el meu gos i jo: de març 2015\nLa misèria de l'Alta Velocitat Espanyola\nS’ha comentat molt aquests darrers dies un estudi sobre la rendibilitat de la Alta Velocitat Espanyola que s’acaba de publicar. Els resultats no haurien de sorprendre a ningú: la Alta Velocitat Espanyola, aquell somni d’un visionari de poca volada que es diu José Maria Aznar, és una ruïna econòmica.\nPer dissimular aquest fracàs, ni Renfe, ni Adif, ni el ministeri donen cap facilitat per poder veure clarament la comptabilitat de la Alta Velocitat. Ni costos, ni ingressos, ni quantitat de passatgers, res de res. Tot ho engloben sota les “grandes líneas”.\nAquest estudi que s’acaba de publicar fa, doncs, suposicions. Però fa unes suposicions molt favorables a la Alta Velocitat: preveu un augment de la quantitat de passatgers del 2 % anual durant cinquanta anys, augment molt optimista.\nMalgrat això, durant cinquanta anys, el saldo entre ingressos i despeses no arriba, ni de lluny, a compensar la inversió efectuada: al tram Madrid – Barcelona es recuperarà un 46 % de la inversió, als trams Madrid – Andalusia i Madrid – Llevant, només es recuperarà un 10/11% de la inversió. El tram Madrid – Nord tindrà pèrdues d’explotació.\nAquest estudi es basa sobre les línies de la Alta Velocitat que funcionen actualment.\nSi fem la comptabilitat social, tenint en compte la valoració del temps estalviat i el que s’estalvia sobre altres mitjans de locomoció, el resultat no és tampoc pas massa brillant. Tampoc així, al cap de cinquanta anys, es recupera la inversió efectuada.\nEl pitjor de tot això és que no s’ha publicat cap estudi econòmic ni social de cap d’aquestes línees, estudis que s’haurien d’haver fet abans d’endegar-ne la construcció. Això demostra la manera com els polítics, tant del PP com de PSOE, respecten els diners públics.\nI, com diu en Germà Bel a La Vanguardia d’avui, “el millor està per arribar”, ja que les línies que s’estan construint tenen encara menys rendibilitat que les que ja funcionen.\nMalgrat això, es segueix llençant diners per continuar fent noves línies, mentre es retallen les partides de sanitat, d’educació i de recerca. Deu ser això el que el PP entén com "sentit comú" o com "el queDéu mana". Lamentable.\n(les xifres són en milions d'euros)\nAfegit el 31 de març: El secretari general d’infraestructures del Ministeri de Foment, Manuel Niño, ha defensat ahir dia 30 que les obres del AVE “no busquen una rendibilitat econòmica”, sinó que sigui “social” a través de la cohesió entre territoris.\nAmb gestors així anem de cap a la ruïna del país.\nPublicado por s sr los 20:35 Cap comentari: Vínculos a esta entrada\nMalgrat 1915 – notícies diverses\nUn nou secretari de l’ajuntament, la mort d’una bona senyora, el septenari de la Verge dels Dolors, pel·lícules i una sarsuela i l’anunci de dues noves fàbriques a Malgrat era la ressenya que sobre el nostre poble publicava La Vanguardia el divendres 26 de març de l’any 1915.\nTres frases per a un any electoral\nJa estem de ple en any electoral. S'han celebrat les eleccions a Andalusia, on el PP ha patit un daltabaix i on ha guanyat un personatge com Susanna Díaz, de la que no se sap que hagi treballat mai fora de la política i que va trigar, diuen, deu anys a acabar la carrera de dret. I ha guanyat sense defensar cap programa concret, només amb el seu carisma personal. De manera que podem pensar que continuarà les mateixes polítiques que els seus antecessors en el càrrec i que han portat a Andalusia a tenir una taxa d'atur del 36%. Si els andalusos estan contents amb aquest trist rècord, ja s'ho faran.\nLa notícia ha estat la desfeta del Partit Popular, daltabaix que s'ha produït malgrat els indicis de recuperació econòmica que el govern diu que veu. La pregunta que ens podem fer és per què els ciutadans andalusos han mostrat tanta desafecció per un govern que, segons diu, ens està traient de la crisi. Probablement perquè ni els andalusos ni els altres ciutadans d'aquest país veuen aquesta sortida per enlloc.\nEls ciutadans han vist que cap govern europeu parla tant dels aturats i cap govern fa tan poc per ells com l'executiu de Mariano Rajoy. Per posar algun exemple, en els pressupostos de 2012, el govern va retallar un 5% les prestacions d'atur i ni menys que un 21% el pressupost per a polítiques actives d'ocupació. En 2013, la retallada de les polítiques actives d'ocupació es va disparar fins als 1.600 milions, un 34%.\nS'han destruït tres milions de llocs de treball a Espanya, i el president del govern ens promet crear-ne altres tants en els propers anys. Però el ciutadà veu que la nova legislació laboral afavoreix un treball barat i de baixa qualificació, a mesura del que la majoria dels empresaris prefereixen: acomiadar els seus treballadors més que conservar-los, reemplaçar-los més que formar-los. I mentre això no canviï, en situacions de bonança tindrem una taxa d'atur per sobre de la mitjana europea, i en recessió, l'ajust es farà per mitjà d'acomiadaments massius. El resultat a mitjà termini serà un mercat laboral amb més feina, però de baixa qualitat. El que implicarà una rebaixa molt substancial de la seva capacitat per contribuir al finançament del sistema del benestar.\nEl ciutadà s'adona que el model de gestió empresarial dominant a Espanya continua sent el mateix de sempre: en èpoques d'expansió, l'empresa espanyola contracta mà d'obra barata a través de contractes temporals sense millorar ni la seva productivitat ni la seva competitivitat, i en èpoques de recessió, la seva resposta preferida davant les dificultats consisteix a recórrer a l'acomiadament massiu, aprofitant la crisi per esprémer al màxim als empleats que no envia al carrer. Això explica la sorprenent capacitat d'Espanya per crear i destruir ocupació més ràpid que qualsevol altre país europeu. I el ciutadà creu constatar que les reformes que ha dut a terme el govern afavoreixen aquest model empresarial.\nEl ciutadà veu com els polítics de dretes segueixen afirmant que la crisi ha estat causada pel seu comportament malbaratador durant l'època del boom i segueixen negant que aquesta crisi tingui a veure amb l'orgia de crèdit dels bancs. La crisi, segons aquests polítics, és culpa del ciutadà, no dels bancs.\nEl ciutadà veu com se li ha anat retallant el magre estat del benestar de què gaudia, ja que l'objectiu principal de Mariano Rajoy, segons va declarar en el seu discurs d'investidura, era el de reduir el dèficit públic. Per a això calia retallar i retallar. Per augmentar els ingressos es van augmentar els impostos de l'IRPF i de l'IVA, que afecten preferentment a assalariats i jubilats, però que afecten molt menys als que es beneficien de l'economia especulativa.\nEl ciutadà sap que l'economia oficial s'ha multiplicat per dos en els últims vint anys, però l'economia submergida s'ha multiplicat per quatre. Segons l'associació professional d'Inspectors d'Hisenda, l'any 2007 el Banc d'Espanya va publicar que els beneficis de les grans empreses espanyoles van créixer un 14,9%, però l’any següent, quan aquests beneficis havien de tributar, la recaptació via impost de societats queia un 18%. És a dir, el frau conforma un element estructural de la nostra economia, i des del govern del Partit Popular no hi ha senyals que es vulgui acabar amb aquestes pràctiques defraudadores.\nEl ciutadà podria resumir el que s'ha dit en tres frases:\n1 - No és que gastem més del que ens podem permetre, és que ingressem menys del que podem.\n2 - El futur no resideix en un mercat laboral amb més feina, però de baixa qualitat.\n3 - El creixement econòmic ha d'estar al servei del benestar, no el benestar al servei del creixement econòmic.\nPrimer el Partit Socialista des de maig de l'any 2010, i després el Partit Popular des de fa gairebé tres anys i mig, han actuat exactament a l'inrevés del que diuen aquestes tres frases. En fer-ho així, polítics i partits s'han buscat la seva pròpia ruïna.\nEs viable el que prometen els candidats?\nEs interessant saber què prometen els candidats a regir el poble, a part de prometre transparència, honradesa i participació, que són coses importants, però intangibles i gratuïtes.\nHi ha les despeses corrents, sobre les que poques coses podran fer els candidats. Queden les inversions, que haurien de ser les millores pel poble que cadascun ens proposarà. Però, quants quartos hi ha disponibles per inversions a l’ajuntament de Malgrat?\nSi agafem els comptes dels darrers quatre anys, veiem que entre els ingressos corrents i les despeses corrents, en mitjana, hi ha una diferència d’uns 3 milions d’euros. Aquesta és la quantitat anual que es pot dedicar a inversions sense augmentar el deute.\nEm direu que hauríem de comptar les ajudes de les altres administracions per inversions municipals. Lamentablement, em fa l’efecte que ni el govern central ni el de la Generalitat podran destinar massa calés per inversions a Malgrat, ja que no tenen ni un duro. Queda la Diputació, que té, entre altres, aquesta missió d’ajudar els ajuntaments. Si fem la mitjana dels darrers tres anys, la mitjana de les transferències de capital de les diferents administracions cap a l’ajuntament de Malgrat han sigut de mig milió d’euros anuals.\nPer tant, podem pensar que per la propera legislatura hi haurà uns 3 milions per any de superàvit corrent i mig milió més de transferències de capital d’altres administracions, és a dir, un total de 3, 5 x 4 = 14 milions d’euros per inversions.\nLa única que ha anunciat projectes concrets ha sigut la Carme Ponsa. Ha anunciat la remodelació del passeig, que costa, segons el projecte actual, 8 milions, però abans s’hauria d’obrir l’avinguda de Barcelona, que costa 2 milions més. També proposa la candidata arreglar la zona final de la riera, que, segons el projecte existent, costa 2 milions. I no sabem quan podria costar la construcció de la base nàutica municipal que proposa. Total, doncs, 12 milions. Quedarien 500.000 euros anuals per tota la resta d’inversions al poble, el que sembla molt poc. Podem pensar doncs, a no ser que la candidata concreti més el finançament dels seus projectes, que el seu programa no és viable sense un endeutament important.\nQuan els coneixerem, intentarem anar quantificant les promeses dels altres candidats.\nPublicado por s sr los 19:02 Cap comentari: Vínculos a esta entrada\nD’aquí a dos mesos estarem en plena campanya per les eleccions municipals. A Malgrat la principal novetat és que la titular de l’alcaldia aquests darrers vint-i-quatre anys no es torna a presentar. Comencem a veure moviments per anar-se posicionant: el grup CiU s’ha trencat, i n’ha sortit una nova candidatura, la de Junts par Malgrat, ERC ha canviat de candidat, el PSC ha elegit el seu.\nAnirem seguint el que els diferents candidats ens explicaran, quines són les seves propostes, quina és la seva visió del futur de Malgrat i del que farien a l’Ajuntament en cas de sortir elegits.\nEncara és aviat per treure conclusions, però començarem per dos candidats que s’estrenen, en Ramir Roger, candidat a l’alcaldia per ERC i la Carme Ponsa, candidata a l’alcaldia per Junts per Malgrat.\nDiu en Roger Ramir al darrer número de la revista d’ERC de Malgrat, La Teva Veu:\n“Des del govern crearem un Consell Econòmic i per a l’Ocupació format pels grups polítics i agents socials i econòmics del poble. Aquest Consell haurà de consensuar un “Pacte per la Reactivació Econòmica i la Creació d’Ocupació a Malgrat”. També treballarem perquè els ciutadans puguin decidir directament on volen que es destini una part del pressupost de l’Ajuntament, mitjançant un projecte de pressupostos participatius.\nI prioritzarem el treball amb les entitats socials i els recursos que siguin necessaris per tirar endavant un pla per ajudar a aquells famílies del nostre poble que ho estan passant més malament.”\nEstà bé això de crear un Consell, però, quines són les propostes que el candidat Ramir hi presentarà? Quins són els problemes de Malgrat, al seu parer, i quines solucions proposa? Per ara, res de concret. Pel que fa a l’ajuda a les famílies que ho estan passant més malament, s’ha quantificat el número de famílies, el seu cost, quins poden ser els criteris per destriar-les?\nDiu la Carme Ponsa al seu blog, per cert, molt ben presentat, felicitats:\n“Som un municipi bàsicament turístic, un municipi amb la marca de destinació de Turisme Familiar i on gran part dels malgratencs i malgratenques viuen directa o indirectament d’aquest sector.\nÉs per això que un dels meus punts del programa electoral proposa : la renovació del Passeig Marítim, l’arranjament del tram final de la riera i la construcció d’una base nàutica municipal que englobi diferents esports nàutics.”\nTé raó la candidata Ponsa en dir que Malgrat és un municipi turístic, però el turisme tot sol no resoldrà el problema de l’ocupació. Tinguem en compte que, per més esforços que es facin, a Malgrat el turisme no generarà ocupació durant, al menys, sis mesos. Pensa la candidata intentar, des de l’Ajuntament, impulsar altres sectors econòmics, com pot ser la indústria? Ha estudiat la candidata el cost dels diferents projectes que proposa i el seu finançament?\nEsperem dels diferents candidats un programa cada vegada més complet i afinat, que inclogui els diferents aspectes del poble, tant des del punt de vista urbanístic com econòmic i social. Quines serien les inversions que proposarien si arribessin a governar, com s’ho farien per aconseguir que Malgrat tingués més moviment, què pensen d’un centre únicament per vianants, ha influït aquesta decisió en el tancament del comerç, etc.?\nLo dit, anirem seguint les propostes dels diferents candidats i les anirem comentant.\nDesprés de batre el rècord d'extensió màxima del gel marí antàrtic el passat mes de setembre, l'extensió mínima s'ha produït el 18 de febrer passat, en què el gel marí antàrtic va tenir una extensió de 3,53 de km2, segons dades de la Universitat de Colorado.\nAquest valor de l'extensió mínima del gel marí antàrtic és la quarta més elevada de la sèrie històrica, i és uns 0,8 milions de km2 més gran que la mitjana de la dècada dels 80, en què va ser de 2,72 milions de km2 .\nContràriament al gel àrtic, l'antàrtic augmenta la seva extensió malgrat l’augment general de temperatures.\nPublicado por s sr los 16:54 Cap comentari: Vínculos a esta entrada\nMalgrat 1915 – Mort d’un canonge\nPodem llegir a La Vanguardia del divendres 13 de març de 1915 la notícia de que el canonge de la Catedral de Girona en Ricard Daniel, que es trobava malalt a Malgrat, hi va morir i hi va ser enterrat.\nPublicado por s sr los 15:56 Cap comentari: Vínculos a esta entrada\nEl debat sobre l’estat de la nació: l’energia\nEn aquests dies s'ha celebrat el debat sobre l'estat de la nació en què la gran absent ha estat l'energia, és a dir, què s'ha fet durant aquests més de tres anys i com recorrem la ruta traçada, com hem aconseguit del que ens vam proposar com a país i com hem aconseguit del que ens vam comprometre amb Europa.\nA ningú se'ns escapa la importància que per a Espanya té la seva estratègia energètica, molt imbricada amb el seu desenvolupament econòmic i social i, per tant, cal plantejar-se com una situació anòmala la manca de qualsevol ressenya en un debat de final de legislatura de l'estat del sector energètic\nUna explicació d'aquesta anomalia política la podem trobar en el plantejament amb què es va iniciar la legislatura el gener del 2012 mitjançant el RD 1/2012 de 27 de gener, on en l'exposició de motius s’afirma: "El dèficit tarifari constitueix en si mateix una barrera per a l'adequat desenvolupament del sector en el seu conjunt i en particular per la continuació de les polítiques de foment a la producció elèctrica a partir de fonts d'energia renovable i alta eficiència."\nEl paràgraf anterior expressa de manera inequívoca el que posteriorment ha passat durant els tres anys transcorreguts, una dedicació gairebé exclusiva de l'administració a solucionar el dèficit de tarifa elèctric i una dedicació de gran part dels productors i distribuïdors en posicionar-se en la defensa dels seus interessos.\nEl sector elèctric s'ha convertit en el protagonista del sector energètic per si mateix i per la seva implicació amb les energies renovables, i no s’ha fet res per millorar tota la resta del sector energètic.\nUn altre dels punts rellevants, també del sector elèctric, ha estat i és la prorroga o tancament de la central nuclear de Garoña, que d'alguna manera marca l'esdevenir de l'energia nuclear a Espanya sobre aquest tema. Més important que les dates ha estat la decisió del tancament sense permís de l'administració de l'activitat de la central, situació no resolta que encara perdura i no sembla que sigui d'atenció pública. El que va suposar aquesta plantada de les dues empreses més importants del sector elèctric va ser valorat i sancionat per la CNMC.\nL'existència de dos secretaris d'energia amb posicions diferenciades va generar més caos en els processos de negociació, es va passar d'un tímid inici d'introducció de la fiscalitat verda, a una solució per la via tradicional d'ingressos i despeses.\nAl desembre del 2013 va culminar una ruptura entre el lobby elèctric i l'administració que es va manifestar en la subhasta Cesur que va haver de ser anul·lada posteriorment a la seva celebració pel nivell de preus assolit, que estaven fora de rang del que políticament es considerava acceptable. Com a conseqüència de l'anul·lació s'improvisa una solució per substituir les subhastes trimestrals que genera un període transitori en el que encara ens trobem i en el que ningú sembla tenir les idees clares, encara menys el consumidor. Hi va haver una curiosa coincidència en coincidir la citada subhasta amb l'aprovació de la nova llei del sector elèctric.\nTot això ha generat el no desenvolupament de l’eficiència energètica, de l’autoconsum, de les energies renovables, de tot el que ve englobat sota l'etiqueta d'energia verda, totes elles activitats amb un gran potencial de desenvolupament i amb un molt important potencial de mitjans disponibles i preparats per actuar, sempre i quant l'administració ho possibiliti.\nParlant de renovables, i sense entrar a discutir el fons de la qüestió, hem d’assenyalar que s’ha derogat el decret signat pel senyor Rato el 12 de març del 2004 en el que es detallaven les primes que es concedien a aquestes energies, creant una situació d’inseguretat jurídica que no pot tenir bones conseqüències, i que ha donat lloc a demandes als tribunals espanyols i internacionals, que no sabem com acabaran.\nAquest govern va començar fort en matèria energètica, aprovant el dipòsit de residus nuclears relativament de pressa. Però ara s'ha vist que el lloc escolli, a la província de Cuenca, és sísmic (fa uns dies hi va haver un terratrèmol de força 5) El que vol dir qur e l'elecció que varen fer era dolenta: només han aconseguit retardar la decisió definitiva, ja que no crec que s'atreveixin a construir el dipòsit quan hi ha un risc sísmic comprovat.\nPel que fa a aquest govern del Partit Popular, la nota que li podríem posar sobre un tema tant important com és l’energia, és d’un zero.\nHaurem d'esperar a una nova administració per escometre els reptes que la societat té plantejats en aquest sector i el seu desenvolupament serà, sens dubte, un dels pilars del canvi que gran part de la societat demana i necessita.\nExtensió del gel àrtic\nEl passat dia 23 de febrer l’extensió del gel àrtic va arribar al seu màxim hivernal, amb una extensió de 13,13 milions de km2, el valor més baix des de que es tenen mesures per satèl·lit.\nA l’any 2011, que fins ara tenia el rècord, l’extensió màxima va ser de 13,14 milions de km2.\nAquesta disminució de 1,5 milions de km2, aproximadament, des dels valors que es tenien a les dècades dels 80 i dels 90 és una mostra de que el planeta s’està escalfant, un dels problemes de futur més importants, avui tapat per la crisi econòmica.\nDades de la Universitat de Illinois, a Urbana Champaign.\nMalgrat 1915 – Malaltia d’un canonge\nLa Vanguardia del dilluns 8 de març del 1915 ressenyava a l’apartat de Notícies de Girona que un canonge de la catedral gironina estava malalt a Malgrat. Aquest canonge moriria uns dies més tard a Malgrat.


LA BONA CONFITURA: ADÉUS (Un microrelat de Joanjo Garcia i Navarro)\nMon pare era d'aquelles persones que saben com animar algú. Sempre trobava la frase precisa. Una vegada, pocs dies abans que acabés març de 2005, li va dir al seu amic:\n–Aquest estiu traurem les vinyes i plantarem oliveres.\nEugeni somrigué en aquella habitació fúnebre de la vuitena planta de l'hospital La Fe, on traslladaven els malalts de càncer terminal. Estigueren xerrant sobre els riscos i inconvenients de la decisió, i la conversa desentelà la imperceptible pestilència de cadàver prematur que s'estenia pels passadissos. Mig segle d'amistat els contemplava de reüll, mentre la mort els mirava de front. S'acomiadaren prometent que l'ajudaria.\n–Aquest estiu traurem les vinyes.\nMon pare era d'aquelles persones que saben com animar algú. Va morir l'u d'abril. Eugeni, trist com una olivera, pensà en les vinyes mentre el plantava a terra.\n"L'illa dels morts", 1886 d'Arnold Böcklin\nJoanjo Garcia i Navarro (València, 1977) és Llicenciat en Història per la Universitat de València. Entre moltes altres ocupacions, ha treballat de professor de secundària tant al País Valencià com al Principat. Ha publicat la seua primera novel·la «Quan caminàrem la nit» (Bromera, 2013), obra guanyadora del Premi Enric Valor de Novel·la atorgat per la Diputació d'Alacant.


DVDStyler és un software gratuït DVD autoria eina que permet gravar vídeos a DVD, dóna suport a una àmplia gamma de formats de vídeo i afegeixi en menús interactius, que permet la fàcil creació de DVD que jugarà en qualsevol reproductor de DVD dels arxius de vídeo a l'ordinador. Un producte multiplataforma, funciona a Windows, Mac i Linux per atendre a la major audiència possible.\nL'habilitat per convertir arxius de vídeo en DVD que jugar en reproductors de DVD normals és molt útil especialment per a coses com vídeos casolans i així successivament, per què la multitud al voltant del portàtil per veure els seus records, quan vostè pot tenir els vídeos en format fàcilment transportable i reproduir-los en la seva TV? Aquí anem a mirar què passa aquí per a vostè com a alternativa a DVDStyler.\n1. Els DVD\nAquest és un programa gratuït que es beneficia de la compatibilitat amb una àmplia gamma de formats de vídeo, més de 45 en total, així si vostè té un vídeo, les casualitats són els DVD pot crear un DVD d'ella. Que fa falta en algunes zones no obstant això, el sistema de menú és bastant bàsic, per exemple, però és un programa petit i eficient que converteix vídeo en DVD.\nCom podem veure des de la captura de pantalla, la interfície és bastant bàsic, però és fàcil d'entendre i fa la feina necessària, inicia un projecte, Sumi's en els seus vídeos, afegir un menú i crear el teu vídeo. La gran barra de l'esquerra indica quant espai es queda en el DVD així que sempre són conscients de quant vostè pot cabre, només funciona tot.\n2. Ashampoo Burning Studio gratuït\nUn altre producte software gratuït, però aquest es basa en el paquet comercial del mateix fabricant, Burning Studio. Com a tal té un munt de característiques incloses aquí que poden venir com una sorpresa, com per exemple d'autoria Blu-raig. Les parts vídeo són, per a tots els talents aquest paquet té, una mica menys usuari amistós que altres aquí, necessitat de crear una imatge de disc de vídeo abans de cremar, però funciona bé independentment.\nLa interfície, com s'esperava d'un producte basat en un paquet comercial, és molt hàbil i un altre herència de aquella herència comercial és les opcions d'instal·lar multilingüe, aquest programari està disponible en 40 llengües.\n3. Freemake convertidor de vídeo lliure\nUn altre programa de software gratuït ben destacats, Freemake afegeix Blu-Ray, la capacitat de manejar més de 200 tipus d'arxiu i l'habilitat per convertir entre els tipus de fitxer a més de les característiques de creació de DVD. Freemake pot convertir els seus vídeos en Blu-rays o DVD, una altra vegada és un procés de dos passos, convertir a DVD format, llavors cremar el DVD, però el procés és senzill i Freemake us guiarà-ho molt bé.\nCom podem veure en el screenshot, això és una aplicació molt atractiu que cobreix qualsevol eines de vídeo que podria voler i fins i tot té l'habilitat per afegir les seves fotos amb un nou DVD també, gran per armar un registre de les teves vacances, amb vídeo i encara imatges en un sol lloc.\n4. L'autor de WinX DVD\nAquest és un paquet poc agradable que promet resultats veloç, menys d'una hora a convertir i gravar un DVD complet del principi fins al final. Ofereix l'interval habitual de compatibilitat de format de fitxer i opcions de menú de selecció i afegeix-hi algun bon àudio editant trets i l'habilitat per descarregar des de YouTube i gravar directament a DVD en una sola operació.\nAquest és un plaer per utilitzar i també inclou en DVD que esquinça entre el seu talent, així, per al software gratuït és sens dubte un bé pensat de paquet.\nL'alternativa final per a usuaris de windows és un petit gran programa, té compatibilitat amb un gran nombre de formats de fitxer incloent-hi encara imatges, l'habilitat per afegir als menús i subtítols com és d'esperar, tot embolicat en un tidy i simplement d'utilitzar interfície. El diferenciador amb aquest programari és que és un programa molt petit que utilitza pocs recursos de l'ordinador, així que una bona opció per a qualsevol que utilitza maquinari antic per crear el seu DVD a. La interfície és una mica bàsica com a resultat, però és tot encara clar i tota la informació que necessita, mida d'arxius en DVD, formats, l'ordre fitxer i així successivament són clarament mostrats.\nUn excel lent programa que té la feina feta.\n1. petit DVD\nUna fina poca peça de programari que crea DVD dels teus vídeos, simplement i senzilla, incloent l'habilitat per afegir menús amb fons personalitzats i així successivament. Utilitzant el programa és molt fàcil trobar, Sumi's en els arxius, demanar-los com vulguis, utilitzar les seves pròpies imatges per crear el menú i pessigar les locacions botó i així successivament, feu clic a crea DVD i després una mica mentre que tindrà el seu arxiu de DVD a punt per gravar.\nCom podem veure, una agradable interfície neta i tota la informació que necessita fàcilment visible. Un gran paquet,\nUna mica gran de programari, cremada crea un nou estàndard DVD dels teus vídeos, però també pot crear discs de DivX, que molts reproductors de DVD moderns pot fer front, i inclou la capacitat de crear CD d'àudio així com de MP3 CD massa.\nA més, cremada també li permet crear còpies de discos que ja han creat i té l'habilitat per manejar diversos formats d'arxiu a la vegada quan combinar-los en un DVD.\nUna interfície sincera amb cap desordre i un flux de treball fàcil d'utilitzar això fer una gran elecció per convertir els seus arxius de vídeo en DVD.\n3. Roxio torrades\nAquest és un paquet comercial i té una abundància de característiques i capacitats més enllà de qualsevol altra cosa que hem discutit com a resultat. Tanmateix, en el nostre interès principal, que de la creació de DVD de vídeo, funciona bé, té algunes característiques bonic menú i és ràpid i fàcil d'utilitzar.\nLa interfície és molt amable, ordenada i completa, mentre que el flux de treball és senzill de seguir i els resultats excepcionals. Un polifacètic peça de programari, però pagar-ho.\nUn altre lliure oferir, LiquidCD porta una interfície ordenada, flux de treball simple i eficient funcionament al Mac, lliurament de producció de qualitat amb poc esforç. A més de ser capaç de crear DVD des teus vídeos, aquesta també li permet crear un nombre de diferents tipus de discs d'àudio, així com de VideoCD i de DVD de dades.\nCom podem veure, és un programa simple amb una interfície agradable, aquí se centra en la facilitat d'ús. Tanmateix, aquest programa no està optimitzat per a les últimes versions de Mac OS X i així és més adequat per a aquells amb grans sistemes operatius.\n5. WinXDVD per a Mac\nAquesta és la versió de Mac específic del programari que hem comentat abans a la secció de Windows. Ofereix la mateixa compatibilitat de format de vídeo completa, la mateixa facilitat d'ús i ampli des mitjans maneig característiques i també inclou, gratament, la mateixa capacitat de descarregar vídeos de YouTube i convertir-los en DVD en una sola operació.\nUn dels problemes amb paquets integrals com això és sovint el perill d'aclaparar l'usuari amb opcions, botons i escenes, però aquí veiem han mantingut tot agradable i senzilla i com sempre la sortida és d'alta qualitat, tot anant a fer un gran producte.\n> Recursos > DVD > Inici 10 Alternatives DVDStyler (Windows i Mac)


El blog de GNA i GnaHS La importància d’una bona imatge fotogràfica\nEscrit per Olga Guasch el 15/09/2015 . Publicat a Disseny web\nEn disseny i publicitat online una bona imatge és el recurs més potent a l’hora de transmetre qualsevol missatge. Però escollir-la no és tant fàcil com sembla, ja que cal tenir en compte un seguit d’elements, tant tècnics com conceptuals.\nQuè cal tenir en compte a l’hora de triar imatges per al nostre website?\n• Il•luminació: No podem trobar llums excessivament clares, ni ombres o objectes massa obscurs; una fotografia ben il•luminada és aquella que ho té tot en la seva intensitat adequada. Però això no significa que una imatge clara o fosca sigui incorrecta, sempre i quan hagi estat prèviament realitzada amb aquesta intenció.\n• Enquadrament: Un bon enquadrament és aquell en què no es perd informació rellevant i que compositivament és harmònic per la vista.\n• Dominant de color: Tot i que a vegades pot ser un efecte buscat pel mateix fotògraf, en general es tracta d’una alteració no desitjada del color en la imatge, i per tant, un error que cal evitar o corregir. Diem que una imatge té dominant de color quan és per exemple excessivament groguenca o rogenca.\n• Nitidesa i qualitat: Cal anar molt en compte amb l’enfocament i la resolució; ja que una imatge pot deixar de ser fantàstica si finalment es visualitza borrosa o pixelada.\nQuè hem de transmetre?\nS’han d’analitzar i determinar quines emocions, qualitats i sentiments caldrà despertar al client per tal d’escollir quina és la imatge més adequada en cada cas. És importantíssim empatitzar amb el nostre possible consumidor amb l’objectiu d’aconseguir que s’interessi pel producte, la indiferència és la pitjor de les reaccions que pot aportar una imatge!\nOn puc trobar la fotografia perfecta?\nEn funció de quines siguin les nostres necessitats tenim dues opcions possibles:\n1. Contractar a un fotògraf:\nSi necessitem imatges d’un producte molt específic, i a més a més tenir-les en alta qualitat, la millor manera d’aconseguir-les serà sempre contractant a un professional; un fotògraf sabrà millor que ningú quina és la forma més correcta de mostrar el producte.\n2. Accés a un banc d’imatges:\nEls bancs d’imatges ens permeten aconseguir ràpidament recursos de tot tipus, de gran qualitat professional, i lliures de drets d’autor (o amb els drets comprats per tal de poder-ne fer difusió). Així doncs és una forma facilíssima d’accedir a expressions, emocions, o espais en un sol clic!\nPerò no tot és tan bonic com sembla, i cal dir que aquest tipus d’imatges són força impersonals, ja que gratuïtament o pagant qualsevol persona pot disposar de les mateixes; http://www.freedigitalphotos.net seria un clar exemple d’un banc d’imatges gratuït. Per tant, i encara que sigui una molt bona opció, sempre és millor que un es faci el vestit a mida!\nDepartamento de Diseño - Da soporte al departamento de Diseño Web, en el que puede poner en práctica sus conocimientos y crecer profesionalmente.


Pàgina inicial/Ortomolecular/SELENI EN LA DIETA. QUÈ ES, FUNCIÓ I FONTS ALIMENTÀRIES\nEl Seleni és un oligoelement essencial, el que significa que hem de ingerir amb l’aliment ja que l’organisme no és capaç de sintetitzar per si mateix, d’aquí la importància de la ingesta de seleni en la dieta.\nQuè és el seleni?\nEl seleni és un mineral que es troba dins del grup conegut com oligoelements que necessita el cos per al seu funcionament.\nEl seleni és un mineral traça i alhora un nutrient molt necessari per a la salut general, ja que posseeix una gran capacitat antioxidant per prevenir i lluitar contra diferents malalties.\nLa quantitat de seleni que requereix el cos és molt petit però fonamental per a diversos processos de l’organisme.\nHem ingerir amb l’aliment ja que l’organisme no és capaç de sintetitzar per si mateix.\nFuncions, ¿per a què serveix en l’organisme?\nEl seleni en el nostre organisme contribueix a:\n– Bon funcionament del sistema immune.\n– És essencial per a la fertilitat masculina (mobilitat de l’esperma i síntesi de testosterona).\n– Regula l’estat anímic i alguns neurotransmissors, reduint la incidència de la depressió i l’ansietat, atacs epilèptics i Alzheimer.\n– La funció tiroïdal (pas de T4 a T3).\n– La protecció cel·lular del dany oxidatiu i la inflamació en artritis, asma, pancreatitis.\n– Redueix la incidència de determinats càncers.\nSituacions amb requeriments augmentats de Seleni: a causa de diferents situacions, a més de la baixa ingesta, el nostre organisme ha de lidiar amb estats en què es requereix una aportació addicional d’aquest mineral, com:\n– malalties gastrointestinals per possible mala absorció de l’element.\n– hemodiàlisi (pèrdua augmentada de Es).\n– malalties cròniques (tumors ..).\n– situacions d’augment de radicals i peròxids (inflamació, infecció).\n– causa externa (en cas de quimio i radioteràpia).\n– moments d’estrès i especial esforç físic-psíquic.\n– edat adulta, embaràs i lactància.\n– dietes, vegetarians, vegans …\nQuines són les millors fonts de seleni?\nEls aliments vegetals, com les verdures, són les fonts de seleni més comuns en la dieta. La quantitat de seleni present en les verdures que es consumeixen depèn de la quantitat de mineral que era present en el sòl on la planta va créixer.\nEl peix, el marisc, les carns vermelles, els grans, els ous, el pollastre, el fetge i l’all són tots bones fonts de seleni. Les carns obtingudes d’animals que van menjar grans o plantes que es troben en sòls rics en seleni tenen nivells més alts d’aquest mineral.\nNous i pinyons, llavors de gira-sol i de chía.\nEl llevat de la cervesa, el germen de blat, igual que els pans enriquits són també bones fonts de seleni.\nUna alimentació saludable consisteix a ingerir una varietat d’aliments que et donin els nutrients que necessites per mantenir-te sa, sentir-te bé i tenir energia. Aquests nutrients inclouen les proteïnes, els carbohidrats, els greixos, l’aigua, les vitamines i els minerals.\nLa nutrició és important per a tothom. Combinada amb l’activitat física i un pes saludable, la bona alimentació és una forma excel·lent d’ajudar al teu cos a mantenir-se fort i saludable.


El gran gest del grup ebrenc Pepet i Marieta amb la Creu Roja per combatre el coronavirus\ndimecres, 1 d’abril 2020 - 13:01h | Actualitzat a 01/04/2020 13:24h\nEl grup ebrenc Pepet i Marieta ha estrenat aquest dimecres una campanya solidària per recaptar fons per a la Creu Roja i contribuir en el seu Pla Respon contra el coronavirus, amb què l'entitat ajuda a persones en risc d'exclusió social i col·lectius vulnerables en plena pandèmia. #SeremLluires es presenta a les xarxes socials amb 'Stay Home & We'll Be Free', una adaptació en vuit idiomes del 'One Love' de Bob Marley. El videoclip del nou tema s'ha fet amb centenars de vídeos de persones confinades que «somriuen», per enviar un missatge d'optimisme als que pateixen «la cara més amarga» d'aquesta crisi sanitària. Aviat es programarà també un festival solidari, se subhastaran cançons i es vendran samarretes.\nAmb 'Stay Home & We'll Be Free', Pepet i Marieta es posa a treballar en una campanya solidària en favor de la Creu Roja. #SeremLliures es presenta a les xarxes amb un videoclip d'aquesta versió del grup ebrenc que s'ha elaborat amb la participació de centenars de persones que els han gravat el seu confinament «amb un somriure». «Som conscients que el confinament no només hi ha somriures i hi ha gent patint la cara més amarga i perdent persones però som un grup que busca l'optimisme i és el que volíem transmetre», ha explicat Josep Bordes, líder del grup. «En moments de dificultat, i per a algunes persones de màxima dificultat, un somriure sempre ajuda», ha afegit.\nUn acció per «anar més enllà»\n«Feia temps que teníem ganes de fer algun tipus d'acció més enllà de l'entreteniment», ha assenyalat Bordes. La versió del 'One Love' a vuit idiomes vol transmetre arreu del món el missatge de #Joemquedoacasa però han volgut «anar més enllà» i destinar els fons a una acció solidària. «Vam pensar en la Creu Roja, que assisteix a la gent més necessitada, repartint aliments, avituallant espais per a confinament segur per a persones en risc d'exclusió social o sense sostre i vam voler aportar el que generi la cançó a l'entitat», ha detallat el músic.\nBordes anima a seguir pendents de les seves xarxes socials on s'aniran desgranant les següents accions d'aquesta campanya. De moment, s'ultima un festival solidari per al dia 10 d'abril. Els artistes compartiran l'enllaç on es poden fer donatius i al qual ja s'anima a tothom a fer aportacions: bit.ly/CreuRojaRespon. També es faran subhastes de cançons a mida o es vendran samarretes i marxandatge de la campanya solidària del grup, com a primeres idees.\n«És un projecte que ha nascut de cop i que no dubtem que pot anar creixent i que es puguin sumar altres entitats i gent que aportin més idees i el facin més gran. La bona voluntat hi és tota i tenim ganes de 'moure lío' perquè pensem que és una bona causa», ha dit Bordes.\n"💪 CORONAVIRUS: El gran gest d'uns ciutadans de Wuhan amb l'Hospital de Tortosa" "😢MOLT EMOTIU: La «mostra d'agraïment» de la Xina a l'Ebre en la lluita del coronavirus"\nsalut música Creu Roja solidaritat Coronavirus


Les comunitats (socio)educatives: somni o necessitat?\nA voltes imagino que la comunitat educativa (i educadora) la formen tots aquells agents i subjectes col·lectius que tenen contacte amb infants i joves i, per tant, tots aquells qui amb les seves accions poden influir en els processos d’aprenentatge. La meva il·lusió recull bona part de les comunitats dels barris i pobles: des dels comerciants fins a l’agrupament escolta, passant, és clar, per entitats i associacions, per pràcticament totes les àrees dels ajuntaments i, evidentment, per l’escola i els instituts.\nJoaquim Framis | Social.cat\nTots els membres de les comunitats educadores han de ser conscients de llurs responsabilitats i funcions i, alhora, reconèixer i cooperar amb els altres elements del sistema educatiu comunitari. Per tant, els ha de conèixer i reconèixer, confiar-hi, compartir amb ells en bona mesura la missió i els valors d’educar les noves generacions. Només així, des de la riquesa i complexitat que dóna la xarxa educativa de la comunitat, formarem una infància i una joventut arrelada, protegida i integrada a les seves comunitats. En aquestes comunitats, els protagonistes dels processos d’aprenentatge són els mateixos infants i joves que, entre ells i amb el recolzament comunitari, participen d’aquest procés des del centre.\nAvui aquest desig esdevé una necessitat: trepitjant el carrer del barri on treballo, des de la finestra dels serveis socials, en cada trucada a cada escola, parlant amb els trucaires del meu agrupament escolta o bé en cada entrevista, m’adono de la necessitat de (re)articular una comunitat educadora, que retorni la responsabilitat d’educar els infants i joves a tota la societat. Joves sense referents adults estables ni sòlids, infants amb pares i mares amb horaris laborals impossibles, parelles d’aturats de llarga durada sense ingressos, adolescents desesperats que donen sortida a les seves frustracions amb conductes de risc, nouvinguts perduts i aïllats, dones víctimes de la violència masclista... Són símptomes de la urgent necessitat de construir, cadascú des del seu lloc, una comunitat forta, transformadora, organitzada, solidària, educadora i educativa. Cal començar per una reforma radical de les institucions centrals de l’educació: cal obrir a la comunitat instituts i escoles i començar a teixir urgentment una xarxa de complicitats i treball en comú que rearticuli els vincles comunitaris, especialment als barris de les classes populars.\nAvui i sempre, cal recordar el savi proverbi africà: Per educar un infant fa falta tota la tribu.


La ignomínia | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nVeure Puigdemont a Brussel·les escenificant el paper de pròfug abans d’hora és la notificació que el nacionalisme català sorprendrà sempre\nDavant de la satisfacció narcisista del nacionalisme es pot sentir tristesa, indignació, vergonya aliena, potser hilaritat, però és inqüestionable que l’instint que té per l’ocurrència supera qualsevol càlcul de la imaginació: és com una d’aquelles aspiradores que es programen i que al llarg del dia van topant amb tots els racons de l’habitació fins que es queden sense bateria. Es podrien convocar els episodis viscuts abans de l’1-O; o les reaccions dels dies de després —una ciutadana, en aquest diari, se sorprenia que ningú els hagués avisat de com n’era de perillós defensar un referèndum fora de la llei com si fos un aplec—; o el ridícul de renyar el monarca; i el que va esdevenir el dijous i el divendres passat al Parlament —Cioran deia que s’hauria d’introduir la pena de mort per a la gent impuntual—, el cansament que representa sentir tan sovint el cant a cappella d’Els segadors, la ignorància de la responsabilitat, la força del victimisme, l’afany de mentir.\nPerò veure Puigdemont a Brussel·les, acompanyat d’uns convidats de pedra, i escenificar el paper de pròfug abans d’hora, és la notificació al públic en general que no hi haurà manera d’impedir que el nacionalisme català sorprengui sempre: és de molt baixa categoria fer una crida internacional per impedir que l’Estat actuï contra l’artífex d’una agressió altament agressiva i sense precedents contra el poble espanyol; és immoral preguntar si l’Estat espanyol respectarà els resultats de les eleccions del 21-D; s’ha de ser molt covard per no assumir la responsabilitat d’acomiadar-se de la seva família —encara que no fossin polítics, “els nostres Jordis” ho van fer—; és de mesquí tornar a invocar el “poble català” perquè amb el seu cos preservin els edificis institucionals; i és un insult cap a tota la gent que viu en un exili de debò obrir una pàgina web que es digui president.exili.eu. La pregunta, en el fons, és saber si Catalunya es mereix tanta ignomínia.\nLa cosa alegre, mentrestant, es viu a Barcelona: Junqueras continua amb els seus monòlegs lisèrgics, Rull deixa de ser conseller, no perquè l’hagin cessat, sinó perquè ja es considera ministre, i la CUP, demanant que el Govern de la República prengui decisions, demostra que la revolució dels somriures no ha existit mai perquè només és la revolució dels ingenus.\nAlgú de bona fe podria creure que els polítics nacionalistes catalans pateixen el mateix mal que va passar Alonso Quijano, un fanàtic, un creient ple de dogmes, incapaç d’adonar-se dels errors que cometia a pesar de tenir al seu costat algú com Sancho Panza: Don Quijote no va entendre mai que quan es trenca la barrera entre la realitat i la ficció es cau en la tenebra de la bogeria. El problema és que Junqueras i Puigdemont —o Pujol i Mas— no són bojos. Són una altra cosa, pitjor.


El Cavatast inaugura avui la seva 25a edició amb el mateix format que l'any passat, però més activitats - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\nEnguany de nou, es repetirà el format de l'any passat, és a dir, se celebrarà en quatre cellers singulars del municipi (Canals & Munné, Juvé i Camps, Freixenet i Vilarnau). En total, una trentena de cellers i empreses de restauració, xarcuteria i pastisseria del municipi presentaran els seus productes durant tot el cap de setmana en aquests quatre espais.\nA més, s'han programat activitats noves que complementaran aquests tastos. El Celler de la Fassina acollirà dissabte i diumenge tasts i maridatges al preu únic de 10 euros. Demà a les 12.30h, tindrà lloc un maridatge gourmet de luxe amb DO Cava, de la mà del sommelier Xavi Viles. També s’oferirà en doble format (dissabte a les 17.30h i diumenge a les 12.30h,) un tast maridatge sobre el cava i les seves millors harmonies gastronòmiques, a càrrec del sommelier i formador Ramon Roset. També es presentarà el Cava Women, una iniciativa liderada per l’enòloga Eva Plazas, dissabte a les 20h.\nD'altra banda, a l’Espai Caves Blancher s’organitza el Visensitive, un espectacle de música dels anys vuitanta i noranta, integrat per dues guitarres, una veu, i la sommelier Clara Antúnez. Serà el dissabte a les 19h i el diumenge a les 12h.


Rossell i Lefort proposen la ruta Andorra GR26 i la volen convert\nEsports » Muntanya 07 de juliol, 2020\nCarles Rossell i Matt Lefort són els impulsors de l'Andorra GR26, una ruta que enllaça els 26 refugis del país. Després de completar fa pocs dies una part del recorregut, de 170 quilòmetres i prop de 15.000 metres de desnivell, veuen possible organitzar un esdeveniment amb tres curses, que podria cobrir el buit deixat per l'Andorra Ultra Trail Vallnord.\nFeia molts anys que Carles Rossell tenia el somni d'enllaçar els 26 refugis de muntanya del país amb una nova ruta. El cap de setmana passat es va enfrontar al repte, acompanyat del seu inseparable Matt Lefort. Els 170 quilòmetres de recorregut i prop de 15.000 metres de desnivell positiu acumulat es van fer massa feixucs i el cos va dir prou abans de temps, però la ruta ha deixat de ser només una idea i s'ha convertit en un projecte.\nRossell creu que la situació actual és una oportunitat per presentar la ruta GR26. Lefort reconeix que no inventen res, però que aquesta nova connexió de punts pot descobrir racons menys coneguts.\nAndorra Turisme i el comú d'Ordino busquen una alternativa per omplir el buit deixat per l'Andorra Ultra Trail Vallnord i els creadors de Els 2.900 reconeixen que l'Andorra GR26 es podria convertir en un nou esdeveniment l'estiu vinent, si obtenen el suport necessari. La proposta seria organitzar tres curses de diferents distàncies, sense marcatge i amb un límit de 1.500 participants, tot buscant un perfil de corredor coneixedor de la muntanya.\nAra els toca recuperar forces per completar íntegrament el repte, tal com van fer amb Els 2.900 abans de convertir-la en una cursa de referència. Calculen que l'Andorra GR26 exigirà entre 45 i 55 hores per acabar-la.\nImatges cedides: Carles Rossell i Matt Lefort


Contacta NOULIMITS | Bicicletes elèctriques Barcelona\nEns encantaria saber en què podem ajudar-te, posa’t en contacte amb nosaltres!\nNoulimits, a 5 minuts de Barcelona, vine a conèixer-nos!, segur que et podem ajudar a trobar la bicicleta elèctrica que més et convé. Hem provat en poc temps moltíssimes ebikes diferents, les darreres a Eurobike i hem seleccionat les millors amb relació qualitat-preu per a cadascuna de les modalitats (MTB, urbana compacta, plegable i confort). Per ajudar-te millor tenim bicicletes de prova. No totes les bicicletes elèctriques són iguals, de fet la nostra recomanació és assessorar-se bé i provar abans de comprar.\nLes dades facilitades s’inclouran en una base de dades i es tractaran d’acord amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999 , de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal.


Les jugadores de Marta van guanyar 3-0 al CV Vallhebron i a semifinals han perdut 3-1 contra el campió de la lliga regular, el CV Sant Cugat. L'equip ha demostrat una gran maduresa però l'equip de Sant Cugat ha sabut jugar millor els punts decisius.\nLa junta del club vol felicitar a les jugadores i als pares pel bon comportament esportiu demostrat a la fase final del Campionat de Catalunya. Els pares de les jugadores han tingut un comportament exemplar i han acceptat la superioritat del campió amb molta esportivitat.\nAra el club espera el resultat de l'equip cadet entrenat per Bea Gila que el cap de setmana 7 i 8 de maig participarà a la fase final de Catalunya amb els 8 millors equips classificats de Catalunya.\nL'AE Carles Vallbona torna a ser un referent comarcal dintre del voleibol femení i continua treballant per millorar cada any.


Lectio divina on line 96 (Setmana del 25 de novembre a l'1 de desembre) | Parròquia Sant Antoni Maria Claret\nLectio divina on line 96 (Setmana del 25 de novembre a l'1 de desembre)\nText bíblic: UN POBLE REBEL\nAquest poble és rebel. Són uns fills caragirats,\nque no volen escoltar l’ensenyament del Senyor.\nDiuen als vidents:\n“No tingueu més visions”\n“Guardeu-vos les veritats, expliqueu-nos coses plaents,\nprofetitzeu fantasies, abandoneu el camí dret,\ni traieu-nos del davant el Déu sant d’Israel”.\nAra doncs, això us fa saber el Déu sant d’Israel:\n“Ja que refuseu això que dic,\nja que confieu en el poder de l’opressió\naquesta falta serà per a vosaltres\ncom l’esquerda que baixa en un pany de muralla:\nes va obrint, i tot d’una el mur s’esfondra.\nserà com una esquerda esmicolada,\ntrencada sense remei;\nno n’aprofitareu cap bocí per a recollir brases del foc\no per a treure aigua de la pica.”\n(Is 30, 9-14)\nAlgunes inclinacions o comportaments teus ¿són innocents del tot?\nAquest text, ¿es podria aplicar a algun grup o grups humans històrics o actuals?\nAquesta Lectio d’avui, què et suggereix?\nEL CONTEXT DEL TEXT\nPrimer de tot situem el text. Són un fragment del capítol 30 del Llibre d’Isaïes. El llibre d’Isaïes té 66 capítols que es divideixen en tres parts que corresponen a tres moments històrics que van aproximadament de l’any 751 al 500 abans de Crist. Segons aquestes dates Isaïes hauria viscut nogensmenys que 250 anys, fet del tot inversemblant en la vida d’una persona per molta longevitat que hagi pogut tenir. Isaïes fou una persona intensa, clarivident, dreturera i ben fonamentada en la fe d’Abraham i l’Aliança del Sinaí. La seva vivència religiosa i la cultura bíblica i humana que el modelaren en feren un profeta total per vocació divina com ens relata en el capítol 6 del seu Llibre. La seva forta personalitat transcendí al seus admiradors, seguidors I deixebles. Isaïes, volent-ho o no volent-ho, va crear escola.\nEl Llibre d’Isaïes, doncs, fou redactat històricament pel profeta i uns deixebles de dues i tres generacions... Podem entreveure tres parts en el seu Llibre que corresponen a tres situacions històriques ben diferenciades: 1ª/ els capítols del 1 al 39, que en diem “El primer Isaïes”, redactats pel ell mateix, personalment. Corresponen als anys dels regnats de Jotam (751-735 aC) i Acaz (735-719 aC). 2ª/ els capítols del 40 al 55, que en diem “El segon Isaïes”, durant l’exili dels jueus a Babilònia i en el post-exili immediat, redactat pels deixebles (597-538... aC) i 3ª/ els capítols del 56 al 66, que en diem el “tercer Isaïes”, en el post-exili, ja en l’època persa, caiguda Babilònia, que profetitza un poble retornat a l’Aliança i una renovada Jerusalem. Val a dir però que en establir la redacció definitiva del Llibre d’Isaïes, alguns conceptes i redactats de les tres èpoques diferenciades, s’entrecreuen i filtren sàviament per a donar unitat al cos doctrinal del Llibre. Val a dir també que el Llibre del profeta Isaïes era el llibre bíblic, amb els Salms, preferit de Jesús.\nEL TEXT D’ISAÏES I NOSALTRES:\nEstem acostumats a escoltar, llegir i fer comentaris sobre la mala peça al taler que puguin tenir la política, l’economia, la cultura, la religió, l’escola, la família, la sanitat, els pisos de lloguer, la pobresa creixent de tantes famílies, etc. Però també hem d’acceptar que per part nostra hi pot haver corrupteles, culpabilitat i oblit de principis de doctrina i moral fonamentals de la nostra fe, cultura i tradicions. La societat de consum encega i subjuga..\nDe fet, el temps d’Isaïes, Jotam era rei de Judà. Tant el segon Llibre dels Reis (15, 32-38) com el segon Llibre de les Cròniques (27, 1-3.7-9) ens el presenten com a rei bo, pietós i complidor però que no orientà la massa popular dominada per la idolatria, superstició i cultes cananeus... El text d’Isaïes de la Lectio d’avui acusa aquella generació de no voler escoltar... com potser podria acusar, també, generacions i populismes d’avui...


Jesús Centeno, corresponsal de l’Agència Efe a Pequín, explica la barreja de “sorpresa i por” dels habitants de la capital xinesa\nLa Xina ha cancel·lat més de 1.200 vols domèstics com a mesura per evitar que es descontroli el rebrot de coronavirus detectat a Pequín.// EFE - EPA - Stringer\nFa dies que rebem notícies d’un rebrot a la Xina. Per ara, el que sabem és que es van detectar 137 positius en un mercat de Pequín i les autoritats han elevat el nivell d’emergència.\nEntre altres mesures, es desinfectaran mercats, restaurants i universitats. S’han suspès les classes presencials, es recomana teletreballar, i a més s’han tancat mercats subterranis, s’ha prohibit la mobilitat fora de la província i s’han suspès les rutes aèries amb altres regions xineses.\nCal preocupar-se o ho hem de posar en perspectiva? El corresponsal de l’Agència Efe a Pequín, Jesús Centeno, en una entrevista a El món a RAC1 descriu la situació per als ciutadans com “una barreja de sorpresa i por”, després que la capital no registrés cap nou cas els últims dos mesos.\nFeia gairebé dos mesos que no teníem casos i de cop ens trobem amb aquest nou brot en espera de saber com serà de greu\nSegons el periodista, és d’hora per saber l’abast real del rebrot i la tendència de la corba epidemiològica. Això sí, explica que les autoritats han preferit excedir-se en la precaució que tornar a viure una infecció descontrolada.\nLa consigna del govern xinès és prevenir abans de curar\nLes autoritats xineses han pres mesures dràstiques contra el rebrot del coronavirus. // EFE - EPA - Roman Pilipey\nLes autoritats han preferit excedir-se en la precaució\nCenteno descarta que les autoritats estiguin amagant la magnitud real dels contagis. Diu que “les xifres que donen són les que tenen” gràcies a una capacitat més gran de fer testos que en la primera onada de l’epidèmia.\nNo queda clar l’origen del rebrot. Hi ha qui diu que podria ser el salmó, però és poc plausible. D’altres diuen que podrien ser contagis d’asimptomàtics\nQuin és l’origen del brot?\nL’origen del rebrot és una de les grans incògnites. Les primeres traces les van trobar en una taula de tallar peix, per això alguns experts han apuntat al salmó com a possible vehicle de transmissió del virus.\nTot i això, Centeno ho veu “poc plausible” ja que, a més, l’OMS no ha trobat mai indicis que els peixos transmetin el virus. El que sí que veu probable és que el govern acabi decidint tancar els mercats subterranis en què el contagi del coronavirus ha estat més fàcil.\nEscolta la conversa sencera de Jordi Basté amb Jesús Centeno, corresponsal d’Efe a Pequín:\nEntrevista a Jesús Centeno (EFE)


GVA.ES: Sol·licitud de revisió del grau de discapacitat. (Pròrroga a conseqüència de la crisi sanitària ocasionada per la COVID-19)\nRevisió del grau de discapacitat per agreujament, millora, o error de diagnòstic.\nEl grau de discapacitat podrà ser objecte de revisió per agreujament o millora sempre que haja transcorregut un termini mínim de 2 anys des de la data en què es va dictar resolució.\nNo caldrà esgotar el termini de 2 anys en els casos en què s'acredite prou error de diagnòstic o s'hagen produït canvis substancials en les circumstàncies que van donar lloc al reconeixement del grau.\nLa persona interessada, qui li representa legalment o el seu guardador/a de fet.\nLa persona interessada ha d'estar empadronat en un municipi de la Comunitat Valenciana o haver tingut l'últim domicili en aquesta Comunitat, en cas de residir a l'estranger.\nPròrroga de certificats sotmesos a revisió en 2020.\nD'acord amb la RESOLUCIÓ de 31 de març de 2020, de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, per la qual es prorroga la vigència de les resolucions i certificats de reconeixement de grau de discapacitat expedits en la Comunitat Valenciana, que es trobaren sotmesos a revisió durant l'any 2020, es resol :\nProrrogar, fins al dia 14 de març de 2021, la vigència del grau de discapacitat reconegut de totes les resolucions i certificats de reconeixement de grau de discapacitat expedits en la Comunitat Valenciana, que es trobaren sotmesos a una temporalitat que s'haguera sobrepassat o vigència temporal amb data de finalització anterior al 31 de desembre de 2020.\nAquesta pròrroga de vigència s'estendrà, igualment, a la data de les Targetes de discapacitat les resolucions i els certificats de reconeixement de la qual de grau de discapacitat expedits en la Comunitat Valenciana es trobaren sotmesos a una temporalitat que s'haguera sobrepassat o vigència temporal amb data de finalització anterior al 31 de desembre de 2020.\nNo obstant això, independentment del que es disposa en els apartats anteriors sobre la pròrroga automàtica de la vigència establida en els certificats de discapacitat i Targetes de discapacitat, les persones amb diversitat funcional que el seu certificat haja caducat o caduque durant aquesta pròrroga automàtica que no hagen sol·licitat amb anterioritat la revisió de grau de discapacitat, hauran de sol·licitar aquesta, segons les seues circumstàncies, una vegada finalitzat l'estat d'alarma provocat per la crisi de la Covid-19, acompanyant la sol·licitud amb la documentació oportuna al Centre de Valoració i Orientació de la Discapacitat corresponent.\nLes persones amb diversitat funcional el grau de discapacitat de la qual s'ha incrementat per agreujament respecte del grau reconegut, podran sol·licitar la revisió de grau independentment que la pròrroga del certificat hi haguera o no expirat complint en tot cas les obligacions imposades en el Reial decret 463/2020, de 14 de març, pel qual es declara l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada per la Covid-19.\nLa sol·licitud, juntament amb la documentació citada, podrà presentar-se de manera presencial en el Registre de:\na) El Centre de Valoració i Orientació i de la Discapacitat (CVO) de la província on residisca el sol·licitant. És necessari SOL·LICITAR CITA PRÈVIA, de la següent forma:\n- CVO d'Alacant:\n- CVO de Castelló:\nTel.: 964 72 62 00\n- CVO de València:\nb) La Direcció Territorial de la Conselleria competent en matèria de serveis socials de la província on residisca el sol·licitant. La cita prèvia podrà sol·licitar-se de la següent forma:\n- Secretaria Territorial Alacant: mitjançant el següent enllace https://www.gva.es/es/inicio/procedimientos?id_proc=20824&version=amp\n- Direcció Territorial Castelló: telefonant al 964 72 62 00\n- Direcció Territorial València: sol·licitant cita per a Registre d'Igualtat en el següent enllace https://externo.gva.es/qsige/citaprevia.igualdad/#!/és/home?uuid=821e-05ed8-c316-9d194\nc) Qualsevol dels llocs i registres públics que estableix l'article 16.4 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del Procediment Administratiu Comú.\nEs presentarà l'imprés de sol·licitud (SOL·LICITUD PER A la REVISIÓ DEL GRAU DE DISCAPACITAT, Annex III) en el model normalitzat, acompanyada de la següent documentació:\nA) Per a poder valorar la seua situació serà preceptiu aportar original o còpia compulsada dels documents que acredite l'agreujament de la discapacitat o deficiències al·legades (física, mental, intel·lectual o sensorial)\n- Informes clínics actualitzats que justifiquen la revisió del seu grau de discapacitat i que reflectisquen la seua situació clínica actual (informes que haurà de relacionar en l'imprés de sol·licitud de revisió)\nB) Per a la valoració dels factors socials (quan s'hagen produït canvis en la situació social) la persona interessada pot aportar:\n- l'informe social actualitzat, emés per el/la treballador/a social del Sistema Valencià de Salut o dels Serveis Socials Generals o Especialitzats de referència, segons la localitat de residència).\n- o bé l'Annex IV (Declaració responsable de factors socials complementaris) emplenat, per la persona interessada o qui li representa legalment.\nC) No serà necessari la presentació d'aquells documents que han d'acompanyar a la sol·licitud quan ja obren en poder del centre de valoració i orientació.\n[ANNEX III] SOL·LICITUD PER A LA REVISIÓ DEL GRAU DE DISCAPACITAT (RD 1971/1999)\n[ANNEX IV] DECLARACIÓ RESPONSABLE DE FACTORS SOCIALS COMPLEMENTARIS\nINFORME MÈDIC A EFECTES DE SOL·LICITUD DE RECONEIXEMENT DE DISCAPACITAT\nINFORME PSIQUIÀTRIC/PSICOLÒGIC A EFECTES DE SOL·LICITUD DE RECONEIXEMENT DE DISCAPACITAT\n1. Presentació de la sol·licitud de revisió i documentació requerida.\n2. Si de l'examen de la sol·licitud i la documentació es dedueix que aquesta és defectuosa o està incompleta, el centre de valoració i orientació de discapacitat notificarà la persona interessada perquè en el termini de 10 dies aporte la documentació necessària i/o esmene els defectes de la sol·licitud, i es farà constar que, en cas contrari, es considerarà que ha desistit i es procedirà a arxivar la seua sol·licitud.\n3. Citació per a reconeixement mèdic, psicològic i/o social.\nEl centre de valoració i orientació notificarà a l'interessat: el dia, l'hora i l'adreça en què haja de realitzar-se els reconeixements i les proves pertinents, llevat que, per causa justificada, s'eximisca o no es considere necessari el reconeixement de manera presencial.\nEn el supòsit d'incompareixença no justificada degudament, es podrà declarar perdut el dret al tràmit corresponent d'acord amb el que estableix l'article 73.3 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques, i es prosseguirà la tramitació amb la documentació que hi ha en l'expedient.\n4. Reconeixement en el centre de valoració i orientació.\nQuan les especials circumstàncies de les persones afectades així ho aconsellen, els equips de valoració de discapacitat podran formular el seu dictamen en virtut dels informes mèdics, psicològics o, si escau, socials emesos per professionals autoritzats.\n5. Emissió de dictamen tècnic.\nEfectuades les proves, els reconeixements i els informes pertinents per l'equip de valoració de discapacitat, es procedirà a emetre un dictamen tecnicofacultatiu.\nEl dictamen tècnic serà elevat, pel director/a del centre de valoració i orientació, al titular de la Direcció Territorial d'Igualtat i Polítiques Inclusives, per a emetre la resolució corresponent, que es notificarà a la persona interessada o el seu representant legal, acompanyada de la targeta acreditativa del grau de discapacitat quan siga procedent la modificació.\nContra les resolucions que recaiguen sobre el reconeixement de grau de discapacitat, els interessats podran interposar una reclamació prèvia a la via jurisdiccional social, davant de la direcció territorial de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, en el termini de 30 dies següents a la data de la notificació, si és expressa, o des de la data en què, segons la normativa reguladora del procediment, haja d'entendre's produït el silenci administratiu.\nEn la seu electrònica de la Generalitat: http//sede.gva.es\nInformació relacionada amb els serveis, prestacions i beneficis als quals tenen dret les persones amb discapacitat.\n- Reial decret 1971/1999, de 23 de desembre, del Ministeri de Treball i Assumptes Socials, de procediment per al reconeixement, la declaració i la qualificació del grau de minusvalidesa (BOE núm. 22, de 26/01/00).\n- Reial decret 1169/2003, de 12 de setembre, del Ministeri de Treball i Assumptes Socials, pel qual es modifica l'annex I del Reial decret 1971/1999, de 23 de desembre, del Ministeri de Treball i Assumptes Socials, de procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de minusvalidesa (BOE núm. 238 de 4/10/03)\n- Ordre de 19 de novembre de 2001, de la Conselleria de Benestar Social, per la qual s'estableix el procediment per al reconeixement, la declaració i la qualificació del grau de minusvalidesa en l'àmbit de la Comunitat Valenciana (DOGV núm. 4136, de 27/11/01).\n- Ordre 2/2019, de 16 de juliol, de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, de modificació de l'Ordre de 19 de novembre de 2001, de la Conselleria de Benestar Social, per la qual s'estableix el procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de discapacitat en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.\n- RESOLUCIÓ de 31 de març de 2020, de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, per la qual es prorroga la vigència de les resolucions i els certificats de reconeixement de grau de discapacitat expedits a la Comunitat Valenciana, que es troben sotmesos a revisió durant l'any 2020 (DOGV núm. 8778 bis, d'1/4/2020).\n- Correcció d'errors del Reial decret 1971/1999, de 23 de desembre, de procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de minusvalidesa (BOE núm. 62, de 13/03/00).\n- Reial decret 1856/2009, de 4 de desembre de procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de discapacitat, i pel qual es modifica el Reial decret 1971/1999, de 23 de desembre (BOE núm. 311, de 26/12/09).\n- Reial decret 1364/2012, de 27 de setembre, pel qual es modifica el Reial decret 1971/1999, de 23 de desembre, de procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de discapacitat (BOE núm. 245, de 11/10/12).\nVegeu l'Ordre de 19 de novembre de 2001.\nOrdre 2/2019, de 16 de juliol, de la Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, de modificació de l'Ordre de 19 de novembre de 2001, de la Conselleria de Benestar Social, per la qual s'estableix el procediment per al reconeixement, declaració i qualificació del grau de discapacitat en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.\nVegeu la Resolució de 31 de març.\nVegeu Ordre de 19 de novembre de 2001


Radiografia de noia amb tatuatge | Jordi Sierra i Fabra\nUna nit de passió acaba amb un crim. El principal sospitós nega els fets però totes les proves el condemnen. Un cas tancat per a tothom menys per a la nòvia de l'acusat, que se'n sent responsable perquè aquella nit fatídica no era amb ell. La Carla creu que hi ha peces que no encaixen. Mentre tot sembla ensorrar-se al seu voltant, ella iniciarà una investigació per descobrir el veritable rostre de l'assassí.


El repte #DeCeroaCienEnDosMeses | Land Sailing BCN\nSobre nosaltresHome » Blog » El repte #DeCeroaCienEnDosMeses\nXavi D. S.\nM’he proposat un objectiu: assolir el nivell de competició internacional en dos mesos. Em poso en les mans del Miguel de LandSailing BCN perquè em ajudi en aquest camí i us aniré explicant en aquesta sèrie de posts quines són les meves sensacions i els meus avenços …\nSóc XDS i tinc un repte: #DeCeroaCienEnDosMeses\nDia 1: dijous 3 de agost, de 17 a 19 hores\nAvui començo provant un arnès de cinc punts per no escórre’m doncs sóc baixet i no arribo bé amb els peus al topall.\nHem provat de passar-me al carro vela (Blokart) amb banquet i em va perfecte.\nUna cosa que m’ha inspirat avui: “No és una vela, funciona com l’ala d’un avió però en posició vertical.” O sigui que no funciona igual que la navegació a vela sinó que aquesta vela crea sustentació a part de potència i velocitat.\nFaig pràctiques amb una vela de 4m i amb una família de turistes que els toca traçar vuits entre boia i boia.\nEm faig pols l’espatlla dreta de tant aturar-me i donar-li a la roda amb la mà.\nDia 2: divendres 4 de agost, de 16 a 18 hores\nHe muntat el màstil i la vela, i els he aixecat des del terra per acoblar-les al carro a vela.\nHem canviat a vela de 5 m negra … que ningú la vol però pot ser que jo li tregui partit. Navego una hora aprenent a llegir els vents canviants, pujant i baixant el vent, anant d’una balisa a una altra.\nEl Miguel em dóna indicacions pel walkman. Faig els canvis de rumb molt tancats.\nDesprés em toca una estona de teòria, imprescindible.\nDia 3: dissabte 5 de agost, de 16:30 a 18:30 hores\nEl Miguel anuncia pel WhatsApp del club que avui hi ha 12 nussos de vent. Comencem amb una vela de 2m. Avui sabré el que és córrer.\nJa tinc bon domini de la vela de 2m, posem la de 3 m. Amb la de 3 aprenc a no aixecar roda quan tinc tant de vent lateral. Vaig a tota màquina.\nDia 4: diumenge 6 de agost\nAvui el Miguel m’ha confessat que ahir no teníem 12 nusos sinó 16 … Va dir 12 perquè no m’espantés.\nEls diumenges a LandSailing BCN són molt especials perquè es reuneixen els socis per per entrenar sortides i dominar el reglament de regates o sigui que avui ha sigut el meu baptisme de simulacre de regates.\nSóc el de la vela verda.\nTot un compendi de protocols de com és la sortida, 2 minuts per trobar d’on ve el vent i per pensar estratègies per passar les balisses (uns cons en el recorregut) en el menor temps.\nVaig aprendre que la línia recta no és el rumb més curt entre les boies, je, je, je i que el recorregut canvia cada dos per tres, segons d’on ve el vent i la seva intensitat.\nAixò va més d’astúcia i estratègia que només aprendre navegació.\nUn ha de fer-se amb el vent … Aquí el “Be Water my friend” passa a ser més aviat “Be Wind my friend”.\nCrec que no ho vaig fer tan malament quan en la primera prova vaig quedar tercer, però això va ser la sort del principiant ja que en les altres vaig quedar súper últim. Però per ser el meu primer dia de regates he gaudit molt.\nUna cosa súperbona del club és que els diumenges és un dia de companyonia i de passar-ho bé navegant i menjant junts coses que cadascú porta per compartir i no només es comparteix aliment i beguda si no també rialles i molt bon rotllo.\nEn resum, avui diumenge m’he endinyat 7 hores d’entrenament intensiu. Estic més negre que un fumall i molt satisfet de la meva primera setmana.\nAviat més !!!\nPost Series: El reto #DeCeroaCienEnDosMeses\n1.El repte #DeCeroaCienEnDosMeses\n2.Setmana 2 #DeCeroaCienEnDosMeses\n3.Semana 3. #DeCeroaCienEnDosMeses\n4.Semana 4. #DeCeroaCienEnDosMeses\n5.Semana 5. #DeCeroaCienEnDosMeses\n6.Semana 6. #DeCeroaCienEnDosMeses. Llegó la hora del Campeonato Europeo


Pietro Cirneo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n13 novembre 1447\n1506 (58/59 anys)\nPietro Cirneo (Pughjale, Felce, Alta Còrsega, 1447 - 1506) fou un sacerdot i escriptor cors, un dels primers de l'illa. Ordenat sacerdot, fou rector de San-Adria-di-Campoloru, on hi va estar fins a la seva mort. És autor d'una obra de referència, De rebus corsicis, que explica la història de Còrsega dels orígens fins al segle xv, i en fa un elogi tant de l'illa com dels habitants, lliures i virtuosos.\nVa passar molts anys a Venècia. A la seva obra també tracta sobre la guerra de Ferrara entre la Ferrara i República de Venècia els 1480. La majoria dels habitants actuals de Felce n'estan emparentats.\nISNI: 0000 0000 6122 9766\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pietro_Cirneo&oldid=27896977»\nMorts a Còrsega\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 jul 2021 a les 09:11.


(S'ha redirigit des de: Idiomes d'Espanya)\nCatalà, cooficial a Catalunya, Comunitat Valenciana, Illes Balears\nBasc, cooficial al País Basc i part de Navarra\nGallec, Castella i Lleó\nAsturlleonès, Astúries, Castella i Lleó\nCatalà, Regió de Múrcia\nL'Estat Espanyol és un Estat europeu amb una gran diversitat lingüística. Les seues llengües constitueixen un patrimoni etnolingüístic i cultural reconegut constitucionalment. La llengua oficial i majoritària de l'Estat és el castellà. Quatre llengües (català, gallec, èuscar i occità) gaudeixen de l'estatus de cooficialitat en sis de les comunitats autònomes que integren Espanya i altres dues (asturlleonès i aragonès), tot i que no són cooficials, són protegides d'alguna manera estatutàriament en tres comunitats autònomes. El portuguès parlat a certs municipis de la Raia fronterera amb Portugal no gaudeix de cap mena de reconeixement. Per últim cal destacar i remarcar que una mateixa llengua pot tindre diferent estatus oficial en cada un dels territoris on es parla. L'Estat no fa oficials llengües, ni tan sols les reconeix pel seu nom, sinó que són les comunitats autònomes les que fan oficial o no, una llengua en el seu territori.\nEl castellà és l'única llengua oficial a Astúries, Cantàbria, La Rioja, Aragó, Castella i Lleó, Comunitat de Madrid, Castella-la Manxa, Extremadura, Andalusia, Canàries i regió de Múrcia, a part de Ceuta, Melilla, la major part de Navarra i les comarques interiors de la Comunitat Valenciana.\nÉs també cooficial al costat d'altres llengües a Catalunya, Balears, zona costanera de la Comunitat Valenciana, Galícia, País Basc i la zona bascòfona de Navarra. A totes les comunitats autònomes bilingües, excepte a Galícia, el castellà és la llengua materna de la majoria de la població i la més utilitzada a la llar.\nA la Comunitat Valenciana es distingeixen lingüísticament dues zones: una de predomini lingüístic valencià (que representa un 75 % de la superfície i un 87 % de la població) i una altra de predomini lingüístic castellà (25 % de la superfície on viu el 13 % de la població, sovint monolingüe). En la zona valencianoparlant, el castellà és la llengua parlada de forma preferent pel 54,5 % de la població, mentre que el valencià ho és pel 36,4 % i un 6,2 % utilitza indistintament les dues llengües, segons una enquesta realitzada el 2003 per la Generalitat Valenciana. El valencià és predominant en la majoria del territori valencianoparlant: en les comarques del nord de la província d'Alacant, el sud de la província de València i gran part de la província de Castelló. Mentre que el castellà és predominant en l'àrea metropolitana de València, l'àrea metropolitana d'Alacant-Elx i a Castelló de la Plana.\nEl gallec (galego) té el reconeixement de llengua pròpia, i llengua oficial junt al castellà, a Galícia (Constitució espanyola de 1978 art. 3.2. i Estatut d'Autonomia de Galícia art. 5). Forma part, igual que el castellà, del grup de llengües iberoromàniques i està estretament emparentat amb el portuguès, amb el qual va formar unitat lingüística (gallegoportuguès) durant l'edat mitjana. De fet, segons alguns segueix formant-la avui dia malgrat les diferències sorgides (vegeu reintegracionisme). El gallec presenta tres blocs diferents de parla que creuen Galícia de nord a sud; són els blocs: occidental, central i oriental, que al seu torn es subdivideixen en diferents árees. El gallec es parla, a més de Galícia i el nord de Portugal, a l'occident d'Astúries i de les províncies de Lleó i Zamora. Fora del nord-oest, es troba la fala del valla de Jálama a Extremadura, relacionada amb el portuguès i per tant també amb el gallec.\nL’aragonès i l’asturià o asturlleonès, pertanyen al grup de les llengües romàniques occidentals, que encara es parlen d'una manera minoritària en algunes zones rurals de l'alt Aragó i Astúries; les dues van ser declarades llengües en perill d'extinció per la Unesco a finals del segle XX. La seua presència escrita va ser escassa des de la unió dels regnes on es parlava al regne de Castella, fins als anys setanta del segle XX.\nL'aragonès, reducte del navarroaragonès parlat en l'Edat Mitjana als regnes de Navarra i d’Aragó.\nA Astúries, el seu Estatut d'Autonomia (amb el nom de bable) li atorga una certa protecció (4.1 El bable gaudirà de protecció. es promourà el seu ús, la seua difusió als mitjans de comunicació i el seu ensenyament, respectant en tot cas les variants locals i la voluntarietat en el seu aprenentatge) i el seu ús està regulat per llei en el Principat d'Astúries i la seua ortografia, lèxic i gramàtica per l’Academia de la Llingua Asturiana, que curiosament no gaudeix de força vinculant per a les altres zones on es parla. Existeix en Astúries un debat sobre l'oficialitat de l'asturià i hi ha un cert nombre d'organitzacions civils i polítiques que lluiten per la seua conservació, oficializació i defensa en eixa Comunitat Autònoma. Les diverses enquestes realitzades entre la població asturiana mostren un creixent suport a l'oficialitat de l'asturià (més del 60%).\n↑ Enquesta Sociolingüística 2003. Secretaria de Política Lingüística del Govern de les Illes Balears\n↑ Font: Servei d'Investigació i Estudis Sociolingüístics, «www.cult.gva.es». [Enllaç no actiu], de la Conselleria de Cultura, Generalitat Valenciana. Enquesta de juny de 2005 on es pregunta a 6.666 persones "¿Quina llengua és la que utilitza en casa?".\n↑ Estadística d'usos lingüístics en la Franja d'Aragó. Any 2004. Generalitat de Catalunya\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Llengües_d%27Espanya&oldid=22280580»\nDarrera modificació: 8 nov 2019 a les 19:18


Liberty (Carolina del Nord) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLiberty (Carolina del Nord)\n35° 51′ 10″ N, 79° 34′ 19″ O / 35.852777777778°N,79.571944444444°O / 35.852777777778; -79.571944444444\nLiberty és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia una població de 2.661 habitants.\nSegons el cens del 2000, Liberty tenia 2.661 habitants, 1.033 habitatges i 708 famílies. La densitat de població era de 393,6 habitants per km².\nDels 1.033 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 35.052 $ i la renda mediana per família de 44.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.944 $ mentre que les dones 21.462 $. La renda per capita de la població era de 16.345 $. Entorn del 9,9% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Liberty_(Carolina_del_Nord)&oldid=19038525»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 oct 2017 a les 16:53.


Els pioners del turisme a la Costa Daurada, en una sèrie televisiva\nEls pioners de la Costa Daurada, protagonistes de Terra de turisme\nReus. Costa Daurada. 25 novembre 2014. Canal Reus TV ha presentat la sèrie televisiva ‘Terra de Turisme.Pioners de la Costa Daurada’, un treball documental que s’estrenarà l’1 de desembre de 2014 i que, a través de 10 capítols de 20 minuts de durada, vol donar a conèixer els primers protagonistes d’un sector econòmic i social que ha esdevingut clau en la transformació del territori que avui conforma la Costa Daurada.\nTerra de Turisme.Pioners de la Costa Daurada presenta en el primer capítol als primers estiuejants, les classes benestants que es desplaçaven fins al balneari de Vallfogona de Riucorb per prendre les aigües, una activitat que va contribuir a la formació de cambrers, cuiners, grums i d’altres oficis en un municipi d’interior, dedicat sobretot a l’agricultura.\nLa restauració, el naixement dels primers càmpings, les primeres associacions impulsores de la Costa Daurada com a destinació turística o els inicis de les acadèmies de formació en l’àmbit del turisme són altres aspectes que són tractats en els primers capítols de la sèrie, que compta amb el patrocini de la Diputació de Tarragona.\nEntre els protagonistes de la sèrie hi ha alguns personatges que amb el pas dels anys van assolir prestigi i reconeixement internacional, com és el cas de Joan Pedrell, del desaparegut restaurant Can Gatell, de Cambrils, o altres personatges que van tenir un paper decisiu en la consolidació turística de la Costa Daurada com Lluís Dalmau, impulsor de la Comunitat Turística de la Costa Daurada, Xavier Blasi, del Càmping Sangulí o Anton Nolla, del càmping La Llosa, entre molts altres.\nLa sèrie, dirigida per la periodista Cristina González, ha estat presentada per la directora de Canal Reus, Patrícia Fernández i pel president de la Diputació, Josep Poblet que, entre altres qüestions, han destacat la importància del sector turístic en la transformació del territori, no únicament des del punt de vista econòmic, sinó i principalment des del punt de vista social i de relació entre la societat receptora i les societats i els països emissors.\nEtiquetes: pioners turisme costa daurada, sèrie documental, televisió, canal reus, costa daurada, sector turístic


Apartment Svejk Zadar Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Apartment Svejk\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Svejk és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Zadar. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Apartment Svejk, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Zadar, faci de Apartment Svejk la vostra llar.


EEUU publica un informe desfavorable sobre l’oli d’oliva europeu.\nPUBLICAT EL 2013.09.13\nLa USITC publica un informe desfavorable sobre l’oli d’oliva europeu.\nUn informe que denuncia el frau dels olis que entren als Estats Units , els ajuts que reben el sector europeu , etc\nEn el dia d’ahir, 12 de setembre, la International Trade Commission va fer públic les\nconclusions d’un informe que va ser sol · licitat pel Congrés dels Estats Units i l’objectiu\nera avaluar les fortaleses i debilitats competitives del sector de l’oliverar i l’oli d’oliva\nnord-americà, davant de la indústria i la producció dels principals països productors de l’arc\nmediterrani , i sobretot els seus possibles efectes sobre el mercat de l’oli d’oliva a EstatsUnits .\nDesprés d’un any d’exhaustiu treball per part de la Comissió de Comerç Internacional dels\nEstats Units ( USITC ) , en països com Espanya , Itàlia , Tunísia , Marroc , etc . , Als que van viatjar\ntècnics per conèixer de primera mà l’estructura i el funcionament del conjunt dels operadors , el balanç , recollit en un dossier de 282 pàgines , presenta connotacions positives , però també recull molts dels comentaris que des de l’Associació de Productors de Califòrnia es venien argumentant en contra de l’ oli d’oliva que entra al mercat americà, procedent d’altres països .\nEl president del Comitè representant de Dave Camp ( R – Michigan ) va demanar a la USITC dit\ninforme atès que considerava que un dels principals problemes era la falta d’informació\nsobre la indústria de l’oli d’oliva d’alguns dels principals països proveïdors als EUA\nLa USITC va iniciar la seva recerca amb una audiència a Washington al desembre passat quan els\nproductors nord-americans , importadors i investigadors van testificar sobre assumptes que van\ndes dels subsidis i aranzels europeus a la qualitat de l’oli d’oliva i el frau .\nDes de la perspectiva dels productors d’oli d’oliva de Califòrnia es denunciava les substancials ajudes governamentals i comunitàries que reben els principals països productors de la Unió Europea, les normes de qualitat ineficaços , i el frau en l’etiquetatge i el contingut en les ampolles , el que han impedit que la indústria d’oli d’oliva EUA pogués créixer en els seus mercats ” .\nAlgunes de les conclusions a destacar d’aquest exhaustiu informe són :\n• Encara que la producció d’oli d’oliva en EUA segueix sent petita a escala mundial , tot i que s’ha incrementat ràpidament en els últims anys, però s’observa una certa aturada en el creixement dins del mercat americà , provocat sobretot per la baixada de preus mundials d’acord amb l’evolució de les collites a Espanya . El que ha preocupat als productors nord-americans al veure com perdien posició de competitivitat en el mercat nacional\n• Consideren que les normes internacionals vigents per a l’oli d’oliva verge extra permeten la\ncomercialització d’una àmplia gamma de qualitats d’olis d’oliva que es comercialitza com\nverge extra quan en realitat no ho són . Tot això condueix a trobar al mercat productes\nadulterats i mal etiquetats , el que debilita la competitivitat dels productors d’alta qualitat ,\ncom els dels Estats Units , que tracten de diferenciar el seu producte basat en la qualitat .\nEls diferents programes governamentals de suport de la UE contribueixen a incrementar cada any la\nproducció total d’oli d’oliva , el que redueix els preus mundials d’oli d’oliva .\n• Molts petits productors de la UE continuen mantenint mètodes tradicionals de producció ,\namb uns costos que són iguals o superiors als preus mundials i que sobreviuen gràcies als\nsuports governamentals , pel que la nova PAC pot tenir un efecte indirecte en l’augment de\nl’oferta d’oli d’oliva mundial total i la reducció dels preus .\n• En general , s’empren dos tipus de models de negoci per atraure els clients en el mercat\nminorista dels EUA : baix preu o diferenciació del producte . Les empreses que se centren en el\nbaix preu , comercialitzen barreges d’olis d’oliva procedents de diversos països , per atreure\nels consumidors pel preu . Les empreses més petites , integrades verticalment , produeixen un\noli d’oliva de qualitat superior i tracten de diferenciar el seu producte basat en la qualitat .


Oriol Oliva deixa l’FC Andorra i cerca equip a la Lliga Nacional | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDt., 15/09/2009 - 18:54\nOriol Oliva deixa l’FC Andorra i cerca equip a la Lliga Nacional\nSemblava que l’FC Andorra tenia la plantilla tancada, però s’ha quedat sense el porter que estava cridat a ser titular. Oriol Oliva deixa l’entitat per poder-se dedicar als estudis.\nAmb la retirada de Koldo Álvarez, la vacant que deixava a la porteria l’havia d’ocupar Oliva, que la temporada passada ja va estar convocat en el primer equip i fins i tot va gaudir d’alguns minuts de joc. Però el jugador, que cursa segon de batxillerat, vol centrar-se en els estudis i ha declinat continuar al club davant la possibilitat de faltar a algun entrenament o partit.\n“Aquesta és una decisió que em sap molt de greu prendre, perquè fa anys que tinc el punt de mira posat en el primer equip”, va assenyalar el porter, que no es podia comprometre a entrar en totes les convocatòries del tècnic: “Jugar a l’FC Andorra significa viatjar alguns caps de setmana, i no sé si sempre ho podria fer. No m’hi puc comprometre i no em sentiria a gust amb mi mateix si no pogués estar sempre amb els meus companys.”\nAquesta temporada hagués fet el salt definitiu del juvenil al primer equip, així que va lamentar el moment que ha hagut de prendre aquesta decisió: “M’ha arribat la millor oportunitat en el futbol en el pitjor any per als estudis.”\nPer aquest motiu, Oliva, que és titular en la selecció sub-21, té pensat continuar la pròxima temporada al país però jugant en la Lliga Nacional, competició que li permetrà compaginar el futbol amb els estudis. La nova incorporació dels tricolors, Friday, serà titular a la porteria, mentre que Nico estarà a la banqueta.


Apartament a Barcelona: R4D Nice Apartment near Arc Trionf\nReferència: ap.rent4days bcn-ausiasmarch\nEncantador i confortable apartament de 51 m2 amb capacitat per 5 persones.Amb una decoració moderna i un ambient molt acollidor.\nDistribuït en 3 habitacions: Habitació amb un confortable llit de matrimoni i espai per guardar el seu equipatge. Una altra habitació doble amb 2 llits individuals i molta llum natural. I finalment habitació amb un llit individual.\nA més d'un bany: Bany complet amb dutxa, lavabo i vàter. El saló molt lluminós amb una agradable zona de menjador, còmode sofà, televisió i accés a la terrassa. La cuina està completament equipada amb tot el que necessita durant la seva estada.\nSituat en el tercer pis d'un edifici típic de la zona amb ascensor. Ideal per als viatges amb arribada a l'aeroport de Girona perquè l'apartament està molt prop de la parada de l'autobús. Una bona elecció per a famílies o amics que volen estar en una zona tranquil·la al centre de la ciutat!\nMolt bé situat, prop del parc de la Ciutadella i del famós barri del Born. Les platges de Barcelona també estan a un curt passeig!\nMolt a prop es troben tant parades d'autobús com de metre i tren. Les parades més properes de metre són: Marina i Monumental. Així doncs, està molt bé comunicat amb el transport públic. De tota manera es troba al centre de Barcelona.


Modifiquen les bases dels ajuts - Cecot Comerç\n18/11/2020Escrit per cristina\nAhir el DOGC publicava una modificació de les bases en els següents termes:\n“En el cas que s’ampliï la dotació pressupostària, la resolució corresponent determinarà que els beneficiaris exclosos per manca de pressupost, rebran l’ajut sol·licitat, amb caràcter prioritari, tenint en compte l’ordre cronològic de la seva sol·licitud”.\nRecordem que els beneficiaris d’aquests ajuts són autònoms, microempreses i pimes que prestin activitats de restauració o que siguin titulars d’un parc infantil privat o d’un establiment o local que es trobi dins d’un centre comercial que han estat obligats al tancament. També s’inclouen le fundacions d’inserció social de persones en risc d’exclusió dedicades a la restauració.\nAixí mateix, s’hi podran acollir els autònoms, microempreses i pimes dedicades a l’oci nocturn (discoteques, sales de ball, sales de festes amb espectacle, sales de festes amb espectacle i concerts d’infància i joventut, bars musicals, karaokes i discoteques de joventut), afectats per les mesures de tancament acordades l’agost passat\nS’han introduït millores en el sistema de sol·licitud per tal que el tràmit resulti molt més ràpid: hi haurà un nou formulari de sol·licitud, en format .html, que el sol·licitant podrà omplir en línia. No l’haurà de descarregar ni tampoc adjuntar-hi cap documentació. El formulari ja portarà incorporada declaració responsable, on asseguri que compleix els requisits.Les subvencions es donaran per ordre cronològic i només s‘admetrà una sol·licitud per beneficiari. Aquestes subvencions es poden acumular a altres subvencions o ajuts públics i/o privats, nacionals o internacionals, ja sol·licitats.\nUs informarem tan aviat com es publiqui la convocatòria al DOGC.


Duoda. Textos de la Era de la Perla: Presentación de la revista DUODA, número 40\nInicioTextos de la Era de la PerlaPresentación de la Revista DUODAPresentación de la revista DUODA, número 40\nLaia Santís i Martí\nPresentación de la revista DUODA, número 40\nPresentación del número 40 y Cekebración de los 40 números de la Revista (1991-2011). 16 de septiembre de 2011. Centre de Cultura de Dones Francesca Bonnemaison\nEn primer lloc, gràcies a totes per haver vingut a la presentació de la quarantena revista de Duoda, per mi és molt important que se m’hagi encomanat aquesta tasca de poder-ne parlar, em fa sentir viva ser avui aquí i poder compartir amb vosaltres aquestes paraules.\nM’agradaria explicar-vos que el primer cop que em va caure a les mans una edició de la revista de Duoda, va ser quan tenia 17 anys, un dia que vaig anar al casal de la dona de Vilafranca del Penedès, el meu poble, a fer una entrevista a una de les educadores socials que el dinamitzen, responent a un treball de la carrera, que precisament Remei Arnaus tutoritzava. En acabar l’entrevista amb l’educadora, i al veure ella el meu fort desig d’aprofundir en la mirada de les dones en el si de l’educació social, va creure que aquella revista faria per mi, així que la va agafar de la prestatgeria i me la va regalar. Era la revisa Duoda número 27, que va editar-se el 2004, ja ho veieu, penso que l’atzar ordena el món més a fons del que suposem.\nArrel d’aquella revista, Duoda va començar a ressonar dins meu. Vaig endinsar-me i submergir-me, gairebé sense saber-ne, a cada un d’aquells articles que en una primera lectura, personal i silenciosa, se’m feien força difícils, d’alguna manera pensava que no entenia massa res, però no sabia per què aquells escrits m’agradaven, em suggerien, i a poc a poc vaig anar-hi trobant idees, pensaments i paraules en que donaven sentit al meu malestar, així com a la meva vida.\nD’aquí el fet de voler conèixer i estudiar el pensament de la diferència, ara farà dos anys, en un moment personal molt concret com a dona, un moment en què anava àvida de paraules que omplissin de sentit la meva vida, els meus pensaments, els meus sentiments... És en aquest moment en el que em capbusso a Duoda, com si d’un desig implícit i inconscient es tractés, en uns moments paradoxals i de transició interna.\nI ara sóc aquí, amb la quarantena revista de Duoda en mà, tretze edicions em semparen d’aquella primera revista que va eixamplar el meu camí de llibertat. Em resulta abismal pensar-hi de tantes coses com han canviat en mi!\nPassejar per la revista de Duoda em dona consol, em complau i em sacia, aprenc, recordo i em proporciona un fil de sentit a la vida que em permet de transcendir-me a mi mateixa.\nAl llarg de les edicions he anat gaudint cada cop més dels articles que hi queden recollits, i ho dec al meu desplaçament, cada cop més definitiu, cap a l’ordre simbòlic femení que tant anomenem, un desplaçament que no seria tant dolç i , alhora, tant amarg sense aquests escrits que m’acompanyen i omplen de significat una vida que ara dibuixo amb altres colors.\nTambé m’agradaria parlar de les qui hi escriuen. El primer cop que em vaig fer amb la revista, com us he anat explicant, no reconeixia cap nom de cap de les dones que hi feia un article, mentre que ara em complau de veure que en aquesta 40ena revista, al igual que a les altres revistes que vaig reprenent, que la majoria dels noms em resulten coneguts, fins i tot familiars. Professores amb qui he compartir l’aula com maria Milagros Rivera, italianes de qui m’he impregnat a base dels seus articles i llibres plens de sabiduría com la pròpia Lia Cigarini, artistes com Elena del Rivero, les obres de la qual hem treballat a l’aula... Entre d’altres. D’Elena del Rivero sempre recordaré una frase que deia “El arte unido a la belleza es una curación”. Per a mi llegir i rellegir els escrits de les revistes de Duoda també és una curació, i la seva bellesa resta en el fet de despertar en mi un cert plaer que m’acarona cap a la pròpia espiritualitat, que em permet apropar-me a mi mateixa, i al meu interior dominat per les emocions. Penso que la bellesa és la imatge de la felicitat, i que entrem en contacte amb aquesta felicitat quan aconseguim endreçar els pensaments, les idees i ens endrecem a nosaltres mateixes. Endreçar-se, sortir del desordre per entrar a un ordre que ens acull a nosaltres, les dones.\nM’agradaria acabar aquesta intervenció parlant de Maria-Mercè Marçal, poetessa que m’ha acompanyat en tot moment aquests darrers dies en els que em disposava a finalitzar el meu treball d’investigació del segon any del màster. Per mi la seva poesia, i com diria ella, també és un enforcall de camins invisibles que s’obren, s’esborren, recomencen... Per això voldria compartir amb totes vosaltres un poema seu que m’apel•la, em crida i em xucla i que sembla que narri el que m’ha passat a mi en el context que Duoda m’ha ofert. Hi veig un fort paral•lelisme.\nPoema de to festiu ens parla de la diversitat i la pluralitat de les dones que habitem aquest món, potenciant la singularitat de cada una de nosaltres en el si de les relacions. Amb aquest poema, Maria-Mercè Marçal articula la llibertat femenina a través de la llibertat que trobem en les relacions de confiança i del vincle i l’intercanvi que he après i he experimentat a Duoda. Les fades i les bruixes, totes sota una mateixa narració, lligades per un nexe purament femení l’atrauen cap a elles, de la mateixa encisadora manera com les dones que pensen i repensen el pensament de la diferència, m’han atret cap a elles amb els ulls de dona que compartim. Jo, captivada, també els he dit que si.\n[bruixa de dol, 1979]\nFinalment puntualitzar que a mi, la revista que edita Duoda em condueix cap a una nova direcció, m’orienta cap a un rumb que m’acompanya per camins plens d’una llibertat femenina entesa, i plena de sentit. I tot gràcies a uns escrits portadors de creativitat femenina que em vinculen al coneixement i a l’experiència de la paraula viva. I que amb la pràctica de la relació vaig donant forma. Totes les edicions que he anat llegint m’han ajudat a pensar en com de llarg i d’ample pot ser el camí de llibertat que vull traçar. Per tot això el meu plaer és immens de poder compartir-ne una edició més amb totes vosaltres i us animo, des de la plena sinceritat, a deixar-vos endur per aquesta corrent que a mi em fa sentir infinita.\nLaia Santís i Martí,vaig néixer el 1988 a Vilafranca del Penedès. Educadora Social de formació, treballo en el món del lleure i l'educació formal i no formal en un centre educatiu del Penedès. Entenc l’educació com una responsabilitat que ens permetrà dissenyar un canvi a la societat. Participo en un partir polític d’àmbit municipal, així com a les assemblees de base.\nAlumna del segon curs del màster de Duoda, ara ja puc dir que Duoda m'ha brindat camins de llibertat que m'han permès descobrir-me, re-pensar-me i re-situar-me en el món.