda per una classe mitjana i acomodada havia de reflectir-se en l’art i la literatura. Per evadir-se de la guerra alguns escriptors crearen mons fantàstics com féu Hugh Loffting, que, des de les trinxeres, escrivia a la seua filla les primeres descripcions del Doctor Dolittle o bé s’hi inspirarien com ara John R. R. Tolkien, que ens deixà El hòbbit o El Senyor dels Anells, en què el personatge Samwise Gamgee, (Sam) podria considerar-se l’exemple de l’abnegat soldat britànic.\nUna bona ressenya del llibre des del punt de vista d’un historiador, pot llegir-se ací: Reseña de La Gran Guerra (1914-1918), de Álvaro Lozano.\nAddenda: La popularitat del president Wilson i els seus 14 punts va ser tan gran a Europa que, fins i tot, Tavernes de la Valldigna, un poble llaurador de la Safor amb uns 9000 habitants al final de la Gran Guerra, li va posar el seu nom a la carretera, carrer Wilson, l’actual Avinguda de les Germanies.\n1.- Un soldat australià porta un company ferit a un lloc de socors prop de North Beach a la campanya de Gal·lípoli. [AWM H10363]\n2.- Portada del llibre.\n3.- Noves armes en la Primera Guerra Mundial. AppyBunny.\nBibliografia: La Gran Guerra (1914-1918), Álvaro Lozano. Marcial Pons Historia, 2014. Índex i les primeres pàgines.\nPublicat dins de Societat\t| Etiquetat com a Gran Guerra, Història, Llibres\t| Deixa un comentari\nPublicat el 9 d'agost de 2011 per Enric Marco\nPublicat dins de Cel fosc\t| Etiquetat com a Joan Francesc Mira, Llibres, València\t| 1 resposta


Un palau beneït pel cel- Sapiens.cat\n« El primer emperador de la Xina\nFeliç any del cavall! »\nEntrada publicada a Història medieval\tel dissabte, 1/02/2014 a les 12:10.\n01/02/2014 - 17:50\nSembla que els encarregats d’anomenar aquest palau van mig predir que aquesta obra arquitectònica esdevindria objectiu d’invasors i adversaris i, en certa manera, la van protegir donant-li aquest nom. Desconeixia el rerefons d’aquesta història i ja m’aventuro a demanar un article més extens sobre aquest palau i les seves intrigues.\nSincerament, Víctor, que ens condueixis per apassionants històries a través dels relats que expliques és sensasional. I és que llegim la pantalla però, inevitablement, en el nostre cervell estem coneixent aquesta història com si estiguessim aturats tot just d’avant del Gyeiongbokgung sentint la narració del guia que, en aquest cas, ets tu.\n04/02/2014 - 17:15\nHe de reconèixer que no sabia res d’aquesta joia de l’arquitectura.\nAhir vaig dedicar una mica de temps a informar-me’n i és sincerament impressionant. Concretament el pabelló Hyangwonjeong, construït sobre una illa aritificial, resulta un exemple meravellós de com encabir una peça petita i relativament sòbria dins un conjunt de dependències tan monumental i fastuós, de com l’escala humana pot (i ha de) conviure amb l’escala gairebé divina del palau.\nTot un descobriment per mi que t’agraeixo especialment.


El perfil @encampanya ja té llibre | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl perfil @encampanya ja té llibre\nEls autors d'aquest compte de Twitter de sàtira política són periodistes de diferents mitjans que es mantenen en l'anonimat\nBarcelona 12 ABR 2016 - 21:31\tCEST\nFernàndez (esq.), Bellsolà (centre) i Sallés, a la presentació. Consuelo Bautista\nSi hi ha un perfil de Twitter irònic, àcid, corrosiu, fins i tot despietat amb la classe política és @encampanya. Té més de 22.700 seguidors i una vara de mesurar per igual els dirigents i càrrecs institucionals, i la gran majoria saben encaixar aquest degoteig que no s'acaba en els seus comentaris en 140 caràcters. Els escriuen un grup de periodistes de diferents mitjans que insisteixen a reclamar l'anonimat i que, cada cop que algú pregunta, neguen que siguin ells els autors .\nAques dimarts s'ha presentat a la llibreria Calders de Barcelona El llibre de l'autobús de campanya, amb un subtítol que resumeix el que són: El twitter que (no) fa riure als polítics, prologat per l'exprimer secretari de el PSC Pere Navarro, la diputada de la CUP Anna Gabriel, l'exdiputat Alfons López Tena i el periodista de RAC1 Jordi Basté.\nHan oficiat de presentadors l'exparlamentari de la CUP David Fernández, que ha qualificat l'obra d'“imprescindible, necessària i sana”, al mateix temps que ha agraït el punt de “mala llet” d'alguns missatges. El que va ser diputat ha defensat l'anonimat dels autors, perquè això “els permet utilitzar la llibertat d'expressió i la sàtira”. El periodista Quico Sallés ha dit que l'anonimat dels autors no era una màscara, sinó una protecció i ha insistit que “ells diuen el que pensem uns altres”, sotmesos a l'autocensura per la pressió dels grups empresarials.\nEl periodista Carles Bellsolà s'ha identificat com a autor del perfil i ha destacat que la intenció no és una altra que “comentar en públic el que sentim a les redaccions per fer riure a la gent”.


No em facis la tavella, bajoca! | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEls darrers anys hem pogut assistir a un fenomen del tot sorprenent, digne d’un estudi econòmic de profunditat i motiu d’investigació per a les autoritats competents. Com pot haver pujat tant el preu de la mongeta tendra? Només cal passejar-se per les verdularies per descobrir que sovint el quilo de mongeta tendra sobrepassa de manera insultant els cinc euros.\nEl darrer any ha augmentat un 31% ni més ni menys. Ha passat a ser un article gairebé de luxe, i la seva compra la reservem per quan no podem més amb el desig o per quan, no sabem per quin set sous, el seu preu es proletaritza. Deu ser la màgia del capitalisme, la lògica del lliure mercat, per a molts de nosaltres incomprensible, quan no execrable.\nSi no es tractés de la meva hortalissa preferida, segurament m’hagués passat per alt, però de mala gana he viscut impotent aquest procés, i després de fer un acurat seguiment empíric i haver furgat en les clavegueres del sistema, m’he atrevit a denunciar des de les pàgines de L’ACCENT el que podria ser una complexa conxorxa. Desconec si aquest pas em portarà problemes o si afectarà la publicació de la revista, però estic decidit. Què hi ha darrere d’aquest augment de preus? O qui hi ha? Es difícil d’entendre com un producte com la bajoca, llegum que ens va arribar d’Amèrica i que fou considerat una menja vulgar, s’ha desorbitat d’aquesta manera. I més encara si tenim en compte que el seu conreu no implica gaire complicacions, o almenys això és el que he pogut constatar arran de l’habilitació de l’hort familiar ara fa uns cinc anys. I és que és una planta prou agraïda, i la recol·lecció de beines n’és senzilla. De fet, a cada collita, i coneixent el seu preu, em sento temptat de traficar-ne al mercat negre. Però no, prefereixo fer-me una bona bullida i delectar-me amb la seva deglució. Són molts anys gaudint de les mongetes tendres. Ja de ben petit n’era un fidel seguidor, i amb els anys m’he anat reafirmant. I també amb els anys he anat descobrint que aquesta fal·lera és compartida, no només per un nombre considerable de persones, sinó per tot un poble. La tavella és protagonista d’àpats senzills, només bullida i acompanyada de patata, o en la versió més complexa, amb ceba, safanòria (carota o pastanaga) o carbasseta (carbassó). I amb un raig d’oli, la clau. Per a golafres aliens a dietes, recomano amanir la mixtura amb maionesa: sensacional. Podem convertir el resultat en amanida si la mengem freda. I poca cosa més. Als receptaris no trobareu gaire diversitat. No en cal.\nTractant-se d’un plat humil i quotidià, discret però sentit, i en certa manera, un plat nacional (“un dels plats de verdura més populars de Catalunya”, segons Jaume Fàbrega; “capriciosa meravella” que composa el bullit valencià, segons Josep Piera; la manera de menjar-lo, bullit i ja està, es característic de tots els Països Catalans, resultant diferent de la manera espanyola de cuinar la bajoca), no creieu que es pot tractar d’una conspiració? Una conspiració per privar-nos d’una vianda esplèndida? Una conspiració per arrabassar-nos un petit plaer propi de les classes populars? Una conspiració per escarmentar la nostra gosadia nacional? El debat està servit.\nI per anar acabant, fer una repassada lingüística a l’assumpte. Bajoca i tavella són els embolcalls d’un llegum, però en el català occidental i el valencià passen a denominar el que al Principat i a les Illes coneixem com a mongeta tendra. Fins i tot, en alguns indrets se la denomina fesolet o fesolina. Als valencians, quan el fan la tavella, els fan la punyeta. Per bajoca a algunes comarques d’Alacant entenen el pebrot. I a una persona beneita la podem dir bajoca, com ja va fer Francesc Eiximenis en el seu temps (“la fembra que ha per marit una bajoca”). I també bajana. Ambdós termes són segurament derivats de Bajae, ciutat italiana molt coneguda per la producció de faves, fet que evidencia la mala fama de la lleguminosa.\nLa recepta. Bajoqueta amb brosses\nEs despunten les mongetes i es pica alfàbrega i ceba tendra. Es posa a coure tot plegat amb una mica d’aigua a foc lent. Quan estan cuites les tavelles, retirem les herbes i afegim unes fulles de menta. Salpebrem i a gaudir d’una senzilla però gustosa recepta valenciana.\n* Roger Sánchez és cuiner del Terra d’Escudella (www.tdk.cat), al barri barceloní de Sants\nCategoria: Racó del coc Visualitzacions: 1713


Tubertini Sparide Negre comprar i ofertes a Waveinn\n0-10 / 0-15 gr\nColor: 0-10 / 0-15 gr\nDescripció Tubertini Sparide\nEl Sparide és una barra ideal per a la pesca lleugera a bord del vaixell, la pesca amarrada o bé a la deriva per atrapar ;aranja, la daurada i els ferrers.\nEs tracta d'una canya molt manejable, extremadament sensible gràcies als dos líders en el sòlid carboni, diferents accions, amb les quals està equipat.\nEl mànec està en cautxús retràctils.\nPes: 121 gr.\nDiàmetre de base: Acció: 0 10 0 15 g.\nGuies: Seient: Referència: 03830.\nPes: 148 g.\nDiàmetre de base: Acció: 0 15 15 30gr.\nSi estàs buscant una botiga online especialitzada en material de nàutica i pesca, descobreix waveinn. Com a distribuïdors oficials de la marca Tubertini, tots els productes de nàutica i pesca que tenim en catàleg tenen la total garantia de Tubertini. Selecciona una de les categories de Equip de pesca i descobreix milers de productes de Equip de pesca per practicar el teu esport favorit. Estàs interessat en Tubertini Sparide? Si tens qualsevol dubte abans o després de fer la compra, contacta’ns a través de l’apartat de contacte o per telèfon i t’ajudem. No esperis més i fes la compra a waveinn!\nCaracterístiques Tubertini Sparide\nTecnologias Tubertini Sparide\nSostenibilitat Tubertini Sparide


La Llotja, una oportunitat\n© La Llotja, una oportunitat\nDes de la seva posada en marxa la Llotja ha estat un focus de maldecaps, especialment en l’àmbit de la gestió. Fer funcionar amb criteris empresarials un colós com aquest amb la massa crítica de potencials usuaris que hi ha a Lleida és, evidentment, un repte enorme. I vist com han anat les coses fins ara, sembla demostrat que era un repte fora de l’abast d’aquells que han estat responsables d’intentar-ho. Però que no se n’hagin sortit no vol dir que sigui impossible sortir-se’n. Els problemes posats de manifest no han de ser el pretext per cremar-ho tot, sinó l’oportunitat per aprendre’n i ser capaços de fer les coses d’una altra manera en el futur.\nÉs en això que es basa, precisament, la proposta de fer una due diligence que el grup municipal del PDeCAT i Unió va presentar en la seva moció del passat Ple del mes de febrer. No es tracta de fer –com sembla que hagi interpretat l’equip de govern arran de les primeres instruccions donades per fer efectiva la moció– només una auditoria del Centre de Negocis i Convencions (CNC). Una due diligence va més enllà. Busca examinar com s’han fet les coses al llarg dels anys i quines opcions de viabilitat hi ha mirant al futur. I no es tracta de fiscalitzar només la gestió del CNC, sinó també de la Llotja de Lleida, SA i de la Fundació Pública Teatre de la Llotja. Una anàlisi completa per poder abordar una solució global.\nEs tracta de saber l’estat de comptes, evidentment, però també detectar els errors comesos i d’assenyalar-ne els responsables perquè aquests n’assumeixin responsabilitats. I tant o més important que això, per poder obrir una nova etapa en què es facin les coses d’una altra manera. L’objectiu ha de garantir el futur de l’equipament com una instal·lació cultural de primer nivell al servei de Lleida i la seva àrea d’influència.\nAl passat Ple municipal vam sumar-nos a la petició de dimissió del president del consell d’administració del CNC, Rafael Peris, pel que al nostre entendre ha estat una falta de competència manifesta en el desenvolupament de la seva feina a la Llotja. Però hi ha altres responsabilitats que caldrà determinar arribant fins i tot al Paer en cap en el grau que li correspongui.\nLa Llotja, tal com va ser concebuda, ja hem dit força vegades que va ser un projecte faraònic. Una obra grandiosa pensada per quedar per a les generacions futures com una part del llegat d’un alcalde amb voluntat de deixar empremta. Però igual com les piràmides de l’antic Egipte en el fons no eren una altra cosa que el lloc on es feien enterrar els faraons, la Llotja pot acabar sent un autèntic mausoleu polític per als seus impulsors. I si fa milers d’anys aquelles construccions colossals es feien a costa del sacrifici del poble, obligat a arrossegar els blocs de pedra a cops de fuet, avui els lleidatans s’estalvien l’esllomada física, però no l’esforç d’haver de pagar el disbarat amb les seves contribucions. Perquè allò que tantes vegades hem sentit de “la Llotja no ha costat ni un euro als lleidatans” s’ha demostrat fals. Gairebé set milions d’euros no es pot dir que no sigui res.\nL’altre tema important que va sortir de la moció que es va aprovar el dia 24 de febrer és el d’impulsar la recuperació de la parcel·la contigua a la Llotja on, segons els plans inicials, s’hi havien de construir dos gratacels. El terreny, que ara torna a ser de Catalunya Banc (BBVA) després que la SAREB el retornés encara no se sap ben bé per què, hauria de tornar a control municipal el mes que ve per l’incompliment de fer-hi les dues torres. La recuperació de la finca atès que és evident que els edificis no es faran, podria contribuir a posar el comptador de la Llotja a zero per tornar a començar, però ara intentant fer-ho millor. En definitiva, es tracta d’aclarir què s’ha fet malament, qui n’ha estat el responsable, quant ha costat tot plegat i detectar i aplicar les solucions que permetin fer-ho millor a partir d’ara. Es tracta de tenir prou alçada de mires per admetre el que no s’ha fet bé, assumir-ne les responsabilitats corresponents, i convertir-ho en una oportunitat.