Mig segle regentant «el bar del poble» de Blanes - Diari de Girona\nMig segle regentant «el bar del poble» de Blanes\nLa família Bota celebra els 50 anys al capdavant del local\njordi vera / blanes 04.11.2012 | 01:00\nEl Terrassans està de celebració, ja que el passat 1 de novembre va fer exactament 50 anys que Joan Bota i Pepeta Gibert van agafar el local. El bar és el més emblemàtic de Blanes i ha esdevingut el punt de trobada dels blanencs i una referència per als apassionats dels vermuts.\n"Nosaltres diem que és el bar del poble. Aquell punt de reunió on tant hi ha el treballador com l'empresari; el paleta, el lampista, el pintor o l'empleat de banca i el gran constructor. És el lloc on hi entra absolutament tothom, fins i tot, el que aixeca el colze més del compte ". Fèlix Bota descriu així el bar més emblemàtic de Blanes: El Terrassans, que des de fa 50 anys regenta la seva família. La localització -al centre de la vila i a tocar de l'Ajuntament-, la seva fama en els vermuts i la familiaritat han fet d'aquest bar el punt de referència i trobada per a molts blanencs i visitants. I, per sobre de tot, els seus calamars a la romana, que és el buc insígnia del local.\nAquest establiment, però, és molt anterior. El 1926 la Cooperativa Agrícola de Blanes va comprar dues cases on hi ha actualment el Terrassans per fer el seu local social. A més, també va adquirir un pis a la part de dalt, que seria on es farien les reunions i més tard també el van fer servir per muntar un ball que feien dissabtes i diumenges. I el bar ja va començar a funcionar. No va ser fins a l'1 de novembre de 1962, després d'haver-se quedat sense feina a la fàbrica Can Tosses, que Joan Bota, la seva dona Pepeta Gibert i la seva família comencen a llogar i regentar el bar Terrassans. Funcionaven a base de contractes de lloguer de quatre anys amb la Cooperativa Agrícola, que continuava sent-ne la propietària.\nJa des de l'inici, doncs, va esdevenir el punt de trobada dels blanencs, en part per la seva localització, destaca l'actual propietari Fèlix Bota: "Era un punt de reunió, ja que aquí paraven els autobusos per portar la gent a treballar a la Safa, que era la fàbrica més important de la població". Al Terrassans, però, no hi quedaven només els blanencs, també es va convertir en el lloc de trobada pels immigrants que arribaven des d'Espanya per reunir-se amb altres compatriotes. I segons destaca Bota, ho era molt especialment per la gent d'Ardales (Màlaga), d'on fins i tot procedien alguns dels cambrers del bar.\nTambé hi feien campionats de billar i era punt de referència per les entitats del poble, en part, per la proximitat amb l'ajuntament. Però per sobre de tot, Fèlix creu que el Terrassans s'encarnava en la figura del seu pare. "En Joan dels Terrassans, que era el pare, era qui simbolitzava millor el local. Després de perdre la feina, imagina't amb quina il·lusió treballava aquí i defensava un negoci que li anava bé. Si el dia tenia 24 hores, es passava 14 o 16 al bar".\nEl negoci va anar evolucionant fins que la família va poder adquirir el bar el 1995. També demostra l'evolució el fet que el Terrassans comencés amb només quatre treballadors i ara en tingui uns 25.\nDe cloïsses a calamars\nA banda de ser el bar del poble i el punt de trobada, amb el temps va esdevenir el local idoni per a fer vermuts. Actualment, tenen una gran fama i molt especialment els seus calamars a la romana. Bota destaca que la fama dels vermuts ve de molt lluny: "L'encert més gran del pare i la mare va ser quan decideixen comercialitzar un tipus de cloïssa en conserva gallega molt gran. I això és el que ens va donar la fama de venir a fer el vermut al Terrassans durant molts anys".\nAixò succeïa cap a mitjan anys 60 -explica Bota-, quan el local ja començava a ser el referent dels vermuts. Els gustos dels consumidors, però, van anar canviant i cap als anys 80, la gent ja va passar a demanar el vermut tradicional afegint "la tapa calenta". Va ser en aquest moment, quan el Terrassans va traslladar la fama dels vermuts de les cloïsses als calamars. "Quan ve la moda de la tapa calenta, l'introduïm amb tant d'èxit que ha arraconat el vermut que es feia abans", afirma el propietari actual, que afegeix que la fama dels "calamars és conseqüència d'allò".\nEn definitva, el Terrassans s?e?gueix com a referència inel·ludible de Blanes, evolucionant i adaptant-se a una clientela que creix i canvia al mateix temps que aquesta ciutat marinera de la Selva.


Espai Menut | Teatre, una clau i molta fantasia per a arrancar temporada en la Sala Zona 3\nTeatre, una clau i molta fantasia per a arrancar temporada en la Sala Zona 3\nPostejat 23 de setembre de 2015 per Asun Perez\nAmb el final de l’estiu a poc a poc tot torna a la normalitat i les sales reprenen la seua programació. Com és el cas de la Sala Zona 3, sala polivalent situada en el carrer Bisbe Salinas que elabora, cada temporada, una interessant programació pròpia els dissabtes al matí dirigida al públic familiar i infantil; obres de teatre, circ, contacontes, màgia,… A més d’espectacles, en Zona 3 es desenvolupen també diferents tallers i cursos pensats per a aquest tipus de públic; relacionats amb les arts plàstiques, videojocs, robòtica i cinema. Tota la informació es pot trobar en la seua pàgina web.\nAquesta temporada arranca el dissabte 3 d’octubre a les 11.30 (aportació 4 euros) amb una proposta teatral dirigida al públic familiar: La llave dorada y los reyes, un joc entre el que som i el que volem fer ple de fantasia. Animació, aventura, naturalitat i bon humor per a traure un altre jo, aquell del que parlava William Shakespeare en Hamlet: “Ser o no ser”. Hi haurà una clau, que obrirà les portes a la fantasia i imaginació, un lloc en el qual poder ser des de l’heroi al príncep granota. Amb aquesta clau tot serà possible per a ells i elles, i divertit.\n_foto de portada espectacle en la Sala Zona 3, per Zona 3.\nAquesta entrada va ser postejada en 4-7, 8-10, Espectacles, Per edats, Teatre i etiquetada com espectáculos infantiles, la llave dorada y los reyes, sala zona 3, teatre familiar, teatro Castellón, teatro familiar per Asun Perez. Bookmark the permalink.


Manu Guix & Band / Roger Argemí - Ajuntament de Sant Joan de les Abadesses\nCicle de Teatre Centre\nAmb Després de tot, Manu Guix es consolida com un dels grans intèrprets i compositors del nostre país. Un disc i un directe ple de matisos i sonoritats que es tradueixen en una de les produccions musicals més ambicioses que s'ha fet aquest any en el panorama català. D'aquesta manera, l'artista mostra la seva versatilitat tant en el seu vessant creatiu com interpretatiu.\nManu Guix: veu i piano\nJordi Roquer: guitarra\nOriol Cusó: saxo\nNOVETAT: Roger Argemí serà el teloner de Manu Guix. Roger Argemí, un nou talent del panorama musical català que ha aconseguit donar un enfocament diferent a la música pop. Amb tocs d'R&B i una emotivitat característica ha format part d'algunes de les radiofórmules més importants del país.


Miguel Figini - Tu també vols ser un missioner? | Cupatges\nTu també vols ser un missioner?\n«Corria l'any 2008 i el “cuquet” de trobar alguna cosa nova que em motivés més que treballar en el màrqueting i la venda de productes de consum del sector informàtic va començar a fer mossa en el meu interior...»\nMiguel Figini | 09/02/2016 a les 08:25h\nMalgrat gaudir del meu treball sempre buscant la manera de defensar productes de marques poc conegudes i de petites empreses, i d'aconseguir els creixements que ens proposàvem cada any, havia perdut ja l'entusiasme. En el meu interior havia arribat el moment de nous desafiaments.\nPerò, què podia ser més “engrescador” que les noves tecnologies informàtiques? Què podia oferir-me una oportunitat d'utilitzar a fons tot el que havia après? Quines altres categories de productes em motivaven prou per a capbussar-me de cap i deixar la comoditat d'un bon lloc d'executiu amb historial i reconeixement?\nEl vi sempre em va agradar i em va atreure. Reconec que sóc una miqueta “borratxet”. Sempre ha estat present en la cultura quotidiana de la nostra família. Incansable company de les pastes i les carns. Sempre hem menjat amb vi. També va estar present en la meva adolescència i joventut. A les nostres festes i trobades preníem vi, potser perquè era el correcte per un membre de l'esquerra llatinoamericana inspirada en icones com el Che Guevara, o potser, simplement, perquè era més barat que la ginebra o el rom.\nEl vi avui dia s'ha convertit en una mica més que un mer aliment quotidià. Ens ho presenten glamurós, amb encant i sofisticació, i amb relats que connecten amb famílies, tradicions i maneres de fer-los. També com a objectes desxifrables organolèpticament i que cal analitzar i traduir en un llenguatge formal més o menys compartit, encara que només pels més experts.\nPerò, si vull dedicar-me a vendre vi, per on començar?\nSegur que portat per una deformació professional, la meva primera actitud va ser la d'anar a veure com era el nostre mercat local, el de proximitat. I quina sorpresa la meva en descobrir que Barcelona és la capital d'un país de vinyes, amb diversos centenars de cellers productors de vins de gran qualitat, i que tot això a més a més era absolutament desconegut pels meus amics i el meu entorn, i inexistent en els llocs habituals que freqüentava, on les tres erres (Rioja, Rueda i Ribera) campaven a plaer.\nGenial, ja tenia una causa per la qual “lluitar”, o vist d'una altra manera, una anomalia de mercat que em podia oferir oportunitats de negoci, i donar-me una nova ocupació.\nPer a la meva desgràcia (o potser per a la meva sort) no vaig trobar en aquest moment, més que un curs de tast que oferia l’INCAVI, conduït per Enric Bartra, gran professor i excel·lent elaborador de vins a la seva casa-celler Vega de Ribes, en el Garraf, que per cert vaig conèixer més tard. Va ser allí on per primera vegada vaig provar un Picapoll Blanc.\nNo quedava altra remei que "carretera i manta". I va ser així com va néixer Vintaix, una perfecta excusa per visitar elaboradors i els seus vinyers, entrevistar-los i filmar-los per intentar construir una comunitat de fans dels vins de Catalunya, amb una tenda de venda en línia associada en la qual es pogués comprar allò del que es parlava. Això em va permetre conèixer i filmar a una bona quantitat de productors i amb els ulls de qui com jo, vol aprendre, ja que simplement havia de deixar que els autors parlessin de la seva vida i de les seves obres.\nAvui hem portat a Barcelona a aquests autors, hem obert les portes de l’Espai del Vi Català, un lloc on en 10 jornades de quatre hores de classes, es pot arribar a tenir una mirada amb certa profunditat del paisatge de la vinya i el vi de Catalunya, i que aviat donarà inici a la seva segona edició.\nUn espai on els “actors i actrius” del sector expliquen els seus projectes, la seva forma de veure les coses, ens transmeten els seus coneixements, i ens mostren les seves passions i els seus ideals. Amb ells podem recórrer els fonaments del que conforma el nostre sector, amb els seus clarobscurs, per formar-nos el nostre propi judici. Amb ells també tastem els vins que il·lustren els continguts que exposen. Per cert, això no implica deixar d'anar a visitar-los i caminar amb ells els vinyers o submergir-se en el celler per tastar les seves noves invencions.\nPrescriure vi requereix al meu entendre, conèixer la història de la viticultura i la vinicultura, la història de la seva gent, les motivacions socioeconòmiques que els han portat a prendre les decisions del disseny dels seus productes, els perquès de les varietats que conreen o que compren, i dels tipus de vins que elaboren. Requereix conèixer les idees subjacents en tot projecte d'elaboració. Els fonaments i tecnologies que li donen sentit al fet que es triï produir volum de vi a doll, o només 300 ampolles d'una parcel·la gestionada sota els principis de la biodinàmica.\nPer prescriure cal posar-se en la pell i en la ment del que ha fet aquest vi. Cal viure la seva passió i entendre les seves raons. I, què millor que siguin ells els que t'ho expliquin? Així podrem, i de primera mà, portar aquests relats a uns altres, i compartir amb ells el que hem descobert.\nTenim un missatge, continguts i productes... Sortim a difondre'ls. Siguem bons prescriptors del vi Català. Tu també vols ser un missioner?\nSebastiá Pascual, 10/02/2016 a les 08:17\nGran iniciativa! espero que tingueu molt d'exit!!\nAmb més de trenta anys de treball en la direcció comercial i el management en sectors com l’educació, el màrqueting promocional i el retail informàtic, els últims 6 anys s’ha dedicat plenament al món del vi, convertint-se en un gran divulgador dels vins catalans, pel que ha rebut recentment una menció especial de reconeixement de l’Associació Catalana d’Enòlegs.\nHa creat el grup Vintaix, la primera Editorial de Vi a Porcions, és co-creador i impulsor de l’Escola d’Estiu del Vi Català i consultor en hosteleria.\nTu també vols ser un missioner? (09/02/2016)


PP, el majoral dels poderosos (Guillem Frontera)\n2 min. 22/06/2014 00:00\n“Rendes baixes i altes, principals beneficiades de la reforma fiscal”: així titulava aquest diari la crònica de la reforma fiscal que prepara el govern de Rajoy de cara als pròxims períodes electorals. Abaixar imposts a les rendes baixes sembla que farà córrer una mica d’aire pels territoris de la pobresa, sense arribar a proporcionar-li l’oxigen necessari per millorar sensiblement el seu mal fat. Abaixar imposts a les rendes altes és un deure de gratitud del govern amb aquells que el mantenen al poder.\nEl govern del PP és el majoral dels poderosos: defensa els seus interessos amb obstinat servilisme: els salva els bancs, els confecciona amnisties fiscals, els fa una reforma laboral que els allibera de qualsevol compromís amb la societat que els ha enriquit. Ara, quan ja s’han refet dels danys col·laterals de la crisi, els abaixa els imposts. A pocs llocs com aquí la corretja de transmissió -de rics a governants- funciona de manera tan directa, eficient i descarada.\nI què queda entre els golafres de dalt i els pobres de baix, que rebran els roïssos del festí? Hi queda la classe mitjana, el teixit econòmic, laboral i cultural d’una societat estable. La classe mitjana permeabilitza la societat i li proporciona personal qualificat, professors, tècnics, directius. És la clau del progrés, tan temut pels poderosos. Però la primera conseqüència de la crisi va ser l’estroncament d’aquesta permeabilitat. Ara els fills de les classes mitjanes han d’emigrar, com antany els més pobres. En el camí de cap al que hauria d’haver estat el seu mercat laboral, topa amb un mur amb molt poques escletxes.\nLa reforma de Rajoy s’hi acarnissa encara més, una altra volta de rosca. És menester afeblir-la, neutralitzar-la i implantar-hi la inseguretat com a substància del futur. D’aquesta manera, s’incorporarà sense remugar massa al banc d’atur que garanteix l’assentament de la precarietat com a norma.\nLa situació sembla feta a posta perquè els pamflets d’antany supleixin les anàlisis més assenyades i nodreixin un populisme, que, ben controlat des del poder, sempre pot ser un recurs polític per justificar mesures de major abast repressiu. Potser aquest escenari és més a prop del que voldríem imaginar? La insolència del govern del PP en podria ser un indici.


Junyent valorarà avui la proposta d'ERC per mantenir el pacte\nL'alcalde i la portaveu, Àuria Caus, atendran els mitjans per "valorar la situació del govern" després de la trencadissa pel cas Bonvehí\nJunyent i Estefanell, valorant el seu govern, el juliol del 2016. Foto: Jordi Preñanosa\nL'alcalde de Manresa, Valentí Junyent, i la portaveu del govern, Àuria Caus, compareixeran aquest dimecres al migdia per "valorar la sitruació del govern" i la proposta que aquest dimarts va fer ERC després de la tibantor que ha generat el cas Bonvehí entre CDC i ERC.\nI és que el cas de la polèmica gravació al dirigent bagenc del PDeCAT està fent trontollar de valent el pacte de govern que CDC i ERC tenen a Manresa des del febrer del 2016. Aquest dimarts al matí, l’alcalde, Valentí Junyent (CDC), va retirar totes les competències a la regidora Mireia Estefanell (ERC) argumentant una “pèrdua de confiança” insalvable.\nERC, que va tardar prop de cinc hores a reaccionar, va demanar al vespre a Junyent que reconsideri la seva decisió “pel bé de la ciutat”. Els republicans van acusar l’alcalde d’actuar de manera “precipitada i unilateral”, però de moment van evitar la trencadissa de la coalició.\nLa resolució que va signar Junyent aquest dimarts al migdia hauria d'entrar en vigor avui dimecres. A la pràctica, deixa sense efecte les atribucions que tenia delegades Estefanell com a membre de la junta de govern local, primera tinenta d’alcalde, regidora de Dinamització Econòmica i de Participació, i cap d’àrea de Promoció de la Ciutat. Les seves competències serien assumides temporalment per l’alcalde, en espera que siguin redistribuïdes entre la resta de regidors del govern.\nJunyent va manifestar que “la voluntat de CDC és mantenir el govern de coalició amb ERC, que ha funcionat de manera positiva”. I hi va afegir: “Espero poder continuar desenvolupant el projecte de ciutat que compartim les dues forces polítiques, com hem fet al llarg d’aquests mesos posant al davant de tot l’objectiu de millorar la ciutat per als manresans i la seva qualitat de vida.”\nPossible amenaça de trencament\nERC, però, no va entomar gaire bé el cop de puny sobre la taula de Junyent. No va donar pistes clares sobre si la seva intenció és continuar amb la coalició, però les paraules que van escriure els republicans tenien un to amarg i aspre que pot vaticinar certs escenaris.\nDe fet, el grup va dir que Junyent no havia valorat prou les conseqüències que es poden derivar de la decisió d’apartar Estefanell de l’aparell del govern i el van acusar “d’aprofitarse d’una situació que no té res a veure amb la ciutat”. Estefanell ha estat des del primer dia al centre del debat, ja que la seva veu, i també la de Pere Culell, se senten en la gravació. Aquell dia, dinaven junts en una taula propera a la dels dirigents bagencs del PDeCAT. En sentir la via autonomista que Bonvehí estava exposant als seus, Estefanell li va demanar a Culell si li havia enviat un whatsapp al Junqui (Junqueras) per fer-li-ho saber. ERC ha reconegut que les veus són les dels republicans manresans, però ha negat sempre que els dos fossin els autors de la gravació i de la filtració posterior.


2011. Hospitalet de Llobregat\nPremi Cambra: Ferran Adrià i MRW, entre les personalitats i empreses de L’Hospitalet més destacades durant el 2011\nFrancisco Martín Frías va recollir de mans de Miquel Valls, President de la Cambra de Comerç de Barcelona, el premi a la Responsabilitat Social Empresarial en reconeixement a la iniciativa d'MRW en benefici dels més desfavorits.\nMRW i la ciutat de L’Hospitalet de Llobregat sempre han mantingut una estreta relació. Aquí fou on fa 35 anys es va fundar l'empresa i en aquesta ciutat, limítrof amb Barcelona i amb prop d'un quart de milió d'habitants, és on la Marca ha mantingut les seves diferents seus corporatives. També ha estat en aquesta ciutat on, en un primera fase, van revertir moltes campanyes de responsabilitat social de l'empresa, impulsades a partir del fet que MRW decidís fer de la responsabilitat social una part inherent d'ADN empresarial.\nAquesta aposta, que ha portat a MRW a participar en els últims 20 anys en innombrables campanyes solidàries i fins i tot a la creació d'una fundació pròpia, s'ha vist reconeguda ara per la delegació hospitalenca de la Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Barcelona, que li ha atorgat el premi a la Responsabilitat Social Empresarial 2011.\nEl premi, que es va lliurar el passat mes de novembre durant el Dia de la Cambra a L’Hospitalet, reconeix "la magnífica tasca social d'una de les empreses pioneres que des de la iniciativa privada aposta amb fermesa pels valors de l'acció social". Francisco Martín Frías, President d'MRW, va recollir de mans de Miquel Valls, President de la Cambra de Comerç de Barcelona, el guardó. Ho va fer davant més de 200 persones, entre les quals la Consellera de Justícia de la Generalitat de Catalunya, Pilar Fernández Bozal; Núria Marín, Alcaldessa de la ciutat; Salvador Alemany, President d'Abertis o Joan Martorell, President de la delegació de la Cambra.\nJuntament amb MRW, la delegació de la Cambra a L’Hospitalet va reconèixer a altres personalitats i empreses. Potser més coneguda fou la del cuiner Ferran Adrià, nascut al Barri de Santa Eulàlia i que ha estat premiat com el millor cuiner del món en diverses ocasions. A l'impulsor de l'etapa més brillant del restaurant El Bulli se'l va premiar per la seva "trajectòria professional com un emprenedor de la ciutat".\nDurant l'acte també es va reconèixer la tasca realitzada per altres empreses durant l'any 2011. A la distribuïdora de joguines i amenities Loydis per la seva internacionalització. A l'enginyeria Promaut per la seva innovació i a la farmacèutica Sutran pel seu empreniment.


La formació d'un govern tripartit podria quedar decidida a mitjans de setmana però Esquerra encara manté viva l'"opció CiU"\nEn poc més de 48 hores es podria tancar el pacte de govern a la Generalitat. En això coincideixen, si més no, socialistes i republicans. Ara bé, el que no se sap encara és si en sortirà un nou tripartit o un pacte nacionalista. Ara mateix i per com van les negociacions, el govern d'esquerres és més a prop de reeditar-se. És més, les dues formacions podrien estar properes a tancar un principi acord per reeditar el tripartit. Tot i això, ERC subratlla que el panorama encara està obert i que no tanca la porta a Artur Mas. L'executiva nacional dels republicans estudiarà dilluns les dues opcions de pacte que hi ha sobre la taula: Montilla o l'acord amb CiU.\n05/11/2006 - 08.10 Actualitzat 05/11/2006 - 16.53\nNegociacions intenses i discretes principalment entre els socis del tripartit. L'objectiu, tancar un acord com a molt tard a mitjans de la setmana que ve. Fonts del PSC apunten de la reunió que han de mantenir Josep-Lluís Carod-Rovira i José Montilla, en podria sortir un principi d'acord.\nEls republicans sembla que tenen, ara mateix, la clau del proper govern de la Generalitat després de la proposta que han rebut de CiU. En la trobada entre Josep-Lluís Carod-Rovira i Artur Mas en un hotel de Barcelona, Mas hauria ofert al republicà un govern proporcional entre les dues formacions amb la Conselleria Primera inclosa. Ara bé, els republicans s'inclinen més per la reedició del tripartit, encara que reconeixen que "l'escull principal de les negociacions" és el paper de Carod-Rovira en el futur govern de la Generalitat. Tot i això, el secretari general d'ERC, Joan Puigcercós, reitera que els republicans no han pres encara cap decisió i que primer cal que l'executiva del partit, que es reunirà dilluns, estudiï les diferents propostes sorgides de les reunions amb Montilla, Mas i també Saura.\nPer altra banda, no és cap secret que el PSC preferiria un tripartit que minimitzi els sorolls i que eviti la bicefàlia que podria provocar la figura de Carod-Rovira com a número dos. Segons fonts socialistes, veuen les negociacions amb un "optimisme moderat" i subratllen que no faran de la Conselleria Primera una condició "sinequanon". Això sí, asseguren que aquest tripartit s'ha de basar en un programa de govern conjunt que atorgui la màxima autoritat real a Montilla.\nMaragall aposta pel tripartit\nQui s'ha mostrat convençut que el govern d'esquerres es reeditarà és Pasqual Maragall. En un article a "El Periódico", el president assegura que "és més que probable que José Montilla sigui el futur president de la Generalitat". Maragall també recorda que "el socialisme espanyol ha d'entendre no només que Catalunya és una nació, sinó també que el Partit dels Socialistes de Catalunya, com a força política dirigent d'aquesta nació, vol fer respectar la seva autonomia".\nZapatero reitera el suport a Montilla i demana que es pacti un govern estable que col·labori amb el d'Espanya\nERC estudiarà l'oferta de Mas de formar un govern amb Carod de conseller primer però manté oberta l'opció del tripartit\nEls líders d'ICV i Esquerra Unida coincideixen a apostar pel tripartit en els seus consells nacionals\nRubalcaba assegura que el PSOE avalarà els acords de Montilla\nEls diputats electes del PSC a Girona reclamen un tripartit liderat per Montilla


La 4a “FIRRA” de la Cervesa Artesana es presenta aquest dimecres a les Borges Blanques\nLes Borges acollirà aquest dimecres, 27 de setembre la presentació de la quarta edició de la FIRRA, organitzada per l’Associació d’Amics de la Cervesa de les Garrigues, amb la col·laboració de la cerveseria O’Brothers, de l’Ajuntament de les Borges i d’una trentena de comerciants locals.\nLa presentació tindrà lloc a les 12.30 hores, als Jardins del Terrall, on com cada any se celebrarà el certamen. El dissabte 7 d’octubre, aquest paratge emblemàtic reunirà parades d’elaboradors de cervesa artesana, i el públic podrà degustar moltes cerveses diferents a les de l’any passat que, entre altres detalls i novetats, seran presentades.\nEntre els reptes que s’ha plantejat l’organització d’enguany, hi ha el d’arribar als 400 “firraires” participants en el dinar popular del dissabte, que comptarà amb menú d’adult, amb pica-pica, amanides, paella de carn o risotto de camagroc, postres, aigua, vi i gasosa, per 13 euros que inclouen en el got oficial del certamen d’aquesta edició; i un altre menú infanti, a base de macarrons, postres, aigua o refresc, al preu de 10 euros.\nPodeu obtenir més informació seguint els perfils de la FIRRA a les xarxes socials (Facebook.com/FirraBorges, Twitter.com/FirraBorges), per correu electrònic a l’adreça firraborges@gmail.com o presencialment a la cerveseria O’Brothers.\nActe: Presentació de la 4a FIRRA de la Cervesa Artesana de les Borges Blanques\nDia: Dimecres, 27 de setembre de 2017.\nLloc: Jardins del Terrall de les Borges Blanques.\nUn grup d'amics gaudint de la FIRRA de la Cervesa Artesana de les Borges 2016.\nLa FIRRA de la Cervesa Artesana de les Borges 2016


Amb el meu cos jo decideixo! [document electrònic] / Tatiana Pagà, Autora . - Barcelona : Núvol. Diari digital de cultura, 2014.\nTítol : Anna Ballbona : als marges és on passen les coses\nAutores : Júlia Bacardit, Autora\nNota general : Article publicat a "Núvol el digital de cultura" 22/04/2016\nMatèries : Entrevistes ; Escriptores\nParaules clau : Anna Ballbona (1980)\nEnllaç al recurs electrònic : http://www.nuvol.com/entrevistes/anna-ballbona-als-marges-es-on-passen-les-coses [...]\nAnna Ballbona : als marges és on passen les coses [document electrònic] / Júlia Bacardit, Autora . - Barcelona : Núvol. Diari digital de cultura, 2016.\nArticle publicat a "Núvol el digital de cultura" 22/04/2016\nDe l’àmbit local al global : la lluita del periodisme feminista [document electrònic] / Neus Suñer, Autora . - Barcelona : Núvol. Diari digital de cultura, 2016.\nDebutants i reincidents (i una resurrecció) / Bernat Puigtobella\nTítol : Debutants i reincidents (i una resurrecció)\nAutores : Bernat Puigtobella, Autora\nNota general : Article publicat a Núvol el 07/03/2019\nResum : Repàs de les darreres publicacions d'escriptores catalanes.\nDebutants i reincidents (i una resurrecció) [document electrònic] / Bernat Puigtobella, Autora . - Barcelona : Núvol. Diari digital de cultura, 2019.\nArticle publicat a Núvol el 07/03/2019


PER QUÈ ENS CAU EL CABELL? - L'Espiga d'Or\nby admin | febr. 29, 2016 | Estigues informat | 1 comment\nEl cabell és una part integral de la nostra imatge, una part de la nostra identitat i ens protegeix.\nLa caiguda del cabell afecta a molta gent, cada vegada es demanen més productes per a la caiguda del cabell.\nAquesta preocupació és mes comú en dones però últimament els homes també busquen alguna ajuda per disminuir el procés de la caiguda del cabell. Cal distingir diferents tipus de caiguda del cabell:\nÉs més freqüent en homes ( alopècia androgenètica)\nHi ha diverses causes per a que això succeeixi, les més freqüents son:\nFactors genètics: la caiguda és hereditària.\nEstrés: és un factor agreujant de la caiguda.\nDieta: Uns hàbits de vida poc saludables i la manca d’ equilibri de la dieta diària és el que crea una falta de nutrients , vitamines i proteïnes necessàries per al cabell.\nCuir cabellut gras: la glàndula sebàcia augmenta la producció de sebo provocant la obstrucció del fol·licle pilós i la asfixia del bulbo.\nÉs més freqüent en dones. El cabell es manté però el seu gruix de l’arrel és més prim que el del cabell normal.\nEls factors causants de aquesta caiguda son:\nÉs més freqüent en homes però també en dones quan envelleixen.\nEl cabell en homes es torna més fi, la cua es torna més petita i la ratlla es va eixamplant.\nEl cabell en dones és difusa i comença per la part superior del cuir cabellut.\nEls factors per patir aquest trastorn són:\nCONSELLS PER MANTENIR UN CABELL SA I BONIC\nXampú suau i lliure de productes químics, és a dir biològics!. El xampú d’eucaliptus i d’ortiga verda ens pot anar molt bé.\nMinimitzar l’ ús de l’escalfor de l’assecador.\nDur una bona alimentació rica en proteïnes d’alta qualitat biològica. De fet les proteïnes són essencials per al creixement i són la matèria prima per a la formació del cabell. La seva deficiència pot ocasionar que el cabell sigui més feble i trencadís i inclús pot provocar la pèrdua del cabell. Anem en compte, doncs ,quan prenen la proteïna vegetal de la llegum ha d’anar sempre acompanyada del cereal integral per tal de poder consumir l’aminoàcid d’aquest i fer de la llegum una proteïna d’alta qualitat.\nPrendre VITAMINES , les trobarem a la fruita i a la verdura fresca, a les algues, als cereals integrals, a la llevadura de cervesa,…\nLes Vitamines del grup B són molt importants en la composició del cabell. La biotina, la nicina, l’inositol., la vitamina B7. Sempre podem prendre un complement nutricional de vitamines del grup B. També les trobem als cereals integrals, a la llevadura de cervesa, a la llevadura nutricional i a les llavors i fruits secs.\nVitamina és un nutrient essencial i és també essencial per tenir un cabell sa. Elgrup d’aliments amb més alt contingut en vitamina C són les fruites i les verdures crues i fresques, destacant amb diferència l’acerola o l’escaramujo.\nLa vitamina E Afavoreix la circulació i ajuda a créixer els nous vasos sanguinis. El consum de vitamina E pot també evitar les puntes obertes i hidrata el cabell. La podem trobar al germe de blat, a l’oli d’onagra, de borraja i d’oliva principalment.\nLa vitamina A també juga un paper fonamental.\nEls mineralesafavoreixenel creixement del cabell i caldria destacar el sílice i el ferro.\nEl zinc és important per un cabell sa. Els dèficits de zinc van estretament relacionats amb la pèrdua de cabell i a cabells trencadissos.\nEl sofre és fonamental en la síntesi de la queratina i també exerceix una acció antiseborreica.\nEl magnesi també és fonamental. Els fol·licles pilosos el necessiten per a créixer més forts.\nActualment tenim molt productes amb la composició descrita de vitamines i minerals que poden ser un bon complement als aliments recomanats!!\nVina a la nostra botiga i t’assessorarem personalment en cada cas!\nAnna Mª Boncompte\ton 2 octubre, 2016 at 6:05 am\nJo tinc 75 anys, amb molt bona salud ( sols he tingut vertigen), colestrol a 235. Pero havía tingut una gran melena cabell gruixut i ara me cau tremendo….\nMenjo molta fruita i verdures de la pagesa, la majoria, l’oli sols d’oliva, tres anous al dia, altres fruits secs, carn poca… molt poca\nNo se, si podeu ajudar-me\nVisc a Sant Cugat del Vallès ( per si esteu per aqui


arròs Archives – Recetax - Recetas de Cocina Española y del mundo\nEl Halloween més salat en 17 receptes de snacks\nÚltimament tinc la sensació que amb Halloween, o s'estima o s'odia, defensant més la nostra festivitat de Tots Sants. Doncs jo animo a celebrar les dues tradicions sense tenir per què escollir, crec que es pot gaudir a…\nSi estàs al Pirineu Aragonès, prova aquests plats i productes típics\nLa tardor és una època perfecta per escapar-se uns dies o un cap de setmana al Pirineu aragonès i gaudir dels seus paisatges, les seves muntanyes i la seva naturalesa. I, per descomptat, també de la seva gastronomia. I és que després de…\nMimcook, un paeller intel·ligent perquè les teves paelles quedin sempre de 10\ndes de demà 23 d'octubre i fins al proper dia 26 se celebrarà a Barcelona la Fira Internacional d'Hostaleria Hostelco al recinte de la Gran Via de la Fira de Barcelona. Una de les novetats que es…\nBarbacoa de costella amb arròs\nLa costella pot preparar-se de tantes formes… Probablement com mes m'agradi sigui rostida, condimentades amb algunes herbes aromàtiques i acompanyats d'una bona salsa picant. La recepta de barbacoa costella amb arròs que proposo avui, té…


Camp Aprenentatge Orient: CP MIQUEL DURAN I SAURINA 1r i 2n de Primària 30-3-2010\nCP MIQUEL DURAN I SAURINA 1r i 2n de Primària 30-3-2010\nESCOLA: CP MIQUEL DURAN I SAURINA\nTEMÀTICA: PAISATGE, CICLE D'AIGUA, BANYARRIQUER I CARBONER.\nJust quan sortim de la carretera per entrar dins Cals Reis ens trobam un safareig d'aigua. Aquest dipòsit serveix per emmagatzemar aigua per tal d'utilitzar-la posteriorment pel reguiu. A Cals Reis utilitzen el goteig i així estalvien aigua, un bé escàs durant l'estiu que cal gestionar adequadament.\nQuan ja som dins l'hort aprenem a situar-nos amb un mapa i posteriorment ens fixam en el paisatge per tal de distingir que hi ha diferents tipus: natural, urbà i rural.\nDesprés d'entrar dins el bosc ens fixam així com està format, els arbres que hi ha, els seus fruits, el sotabosc... També escoltam un conte que parla de l'alzina més grossa del bosc.\nEl banyarriquer és un escarabat que fa malbé les alzines, surt durant la primavera-estiu i diposita els ous damunt l'escorxa de l'arbre. Les larves que van neixent es mengen l'arbre a poc a poc fent unes galeries a la soca. Amb el temps l'arbre es mor ja que la saba no pot fluir amb les condicions que ho feia abans.\nEl carboner es dedicava durant sis o set mesos de l'any a fer carbó vegetal. Aquest carbó s'utilitzava a les cases per poder fer el menjar o per escalfar-se. La sitja estava formada de troncs de diferents tamanys, a més a més, tenia una capa de càrritx i una de terra damunt.\nEl carboner dormia a una barraca feta de pedra, càrritx i branques d'ullastre o d'un altre arbre. Des de la barraca observava la sitja i així controlava la seva cocció.\nEns aturàrem a dinar un poc per tal d'agafar forces i poder seguir l'itinerari. El menjar a la muntanya és molt més bo que a casa.\nEl salt des Freu actualment duu molta d'aigua, mai ens cansam de visitar-lo per la bellesa que presenta.\nEsperam que un altre any torneu.\nPublicat per caorient a 10:29


Predicció temps per al viatge a Caldes de Malavella (2n d'ESO)\nTemps fred i variable el que es presenta a Caldes de Malavella, ja que la tarda-nit de dilluns i matinada de dimarts passarà un front fred que portarà precipitacions i baixada de les temperatures.\nCal abrigar-se ja que al matí farà força fred per l'entrada de vent del nord, nord-est!!\nAnem a explicar dia per dia\nCel variable al matí però que conformi s'anirà ennuvolant cada vegada més i que donarà les primeres precipitacions cap a la tarda-nit (19-21h).\nA la nit baixaran les temperatures notablement i la sensació de fred augmentarà, ja que començarà a més a bufar el vent notablement amb el pas del front.\nCel ennuvolat i amb pluja fins a primera hora del matí (08-10h). Després continuarà ennuvolat fins al migdia primera hora de la tarda que el sol traurà el cap i poc a poc els núvols s'esbandiran i el sol guanyarà terreny. Temperatures mínimes més alta i màxima més baixa. El vent serà moderat amb ratxes que poden arribar als 70 km/h i que faran que la sensació de fred sigui més evident.\nCel assolellat durant tot el dia, amb mínima més baixa i màxima més alta. El vent encalmarà una mica però continuarà bufant encara (ratxes fins 40-50 km/h).\nBon viatge i que disfruteu!!\nPredicció temps del viatge fi de curs a Madrid (4t ESO)\nEl viatge a Madrid es caracteritzarà per les baixes temperatures (degut a l'entrada de vent del nord, nord-est) i que amb prou feines passaran de 10ºC excepte dijous i per altra banda, predominarà el temps assolellat menys dilluns que plourà al centre del dia degut al pas d'un front fred. Per tant, cal abrigar-se!!\nAnem a explicar dia per dia.\nCel que s'anirà ennuvolant des de primera hora del matí i que portarà pluges constants però no molt abundants (de 5 a 10 mm) des de migida (11-12h) fins a mitja tarda (18-19h), quan poc a poc el cel s'anirà netejant de núvols.\nCal tenir en compte que a l'estar el cel ennuvolat i fer vent la sensació tèrmica serà de 3-4ºC més baixa.\nDia assolellat però molt fred el que es viurà ja que baixaran les temperatures i a més el vent no amaina del tot. Entre parèntesi, sensació tèrmica:\nMin: 0-1ºC (-2 a -3ºC)\nMàx: 7-8ºC (2 a 3ºC)\nDia assolellat però i una mica menys fred que l'anterior, pujant les temperatures uns 2 - 3ºC. El vent continuarà bufant però amb menys intensitat.\nMin: 2-3ºC (-2 a -3ºC)\nMàx: 10-11ºC (2 a 3ºC)\nDia assolellat i on el vent amainarà força. Això farà que la mínima baixi al calmar el vent però la màxima pugi. Per tant, el contrast tèrmic serà notable.\nMin: -1-0ºC (-2ºC)\nMàx: 12-13ºC (9ºC)


Wookey Hole 2017: Els 20 millors lloguers de vacances, cases de vacances i apartaments de lloguer a Wookey Hole - Airbnb Wookey Hole, Anglaterra, Regne Unit\nWookey Hole · Allotjaments\nWestbury-sub-Mendip, Regne Unit\nCasa/pis sencers a Westbury-sub-Mendip\nCasa/pis sencers a Wookey Hole\nWestbury-sub-Mendip, Anglaterra, Regne Unit\nLa nostra casa es troba dins dels turons de Mendip, als afores de la ciutat de Wells. Estem a 25 minuts de Cheddar Gorge i Ebbor, Frome, Glastonbury i Wookey Hole, dins dels 45 minuts tant de Bath, Bristol, Longleat i Burnham-on-Sea. Et encantarà la seva estada a causa de les impressionants vistes, espai privat i aventures dels voltants. També pot gaudir d'un massatge amb un terapeuta Martha carrosseria entrenada durant la seva estada. El nostre allotjament és ideal per a parelles, aventurers en solitari i famílies petites.\nL'espai d'estudi és una orientació sud annex a casa nostra, en un poble tranquil, que és conegut localment per les belles vistes a través dels nivells de Somerset de Glastonbury Tor. Es pot gaudir d'aquestes vistes des de la seva sala d'estar / dormitori i la cuina principal (i directament des de la barra d'esmorzar). Ens sentim completament allunyada de qualsevol bullici, mentre estigui de només 2 1/2 milles de Wells (la ciutat més petita d'Anglaterra). Hi ha una còmoda llit grandària queen. Un sofà (que es pot plegar en una sorprenentment còmode sofà llit). Calaixos, prestatges, taules de centre i la seva pròpia porta a la part davantera, on es pot aparcar el seu cotxe, que en un bell dia es pot obrir per gaudir de la vista encara més. Un bressol de viatge i roba de llit pot ser proporcionada. La zona de cuina és en dues parts; La secció principal està al costat de la seva sala d'estar. En ella són la porta d'entrada a l'estudi i una porta del darrere que dóna al jardí compartit. La barra d'esmorzar, cafetera, torradora, microones (amb graella) i nevera (no congelador) es basen també en aquesta àrea (amb una varietat d'herbes i 'real', etc. cafè / llet deliciós te 'constructors' / sòl hi ha perquè els hostes utilitzar). L'espai principal zona de cuina porta en dues habitacions contigües que casa la pica, vaixella, coberteria, rentadora, assecadora, contenidors, etc. Aquí seguim a passar una porta (que pot conduir a casa nostra, però que està bloquejat durant la seva estada) i la seva cambra de bany que té una dutxa tren elèctric, miralls, tocador, tovalloles i tovallola. El dormitori / sala d'estar i cuina principal té la seva pròpia calefacció elèctrica - pel que en el seu espai principal es pot gaudir de la temperatura que més li convingui durant la seva estada. La zona de cuina i bany prolongat tenen radiadors que estan connectats al nostre propi sistema. No estan en tot el dia / nit, però que estan convidats a sol·licitar aquests per estar en en moments específics que s'adaptin a vostè (per exemple, quan s'espera que prendre dutxes). escalfadors elèctrics addicionals poden ser proporcionats. Els aficionats també estan disponibles per als mesos d'estiu.\nEl cafè Formatge Yard és una encantadora nou cafè al poble ... es pot gaudir de tot, des d'esmorzars, llaminadures vegans i els rostits de diumenge. També ofereixen càtering si t'agrada ser portat una mica de menjar deliciós a la seva porta. Un petit bosc màgic al final del nostre poble (que no és una sortida), té tres camins públics. Si vostè camina per qualsevol d'ells es trobarà amb un corrent molt recent. Si vostè té nens el cap cap avall en el camí que condueix a la dreta i quan es creua el corrent a la part inferior (en el punt que es troba amb una petita ruïna circular) i començar a caminar fins a l'altre costat es troba un arbre de fades. Si us plau, prengui una ofrena (hem descobert que estimen les coses brillants) i es pot demanar un desig per a algú que vostè coneix i prendre un petit regal d'ells a canvi ☺ ... Trobareu molts passejades a la zona - no hi ha molt per descobrir! Sigui conscient de les paparres en els àmbits on els cérvols / vida salvatge també pot caminar ... Uns pocs llocs foodie fab: Hi ha una ASK (italià) a Wells a la plaça del poble. The George Inn - Croscombe (4.9 milles) pub Fab amb bon menjar. El Queen Vic - Priddy (6.7 milles) Direcció: La reina Victoria Inn, llançant Drove, Priddy, Wells, 3BA BA5 És un pub meravellós. Acollida dels gossos i els nens (que té una àrea de jocs per a nens. Es serveix bon menjar també. Hauser & Wirth - Bruton Bonic. Galeria d'art, jardins, bar i grill. El jardí - Mells (1r de març de fins al 31 d'octubre) El Walled Garden és un lloc on vostè pot venir a fer un cafè i acaben quedant-se per molt més temps! Pot passar tot el matí gaudint del bonic entorn, el nostre menjar casolà, les impressionants flors al jardí o fins i tot fent una classe d'art. Si us plau, comproveu que el menjar se serveix abans de pujar. Pizza al Capella - Bruton "Un enfocament molt mediterrani al menjar britànica" comerços: La botiga més propera està a una gasolinera Budgens a Bath Road en direcció a Wells (que té la majoria dels elements essencials). Els supermercats: Tescos: BA5 2AZ, Morrisons (+ Benzina) BA5 1SQ, Waitrose BA5 2PJ, Lidl BA5 2AZ Mercats: mercat d'agricultors a Wells mercat dimecres i dissabte AM. fruita fresca i verdures posat el dijous de al viver de les Muntanyes Rocalloses a 10 minuts amb el cotxe a través de l'est Horrington. Podem arreglar per al nostre servei de lliurament local per lliurar diaris / revistes / pa / llet / ous ... Si us plau, hágamelo saber si vostè em volgués arreglar això per a vostè. La comanda es realitza millor per 16:00 per un lliurament al dia següent.\nJust perfect in every way / Kaj & Myra\nMartha was really lovely, had a lovely stay in Beech Cottage ☺\nMartha was such a thoughtful host, offering us a late check out and leaving toys for our little girl to play with. The location was beautiful and we found a few gems in the surrounding area. Our stay offered a true break in a peaceful haven near the lovely Wells.\nHabitació privada a West Horrington\nAllotjament sencer · 23 llits


Puig creu imperatiu superar el confinament per a evitar "danys irreversibles" i de forma descentralitzada | Valencia Extra\nPuig creu imperatiu superar el confinament per a evitar "danys irreversibles" i de forma descentralitzada\nRecalca que “necessitem un acord de país, sense vassallatges i amb idees diferents, però un acord”\nEl cap del Consell, Ximo Puig, ha traslladat aquest diumenge al president de Govern, Pedro Sánchez, que és “imperatiu superar el període de confinament” després del 9 de maig per a evitar “danys irreversibles” i ha exigit que aquesta desescalada es produïsca adaptant-se tant a Espanya com dins de la Comunitat Valenciana “al mapa real” de la pandèmia perquè “el centralisme no és intel·ligent”.\nPuig, en la roda de premsa per a explicar la videoreunió que mantingut amb Sánchez i la resta de presidents de les comunitats autònomes, ha constatat que el confinament està afectant “tota la població, al teixit social i econòmic”, per la qual cosa pot “provocar danys irreversibles i és “imperatiu” superar-la”.\nNo obstant això, ha assenyalat que és un “error” plantejar l’eixida entre una disjuntiva de seguretat de salut o economia sinó que hi ha “dotant la màxima seguretat sanitària a l’activitat econòmica’.\nEn aqueix sentit, ha defensat un desconfinament que s’ajuste a les raons geogràfiques, sectorials i demogràfiques. En suma, adaptar-ho al “mapa real” de la pandèmia. Tanmateix, ha apostat per “un sistema d’obertura i tancament dinàmic i flexible” per a ser “eficient” i poder detectar nou focus.\nDe la mateixa manera, ha defensat que tampoc serà homogeni dins de la pròpia Comunitat, si no caldrà estudiar la situació en cada departament de salut per a “donar la millor solució possible” i sobretot sap explicar bé les mesures a la població perquè entenga que són “tècniques” i evitar així tensions. Pare això, es farà “un gra esforç” per a “enfortir” l’Atenció Primària per a poder encarar bé aquesta obertura gradual i evitar reculades.\nEn aqueix sentit, ha destacat que Sánchez s’ha compromés a escoltar a les comunitats per a veure, a partir de mediats de maig, després de la nova pròrroga, com torna a “la normalitat”, que serà “una nova normalitat, no com abans, encara que jo aspire al fet que siga el més semblant”, però “com i quan no se sap”. De fet, ha assenyalat reunions aquesta setmana amb el ministre de Sanitat però també amb la ministra de Transició, Teresa Ribera.\nTanmateix, ha explicat que en la reunió ha donat suport a “la unitat d’acció” perquè s’ha demostrat que “funciona” i ha advertit que encara que el confinament està donant els seus “fruits”, “el final encara està lluny”. En aqueix sentit, ha mantingut que d’aquesta crisi ha d’aprendre’s que sale amb un Estat del benestar “reforçat” i un sistema públic sanitari i social “cada vegada més potent”.\nPer això, ha qüestionat que si en una crisi “tan dramàtica” com aquesta no es pot defugir dels partidismes “quan serà possible” i ha reivindicat que és el moment d’evitar les confrontacions tant entre comunitats com amb el Govern central i d'”ajudar a qui ha de pilotar” l’eixida “sense vassallatges, però cal aconseguir un acord polític, en el qual participen els partits, amb les seues diferències, així com també aconseguir la concertació d’empresaris i sindicats”.\nPuig, preguntat per la seua opinió que Sánchez anuncie un dia abans les mesures que va adoptar abans de la conferència de presidents, ha assenyalat que a Espanya falten “instruments federals” perquè hi ha competències de l’Estat del benestar que són autonòmica. Sobre aquest tema, ha assenyalat que encara que “s’està millorant” cal continuar “millorant en la coordinació”.\nD’altra banda, ha explicat que s’està valorant la conveniència de publicar les dades per municipis en atenció a la transparència però tenint en compte els problemes d’estigmatització que poden crear, especialment en les poblacions més xicotetes.\nDe la mateixa manera, ha descartat un estudi autonòmic de seroprevalença, com ha plantejat Galícia, perquè, ha argumentat, el problema és perquè volem les dades i com s’usen. “Hem de tindre la màxima informació possible però de manera ordenada i coordinada perquè si no podem autoenganyar-nos”, ha advertit.\nAixí mateix, ha apuntat que en la reunió es va destacar que els menors puguen començar a eixir al carrer a partir del 27 d’abril i que alguns presidents han demanat elevar l’edat als 14 anys i que es permeta també l’exercici exterior de manera individual.\nFinalment, ha demanat evitar les aglomeracions per a acudir a les farmàcies a recollir les màscares que es repartiran de manera gratuïta als majors de 65 anys i col·lectius vulnerables i ha recordat que pot anar un familiar amb el SIP del beneficiari.


“Amb en Lluc no puc ser mai fora; aquí tinc un jardí, una casa adaptada, i teletreballo” - LA MIRA - Magazín\nAmb una tauleta i connexió a Internet, l’Àlex Roca traspassa totes les fronteres creant mons imaginaris. (Fotografies de Jordi Borràs Abelló)\nPerò abans que el destí arribés a aquest punt, la seva vida va fer altres tombs. Dels dibuixos clandestins a l’escola va passar a estudiar informàtica a Vic, i durant molts anys s’hi va dedicar, deixant de banda la seva passió per la il·lustració. I ja se sap que, quan una passió vibra per dins, és impossible no fer cas als seus designis. No es pot evitar l’inevitable. I deu anys després d’iniciar la seva carrera professional, quan ja en tenia trenta, l’Àlex va haver de rendir-se als seus impulsos.\nEl 2009 va guanyar el premi al millor webcòmic en català i es va fer viral amb un videojoc sobre Fèlix Millet\nPer començar, va aprendre a dibuixar còmics a través d’Internet. Simplement ho feia com a distracció personal, encara que va començar a publicar un webcòmic anomenat “El Tentacle” a la revista digital El Ter, que va tenir tant èxit que el 2009 va guanyar el premi al millor webcòmic en català. El mateix any també va publicar un videojoc anomenat Fèlix Bitllet, arran de l’escàndol de l’expresident del Palau de la Música, Fèlix Millet. Era un joc en què els jugadors havien de recollir tants bitllets de 500 euros com els fos possible i una Creu de Sant Jordi sense ser enxampats pels Mossos d’Esquadra. Un èxit. La màquina de creació de l’Àlex ja s’havia engegat i era imparable.\nTan imparable que va crear el seu propi estudi, Quarantados, un nom que volia respondre a la pregunta de què és la vida a l’univers —encara no en sap la resposta. Més endavant aquest nom l’hauria de canviar per Luee Studio, que vindrien a ser les sigles de “Life, Universe and Everything Else”. “Un nom que encara és més difícil que l’anterior”, riu l’Àlex Roca des de l’exterior de casa seva, a Manlleu. M’ha demanat que féssim l’entrevista al jardí, on les fulles de tardor formen un delicat mosaic a terra. Més tard descobriré per què no podem entrar a casa.\nEl dia que l’Àlex va aprendre a dibuixar còmics per Internet, tota la seva vida va canviar i el seu hobby es va convertir en un ofici.\nUna de les primeres feines que va tenir el seu estudi va ser un altre èxit viral: el petit documental animat Españistán, de la burbuja inmobiliaria a la crisis (2011), d’Aleix Saló. “Va ser una passada, fins i tot en parlaven als passadissos del Congrés”, recorda Roca. Es van fer tan coneguts que van arribar a fer les parts d’animació del documental Hijos de las nubes. La última colonia (2012), dirigit per Álvaro Longoria i produït per Javier Bardem. “Em vaig trobar que de sobte jo, un tio que fa animació a Manlleu, acaba anant a sopar amb el Bardem”, riu l’Àlex. Les sorpreses de la vida.\nUna altra sorpresa va ser quan des del Club Super3 van contactar amb ell per fer-li una entrevista. Volien parlar amb dibuixants que viuen fora de l’àrea metropolitana de Barcelona. “I una cosa va portar a l’altra”, resumeix el manlleuenc. Al cap de poc temps es va trobar treballant per al canal 3XL fent tota mena d’animació i efectes visuals. “De mica en mica, un hobby que jo tenia a finals dels vint anys es va convertir en la meva feina als trenta”, se sorprèn.\n“Tot acaba sent perquè un en coneix un altre que viu a 14.000 quilòmetres i acabes descobrint que el món és molt petit”\nJa ha passat un temps des d’aquells inicis en què els èxits s’anaven succeint i deixaven cada vegada més clar quin havia de ser el camí a seguir per aquest apassionat de la il·lustració. Des d’aleshores, a Luee Studio es fan tota mena d’encàrrecs per a sèries, pel·lícules i publicitat, en què es necessiten animacions, efectes visuals, disseny gràfic o modelatges en 3D. L’Àlex fins i tot fa il·lustracions com a freelance per a editorials, amb més de tenir una dotzena de llibres publicats. Una producció imparable amb base a Manlleu, des d’on sempre ha treballat a distància. I no només per a clients nacionals, sinó també per a firmes de Singapur, Los Angeles o el Japó, on s’encarrega de la imatge gràfica d’una discogràfica. “Tot acaba sent perquè un en coneix un altre que viu a 14.000 quilòmetres i acabes descobrint que el món és molt petit”, torna a riure l’Àlex, que se sorprèn de no haver abandonat mai la seva comarca, més enllà de quan ha fet algun viatge.\nHi ha clients a qui mai ha vist la cara i amb els quals tota la relació ha estat sempre a través de correus electrònics i missatges de WhatsApp. I no passa res\nDe fet, reconeix que ni tan sols han anat a l’estudi de TV3. “Tot ens ho hem cuinat des d’aquí”, diu l’animador. Fins i tot hi ha clients a qui mai ha vist la cara i amb els quals tota la relació ha estat sempre a través de correus electrònics i missatges de WhatsApp. I no passa res. Viure a Manlleu laboralment no li ha suposat cap problema. “Al contrari, quan va arribar la fibra òptica, el 2015, va ser un gran canvi, perquè nosaltres manegem fitxers exageradament grans, que encara que facis un vídeo d’un minut o dos estàs movent deu, vint o trenta gigues. Abans això era un pal”, explica. La fibra permet enxarxar un país no només amb infraestructures tècniques, sinó també humanes. L’Àlex ho mostra clarament, ja que, en realitat, part del seu equip i dels seus col·laboradors treballen a distància, la majoria des de diferents poblacions d’Osona. “Sembla mentida, però estem tots repartits pel territori.”\n“No sé com hauria estat la meva vida si hagués seguit el curs normal de buscar feina a Barcelona i treballar allà”\nDes del jardí de l’Àlex se sent el so llunyà de nens jugant. Viu al costat d’una escola. També viu a pocs passos de l’estudi, on ja pràcticament no va. Treballa sempre des de casa. “De vegades no sé com hauria estat la meva vida si hagués seguit el curs normal de buscar feina a Barcelona i treballar allà”, reflexiona. És aleshores que m’explica una altra de les sorpreses que li ha enviat la vida i que l’ha capgirat de dalt a baix. I també és quan em fa entendre per què no fem l’entrevista a l’interior de casa seva: el seu fill de set anys, en Lluc, pateix una miopatia miotubular, una malaltia muscular molt severa. “Els músculs no li funcionen bé. La força que tens tu ell no la té, fins al punt que no té força per aguantar el cap ni per respirar. Per tant, ell necessita una traqueotomia, necessita estar connectat a un respirador les 24 hores i necessita menjar per motor perquè no té força per deglutir. També necessita que li posem pomada als ulls perquè no té força a les parpelles”, li canvia la veu.\n“Molt pocs nens aconsegueixen arribar als deu anys, i en Lluc ja en té set. Tens la sensació que estàs fent una partida contra la vida mateixa”\nL’Àlex i la seva parella mai s’haurien imaginat que, des del mateix moment del naixement, la seva vida estaria lligada a la malaltia d’en Lluc, que pràcticament es va passar tot el seu primer any de vida a l’UCI. Les coses tampoc han canviat gaire des d’aleshores, ja que el seu dia a dia consisteix a cuidar-lo en cada moment, perquè no es pot quedar mai sol, i l’únic viatge que poden fer és el que va des de Manlleu fins a l’hospital de la Vall d’Hebron, a Barcelona. Una malaltia estranya i minoritària: “A Catalunya som tres famílies que ho tenim, i després hem anat coneixent altres famílies arreu d’Espanya”. El més angoixant és que saben que el temps els corre en contra. “Molt pocs nens aconsegueixen arribar als deu anys, i en Lluc ja en té set. Tens la sensació que estàs fent una partida contra la vida mateixa, com aquella partida d’escacs de la pel·lícula del Bergman”, lamenta aquest apassionat del cinema. Amb tot, per unir forces i recaptar fons per a la investigació ha nascut l’associació Petits Superherois, de la qual l’Àlex és el president. “Només és perquè nosaltres som els que tenim el nen més gran”, matisa l’il·lustrador, que sovint es pregunta com és capaç de compaginar-ho tot. “Els llibres, l’estudi, en Lluc i dormir molt poc, aquest és el meu dia a dia”, diu mig somrient.\nUna de les coses que l’Àlex va haver d’aprendre per força durant les interminables hores a l’UCI va ser a treballar a distància\nDe vegades, quan en Lluc passa per èpoques més complicades, l’Àlex ha de deixar feines i encàrrecs. Sap que la prioritat és el seu fill. “Potser ara està bé i d’aquí a deu minuts té un col·lapse i hem de trucar a l’ambulància. És un patiment constant”, es resigna. Però de les adversitats en surt la resiliència, i una de les coses que l’Àlex va haver d’aprendre per força durant les interminables hores a l’UCI va ser a treballar a distància. Es va comprar una tauleta i va començar a dibuixar des d’allà, com les il·lustracions de dos dels llibres de la col·lecció infantil “Les aventures de la família del Super3”, editats per Estrella Polar i Grup62. “Així són les coses estranyes de la vida”, somriu quan ho recorda. També recorda que la biblioteca de Montbau, la més pròxima a l’hospital, li va anar molt bé per poder-se connectar a Internet. “Al vespre, quan ja estava tancada, com que tenia l’usuari de wifi, em posava a enviar la feina des de fora de la biblioteca, allà assegut a terra”, riu.\nLa tauleta acompanya l’il·lustrador com una extensió més del seu cos, una eina indispensable per poder compaginar feina i família.\nUn dia va contactar amb ell l’assistent personal de la presidenta de Lucasfilms dient-li que volien una còpia digital d’un dels seus pòsters\nNo tot van ser males notícies durant el primer any de vida d’en Lluc. De fet, l’Àlex també va tenir una gran sorpresa quan un dia van contactar amb ell des de Lucasfilms. “Va ser una alegria molt bèstia”, s’entusiasma l’animador, que és un gran fan de La guerra de les galàxies. El cas és que des de feia un temps l’Àlex es dedicava com a afició a fer pòsters en què barrejava il·lustracions de Tintín amb temàtiques de Star Wars. Una mescla suficientment atractiva perquè un dia contactés amb ell l’assistent personal de la presidenta de Lucasfilms, Kathleen Kennedy, dient-li que volien una còpia digital d’un dels seus pòsters. “Fins i tot em van enviar un correu en català, perquè devien veure que la meva pàgina web era en català. I jo em pensava que s’estaven rient de mi; però no, era veritat!”, se li il·luminen els ulls. I el que més il·lusió li va fer, en aquell moment tan dur de la seva vida, és que li van enviar una carta donant-li les gràcies amb un farcellet on hi havia tres petits bodis de Star Wars per al seu fill. “Va significar molt per a mi, perquè quan tens un fill a l’UCI els alts i baixos emocionals són molt bèsties, i una cosa que no era directament de feina, però sí relacionada amb la meva afició, es va convertir en aquell moment en una alegria molt important”, somriu amb tendresa.\nI al final, l’il·lustrador s’ha adonat que totes les decisions i totes les sorpreses que ha anat rebent a la vida encaixen com un puzle estrany, però perfecte. Si no hagués muntat el seu estudi a Manlleu, si no hagués tingut una casa de planta baixa amb espais oberts, com un loft, i si no hagués après a treballar a distància, les coses haurien estat molt diferents. “Amb en Lluc no puc ser mai fora de casa; aquí com a mínim tinc un jardí, una casa adaptada, i per sort teletreballo. Potser si haguéssim tingut un estudi a Barcelona, hauríem arrencat més de pressa i hauríem aconseguit més contactes, però ara jo no canviaria res, ja m’està bé com ho tinc organitzat. Al final tot encaixa”, reflexiona. És conscient que tots aquests factors li han vingut de cara, però que hi ha altres famílies amb fills que tenen situacions molt més complicades. “Conec famílies que amb la pandèmia del coronavirus fa temps que estan tancats en un pis a Barcelona, perquè sortir seria massa perillós per al nen”, lamenta.\nLa vida ha sorprès l’Àlex de moltes maneres. L’ha dut a sortir dels marges de les llibretes fins a arribar als millors estudis d’animació. De les estrelles més brillants, a l’amor més profund i terrenal. Uns girs vitals que, tot i els contratemps, ha sabut transformar en altres mons on tot és possible.\nTotes les decisions i sorpreses que ha anat rebent a la vida encaixen com un puzle estrany, però perfecte en la seva singularitat.


Carta de compromís educatiu | Institut Joan d'Àustria\nLes persones sotasignants: Martín Martín, director del centre educatiu Institut Joan d’Àustria i ________ responsable de l’alumne/a _________, conscients que l’educació implica l’acció conjunta de la família i del centre, signem aquesta carta de compromís educatiu, i ens comprometem a:\nRespectar les realitats diverses dels alumnes i les seves famílies.\nDonar valor afegit a la cultura de l’esforç, a la responsabilitat en la sociabilitat i l’autonomia personal.\nComunicar a les famílies les mesures educatives adoptades per atendre les necessitats específiques de l’alumnat.\nInformar la família del projecte educatiu i de les normes d’organització i funcionament del centre a l’inici de cada curs.\nInformar l’alumnat dels criteris que s’aplicaran per avaluar el rendiment acadèmic.\nMantenir una comunicació regular amb la família per informar-la de l’evolució acadèmica i personal de l’alumnat o qualsevol circumstància que sigui rellevant per al seu desenvolupament.\nComunicar a les famílies les faltes d’assistència i puntualitat, i també les incidències que es produeixin.\nAtendre en un termini raonable les peticions d’entrevista que formuli la família.\nCrear un clima agradable de convivència, basat en el respecte mutu i la bona comunicació entre tots els membres de la comunitat educativa.\nFacilitar l’horari extraescolar de reforç per als alumnes, que l’equip docent consideri que ho necessita en base al seu rendiment.\nPer part de la família o alumne major d’edat\nRespectar el caràcter propi del centre i reconèixer l’autoritat del professorat, de l’equip directiu i del personal d’administració i serveis, acceptant les decisions del centre en matèria de disciplina d’acord a la normativa.\nParticipar en la vida del centre, assistint a entrevistes i reunions convocades per l’equip directiu, els tutors i, si escau, per l’AMPA.\nFomentar el respecte, la solidaritat i la resolució dialogada de conflictes.\nInstar el fill o la filla a complir les normes de funcionament del centre, respectant les propostes educatives i correctores del professorat.\nAdreçar-se directament al centre per contrastar les discrepàncies, coincidències o suggeriments en relació amb l’aplicació del projecte educatiu, evitant el manifestar-ho davant de l’alumne o alumna.\nGarantir els hàbits d’higiene, d’ordre, de puntualitat i d’assistència diària al centre, així com la indumentària adequada a un espai públic\nInformar el centre de l’absència de l’alumne en cas d’indisposició o de qualsevol altra circumstància rellevant, així com acudir (personalment o un familiar proper major d’edat) a recollir l’alumne o alumna en cas d’indisposició.\nVetllar perquè l’alumne compleixi el deure bàsic d’estudiar i d’assistir puntualment a les activitats acadèmiques i també perquè faci a casa les tasques encomanades pel professorat.\nAssumir el compromís de participació dels alumnes en les activitats educatives organitzades dins i fora del centre.\nSignar i controlar els comunicats d’incidències i de retards així com la resta de documentació que requereixi el coneixement de la família.\nAvisar la secretaria del centre, de forma presencial, de qualsevol canvi en les dades personals de contacte associades (telèfons, adreces, correu electrònic).\nCol·laborar en la decisió de l’equip docent, si s’escau, de que els fills assisteixin a sessions de reforç al centre en horari extraescolar.\nInformar el l’alumne o alumna del contingut d’aquesta carta de compromís educatiu i vetllar pel seu compliment.


"Aquesta música quedarà, no és de les que es consumeix ara i demà ja ha passat" - Diari de Girona\n"Aquesta música quedarà, no és de les que es consumeix ara i demà ja ha passat"\n"Aquesta música quedarà, no és de les que es consumeix ara i demà ja ha passat" temporada alta\nNascuda a Moçambic però criada a Portugal, Mariza, segurament la veu més internacional del país veí, torna a Girona, una ciutat que afirma que li "encanta" i de la qual recorda un públic "molt càlid" i "a qui agrada la música". Ara presenta "Terra", un disc produït per Javier Limón i nominat a dos Grammy Llatins.\nPer què Terra?\nPerquè faig una mú?sica amb vida, orgà?nica, que té el batec d'una cultura, d'un país, que és Por?tu?gal, perquè les meves arrels són allà. És com tenir els peus a Portugal i fer un viatge per tot el món.\nParli'm de Terra...\nÉs un disc fet entre Lisboa i Madrid que mostra les influències de set anys de viatge per tot el món, on he tingut el privilegi de conèixer músics de cultures diferents, veure cultures diferents, sentir altres pobles, altres sonoritats.\nAquests músics (n'hi ha d'espanyols, cubans, anglesos i brasilers) tenen les seves pròpies influències. Com es fa per treballar junts? Què tenen en comú?\nÉs que estem parlant de música! Quan parles de música no pots etiquetar-la. Clar que cadascuna té el seu gènere, les seves arrels, la seva fórmula..., però estem parlant de música, un món enorme on explorar.\nLa seva influència més directa és el fado...\nSí. Jo tinc una arrel, que és la portugue?sa, la del fado. I alhora tinc una personalitat com a artista i cantant. I això es va demostrant en cada disc que vaig fent.\nAra està molt de moda parlar d'"interculturalitat", però creu que fa uns anys la seva música hauria quallat com ho està fent ara?\nCada vegada les persones tenen la ment més oberta per sentir altres sonoritats i buscar altres gèneres musicals. I aquests són gèneres que que?daran. D'aquí 20 anys podràs escoltar aquests discos. No és una música que es consumeix ara i demà ja ha passat.\nSón gèneres atemporals, oi?\nSí, és una música que queda, és una música que té una profunditat enorme, amb músics de gran qualitat, no pensem en la comercialitat sinó en com es pot fer bona música.\n"Terra" ja ha obtingut reconeixements materials com són les dues nominacions als Grammy Latinos...\nSí, és un reconeixement al teu treball. No faig discos ni concerts pensant quants premis guanyaré, ho faig pel plaer de la música, perquè la música és la meva vida, però si vénen i em donen un premi, l'accepto amb molt de gust, és clar!\nLa seva gira també ha passat pels països nòrdics. Com la reben allà?\nEls encanta. Clar que tenen la seva cultura i la seva forma de fer música però els agrada molt tot el que és més càlid, més mediterrani.\nAixí, el fet que vostè canti en portuguès no hauria de ser un impediment per entendre la seva música...\nLa gent tendeix a pensar que la música té la frontera de la llengua, però no: sap parlar, sap tocar-te i sap fer-te sentir. La música, i sobretot aquesta, et fa sentir emocions que no saps explicar. Ara, cal que l'artista sàpiga transmetre l'emoció i que la música en sigui el vehicle: així la barrera de la llengua no existeix.


El mosquit tigre, per què ens hem de protegir?\nConeixement farmacèutic » Respostes de salut » El mosquit tigre\nEl mosquit tigre és un dels 3500 tipus de mosquits que existeixen al planeta. El seu nom oficial és Aedes albopictus: Aedes prové de la paraula grega que significa «odiós» i albopictus es refereix a la seva coloració. És un mosquit que mesura entre 5-10 mm, de color negre amb dibuixos blancs en el cos i potes negres amb ratlles blanques; el més característic d’aquest mosquit és una línia blanca que va al llarg del tòrax. Els dibuixos corporals són difícils de veure si no es disposa d’una lupa. No és natiu d’Europa, sinó que va venir des d’Àsia a principi dels anys 80.\nIgual que passa amb altres espècies de mosquit, femelles i mascles tenen dietes diferents. El mosquit mascle s’alimenta de nèctar i resulta inofensiu pels humans. Les femelles, en canvi, necessiten sang per a alimentar als ous que es desenvolupen en el seu interior. Per a aconseguir la sang disposen d’una mena de trompa que li permet travessar la pell d’humans, bestiar, amfibis, rèptils i ocells. Quan piquen, injecten una substància que ens impedeix sentir dolor, així no ens adonem que ens estan picant: són capaços de xuclar i d’injectar al mateix temps!\nPer què un mosquit tigre és diferent dels mosquits normals?\nEls mosquits tigre tenen algunes característiques que, en conjunt, els fan molt molestos:\nS’alimenten al llarg de tot el dia en comptes de fer-lo només durant l’alba i el capvespre.\nLa seva picada pot causar una reacció més important que la d’altres mosquits.\nS’han adaptat molt bé a entorns urbans i suburbans, permetent que siguin un problema a la ciutat i no solament en espais com la platja o la muntanya.\nS’han adaptat a picar dins de les llars, no solament en parcs o jardins.\nEls seus ous es dessequen a l’hivern i resisteixen molt bé al fred, sobrevivint a temperatures tan baixes com -10 °C.\nEns trobem amb un mosquit que comença a picar a principis de primavera, que pica tant al parc com a casa, que pica al matí, al migdia i a la tarda, i quan pica la picada pot ser més gran i molesta que la d’altres espècies de mosquit. És a dir, un veritable malson de mosquit.\nCom van arribar fins nosaltres els mosquits tigre?\nEls mosquits tigre són originaris de les zones tropicals i subtropicals del sud-est asiàtic. Els primers mosquits tigre van arribar a Europa a finals dels anys 70 gràcies a l’augment del comerç marítim amb el sud-est asiàtic. Els productes que van facilitar el transport dels mosquits van ser els pneumàtics usats i la planta anomenada «bambú de la sort», perquè tots dos productes poden allotjar en el seu interior petits dipòsits d’aigua en els quals la femella de mosquit pon els seus ous. Els pneumàtics i les plantes contaminades de mosquit tigre van desembarcar a Europa a través dels ports de Bèlgica i Països Baixos, per a després seguir el viatge per carretera. Avui dia s’han registrat mosquit tigre al llarg de tota la costa mediterrània europea i cada any s’endinsa més en el continent.


La violència política contra la premsa: atacs a El Be Negre i al setmanari Destino | Núvol\nEl número de L’Avenç corresponent als mesos de juliol i agost inclou un parell d’articles referents a dos episodis que, tot i estar emmarcats en dos contextos històrics ben diferents, presenten un nexe comú: l’ús de la violència política contra la premsa, que ja havia estat emprat en l’atac contra el Cu-cut! el 1905. L’article de Joan de Déu Domènech se centra en l’assalt a la impremta on es tirava el setmanari satíric El Be Negre, que tingué lloc el 24 d’octubre de 1933 a mans dels escamots de les Joventuts d’Esquerra d’Estat Català, en un context de certa convulsió política previ a les eleccions generals del novembre del mateix any. El Be Negre ja havia estat atacat prèviament, majoritàriament per part dels escamots d’EC, però en alguns casos també per la FAI. L’hegemonia d’Esquerra Republicana a Catalunya permetia que els escamots actuessin amb impunitat contra els seus adversaris polítics, fent ús de mitjans violents o poc democràtics que els contemporanis associaren al feixisme italià, juntament amb la seva estètica.\nEBN, assetjat pels escamots de la FAI i els d’Estat Català. Acudit publicat al núm. 110 (25 de juliol de 1933)\nSegons Domènech, l’origen de l’assalt es troba en l’escaramussa iniciada entre Josep M. Planes, el director d’EBN, i Jaume Aiguader, alcalde de Barcelona per Esquerra Republicana i que havia donat suport a les accions violentes dutes a terme per les joventuts del seu partit. Per aquest motiu, ell i la seva família eren sovint objecte de mofa a les pàgines d’EBN que havia passat, en paraules de Domènech, “de la sàtira a la xafarderia, de l’humor a la maledicència”. És en aquest context quan tingué lloc l’assalt. Finalment, els escamots foren dissolts per ordre de la cúpula d’ERC -segons l’autor arran dels fets d’EBN-, si bé que no hi hagueren responsabilitats polítiques i la causa judicial acabà en no-res.\nEl segon article és de l’historiador Francesc Vilanova i posa de relleu els diferents atacs ocorreguts al llarg del dia 18 de juliol de 1944 i duts a terme per membres exaltats de Falange Española, en el que l’autor anomena “un dia de fúria falangista”. En un context en què els feixismes estaven a punt de perdre la guerra a nivell europeu i “el mal humor planava entre les files del franquisme”, alguns falangistes aprofitaren l’exaltació patriòtica de la festa de commemoració de l’Alazamiento Nacional per assaltar la seu del setmanari Destino, entre d’altres atacs. Vilanova atribueix aquest acte de violència contra la revista a l’empresonament d’un periodista de Destino a causa d’un article controvertit i, també, a les males relacions entre falangistes i catalans franquistes. I els atacs no acabaren aquí, ja que al llarg del dia els falangistes provocaren destrosses a d’altres establiments. Alguns dels atacants foren identificats pels testimonis, però l’única pena que s’executà fou l’arrest de dos individus, probablement caps de turc, durant vint dies.\nEl paral·lelisme entre els dos casos posa de relleu que l’ús de la violència com a eina política pot aparèixer en contextos històrics, socials i institucionals ben diferents i sempre amb la mateixa impunitat: tant en una situació social convulsa en democràcia com en un sistema dictatorial que enalteix la violència contra els adversaris polítics i que no garanteix tampoc la llibertat de premsa. Els dos articles, doncs, conviden a reflexionar en aquesta línia, sobre el paper de la premsa i la seva relació amb el sistema polític i institucional, i ens permeten conèixer dos episodis que ens aproximen a dues etapes de la nostra història recent.\nEdicions Destino El Be Negre Francesc Vilanova Joan de Déu Domènech L'Avenç


Anuari Naturalista del Parc Natural de l'Alt Pirineu. Parcs naturals. Generalitat de Catalunya\nParcs de Catalunya > Anuari Naturalista del Parc ...\nL'Anuari Naturalista del Parc Natural de l'Alt Pirineu té la finalitat de recopilar les citacions de flora i fauna rellevants de l'àmbit del Parc, així com els treballs de recerca naturalista que s'hi duen a terme.\nUs animem a enviar cites d’interès que considereu rellevants encara que siguin d’anys anteriors, tota la informació és benvinguda. Per fer-ho trobareu en aquesta pàgina un document amb les instruccions de les citacions. Pel que fa als treballs de recerca que es realitzen a l'interior del Parc Natural, tant si són impulsats des del mateix Parc com si no, qualsevol investigador pot enviar una ressenya per a la seva publicació a l'Anuari, seguint les instruccions específiques per aquesta secció.\nA més, també us podreu descarregar des d’aquesta pàgina els anuaris dels darrers anys amb totes les observacions rellevants de fauna, flora, referències i resums dels treballs de recerca, censos o treballs de seguiment d’espècies i també el resum climatològic anual.\nAnimeu-vos a enviar les vostres dades!\nInstruccions de les citacions [PDF, 84,16 KB ]\nInstruccions de recerca [PDF, 79,7 KB ]\nAnuari Naturalista del 2005 [PDF, 1,58 MB ]\nAnuari Naturalista del 2006 [PDF, 2,67 MB ]\nAnuari Naturalista del 2007 [PDF, 2,31 MB ]\nAnuari Naturalista del 2008 [PDF, 2,34 MB ]\nAnuari Naturalista del 2009 [PDF, 2,05 MB ]\nAnuari Naturalista del 2010 [PDF, 2,58 MB ]\nAnuari Naturalista del 2011 [PDF, 2,64 MB ]\nAnuari Naturalista 2012 [PDF, 2,46 MB ]


El virus retrocedeix a Catalunya, tot i que la pressió hospitalària segueix a l’alça\nMés de 7.500 nous contagis i 17 morts en les últimes hores\n22 de de juliol del 2021. 12:10\nEl virus ha començat a retrocedir a Catalunya al situar-se l’Rt per sota d’un punt, tot i que els hospitals no ho noten, al contrari, continuen sumant-hi ingressats i pacients a l’uci. Aquest dijous la pressió hospitalària segueix a l’alça: hi ha 1.938 malalts ingressats a planta (66 més que la vigília) i 440 estan en unitats de crítics (36 més), mentre que s’han notificat 17 morts en les últimes 24 hores, una xifra menor a la d’altres onades, tot i que la tendència aquests últims dies és també d’un augment de morts. A Catalunya ja s’havia arribat a una etapa amb dies sense morts per Covid.\nEls casos confirmats per prova PCR o test d’antígens continuen sent molt elevats, però van lleugerament a la baixa: l’última setmana (11-17 de juliol) són 47.003 positius, xifra ja menor als 47.871 de la setmana anterior (4-10 juliol). En les últimes hores se n’han notificat 7.585.\nLa variant delta obliga a pujar la immunitat grupal al «85% o 90%»\nAlhora, la velocitat de propagació (Rt) ha tornat a situar-se per sota de l’1 (0,97 concretament), fet que significa que cada 100 infectats contagien una mitjana de 97 persones, és a dir, que el virus ja està en regressió, tot i que això no s’ha traslladat ni als hospitals ni a l’atenció primària, altament tensats.\nDescendeix molt lleument la incidència acumulada en 7 dies fins a situar-se en 603,5 casos per cada 100.000 habitants –el llindar per al toc de queda està fixat en 400 i ja és molt alt–, mentre que el risc de rebrot també va baixant a poc a poc i és als 1.165 punts (11 menys que ahir).


Cerca totes les ofertes d'hotels a San Fermo Della Battaglia Entrada:\nGuest House Nikita...Habitacions per nit per només Affittacamere Brenna...Habitacions per nit per només B&B Le Bocce...Habitacions per nit per només Més zones a San Fermo Della Battaglia\nSan Fermo Della Battaglia és en dels molts llocs de Como que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. San Fermo Della Battaglia té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Estalvii temps i diners fent la reserva amb Agoda.com, que us promet les millors opcions d'hotels a San Fermo Della Battaglia i molts més àrees a Como. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a San Fermo Della Battaglia.\nHotels destacats a San Fermo Della Battaglia, San Fermo Della Battaglia\nÀrea San Fermo Della Battaglia\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cavallasca, no busqui més enllà de Guest House...\nTots els hotels de San Fermo Della Battaglia\nHotels a San Fermo Della Battaglia: Affittacamere Brenna


Otros títulos de Valentí Serra de Manresa\nSerra de Manresa, Valentí El llibre de la mel. Apicultura popular i plantes eml·líferes 11,40 €\nSerra de Manresa, Valentí Hortalisses i flors remeiers. Les herbes santes dels capuxins 16,15 €\nSerra de Manresa, Valentí Pócimas de capuchino. Hierbas y recetas conventuales 17,10 €\nSerra de Manresa, Valentí Cuina caputxina. Les pitances dels frares 14,25 €\nSerra de Manresa, Valentí Cuinar en temps de crisi. Receptes de frare i guisats populars 3,80 €\nSerra de Manresa, Valentí Cocinar en tiempos de crisis\nSerra de Manresa, Valentí El cardenal Vives i l´Església del seu temps 28,50 €\nOtros lectores que han leído Pócimas de capuchino. Hierbas y recetas conventuales, han escogido\nGarcía-Orea, Blanca Las recetas de Blanca\nAróstegui, Mariana Cuida tus bacterias prehistóricas\nAAVV El huerto más natural, sin trabajar la tierra, con acolchados per\nSenpau, Pilar Quan la vida puja a la bàscula


Registra’t – Steamconf 2018\nContinua per accedir al web de CosmoCaixa i comprar les teves entrades:\n(Traducció simultània català, castellà, anglès)\n• Públic General: 70 €\n• Docents i clients CaixaBank: 35€ (Codi promocional docents STEAMPROF18).\n* L’entrada a les jornades NO inclou l’entrada als tallers.\nPer poder assistir a la sessió EdCamp STEAMConf us heu de registrar aquí\n• Tallers (divendres matí): 25€ euros cada taller.\n• Docents i clients CaixaBank: 12.5€ cada taller (Codi promocional professors STEAMPROF18).\nPer accedir al preu promocional de professors, cal introduir el codi STEAMPROF1718 a la seva compra on-line.\n* LUNCH (divendres): exclusiu pels assistents a les dues activitats (jornades + tallers).\nDurant el procés de remodelació es van conservar i restaurar els murs de l’antiga nau modernista d’obra vista i se’n van ampliar de manera considerable les instal•lacions antigues, amb un nou protagonisme del vidre i l’acer. Amb més de 50.000 metres quadrats i 30.000 metres quadrats edificats, la instal•lació actual ocupa un espai quatre vegades superior al del primer Museu de la Ciència. El nou espai inclou nou plantes, sis de les quals són subterrànies, amb llum natural, i una gran plaça pública amb vistes a la ciutat.\n+34 902 22 30 40 93 212 60 50 (centraleta CosmoCaixa)\n• Per carretera: Sortides 6 and 7 on Ronda de Dalt\n• Amb autobús: www.tmb.cat (Nos. 17, 22, 58, 73, 75, 60, 196)\n• Amb Ferrocarrils de la Generalitat: www.fgc.es (Avinguda del Tibidabo)\n• Aparcament: tarifa reduïda per a participants a STEAM (1 €/h). Cal presentar l’entrada STEAM a la finestreta del pàrquing SABA.


DIARI ARA – Sílvia Marimón – Konvent Agenda\nDIARI ARA – Sílvia Marimón\nby Konvent PuntzeroPosted on 21 agost, 2020 21 agost, 2020\n– Les noves (i velles) vides de les colònies –\n20/08/2019 – DIARI ARA – Sílvia Marimón\nEntre Balsareny i Berga hi ha 16 conjunts que durant anys van funcionar com a micropobles.\nEntre Balsareny i Berga hi ha la milla d’or: fins a 16 conjunts patrimonials que durant anys van funcionar com a petits mons aïllats. Hi ha escoles, escoles bressol, esglésies, forns, botigues de queviures, sastreries, les cases dels amos, cinemes, casinos, teatres, convents, fàbriques, els habitatges… Tot ideat i pensat perquè aquests petits nuclis fossin autosuficients i els obrers no abandonessin la colònia. Sovint els carrers i edificis tenien un aire monacal i els amos maldaven per evitar que els conflictes i reivindicacions que esclataven a les ciutats no arribessin a les seves colònies. No sempre ho van aconseguir, perquè a les colònies també hi va haver vagues i protestes.\nNext MOSTRA ARTISTES RESIDENTS


FAQs - Formigues Cooperatives\nLes inscripcions comencen els primers dies de setembre i finalitzen al cap d’una setmana, aproximadament.\nPer inscriure’t cal que segueixis tres passos:\n1r – T’has d’inscriure, obligatòriament, al curs de formació avalat per la UdG.\n2n- Has de realitzar el pagament de la formació a la UdG.\n3r- Després d’haver completat amb éxit els dos primers passos rebràs el formulari de participació al projecte i a la pàgina web. Una vegada l’hagis emplenat ja estaràs 100% inscrit/a.\nRecorda: Fins que no hagis completat els 3 passos NO estaràs inscrit.\nQuè faig si estic de baixa o tinc algun altre inconvenient per seguir participant en el projecte de formigues cooperatives?\nEn primer lloc cal notificar-ho als teus companys/es de formiguer i tot seguit al coordinador o coordinadora de referència.\nÉs molt important que ho facis tan bon punt siguis coneixedor/a del motiu de la teva absència i NO esperar massa temps. Els grups del teu formiguer possiblement s’hauran de reestructurar.\nPer poder rebre el certificat de la formació cal haver assistit al 80% del global de la formació (sigui d’una o dues jornades) i haver realitzat una petita tasca que es detalla el primer dia de la formació.\nSi ets usuari XTEC, el certificat està dins de les meves activitats.


Venda Casa de quatre habitacions a Platja d'Aro amb vistes espectaculars Girona Baix Empordà\nCasa de quatre habitacions a Platja d'Aro amb vistes espectaculars\nAquesta casa situada a una urbanització del municipi de Castell d'Aro ofereix unes vistes espectaculars del mar. A pocs minuts del centre de Platja d'Aro i de les seves platges. Disposa de quatre àmplies habitacions dobles i de quatre banys més un lavabo. Aquesta bonica propietat construïda en dues plantes compta amb diverses terrasses des de les quals poder admirar les vistes del mar. És ideal per gaudir d'unes vacances inoblidables o convertir-la en la teva residència de tot l'any. Platja d'Aro és una de les zones més populars de la Costa Mediterrània. Combina una rica herència històrica amb una atmosfera moderna i dinàmica. Té unes increïbles platges i cales d'aigua cristal·lina. Lluny de l'ambient turístic, podeu gaudir d'una gran selecció de restaurants de qualitat i renom. Platja d'Aro és un dels centres comercials de més alt nivell. Si no us agraden les compres, i el que us agrada és la natura, podreu gaudir de paratges tan meravellosos com les Gavarres. Busqueu a la nostra selecció de propietats a Playa de Aro i veureu el motiu pel qual s'ha convertit en una de les zones on més inversions es produeixen. Per a les millors cases en venda a Castell-Platja d'Aro contacta amb Costa Brava Fincas!


admin – Pàgina 3 – Gent de Castello\nCastelló SOM Esport\nJa siga eixint a córrer o jugant un partit de futbol amb els amics, practicar algun esport ens fa estar més sans i més feliços gràcies als beneficis de l’activitat física. La pràctica esportiva comporta, a més, actituds de sana convivència. Ja siga per equips o de forma individual, competint Read more…\nCastelló rebrà 76.000€ en el Pla de Millora d’Espais Educatius\nFont de la notícia: elmiragall.org La Diputació de València i la Conselleria d’Educació han posat en marxa el Pla de Millora d’Espais Educatius Municipals 2018-2019, el dilluns passat la vicepresidenta de la Diputació de València, Maria Josep Amigó; la diputada de Benestar Social, Mercedes Berenguer i el conseller d’Educació, Vicent Marzà, Read more…\nL’Ajuntament de Castelló tanca el 2017 amb un superàvit d’1.5 milions d’euros\nFont de la notícia: elmiragall.org L’Ajuntament de Castelló ha tancat l’exercici 2017 amb un superàvit d’1.559.528,85 euros, sent uns dels pocs Ajuntaments de la Ribera en deute 0 i superàvit, els comptes municipals finalitzen amb estalvi net i positiu, per la qual cosa es podrà destinar aquesta quantia a inversions financerament Read more…\nFont de la notícia: elmiragall.org La campanya ‘De l’alcalde a un clic a l’alcalde a un pam’ va arribar el passat dissabte 12 de maig a la Plaça de l’Ajuntament, eren les 5 de la vesprada al Bar Víctor veïns i veïnes de Castelló esperaven per a preguntar a Òscar Read more…\nEl portaveu de Compromís en el Congrés, Joan Baldoví, ha qüestionat la utilitat dels diputats valencians de Ciutadans en el Congrés en la seua negociació amb el PP per a la subvenció del transport metropolità de València. En declaracions prèvies a la junta de portaveus, Baldoví ha manifestat que els Read more…\nCASTELLÓ SOM un poble viu i associatiu\n“Castelló és un poble que ix al carrer, que es relaciona, i això és l’essència de les societats”. Sanfèlix Albelda, sociòleg i Doctor en Estudis de Gènere, ens conta en aquesta càpsula audiovisual com a partir del “Diagnòstic municipal de Castelló des de la perspectiva de gènere: 2017” va poder comprovar Read more…\nCastelló SOM Natura\nLes ciutats, les tecnologies, el turisme de masses, les urbanitzacions, la tasca del dia a dia i les exigències de la vida moderna semblen haver-nos fet persones que no valorem el que ens envolta. Aquest vídeo és una invitació a reprendre el contacte amb la natura, la natura de Castelló. Read more…\n‘Castelló Som’ cultura, natura, festes, esports, patrimoni…\nUs presentem ‘CASTELLÓ SOM’, una campanya que té com a objectiu la promoció dels valors i llocs d’interès que representen el nostre CASTELLÓ, amb la finalitat que tothom ens puga conèixer i visitar. La campanya es desenvoluparà en vàries fases al llarg del temps on s’aniran presentant càpsules audiovisuals amb diferents Read more…\nL’Ajuntament de Castelló aprova una beca de 2.000 euros a historiadors que investiguen sobre el municipi\nL’Ajuntament de Vva. de Castellón va aprovar, al plenari del passat dijous, la I Beca ‘Vicent Ignasi Franco‘ d’Investigació Històrica, beca dotada amb 2.000 euros que concedirà a historiadors perquè investiguen el passat de la localitat i ho exposen en la XVIII Assemblea d’Història de la Ribera que se celebrarà en 2018 a Castelló, exactament entre Read more…\nLa Diputació facilita l’arribada de noves empreses a Castelló\nLa localitat de La Ribera estrena depuradora, més gran que l’actual i amb capacitat per a prestar servei a un major número d’empreses Jorge Rodríguez: “La reindustrialització de les comarques valencianes ha de començar per la dinamització de les àrees industrials” Villanueva de Castellón posseeix una zona industrial més atractiva Read more…\nLa Junta Electoral d’Alzira ha ratificat hui a l’ajuntament que ha de retirar els cartells publicitaris. Han situat cartells anunciadors d’unes obres a executar properament en plena campanya electoral La Junta Electoral de Zona, amb seu a Alzira, ha emès una resolució amb què insta l’Ajuntament de Castelló de la Ribera (la Ribera Alta) a retirar Read more…\nPer admin, Fa 5 anys 2 anys ,\nGent de Castello i Esquerra – Compromís per Castelló ha estat enregistrada davant la Junta Electoral de Zona d’Alzira. Un total de 18 persones, amb ganes, energia i valentia per intentar canviar a millor el futur de tot el poble. 1. Oscar Noguera Alberola 2. Luis Ferrando Cuenca 3. Lluis Read more…\nLa candidata a la Presidència de la Generalitat anima els militants perquè Compromís siga ‘la força decisiva per al canvi’. La candidata de Compromís a la Generalitat Valenciana, Mònica Oltra, va protagonitzar diversos actes; a Carcaixent, en una sala plena de goma a gom, Oltra donà suport a Paco Salom, “el Read more…\nEl 31 de març passat, la majoria absolutista del PP de Castelló aprovà els pressupostos municipals per al 2015. Uns pressupostos que, a més de com tothom ha pensat ja arriben una mica tard, no estan pensats per afavorir el benestar social dels nostres veïns, sinó més bé per continuar Read more…\nSense la participació de la ciutadania en la gestió dels afers públics, la democràcia es redueix a les eleccions cada quatre anys, i es provoca l’allunyament constant entre els polítics i la ciutadania. Perquè la política, o millor les polítiques (de l’educació, de l’aigua, urbanística, de la sanitat, …) o Read more…\nAnterior 1 2 3 4 … 16 Següent


Els drons com a metàfora – Francesc-Marc Álvaro\nFrancesc-Marc Álvaro | Els drons com a metàfora\npost-template-default,single,single-post,postid-3953,single-format-standard,mikado1,mikado-core-2.0.4,ajax_fade,page_not_loaded,,mkd-theme-ver-2.1,vertical_menu_enabled, vertical_menu_width_290,smooth_scroll,side_menu_slide_from_right,wpb-js-composer js-comp-ver-6.0.5,vc_responsive\n01 jun 2016 Els drons com a metàfora\nAbans, al cel, només hi havia ocells i avions. Ara també hi ha vehicles aeris no tripulats coneguts popularment com drons, unes màquines que proliferen perquè s’han començat a utilitzar per a funcions molt diverses. Com passa amb d’altres invents, aquesta mena d’aparell es va desenvolupar a partir de les guerres i de les necessitats militars però, en l’actualitat, trobem drons que serveixen per a tot: des de filmar i fotografiar paisatges fins a usos agrícoles, passant per treballs relacionats amb l’arquitectura o diverses activitats industrials. Aquesta presència creixent de drons provoca –per cert- que es produeixin episodis problemàtics als cels de tot el món, alguns dels quals acaben en accidents. Fa uns mesos, per exemple, un avió que feia el trajecte entre Barcelona i Paris va estar a punt de xocar amb un dron no autoritzat quan aterrava a l’aeroport Charles De Gaulle. Malgrat les fortes mesures de seguretat aèries –intensificades arran dels atemptats gihadistes arreu- hi ha milers de drons que van i vénen cada dia sense cap mena de control.\nEl dron per excel·lència és el dron militar, l’aparell que permet espiar i atacar sense que es posi en perill al vida del pilot. Estats Units, Regne Unit i Israel han emprat drons en combat però, segons diversos estudis, hi ha uns vuitanta estats que disposen d’aquesta mena d’aparells destinats a finalitats bèl·liques. La majoria de ciutadans ignorem el detall de les tecnologies que fan servir les potències mundials per mantenir la seva posició. També ignorem quines d’aquestes tecnologies són en mans de grups armats que, en un o altre lloc del planeta, poden servir-se’n amb objectius vinculats amb el crim organitzat, el tràfic i explotació de persones, el terrorisme i altres activitats delictives.\nNo es pot entendre el dron militar sense la necessitat dels governs de guanyar guerres des de l’aire i amb un mínim de baixes humanes. Les opinions públiques occidentals són cada cop més reticents a acceptar els costos en vides humanes de les intervencions armades a l’exterior, fins i tot quan aquestes porten l’etiqueta de “causa humanitària”. S’imposa, entre les ciutadanies de les democràcies, la creença que és possible de fer guerres que siguin com intervencions quirúrgiques molt netes, molt localitzades, molt ràpides i sense efectes indesitjables. A l’hora de la veritat, les evidències ens diuen que la majoria de conflictes armats exigeixen un desplegament important també sobre el terreny, amb tropes d’infanteria que acabin la feina que des de l’aire fan els drons i els avions tripulats. La guerra a Síria –tan cruenta- il·lustra perfectament la dificultat de refiar la victòria a operacions aèries.\nMatar sense que et matin. Operar des de la comoditat i la seguretat de casa, on un militar pilota el dron com qui passa l’estona de lleure amb un videojoc. A milers de quilòmetres del camp de batalla, l’operador del dron fa i desfà d’acord amb les ordres rebudes pels seus superiors. El risc de l’atacant és mínim, en cas d’error es perdrà un aparell però no hi haurà ni morts ni presoners que caiguin en mans de l’enemic i puguin revelar secrets després de ser torturats. El dron és la guerra perfecta per a qui la pugui pagar i és també una experiència que reconfigura el sentit profund de la guerra, del perill, del risc i dels costos que cal calcular a l’hora d’assumir que la força és l’únic recurs per resoldre una determinada situació. Des d’un punt de vista polític, el dron és la plasmació de l’ideal de tot governant quan ha de prendre la decisió més tràgica per definició, com és fer-se responsable de mesures que tenen a veure amb l’organització d’una violència a gran escala per assolir determinats objectius. El dron minimitza les pèrdues del bàndol propi i això està en relació directa –com dèiem- amb la disputa mediàtica de l’opinió pública, de la qual depèn –al seu torn- la popularitat (i, per tant, la continuïtat) d’algú que exerceix un càrrec de lideratge principal en un estat democràtic. Després dels atacs amb drons, el governant de torn llegeix les enquestes i hi cerca delitós els índexs de popularitat, que certifiquin que la ciutadania encara li fa costat.\nPerò sense ser governants podem aspirar també a aquesta meravella. Podem? Per què no hauríem de fer-ho? El dron és la promesa d’una vida viscuda de forma interposada, vicarial, davant de tot allò que ens és més difícil, que ens costa més, i que pot tenir conseqüències més negatives. Us imagineu un dron per tractar amb els fills? Us imagineu un dron per relacionar-nos amb el cap i els companys de la feina? Us imagineu un dron per anar a demanar un crèdit al banc? Us imagineu un dron per a totes les petites o grans guerres de la nostra existència quotidiana? Ser sobre el terreny però no ser-hi de debò… El dron ens permet evitar completament el risc de ser eliminats sense perdre gens d’eficàcia en el combat, i aquesta idea tan senzilla i alhora tan poderosa podria –ja ho està fent de manera inadvertida- anar contaminant la nostra concepció del món fins a transformar moltes premisses de la nostra mentalitat.\nEl dron permet combatre sense tenir por de la mort. L’operador, tranquil·lament assegut en un centre de comandament, des d’una confortable posició, viu la guerra tot reduint al mínim l’estrès que aquesta provoca i, per tant, el militar pot ser molt més eficient, molt més efectiu. Sense por de morir és més fàcil sortir victoriós de la contesa. Però totes aquestes circumstàncies també desfiguren inevitablement la imatge que tenim de l’enemic, el concepte de l’altre en general. Com veiem aquell que matarem? Som lluny del camp de batalla i la realitat agafa una tonalitat ficcional, irreal. Al costat d’aquell dipòsit d’armament hi ha un pont i, més enllà, potser una escola o un hospital. Això diuen els mapes del servei d’intel·ligència i això mostren també les imatges de les càmeres incorporades al dron, però ara –quan cal prémer el botó de les bombes- som lluny d’aquest territori, som lluny de tot. Els drons ens fan sentir poderosos, ens transformen en guerrers invencibles. Ho podem gairebé tot. Qui no voldria posar un dron a la seva vida?