Consells si ens trobem amb senglars a la ciutat | Cerdanyola del Vallès\nInici / Actualitat / Consells si ens trobem amb senglars a la ciutat\nConsells si ens trobem amb senglars a la ciutat\ndt., 06/10/2015 - 16:10\nEn els darrers dies s’ha donat algun cas d’incursions de senglars dins de la zona urbana.\nLa presència esporàdica de seglars als carrers de la ciutat és motivada per l’expansió que ha sofert la població d’aquests animals arreu del país. I Collserola és un dels punts on ha augmentat, per la qual cosa s’activen mesures destinades a controlar-la.\nLes batudes són una de les accions destinades a evitar la sobrepoblació dels senglars. Es realitzen dins de la zona de caça controlada i aquest any comencen a la nostra ciutat el dia 17 d’o ctubre. Aquestes batudes queden definides en el Pla tècnic de gestió cinegètica de les zones de caça controlada de Collserola, autoritzat per la Generalitat i obliga a que el dia que es realitzen, es tanquin i controlin els accessos a les zones on es fan les batudes.\nCom actuar davant la presència de senglars? Els senglars són animals salvatges, i malgrat no ser habitualment perillosos, hem de tenir en compte que poden arribar a atacar si es troben amenaçats. Per aquest motiu, en cas de trobar un senglar el millor és quedar-se quiet i normalment és ell qui marxa però si no ho fa, s’ha de retrocedir a poc a poc i allunyar-se d’ell per evitar que se senti en perill. Si l’animal es troba dins del nucli urbà és convenient avisar a la policia local o al 112.\nAquests animals són més actius durant les primeres i últimes hores del dia, de manera que hi ha més possibilitat de trobar-los en aquests moments i per tant el risc d’accidents és major, sobretot en les carreteres que travessen el parc i zones properes, raó per la que cal conduir amb precaució.\nUn altre factor important a controlar és la presència de menjar disponible pels senglars, per això és molt important no alimentar-los ni deixar al seu abast les bosses d’escombraries o els aliments de les mascotes. Si els grups de senglars s’acostumen a trobar menjar a zones habitades, es semidomestiquen, provoquen destrosses en parcs i jardins i augmenten sensiblement el risc d’a ccidents.


METEOVIC: NEU A LA VISTA!!!\nPer Diumenge s'espera la baixada de temperatures i per Dilluns...NEU!!!\nSembla que de mica en mica va agafant força la tendència de que veurem NEU a la zona de la Plana de Vic.\nEls últims models indiquen que Diumenge, podria començar-se ennuvolar i cap a la tarda i podria haver-hi algun ruixat esporàdic. La neu baixaria rapidament de cota situant-se en els 500 metres. Atenció a la nit de Diumenge a Dilluns!!!\nDe cara a Dilluns sembla que el temps es faria més inestable i conjuntament amb l'aire fred en alçada caure la primera nevada de la temporada.\nUna efemèride: El 14 de Desembre del 2001 va caure una bona nevada deixant a mig país incomunicat, curiosament (i en cas de caure neu) també ho faria el 14 D.\nMireu què diu l'AEMET:\nEn cas que es produís una nevada, recordeu les mesures que s'han de prendre.\nUna abraçada, precaució (si neva) i disfruteu molt i si tireu fotos envieu-les!!!\nPublicat per Jordi Pamplona a 22:52\nIru! Jo la nevada del 14D del 2001 la recordo molt bé. Encara voltava pel Vallès i vaig deixar el cotxe a les Franqueses. El tren va trigar gairebé 3 hores en arribar a Vic! Des de l'estació a Santa Anna teniem que anar pel mig de la carretera per què no es veien les voreres.\nEts un crack! Ja ho predeies abans d'ahir en el meu blog!\n11 de desembre de 2009, a les 22:59\nHostia que guai que seria llevar-se dilluns amb 1m de neu i no anar a la uni... tot el dia fent el manta envoltat amb la manta del llit a dins del llit jeje (joc de paraules fàcil).\nPer cert ull amb la falta d'ortografia de la ultima linia del cinquè paragraf que has teclejat malament.\n11 de desembre de 2009, a les 23:02\nsperoo k neviiiiiiii\n13 de desembre de 2009, a les 23:51\nn et preocupis k si neva jo tirare unes kuantes ftoosssss te les pasare totes i... tesplikare km a ant pr aki st feliu\n13 de desembre de 2009, a les 23:55


El Nàstic i el repte de seguir escalant posicions\nEl conjunt tarragoní vol confirmar el seu bon moment contra l'Alcorcón (18.00 h)\n2 min. Tarragona 21/10/2017 15:39\n651x366 El Nàstic i el repte de seguir escalant posicions / NÀSTIC DE TARRAGONA El Nàstic i el repte de seguir escalant posicions / NÀSTIC DE TARRAGONA\nEl Nàstic de Tarragona vol aconseguir aquest diumenge la tercera victòria consecutiva per seguir escalant posicions a la taula classificatòria i, de retruc, accentuar la crisi de resultats del seu rival d'aquesta jornada, l'Alcorcón (encadena sis partits consecutius sense guanyar). L'equip català ha millorat en autoestima com a conseqüència de les dues últimes victòries i espera que la relaxació no s'instauri en una plantilla que va patir molt l'última temporada i en l'inici d'aquest curs.\nLa baixa d'Omar Perdomo per un trencament del peroné de la cama esquerra és sensible, i sembla que Tete Morente haurà de fer un pas endavant per fer oblidar un dels jugadors més talentosos de la plantilla. Maikel Mesa, amb una elongació a l'isquiotibial de la cama esquerra, tornarà a ser baixa per segona setmana seguida i el seu lloc l'ocuparà Abraham Miner, que s'està movent a la perfecció a l'interior esquerre.\nEn atac, és impossible substituir la parella formada per Ike Uche i Manu Barreiro, impecables en els dos últims partits aconseguint un total de sis gols per al Nàstic i generant verticalitat i joc en un equip que ha recuperat el somriure. Una setmana més, Antonio Rodríguez, 'Rodri', tècnic del Nàstic, no podrà comptar amb Jean Marie Dongou, que es recupera de l'operació al genoll dret, i Mohammed Djetei, que estarà apartat dels terrenys de jocs durant sis mesos a conseqüència del trencament del lligament encreuat anterior del genoll esquerre.


Curolletes - Titelles de dit de la Selva\nquantitat de Titelles de dit de la Selva\nAmb les nostres titelles de dit de la selva, podràs crear un espectacle inolvidable pels més petits. Vénen 4 animals i cada un d’ells representa un sentiment diferent. Així, els nens desenvolupen la seva empatia alhora que es diverteixen. Aprendre a identificar les emocions bàsiques des de ben petits és important perquè entenguin per què lis passen coses, i aquestes titelles de dit es convertiran en eines molt útils perquè les aprenguin.\nCategories: De 2 a 3 anys, Fins 12 mesos, Lilliputiens, Peluixos, Per contar històries


Maresme Medieval: d’agost 2017\nRestauren el retaule de la Pietat Desplà de Bartolomé Bermejo\nGRAUPERA, Joaquim (2017). "La pietat Desplà". Revista Alella, any 57, núm. 348 (juny-juliol de 2017), p.31-33\nEn el darrer número de la revista Alella han publicat un article divulgatiu sobre la darrera restauració del retaule de la Pietat Desplà pintada per Bartolomé Bermejo el 1490 i conservat a la Sala Capitular de la Catedral de Barcelona.\nEl passat mes de març es va donar a conèixer la restauració d’una de les obres més emblemàtiques promocionades pels Desplà: la Pietat pintada per Bartolomé Bermejo pel palau de Ca l’Ardiaca de Barcelona. La restauració de l’obra mestra de Bermejo ha estat possible gràcies al mecenatge de la Fundació Banc Sabadell i la Catedral de Barcelona. L’ha realitzada Ana Ordóñez, amb la col·laboració de Mariana Kahlo, ambdues restauradores de la Catedral de Barcelona. Aquest procés ha comptat amb l’assessorament de José de la Fuente l’especialista en suports de fusta del Museu del Prado i amb tots els estudis tècnics previs com analítiques, radiografies RX o la RIR reflectografia infraroja, en els quals va participar el MNAC i va col·laborar el CRBMC. L’obra presidirà una exposició sobre el pintor Bermejo que tindrà lloc el 2018 al Museu del Prado i que serà comissariada pel professor d’Història de l’Art de la Universitat de Girona, Joan Molina.\nParal·lelament al procés de restauració de l’obra, la Fundació ha editat un llibre on s’inclou un estudi de l’historiador Daniel Rico (UAB) sobre l’obra i el seu context històric. En aquest es reprodueix la taula a escala 1/1, la qual cosa permet apreciar el detall amb el qual treballava Bermejo. També s’inclouen els estudis dels diferents especialistes que han intervingut en la restauració. Per difondre-la també s’ha produït un documental elaborat per 15-L.Films sota la direcció de Carlota Coloma i Adrià Lahuerta, en el qual es recull el procés de restauració i alhora suggereix, basant-se en el text de Daniel Rico, les possibles reflexions de Lluís Desplà davant el retaule encarregat a Bartolomé Bermejo.\nL’ardiaca Lluis Desplà va encarregar el retaule per decorar la seva capella privativa al palau de l’Ardiaca de Barcelona. L’oratori es trobava situat en l’interior de la torre romana que actualment forma part del palau bisbal de Barcelona. L’accés originalment es realitzava a partir d’un pont que comunicava amb el palau de l’Ardiaca, que encara es pot observar en gravats antics, però desprès de la seva supressió el 1822 la torre va quedar aïllada del palau ardiaconal i s’hi pot accedir solament des del palau episcopal. L’estança encara conserva la decoració de la volta de creueria amb la clau de volta decorada amb les armes dels Desplà-Oms. Del seu mobiliari litúrgic sabem de l’existència d’una imatge de Sant Jeroni, que l’Ardiaca va acabar regalant a la catedral de Barcelona. Per descripcions sabem que era de plata daurada amb un pes superior als 31 marcs; la va cedir a la sagristia de la Seu el 21 de març de 1510. La part més coneguda del mobiliari litúrgic d’aquesta capella és l’esmentat retaule elaborat per Bartolomé Bermejo dedicat a la Pietat. No es coneix documentació escrita sobre l’encàrrec de l’obra però l’autoria per part de Bermejo, el comitent Lluis Desplà i la seva data de realització (el 23 d’abril de 1490) està referenciat a partir d’una inscripció en el guardapols del retaule: OPUS BARTHOLOMEI VERMEIO CORDUBENSIS IMPENSA LODOVICI DE SPLA BARCINONENSIS ARCHIDIACONI ABSOLUTUM XXIII APRILIS ANNO SALUTIS CHRISTIANAE MCCCC.LXXXX".( Obra de Bartomeu Bermejo, cordovès, sufragada per Lluís Desplà, ardiaca de Barcelona, acabada el 23 d’abril de l’any 1490 de la Redempció cristiana” ). El quadre-retaule, amb unes dimensions de 175 x 189 cm., es conserva actualment al Museu de la Catedral de Barcelona. És possible que el retaule fos més gran i tingues dues portes que el protegissin, ja que hi ha traces en el marc original de la presència d’unes frontisses per sostenir-les. Hi ha també qui especula en l’existència d’una pradel.la a la part inferior.\nEl seu autor, Bartolomé Bermejo es considera un dels pintors gòtics més importants i un dels introductors de la corrent gòtic-flamenc a la Corona d’Aragó, juntament amb Lluís Dalmau, malgrat que el seu estil no quallà. Es coneixen poques dades de la seva etapa efímera a Catalunya. Sabem que va néixer a Còrdova cap el 1440. Va estar a València, on hauria entrat en contacte amb el pintor d'origen flamenc, Lluís Alimbrot, el qual li facilità l'estada a Flandes entre 1450 i 1460. Hi ha peces documentades seves a Saragossa (1474 - 1477) i Barcelona (1486 - 1495) i, després, és possible que es traslladés a Castella, per encàrrec d'Isabel la Catòlica. El seu pas per Barcelona es documenta per primer cop el 1486 en la confecció de les portes de l’orgue de Santa Maria del Mar.\nEl retaule en qüestió representa una Pietat amb la Verge Maria sostenint en braços el cos del seu fill mort i es troba flanquejada per les figures del promotor l’Ardiaca Lluis Desplà a la dreta del quadre i la figura de Sant Jeroni llegint La Vulgata al cantó oposat. L’escena es desenvolupa en un ampli paisatge natural amb unes ciutats idealitzades d’arquitectura nòrdica al fons. La figura de Sant Jeroni es representa com a cardenal amb el cap descobert i el capell penjant del coll cap a l’esquena i amb una actitud concentrada en la lectura del llibre obert de la La Vulgata que porta a les mans, que ha de llegir amb l’ajuda d’unes ulleres. L’Ardiaca també es mostra agenollat, pregant i mal afaitat amb un aspecte més aviat descuidat. La forma de presentar el donant en el mateix nivell que la divinitat evidencia un cop més aquesta clara influència flamenca.\nDel quadre, que ha estat profusament analitzat en les seves múltiples vessants, s’han recalcat els trets realistes de la pintura flamenca del seu estil, que segons es valora, arriben en Bermejo a la seva màxima expressió en aquest quadre i per altra banda, els aspectes de la sensibilitat artística, cultural i religiosa de l’ardiaca Desplà en la forma de voler ser representat. La recent restauració del quadre ha deixat palès l’alt grau de realisme en la pintura de Bermejo, tret comú de la corrent del gòtic flamenc. Un equip de botànics i zoòlegs de la Universitat de Barcelona (UB) coordinats per Joan Vallès, catedràtic de Botànica de la UB, ha identificat plenament les diferents espècies vegetals del quadre, des d’una palmera datilera, a un salze i diverses espècies arbustives com la murtra, la sàlvia o la calèndula. Aquest realisme també s’exten a les espècies animals com les orenetes i diversos insectes representats.\nPer poder llegir l'article en la seva integritat: baixar en pdf\nEtiquetes de comentaris: Art Gòtic, Pintura, Pobles: Alella, Restauracions


Carreteres arbrades. Persistència a Figueres | jardins i patrimoni\n← Jardiners, imaginant el futur\nRamón Oliva i Bogunyà →\nCarreteres arbrades. Persistència a Figueres\nPosted on 9 Abril, 2012\tby jordidiazcallejo\nAl llarg del segle XIX es va produir a Catalunya la consolidació de la xarxa de carreteres generals, dites també nacionals, en substitució dels antics camins rals. El model va ser el de les avingudes i grans carreteres franceses del segle anterior. França és el país amb més llarga tradició europea en les plantacions al llarg de carreteres, hi ha referències sobre les normatives per plantar al llarg de camins públics des del segle XVI.\nAquesta nova obra pública generada a la xarxa viària consistia en obres de fàbrica a base de pedra en sec, en la creació d’un estil propi en la construcció dels ponts de la xarxa i en les plantacions en alineacions viàries, la suma formava un conjunt que s’integrava perfectament en la naturalesa, i tot plegat constituïa un magnífic exemple d’una cultura tècnica equilibrada, humana i amb un innegable component estètic. Amb aquesta modernització de noves carreteres arbrades es van generar uns nous paisatges viaris. La majoria de les ciutats aprofitaren aquest moment per consolidar les seves entrades amb avingudes arbrades, i les plantacions en alineació van esdevenir els eixos directors a partir dels quals s’organitzaren els nous creixements i eixamples urbans. Aquest fenomen, en moltes ocasions va anar acompanyat d’una modificació dels cascs antics de les poblacions i d’un canvi de jerarquies en els espais públics. A principis del segle XX es fa evident també la necessitat de donar solució al progressiu augment dels nous mitjans de transport, els cotxes i camions. Segons recull Salvador Tarragó al llibre Paisatges construïts, el 1925 la llei de <<Firmes Especiales>> proposava unes mesures d’adequació de les carreteres al trànsit d’automòbil entre les que destacava la creació de vorals i una plantació de plàtans al llarg dels dos primers quilòmetres d’accés a cada ciutat.\nAra que han desaparegut en gran part les carreteres arbrades redescobrim el valor d’uns paisatges harmònics i altament humanitzats quan viatgem pels països veïns. Tant França com Portugal encara mantenen uns paisatges viaris amb dobles arrengleraments de plàtans que honoren la sensibilitat paisatgística i patrimonial dels seus habitants.\nAl nostre país poques ciutats poden sentir-se orgulloses de conservar les antigues alineacions de plàtans a les entrades de la població. En la majoria de casos aquestes plantacions, quan encara queden rastres i/o algun exemplar d’arbre, han quedat absorbides pel creixement urbà i les antigues carreteres, desplaçades per variants externes al casc urbà, han estat transformades en carrers.\nFigueres és un bon exemple d’aquesta descripció. El seu teixit intern medieval es va transformar al mateix temps que el seu sistema de relacions externes, reemplaçant els camins rals de Barcelona a França, de Besalú a Figueres i de Figueres a Roses per carreteres amb alineacions de plàtans.\nActualment encara podem descobrir els grans plàtans d’alineació de l’antiga carretera a França en el carrer que ara s’anomena avinguda Perpinyà. Hi ha un centenar llarg d’arbres més que centenaris.\nEl tram més espectacular es troba entre els carrers Montgó i Av. Costa Brava.\nMesurats a 1,5 m del terra tots tenen al voltant de 5 m de perímetre. Es tracta d’arbres que al llarg de la seva existència han sofert moltes i severes podes, però són exemplars magnífics.\nAl llarg del carrer hi ha més arbres, però no formen una plantació en filera tan regular ni la seva seqüència és tan contínua, tot i que també hi ha grans exemplars.\nL’estat sanitari de tots ells és regular, hi ha exemplars amb grans cavitats i amplies zones de podridura fruit de mutilacions, malgrat tot en l’època de la visita, primers d’abril de 2012, tots presenten un gran vigor en les noves brotades.\nSi aneu per Figueres no us podeu perdre una visita a aquests gegants. Si els plàtans de la Devesa són impressionants per la seva alçada i l’espectacularitat del conjunt, aquests ho son pels seus gruixuts troncs i l’homogeneïtat en l’alineació.\nMalgrat tot, ni el conjunt de la plantació en filera ni cap d’aquests excepcionals i monumentals arbres ha merescut, encara, la consideració d’arbre singular per part de l’ajuntament de Figueres.\nSi voleu saber-ne més sobre la jardineria de Figueres podeu entrar a la cartografia interactiva dels espais verds de l’Ajuntament de Figueres: http://espaisverds.figueresecoserveis.net/app/\nI si voleu fer una ullada als arbres sempre podeu acostar-vos virtualment amb el “passejant” del Google Maps.\nGaleria | Aquesta entrada ha esta publicada en Figueres, Paisatge urbà, Segles XIX-XX, Sobre arbres. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 respostes a Carreteres arbrades. Persistència a Figueres\n20 Abril, 2012 a les 23:10\nOspa! De tant en tant passo per Figueres, hi viu un amic, i no recordo haver passat mai per aquesta avinguda.\nEl proper cop que pugi m’hi arribaré. Segur!\n22 Abril, 2012 a les 11:37\nGràcies per passejar-te pel blog.\nLa visita no et defraudarà.\nAprofito també per recomanar-te una visita al castell. Malgrat els tòpics és un espai impressionant.\nRetroenllaç: Espais verds de Figueres » Arxiu del Bloc » Blog molt interessant, de Figueres


Un relator de l'ONU alerta que la crisi de l'habitatge pot empitjorar | betevé\nPhilip Alston acusa Espanya d'estar fallant a "les persones pobres" i diu que l'habitatge de baix cost és pràcticament inexistent\nRedacció | dissabte, 8 de febrer del 2020, a les 20.10\n(ACN) El relator especial de Nacions Unides (ONU) per a la pobresa extrema, Philip Alston, ha alertat que “la crisi de l’habitatge empitjorarà” a Barcelona si no hi ha “mesures dràstiques”. En el marc d’un viatge oficial a Espanya per avaluar l’estat dels drets socials, aquest expert de l’ONU va passar per Barcelona, on va mantenir reunions amb la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca (PAH) i la Generalitat. Una visita en què va constatar “els problemes que està generant l’alt preu dels lloguers” per a les persones amb rendes baixes. Per això, Alston aposta per considerar seriosament el control del preu dels lloguers.\nEn aquest sentit, ha lamentat la tendència de les institucions a “acceptar la perspectiva de la indústria immobiliària”, en comptes de provar nous models d’estabilització dels lloguers com els de París o Berlín. D’altra banda, Alston creu que a Espanya s’ha descuidat l’habitatge social durant molts anys: “Seria esperançador que l’Administració es prengués seriosament el dret a l’habitatge”, ha apuntat.\nAlerta que Espanya “està fallant” a la gent pobra\nPhilip Alston ha alertat que Espanya “està fallant completament” a les persones pobres i que la seva situació està entre les pitjors de la UE: “Tot i que Espanya prospera econòmicament, hi ha massa gent amb dificultats”, ha assegurat. Alston ha destacat com a grans problemes la profunda pobresa generalitzada, l’elevada desocupació, la crisi de l’habitatge de proporcions impressionants i un sistema fiscal que dona molts més beneficis als rics que als pobres: “Les grans corporacions ara paguen menys de la meitat del que pagaven abans de la crisi mentre que s’ha retallat la despesa social”, ha remarcat.\nD’altra banda, Alston ha considerat que en el complex sistema descentralitzat de l’Estat espanyol no hi ha una bona coordinació estatal, autonòmica i local pel que fa a les polítiques socials i ha lamentat que l’habitatge de baix cost és “pràcticament inexistent”.\nL’expert de l’ONU farà un informe sobre la pobresa en els propers mesos basant-se en el seu recent viatge a la Comunitat de Madrid, Catalunya, Galícia, el País Basc, Extremadura i Andalusia, on ha parlat amb autoritats i entitats rellevants.\nRecollida de signatures per exigir un canvi d’ubicació de la protesta de la Meridiana


CERVESA EN CATALÀ: Avaluació tècnica - Abbaye d'Aulne - BRUNE 6º\nAbbaye d’Aulne (Brasserie du Val de Sambre – Thuin - Bèlgica)\nADA BRUNE 6º\nEl mètode ja queda establert des d’anteriors sessions:\n3. Traspàs de part del professor al sistema de processament de dades (simple full de càlcul).\n5. Redacció de l'anàlisi sensorial partint de les dades recollides i processades.\nAquesta avaluació es fa durant la segona part del curs, a partir de la cinquena sessió d’estudi. Els alumnes han estat degudament informats i ensenyats sobre què s’ha de fer en una avaluació d’aquesta mena. En especial, han d’expressar valoracions al marge dels seus gustos personals i dins d’un marc conceptual que hem desenvolupat i après ex-professo.\nL’única cosa que realment els fa defecte seria un temps d’entrenament més allargat i una suma empírica més estesa.\nSigui com sigui, l’avaluació s’ha dut a terme en les millors condicions d’aïllament i de concentració possibles, en la sala de tast de la URV.\nComptant el professor (que també fa d’analista), els avaluadors han estat 7.\nEl color de la cervesa ha fet unanimitat: marró/ambre fosc. Correspon perfectament amb la denominació mateixa de la cervesa.\nS'ha valorat poca transparència. En una cervesa d’aquest color, la transparència és difícil de valorar. Tot sovint, el color es confon amb terbolesa perquè, com ella, impedeix veure a través de la cervesa.\nS’ha observat tot just una mica de sedimentació.\n- Presència de llevat en suspensió en forma de moltes partícules fines.\nEl color de l’escuma ha estat definit unànimement com a ivori o blanc trencat.\nS’ha considerat que aquesta cervesa forma un cap d’escuma bastant generós sense entrar en cap terme superlatiu.\nPersistència de l’escuma per sota de la mitjana.\nEs generen més aviat poques adherències.\nCom que hem recollit la informació en les dues fases, podem establir una mena de petja entre les aromes percebudes en nas i les que es perceben en boca. En general, la riquesa aromàtica s'expressa bastant més en nas. Però gairebé sempre hi ha sorpreses.\nHi ha 23 descriptors que podem anomenar «actius». Aquests són una part de tots els descriptors disponibles (51) [45%].\nD'aquests descriptors actius, 13 apareixen en les dues fases, 7 apareixen només en nas i 3 apareixen només en boca. (total 23).\nD'aquests 13 que apareixen en les dues fases, n'hi hauria d’haver de 3 tipus, però només n’hi ha dos:\nA.- Més forts en nas que en boca (7)\nB.- Més forts en boca que en nas (6)\nC.- Igual de forts en nas com en boca (0)\nN > B = ortonasal més gran que retronasal\nN = B = ortonasal igual que retronasal\nB > N = ortonasal més petit que retronasal (N < B)\nN = només ortonasal\nB = només retronasal\nAquesta ordenació entre nas i boca (ortonasal i retronasal) pot ser considerada com una de les petges singulars d’un lot concret d’una recepta de cervesa tot i que és tributària de l’estat de conservació de l’exemplar analitzat.\nSi calculem una mitjana de les dues fases, aconseguim la gràfica d'aquí sobre.\nFem una mitjana de tot plegat. Una mena de «mitjana de mitjanes». Aquesta se situa a 0,762. És la línia blava que travessa la part esquerra de la gràfica.\nCom ja sabem, atès que estem parlant de mitjanes «corregides», estem parlant de valors relatius. Per ell sol, aquest valor no significa res.\nPerò ens permet decidir que tots els descriptors que el sobrepassin podran ser considerats «principals». Observarem que hi ha un descriptor que sobrepassa de lluny tots els altres i que, els que es mantenen per sobre de la mitjana, ho fan de poc i n’hi ha molt pocs.\nAquesta mena de divisió és aparentment arbitrària. I de fet, ho és. Tanmateix, hem provat altres subdivisions i altres formes de determinar un perfil aromàtic i aquesta ens ha semblat la que donava millors resultats. Permetia fer un resum «comercial» de les olors de la cervesa sense entrar a descriure tota la paleta.\nMés avall entrem en el detall de cada capa perquè la majoria dels descriptors d'aquesta capa són «genèrics» (els que tenen asterisc) cosa que implica ampliacions de detalls.\nLa segona capa es constitueix doncs d'aquells descriptors la intensitat dels quals es troba entre la mitjana (0,762) i la seva meitat (0,381). Podem dir que aquest grup inclouria les aromes que no són evidents, però que, fent una mica d'esforç, es poden identificar.\nLa tercera capa inclou els descriptors del darrer quart (per sota de 0,381), tot just percebuts de forma poc clara o simplement conjecturats.\nDescriptors principals (capa 1)\nHi ha 7 descriptors (13,72% dels descriptors actius) que representen el 62,76% de l'impacte aromàtic d'aquesta cervesa cosa que crec que justifica que en diguem «principals».\nCaramels (diversament torrats), afruitats madurs o melmelades (compota de poma, melmelada de poma), afruitats secs (pansa, figa, nabiu, pruna), cafè (el regust de cafè persisteix en boca), melassa, torrats (pa-crosta, malt molt torrat), regalèssia.\nEls caramels són els grans protagonistes d’aquesta cervesa:\n- En boca, dolç amb caramel i toffee.\n- El xoc dels caramels és molt intens en boca i el xoc torrat és fort.\n- Altament decantat cap als caramels.\n- En nas, el primer que es nota és el caramel amb molta intensitat. També es pot trobar melassa.\n- En boca el primer que es percep és la dolçor del caramel, però acaba sent sec.\n- L’efervescència és forta, excessiva, però amb el caramel es fa una mica més fina.\n- L'amargor és lenta, poc intensa. El caramel li dona una textura més amena.\nEll solet, el caramel acapara el 25,78% de l’impacte total. (4,464/17,313).\nAquest grup representa aquelles aromes que ja costen més de percebre i sobre tot, d’identificar.\nTrobem brioixeria (pa de pessic molt fet), autòlisi (brou de carn), metàl·lic (fred, gairebé elèctric), pasta de sopa, gra, cremat/cendres (lleuger record de fumat en boca i de cremat i cendra en nas), fruita tropical, especiats (vainilla)\nAquest grup és doncs integrat per 9 descriptors (39,13%). El seu impacte sumat és de 5,05 o 29,19% de l’impacte total sumat.\nDes del nostre punt de vista, aquest perfil sembla força adient al color i a l’estil de la cervesa. Només ens causa una mica d’alarma la referència al brou de carn. Potser també hauríem de parar atenció a la sensació metàl·lica. Com que també apareix en boca, ho comentarem llavors.\nAquests solen bastant més nombrosos que els dels dos altres grups, però en aquest cas, només en tenim 7. Un 38,10% del total de descriptors actius que representa el 9,23% de l'impacte aromàtic.\nEl nombre de descriptors pot ser utilitzat per avaluar la complexitat objectiva del perfil aromàtic de la cervesa. Ho comentarem més avall.\nfarina, acetaldehid, mel, fumat, salsa soja/olives negres, afruitats frescs (poma), mantega.\nNomés un d’aquests descriptors ha rebut una matisació. Habitualment, no n’hi ha cap. Hem de posar en evidència dos aspectes que, a la llarga podrien ser perjudicials. En el punt on ens trobem, en la tercera capa, són poc rellevants. Tanmateix, són una alerta. En efecte, l’olor d’acetaldehid denota algun problema en la fermentació. I potser ho corrobora la probable presència de diacetil, tot i que aquesta segona olor, en aquestes concentracions, es pugui confondre amb algun aspecte relacionat amb els malts foscos. També existeix la possibilitat d’una confusió amb la presència de butirat d’etil (llaminadura). En aquest cas concret, aquesta possibilitat és una mica més remota.\nLes olors de salsa soja o d’olives negres així com les de fumat, encara que semblin poc adequades o alarmants, són pròpies en cerveses elaborades amb malts foscos.\nEl sistema que hem desenvolupat a Art Cervesers i a la URV preveu unes valoracions d'intensitat. Expressament, els nombres no representen cap valoració de qualitat (bo - dolent) ni afectiva (m'agrada – no m'agrada). Els nombres que adscrivim no són notes.\nTenint això en compte i amb la informació numèrica, podem determinar quina olor és més forta i quina no ho és tant. Quan fem el llistat ordenat d'aromes que es pot veure més amunt, les ordenem per intensitat. Així, podem afirmar que, en aquesta avaluació i en aquest exemplar concret, l’aroma que més s’ha valorat com a més intensa, és la de caramel.\nCal primer explicar què és:\nHem definit (no del tot arbitràriament, però sí discutiblement) 5 grups. Podrien ser més o menys, però hem experimentat amb representacions gràfiques en aranya amb molts criteris i, al final, no s'entenen i perden la utilitat de permetre copsar d'una ullada un conjunt aromàtic.\nEl primer grup inclou descriptors que solem aplegar sota el nom de forneria crua i/o dolça o brioixeria. Hi pertanyen caràcters com farina, pasta crua, massa-mare, pasta de sopa així com aspectes de brioixeria com magdalena, pa de pessic, galeta, ensaïmada, etc. En aquesta cervesa, aquest grup rep una representació tot just testimonial. Hi ha bastantes coses, però en intensitats mínimes (farina, gra, pa, brioixeria i pasta de sopa)\nGrup 2 (Torrat-torrefacte)\nAquesta categoria aplega tots els descriptors torrats i torrefactes, des de la crosta de pa, fins a la salsa de soja i els cremats. Com es pot veure, aquesta família és la més representada, amb el caramel al seu capdavant. Tots els descriptors hi són representats menys toffee (que igualment s’ha citat però sense valoració numèrica) i xocolata (que no apareix per a res). (mel, melassa, caramels, pa-crosta, cafè, cremat/cendres, salsa soja/olives negres, fumat)\nGrup 3 (Aromatic -Perfumat)\nEn aquest apartat hem introduït tots els efectes aromàtics perfumats que van des d'herba o saba fins a especiats i resines passant pels aspectes florals o les herbes aromàtiques. En aquesta cervesa, només recollim regalèssia.\nGrup 4 (Fruita)\nEl quart grup reuneix totes les sensacions relacionades amb la fruita. Aquest és el segon grup amb més representació en aquesta cervesa. Tot i així és molt sensiblement inferior al de torrats. (Fruita fresca, fruita dessecada, melmelada, especiat)\nGrup 5 (Altres)\nCom deia, aquesta categorització és discutible, però, de moment és on hem arribat. I el resultat és prou expressiu.\nPotser hem d’assenyalar que, aquest cop, hem canviat la forma de càlcul. En lloc de calcular mitjanes, hem sumat intensitats per grups. Creiem que el perfil general queda molt més clar:\nHi ha un domini molt important dels aspectes torrats i torrefactes. Podem observar com gairebé tots els descriptors apareixen i, més amunt, hem vist que han estat profusament matisats.\nResum de les aromes\nSi haguéssim de descriure aromàticament la cervesa, per exemple amb finalitat comercial, la descripció podria ser aquesta:\nUna composició sensorial amb molt de caramel, acompanyat de fruites dessecades com pansa, figa, nabiu i pruna. També es podran descriure aspectes de cafè, melassa, crosta de pa i regalèssia.\nÉs evident que no esmentaríem l'acetaldehid ni el diacetil perquè es troben en intensitats extraordinàriament discretes i les tindríem en compte per investigar possibles millores del producte.\nAlguns autors inclouen l'Umami en la paleta de gustos bàsics, però per a la cervesa, ens ha semblat del tot superflu.\nEn una cervesa d’abadia d’aquest color, es més aviat normal trobar un toc dolç, però aquesta quantitat de dolçor potser podria també denotar una atenuació «millorable».\n- La dolçor és persistent.\n- El primer que es troba és la dolçor del caramel.\n- No està equilibrada, està decantada cap al malt i el dolç.\n- La dolçor i la textura compensen l’amargor\nNo s’ha apreciat amb prou feines l’acidesa. No deixa de ser curiós atès que els malts foscos són més àcids que els clars.\nL’amargor d’aquesta cervesa ha estat valorada com a moderada a baixa. Nogensmenys, la seva qualitat ha suscitat alguns comentaris força interessants:\n- L'astringència i l'amargor no van bé juntes.\n- Amargor molt lenta i poc intensa.\n- L'astringència i l'amargor no es complementen bé entre elles.\n- L'amargor és lenta, poc intensa.\n- L'amargor apareix després del dolç, però de seguida desapareix.\n- L'amargor perdura, però és moderada a baixa.\n- Al cap d’una estona, l'amargor disminueix. És secant i una mica astringent.\nQualitats de l’amargor Ja hem pogut veure algunes qualitats de l’amargor. També n’hem aconseguit algunes valoracions numèriques:\nL’amargor, en general, ha estat valorada com inferior a la neutralitat.\nEn general, l’amargor ha estat considerada, poc persistent. També s’ha anotat que era lenta (necessita un temps per expressar-se).\nNo s’ha valorat que l’amargor fos gaire punyent. Més aviat poc.\nLa sensació metàl·lica ha estat valorada com a fluixa, però s’ha associat a una certa sensació de «buidor», de falta de consistència. En aquest cas, la sensació metàl·lica no aporta el seu aspecte positiu de donar quelcom de cos a l’amargor.\nNo s’ha comentat ni valorat. Podem entendre que la seva expressió és nul·la o tan baixa que no ha suscitat cap reacció.\nEn canvi, sí que s’ha valorat que la qualitat secant es manifestava de forma prou evident. Per damunt de l’expressió neutra d’aquesta qualitat. De fet, és allò que més intensitat presenta en aquest perfil. Podríem dir que aquesta amargor és principalment secant.\nTambé s’ha descrit i valorat una certa nota picant. Molt poca cosa.\nAquesta qualitat sol aparèixer en cerveses amb una alta càrrega de llúpol. Com que no estem en aquesta tessitura, aquesta qualitat no ha estat objecte de cap comentari. Possiblement, es tracti d’alguna confusió.\nAmb prou feines s’ha valorat i no se n’ha dit res.\nEn general, s'ha valorat un cos notable tirant a fort.\nNota: el cos i la textura són difícils de distingir. Esquemàticament, el cos parla de volums i de pesos mentre que la textura descriu el pas tàctil de la cervesa en la boca.\nEl cos es troba notablement per damunt de la mitjana neutra. "Un bon cos", diríem.\n- Cos mig-alt\n- Bon cos\nLa textura s’ha valorat per sota del cos, però també per sobre de la neutralitat.\n- Bona textura\n- La textura ajuda a donar una amargor compensada\nLa carbonatació és molt alta i no s’ha valorat sempre positivament.\n- Efervescència forta, excessiva.\nPodem dir que l'alcohol es troba molt ben integrat en el conjunt.\n- L'alcohol fa un efecte de retorn càlid de temperatura.\nL’astringència ha estat percebuda per sota de la neutralitat, però ben present.\n- Astringència i amargor no van bé juntes.\nSobre la còrpora:\nEn general, doncs, la còrpora d’aquesta cervesa vé sostinguda principalment per l’efervescència, pel cos i la textura, sense que aquesta combinació acabi de resultar favorable.\nLa cervesa ha estat considerada bevible, una mica per dessota de la neutralitat.\n- per beure a poc a poc.\nLa baixa valoració està relacionada amb el fet que, en realitat, no és un aspecte que poguéssim valorar atès que cada avaluador només disposava de 0,05 L de mostra. No podem opinar seriosament sobre la digestibilitat d'aquesta cervesa.\nLes valoracions numèriques han descrit una cervesa que passava relativament poc la set. No s’ha fet cap comentari que pogués matisar aquesta dada.\nL’impacte general d’aquesta cervesa ha estat valorat bastant per damunt de la neutralitat. En termes populars podríem dir que és un conjunt que crida bastant l’atenció. Difícilment desapareixerà sense deixar cap petjada.\nLa persistència en boca ha estat considerada molt a prop de mitjana. Ni poc ni molt.\nS’han donat uns valors baixos en el retorn i s’ha expressat clarament que es feia per mitjà del contingut alcohòlic sense que això impliqui cap valoració extrema.\nLa complexitat avaluada subjectivament és una mica per sota de la neutralitat. Mitjanament complexa, diríem.\nPodem comparar xifres:\nLa complexitat subjectiva és l’expressió voluntària d’aquest concepte en termes d’intensitat. Arriba a 48,21% (sobre el màxim d’intensitat possible).\nLa complexitat objectiva es calcula sobre el nombre de descriptors utilitzats i es quantifica en 45,1% (sobre el màxim de descriptors possibles.)\nÉs molt corrent que es valori més complexitat de la que es pot calcular. En aquest cas, les valoracions són properes, però a vegades, la diferència pot ser molt gran.\nMolt clarament, s’ha indicat que la cervesa NO és equilibrada, en el sentit que el seu perfil general es troba fortament inclinat cap a les aportacions dels malts. Això no implica, repetim-ho, cap judici de valor. És una descripció neutra.\nEls avaluadors no han trobat que la composició fos gaire harmònica.\n- L’efervescència era excessivament present.\n- S’han trobat algunes notes astringents o aspres que deslluïen el conjunt.\n- S’han percebut algun aspecte defectuós com un possible acetaldehid. També s’ha percebut quelcom de diacetil, però a una intensitat que permet la confusió amb altres descriptors i, per tant, perfectament assumible.\n- Com en un altre producte de la mateixa broueria, s’ha descrit una nota «freda» i «elèctrica» de fons de caire «químic». Tenint que es tracta de dues receptes molt diferents, caldrà cercar l’origen d’aquesta característica en alguna cosa que, malgrat tot, sigui comuna a ambdues receptes, com ara la composició de l’aigua o d’algun altre aspecte d’aquesta mena.\n- En el mateix ordre d’idees, aquesta cervesa ha estat considerada insuficientment atenuada. Com l’altre exemplar de la mateixa broueria que ja hem comentat.\nEn general, aquesta cervesa ha estat apreciada subjectivament com essent per sota de la mitjana pel que fa a gustos personals.\nProfessor d'anàlisi sensorial de la cervesa. Màster de begudes fermentades.\n+ Laura, Fede, Albert, Adrián, Ricard, Judit, Carlos.\nEtiquetes de comentaris: ADA brune 6, Avaluació, Avaluació tècnica, Curs d'avaluació tècnica de la cervesa, URV


Castelló es planta contra la prostitució amb una campanya contra el tràfic de persones | Castelló Extra\nL’Ajuntament de Castelló ha presentat aquest matí la nova campanya contra el tràfic de persones amb motiu del Dia Internacional Contra l’Explotació Sexual i el Tràfic de Dones, Xiquetes i Xiquets que es commemora el pròxim 23 de setembre arreu del món. Una iniciativa que busca sensibilitzar i conscienciar la població castellonenca sobre la realitat existent entorn de la prostitució i el tràfic de persones amb finalitats d’explotació sexual, i que, a més, vol prevenir futurs clients consumidors.\nLa regidora de Feminismes i LGTBI, Verònica Ruiz, ha destacat que “la prostitució és un fenomen complex que involucra a molts actors més enllà de la relació prostituta-client”. “Són còmplices també qui mira cap a un altre costat, qui riu les gràcies i tots els clients abusadors”, ha destacat l’edil. Per això, Ruiz ha destacat una campanya que cerca combatre aquest problema social des de la institució municipal.\nLa campanya compta amb dues accions clau, la producció d’un curtmetratge audiovisual per arribar a la ciutadania a través de les xarxes socials i cartelleria a través de mupis a peu de carrer. S’ha col·locat cartelleria en les marquesines dels autobusos urbans de la ciutat amb missatges com: ‘davant la prostitució, quin és el teu paper?’ o ‘Eres còmplice de 1.300 dies d’esclavitud sexual?’. A més, una altra acció busca sensibilitzar a la població més jove en els centres de secundària de la localitat.\nL’acció principal de la campanya s’emmarca en l’audiovisual ‘El còmplice’, un vídeo per al qual es convocà un càsting real dirigit a homes. En ell, els candidats acudeixen pensant que van a participar en el rodatge d’un curtmetratge i se’ls entrega un guió en el qual dos amics van de festa i volen ‘anar de prostitutes’. Durant el rodatge apareix una xica, que ells creuen que és actriu, però en realitat és una ex prostituta víctima del tràfic de persones amb finalitats sexuals.\nEl vídeo està disponible a les xarxes socials institucionals de l’Ajuntament de Castelló així com a la pàgina oficial elcomplice.org.\nDe fet, la regidora Ruiz ha expressat que els joves s’inicien en el sexe cada vegada més prompte i la prostitució és un fenomen cada vegada més demandat entre aquest col·lectiu. “És essencial l’educació en adolescents i joves perquè coneguen les realitats de la prostitució, i la campanya pretén sumar eixe granet d’arena per deixar de ser el prostíbul d’Europa”, denuncia l’edil.\nEn aquesta línia, des de l’Ajuntament es duran a terme tallers de sensibilització a l’alumnat dels instituts d’educació secundària de la ciutat, tots ells impartits per la Fundació Salud y Comunidad, amb experiència en l’atenció de dones en situació de prostitució i víctimes de tràfic de persones.


El que significa la sortida de Henry Cavill per al futur de la DCEU - Pel·lícules | Agost 2021\nAixò passa: el que significa la sortida de Henry Cavill per al futur de la DCEU\nPer Chris Sims/14 de setembre de 2018 12:59 pm EDT/Actualitzat: 14 de setembre de 2018 a les 13:00 EDT\nP: Si realment Henry Cavill abandona el seu paper de Superman, què creus que serà el proper film de DC? - per correu electrònic\nCom tots els altres, vaig sentir la notícia d'aquesta setmana que Cavill podria penjar-se la capa i vaig veure El vídeo d’Instagram realment increïble i monumentalment críptic de Cavill - i em va sorprendre una mica més. Al cap i a la fi, hem tingut deu anys d’un univers cinematogràfic de superherois al costat Marvel, que té un càsting força consistent entre els seus personatges principals des de fa més d’una dècada, i amb tantes pel·lícules com hem vist per aquest costat, el DC. les coses semblen que tot just comença. Ja fa temps que m’he resignat a viure en un món on el cinemàtic Batman és Ben Affleck, que decapita la gent amb el seu cotxe i, per la banda més brillant, és bastant difícil imaginar-me a ningú però Gal Gadot interpretant Wonder Woman ara. Suposo que totes aquestes coses eren permanents.\nSi els rumors de la sortida de Cavill són certs, però, probablement no hagués estat un xoc. Vull dir, només pensar-ho des de la perspectiva de Cavill. Si hagués protagonitzat Superman en tres pel·lícules i cap d'elles fos bona, probablement també faria fiança.\nHe de reconèixer que estic una mica estripada. D'una banda, dir que odio aquelles pel·lícules és com si anomenés la missió Apollo 11 'un viatge d'anada i tornada de cinc dies'. És cert en el sentit més tècnic, però només fa pensar en la magnitud de com és realment una empresa massiva. A una llista completa de tots els suports que he viscut a la meva vida, Batman v. Superman: Dawn of Justice arriba per darrera, sortint estretament Home d’acer. Podríeu mostrar-me una cinta VHS gran de la meva pròpia mort, puntuada per això soroll que fa Jim Carrey a Dumb & Dumber, i encara m'agradaria més que BvS.\nNo sóc fan, és al que em dedico. I per desgràcia, la representació de Cavill de Superman és una part important d'això. Des del moment que pica a la pantalla Home d’acer, és exactament el contrari del que vull que sigui aquest personatge: un sac trist i esfereïdor, reticent a ajudar els altres i mantingut a distància de qualsevol cosa que s’assembli de forma remota a la humanitat. És un Superman que li fa treure el coll a algú mentre crida amb angúnia, i després apareix a la següent escena tots els somriures, trencant un satèl·lit per aconseguir una mica de privadesa. El nucli de la personalitat de Superman és que és, en el seu nucli, un personatge molt humà, i Cavill el interpreta com algú que mai no ha sentit a parlar de Clark Kent.\nI això és exactament el que podeu obtenir específicament del rendiment de Cavill. Quan llançes la pel·lícula al seu voltant, tens un Superman que constantment no ajuda les altres persones, des del seu pare fins a la totalitat del Congrés, que es troba al centre de les imatges del Crist amb més pernil de la història. d’art visual. La seva llista total d’èxits com a Superman a les seves dues primeres pel·lícules es pot resumir bastant ràpidament. Primer, es rendeix. En segon lloc, mata algú. En tercer lloc, mor. No és un bon Superman.\nPer tot això, generalment sóc a favor dels canvis dràstics que es puguin fer a les pel·lícules. Heus aquí el problema: no només és la culpa de Cavill, sinó que crec realment que pot tenir (i té) el potencial de ser un dels millors superhomes de tots els temps.\nI ho sé perquè vaig mirar The Man From U.N.C.L.E.\nSeré sincer amb vosaltres: vaig saltar-lo als cinemes gairebé completament perquè Cavill va protagonitzar-lo i seguia alletant el malestar que cobria per sobre quan sortia, i la resta de l’equilibri es deu al fet que encara no era gens de l’Armie. Martell després del flop que era el mal aconsellat Solitari Ranger. Però, finalment, em vaig asseure i la vaig veure, cosa que només vaig fer perquè la meva dona la mirava mentre estava fora de la ciutat i em va agradar tant que de seguida va voler tornar-la a veure amb mi un cop vaig tornar a casa. amb la mandíbula que es va obrir per a tota la pel·lícula, tanmateix enfosquint i enutjós a cada escena. No perquè Cavill fos dolent, ho enteneu. Perquè ho era molt bo.\nHi ha un moment cap al començament d'aquesta pel·lícula on Cavill, com el sorprenentment anomenat Napoleó Solo, està intentant allunyar-se d’Ilya Kuryakin, el personatge de Hammer, que el condueix com a Terminator de la Guerra Freda. Sol va muntar a la part posterior d’un cotxe que s’accelera, veient com Ilya, que en aquest moment ha sobreviscut a un accident de cotxe i va perseguir a peu el vehicle que fugia, i està intentant aturar-lo agafant-lo i plantant-li els peus. la carretera. Gaby, la dona que la fugida de Solo intenta ajudar, li pregunta per què no fa un tret a aquest home que es troba just allà dins del rang en blanc, i Solo respon amb una mesura, una mica impressionada d'alguna manera, simplement no ho fa semblen les coses més adequades.\nAquella única escena, quan el personatge de Cavill decideix no fer servir el poder vital i mortal que té sobre el seu oponent, un enemic humà imparable però encara molt vulnerable amb el qual acabarà unint-se després perquè simplement no ho pensa. tindria raó, té més ADN de Superman i Batman que tota la pel·lícula que porta el nom dels fills de dues Marthas que es batien els uns als altres amb vestits de robot i gas de criptonita. Em va entusiasmar, perquè em vaig adonar exactament de com de encantador, de persona i disposat a ajudar-lo pot estar sense perdre una mica de la força òbvia que el fa semblar formidable. La resta de les pel·lícules també es retrocedeixen. Cavill podria haver estat un gran Superman, si estigués a pel·lícules completament diferents de les que tenim.\nEn aquest sentit, Cavill podria unir-se a Brandon Routh a l’exclusiu club d’actors que tinguessin el potencial de ser genial com a Superman, però es van acabar amb pel·lícules que van fer tot el possible per amagar les seves forces.\nAbans Home d’acer va sortir i va establir el nou estàndard incloent-hi una escena on el pare de Superman insisteix que Superman li permet morir en lloc de salvar la vida perquè tots hauríem de tenir por del que pensen els altres si fem la cosa correcta, Superman torna va ser la meva versió menys preferida de Superman a través dels mitjans de comunicació. Com a pel·lícula, és un embolic estrany d’autoindulgència: és una seqüela Superman II, però no només ignora per complet l'existència de Superman III (imperdonable) i Superman IV: La recerca de la pau (comprensible), en realitat és una seqüela del tall del director Superman II que no es va publicar fins als 26 anys després que l'original fos als cinemes. Es basa literalment en la premissa que Superman va deixar Lois Lane embarassada, després de cinc anys va anar a l'espai per buscar Krypton, que resulta inútil perquè, com literalment tothom sap, Krypton explota com a part de la història de l'origen d'aquest tio. Llavors, torna a temps per trencar la relació de Lois i fer que el seu superpoder mati algú. La seva pròpia existència com a pel·lícula real que es va llançar al públic és incomprensible, i això és abans que arribeu a les coses dolentes del jardí, com ara que Superman només és vulnerable a Kryptonite de vegades.\nI tot i així, l’única cosa que he de donar a aquesta pel·lícula és que Brandon Routh no és un Superman dolent. Està segur en una mala pel·lícula, i hi ha una estranya opció de tenir el que és essencialment una pel·lícula d'acció amb Superman que mai no llança un cop de puny, però Routh és probablement la millor part. Aquella seqüència on salva l’avió de xocar contra un partit de bàsquet se sent com Superman, fins i tot si la resta de la pel·lícula no ho fa. És només una vergonya tota la resta.\nLegendes, bé, no avui\nI com Cavill, Routh té un paper que ens permet donar a conèixer l’univers alternatiu on va ser un gran Superman, tot i que en el seu cas és a una escala significativament menor. Tot i així, és estranyament similar, ja que des dels deu anys després d'un intent malsonant de Superman, interpreta un superheroi anotèrmic DC Comics conegut per un vestit vermell i blau a la televisió: Ray Palmer, més conegut com Atom.\ngran heroi 6 2\nRay podria ser el personatge més estrany Llegendes de demà, cosa que està dient alguna cosa quan considereu que el programa és un despropòsit de superherois salvatges de primer nivell. De debò, la darrera temporada, literalment, acaba amb un gegant Care Bear que va complir un dimoni i, potser, és la tercera cosa més estranya que passa al llarg de l'any, i això no és cap queixa. Per alguna raó, el programa sembla que ha decidit que tothom odia Ray i creu que li fa malament, cosa que resulta increïblement frustrant com a espectador, ja que també el retrata com un súper científic genial que va inventar un vestit reduït de Iron Man.\nPer tot el que l’eternament alegre optimisme de Ray és una font d’ell que el comandant Steel li va atracar infinitament, Routh el juga amb una gran serietat que s’obté d’una manera realment atractiva. És un home honest que li agrada a tothom amb qui vol i que ajudi a tothom que pugui, i que mai deixa que les coses dolentes que li succeeixen el derrotin durant molt de temps. Al final del dia, és un resum de l'actitud de Superman que podeu demanar, i demostra que Routh està disposat a extreure la quantitat adequada de cornitud per semblar sincer. Crec que, probablement, és perquè, quan tinguis una aparença tan maca, puguis ser tan divertit com vulguis.\nL’home del demà?\nLa qual cosa ens deixa la pregunta inicial: si els rumors són certs i realment es fa Cavill, llavors què fan les pel·lícules en format DC a partir d’aquí? La resposta òbvia és, per descomptat, que simplement reformen Superman i continuen construint un univers compartit que, amb sort, usi el canvi de repartiment per distanciar-se del principi rocós de Home d’acer i Batman v Superman. Al capdavall, ja hi ha molta sorpresa al llançar els seguidors de la propera iteració de Superman, i sens dubte obtindria títols.\nTot i així sembla estrany. Vull dir, amb les pel·lícules de superherois finalment es porta el concepte d’un univers compartit a la pantalla a escala d’alguna cosa com aquesta MCU, on les històries es continuen perpetuant igual que els còmics, era inevitable haver-ho d’afrontar abans o d’hora. Fins i tot ho hem vist a una escala més petita amb War Machine quan Terrence Howard va ser intercanviada per Don Cheadle i molt a escala menor amb el Crani Vermell que reapareix Guerra de l’Infinit, Howard Stark va ser interpretat per dos actors al mateix temps per cobrir diferents punts de la seva vida, i Thor va compaginar els actors de commutació entre seqüeles de Thor. Fins i tot l’hem vist tècnicament amb un personatge molt més important quan Mark Ruffalo va ser repartit com Bruce Banner després que Edward Norton marxés, tot i que ningú no se’n recorda realment d’això Hulk increïble va ser la segona pel·lícula de la MCU.\nPerò, al mateix temps, es tracta de Superman, i no és precisament Fandral the Dashing. Històricament parlant, ell és el personatge que tot l'univers es construeix al voltant, i això es manté a la pantalla també. La pel·lícula fundacional de l’univers cinematogràfic de DC va ser una pel·lícula de Superman, i tot i que literalment mor al final de la segona pel·lícula, Lliga de la Justícia Només tracta de tornar-lo a la vida amb un bigoti degenerat per ordinador. Reemplaçar-lo dins de la franquícia, en lloc de simplement arrabassar-ho tot i començar de nou, com cada cop que haguessin hagut de substituir a un Superman, sembla una mica estrany.\nMón sense superhome\nDe nou, hi ha una possibilitat que no crec que molta gent hagi tingut en compte. Què passa si simplement ... ja no tenien Superman a les pel·lícules?\nAixò pot semblar un suggeriment força estrany, però tampoc crec que estigui completament fora de qüestió. L’única impressió que obtinc d’aquestes pel·lícules més que cap altra és que les persones que les fan no semblen voler Superman tant. Si més no, no volen un Superman que encarne totes les coses que tradicionalment associem a Superman en els còmics, coses que Henry Cavill sembla més que capaç de treure si ho fessin. Com a molt, bé, van fer una pel·lícula sencera on Superman és donat un cop de puny al cul per Batman i després mor, que no és exactament el millor historial d’un superheroi cinematogràfic. Hawkeye ha sortit millor que això. Aquaman ha sortit millor que això. De fet, diria que com a cineasta, em sembla que Warner Bros. és molt més interessada a fer una gran pel·lícula Aquaman que una bona Superman i haver vist la Aquaman trailer i els seus últims vuit intents de Superman, estic allà mateix amb ells.\nPer descomptat, part d’això es deu a que ‘l’origen de Superman’ i ‘La mort de Superman’ semblen ser les dues úniques històries de Superman en què molts fans (i molts creadors, si som sincers) tenen algun interès, però també parla del fet que, com a entitat, DC sembla preferir Batman, sobretot quan creen un univers DC més grumós. I realment, si podem tenir un univers cinematogràfic DC que comença amb un Robin mort, on ja hi ha tota una galeria de vilans que ja han estat derrotats i tancats a les reixes per formar el Suicide Squad, inclòs Harley Quinn, que vol dir el Joker ha estat prou llarg per assassinar a Robin i treure el seu propi costat fora de l’acord abans que fins i tot arribéssim a veure que les coses comencen, doncs és estrany tenir un univers DC on Superman va estar durant cinc anys. va morir, o va anar a viure a l'interior del sol, o qualsevol cosa?\nEl S significa Salomó\nFins i tot tenen un potencial reemplaçament esperant a les ales si decideixen anar amb un món que no es construeix al voltant de Superman: Shazam, que debutarà al cinemàtic el proper mes d'abril.\nQuan el personatge va aparèixer per primera vegada el 1939, era essencialment la segona iteració de la idea de Superman. Aconsegueix tots els elements bàsics (un noi gran amb els cabells foscos i els seus poders molt més enllà dels simples mortals, un vestit amb capa, una primera aparició on es llança al voltant d’un cotxe, etc.) i després afegeix allò que possiblement sigui molt més convincent. alter ego. Billy Batson és un noi normal que es converteix en Shazam (o per als puristes, el capità Marvel) a través de la màgia. Encara té la ment d’un nen de dotze anys al cos d’un superheroi, donant-li una sensació de meravella infantil que li fa una mica més fàcil comprar com a etern optimista, li proporciona una identitat secreta més interessant per fer malabars a les que periodista atès i, crucialment per al seu èxit inicial, fa que els nens s’identifiquin molt amb ell i s’imaginin com a herois.\nPer descomptat, el regnat de Shazam al capdamunt del món del còmic, durant el qual va estar venda al detall Superman amb un marge bastant ampli - tenia una vida relativament curta i mai no va obtenir el significat cultural que tenia el nom de casa que Superman va tenir. És extremadament improbable que les pel·lícules en DC es convertissin en el seu paper més destacat, però bé, l’opció hi és. I sincerament? Si haguéssim de veure una estranya meta-narrativa de deu anys sobre el capità Marvel i Wonder Woman arrossegant aquelles pel·lícules del seu estat de cul malhumorat i cap a un món que, realment, semblava que tingués esperança davant d’una implacabilitat implacable, crec que en realitat podria ser el que em va provocar.\nNo us embusteu amb el S\nPerò, per descomptat, això és només tota especulació per part meva. En realitat no sabem que Cavill ha sortit per la porta i cap a la zona fantasma. Quantes vegades hem escoltat que Daniel Craig continua passant del paper de James Bond, només per mirar-lo a través d'un canó de pistola mentre torna a aparèixer a la pantalla en un esmòquing per a la propera ronda? És completament possible que Cavill canviï d'opinió, torni al paper i, fins i tot, tingui l'oportunitat de mostrar totes les coses que en realitat el converteixen en una elecció perfecta per a Superman.\nO potser Superman és assassinat a fora de pantalla pel Joker en una pel·lícula en solitari de Jared Leto que, per alguna raó, ni tan sols puc començar a comprendre, encara que se suposa que passaria. Qui sap més?\npitjor remakes de la pel·lícula\nel verí és un perdedor


El cap de la Guàrdia Civil de Trànsit de Sòria és caçat quan circulava a 207 quilòmetres per hora i es justifica amb arguments poc creïbles\nLa Unió de Guàrdies Civils ha denunciat al Jutjat d'Instrucció número 2 de Sòria i en el Togat Militar Claudio Argüello, el cap de la Guàrdia Civil de Trànsit, per circular a 207 quilòmetres per hora. La notícia la va difondre ahir la Cadena Ser, que informava que el comandament es defensà amb l'argument que estava en plena persecució.\nLa infracció del cap de Trànsit de la Guàrdia Civil de Sòria va quedar registrada en el radar. El seu vehicle va ser detingut per inspeccionar-lo i Claudio Argüello va argumentar que perseguia un cotxe que havia fugit. La denúncia es basa en la més que dubtosa justificació, perquè els agents no havien vist passar cap cotxe, perquè es va aturar quan segons ell estava en plena persecució i perquè el cotxe patrulla que conduïa no portava les sirenes actives.\nSegons la denúncia de la Unió de la Guàrdia Civil, Argüello obliga els agents a denunciar massivament, amb represàlies en cas de no fer-ho. De fet, se l'ha denunciat també per tracte vexatori, persecució i humiliacions. El secretari general estatal de la Unió de Guàrdies Civils, Manuel Mato, assegurà ahir que el denunciat fa deu anys que és en el càrrec, el mateix temps que fa que abusa de la seva autoritat sense que se l'hagi denunciat per por. Mato considera que en ple segle XXI no es pot consentir el "ranxer que es cuida del seu ranxo", ja que la seva conducta està desfasada i no és habitual en el cos.\nHi ha agents que estan en tractament psicològic. El comportament d'Argüello es produeix des que va arribar a Sòria fa 10 anys i no s'ha denunciat abans per por, perquè té el suport de la resta de comandaments. De fet, malgrat que se l'ha advertit de denunciar-lo, el seu tracte ha continuat sent humiliant, amb expressions com "em pas els assumptes judicials per aquí", acompanyat de gests obscens. La Unió de Guàrdies Civils està investigant les conductes de cinc comandaments més a la província de Sòria, que també podrien ser reprovables.


LICITACIÓ CARRER LAS PALOMAS | La Pobla Televisió\nLa Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament rural ja ha adjudicat la licitació de l’avantprojecte i projecte de drenatge de les urbanitzacions Sant Martí, Maravisa, Les Penyes i Montesano. Amb esta adjudicació del projecte es dóna resposta al compromís que l’any passat va adquirir la Direcció General de l’Aigua amb l’Ajuntament de la Pobla de Vallbona per buscar una solució al problema que pateixen les urbanitzacions de la zona est en els períodes de fortes pluges.\nEsta adjudicació del projecte és el pas important per a donar solució a un problema que es fa evident als períodes de pluges fortes i que dictaminarà quina és la millor solució per quan es puguen iniciar les obres per tal de donar solució definitiva al problema. Un projecte que involucra tant a la Generalitat com als ajuntaments de San Antonio de Benagéber, Bétera i La Pobla\nEste serà el primer projecte que es realitza per resoldre el problema d’acumulació d’aigües i inundacions que es pateix a la urbanització Sant Martí i sobretot al carrer las Palomas i els voltants i que afecta tant al terme de la Pobla de Vallbona com a les poblacions veines de Benagéber i Bétera. L’empresa que resulte adjudicatària tindrà un termini de dotze mesos per elaborar l’avantprojecte i el projecte d’esta obra.


Conferències 'La ciència vista a través dels ulls de Premis Nobel' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Conferències 'La ciència vista a través dels ulls de Premis Nobel'\nConferències 'La ciència vista a través dels ulls de Premis Nobel'\nEn col·laboració amb la Reial Acadèmia Europea de Doctors, t´acostem alguns dels descobriments científics més interessants des de la visió de reconeguts Premis Nobel.\n- Dilluns 29 de gener\nDesenvolupament de medicaments al segle XXI. Curarem totes les malalties?\nA càrrec d´Aaron Ciechanover, Premi Nobel de química 2004.\nDes de la ciència bàsica fins als antibiòtics millorats\nA càrrec d´Ada Yonath, Premi Nobel de química 2009.\n- Dimarts 20 de febrer\nCanals iònics. El seu descobriment, funcions i el paper que té en medicina i farmacologia\nA càrrec d'Erwin Neher, Premi Nobel de Medicina del 1991.\nEls conreus transgènics són segurs?\nA càrrec de Richard Roberts, Premi Nobel de Medicina 1993.\n- Dijous 26 d'abril\nA càrrec de Jerome Friedman, Premi Nobel de física 1990.\n- Dijous 7 de juny\nEls grans descobriments accidentals\nA càrrec del Dr. Sheldom Lee Glashow, Premi Nobel de física 1979.\n29 de gener, 6 de febrer, 20 de febrer, 22 de març, 26 d'abril, 7 de juny a les 19:00h Entrada general de: 4 €\nDel 29/01/2018 al 07/06/2018.


ESPECTACLES FAMILIARS AL TEATRE AUDITORI DE GRANOLLERS - Sortir amb nens\nAgenda » Espectacles per a nens » ESPECTACLES FAMILIARS AL TEATRE AUDITORI DE GRANOLLERS\nESPECTACLES FAMILIARS AL TEATRE AUDITORI DE GRANOLLERS\nDissabte 20 de maig de 2017 a les 12, 16.30 i 19 hores\nPer a infants de 2 a 16 anys\nDiverteix-te en família amb Peppa, George i tots els seus amics en una aventura plena de cançons per cantar i ballar.\nUn espectacle encantador de jocs i sorpreses amb noves cançons i noves titelles.\nPeppa ha de fer front a les fuites del sostre de la llar d’infants. Al costat dels seus amics, Peppa organitza una fira per recaptar els diners necessaris perquè el Sr. Bull pugui realitzar les reparacions.\nTots treballen junts i s’encarreguen de diferents activitats durant la fira: Peppa és la responsable de la “capbussada de la sort”, Pedro ven globus, Danny és l’encarregat del micròfon per a anuncis, Suzy Sheep és la creativa “pinta-cares” i Emily s’encarrega de les antiguitats.\nA més hi ha un convidat especial a la fira: el Sr. Potato del famós parc temàtic de Patatolandia, que s’encarregarà de ser el jurat de la competició de salts en tolls de fang. Peppa Pig, George Pig, Mamà Pig, Pare Pig, i els amics de Peppa, treballen com un gran equip i aconsegueixen així l’objectiu d’arreglar el sostre de la llar d’infants.\nMenors de 2 anys que no ocupen localitat, entrada gratuïta que s’ha de recollir a les taquilles el mateix dia de l’espectacle.\nEspectacles infantils a Granollers\nTeatre Auditori de Granollersc/ Torres i Bages, 50 08401 Granollers\nPer internet: www.teatreauditoridegranollers.catA les taquilles del teatre, des d’una hora i mitja abans de l’espectacle.\nGRANOLLERS espectacles infantils ESPECTACLES FAMILIARS peppa pig\nCURSA POPULAR I SOLIDÀRIA DE BELLVITGE\nLA BRUIXA BRUNILDA, A FIGUERES


Morats apocalíptics i integrats - El Temps\nMorats apocalíptics i integrats\nPodem de les illes Balears viu moments de tensió entre els moderats i els radicals que han portat els ‘anticapitalistes’ a no formar part de les llistes electorals.\nJuan Pedro Yllanes, un dels candidats a dirigir Podemos a les Illes\nLa situació de Podem a les Balears és, si més no, estranya. Cap dels diputats que formen el grup parlamentari a la Cambra autonòmica no repetirà com a candidat a les eleccions al Parlament de maig de l’any que ve. Prova de la convulsió que està vivint internament la jove formació morada. No es tracta d’una simple renovació de persones, sinó que és més profund, és una clarificació estratègica, una aposta decidida per aliar-se amb la resta de l’esquerra balear. Dit d’una altra manera, si es confirma el que sembla que passarà, s’hauran acabat els espectacles que els morats han protagonitzat —crítiques als aliats, votacions en contra del Govern...— al llarg de la legislatura que està finalitzant. El futur morat sembla estar en clau de partit diguem-ne més\ntradicional que de formació rupturista, sempre que, és clar, es consolidi el viratge en què està immers.\nPodem ha iniciat el procés d’elecció interna dels candidats a les eleccions locals, insulars i autonòmiques de maig de 2019. Les votacions dels inscrits se celebraran entre el 20 i 25 de novembre. Durant setmanes s’ha negociat amb intensitat entre la direcció, encapçalada per Mae de la Concha, i el corrent anticapitalista, que té en la coportaveu parlamentària Laura Camargo la seva líder, per no rompre entre les dues parts, per evitar la imatge de divisió, per assolir una candidatura unitària al Parlament que sigui la suma de les dues bandes. Missió impossible. A la fi, la unitat no ha estat possible. Camargo ha decidit no concórrer a les eleccions internes a candidata i, consegüentment, no repetirà com a diputada. Segons ha explicat a Twitter, es tracta d’una decisió personal “i política”. La part personal és en realitat professional: està pendent de presentar-se a les oposicions per ser titular de la plaça de professora de la Universitat de les Illes Balears que ocupa com a interina, i necessita temps per preparar-se —i dedicant-se a la política és difícil de tenir-ne. Tanmateix, no vol amagar la “part política” de les seva decisió. Tot i que no la concreta, no vol ser la número 2 de la llista autonòmica darrere del jutge Juan Pedro Yllanes —actual diputat al Congrés—, tal com li havia ofert la direcció, perquè el veu com a massa pragmàtic, massa moderat. Tots els anticapis consideren que l’aposta que fa la direcció —tant la de Madrid com la de Palma— amb ell de número u suposa l’allunyament radical de les bases i de les essències del partit.\nNo és només Camargo la que deixarà de ser membre del Parlament. En realitat no repetirà ni un sol dels set diputats que li queden al partit morat. Val a dir que en va obtenir 10 a les eleccions de 2015, però 3 li han fugit, s’han convertit en trànsfugues, instal·lats en el grup mixt. Per què ni un dels set repeteix? Un, Alberto Jarabo, serà el candidat a Palma. El sis restants no volen repetir o, més aviat, la direcció no els vol. Ho reconeixia el president del Parlament, Balti Picornell, quan en una reunió informal reconegué que “no em volen” de candidat, referint-se a la direcció del partit. Ni a ell ni a cap altre dels anticapis. De fet, l’únic diputat que seguirà en política representativa serà Jarabo, el primer líder de la formació i que continua essent part del nucli dur, que passarà a ser candidat a batlle de Palma. La resta dels membres del grup parlamentari deixarà la política. Tots havien fet costat a Laura Camargo contra les tesis més pragmàtiques de Jarabo de voler entrar en el Govern després de les eleccions generals de 2016: “Era el moment d’entrar-hi, però el partit no va voler...”, explicà l’interessat a aquest setmanari. Va perdre aquella batalla, però aleshores es posà en marxa per intentar guanyar la guerra, per fer impossible que el sector radical, de Camargo, pogués tornar a determinar l’estratègia de Podem. Primer assolí una clara victòria quan Mae de la Concha —amb el seu suport— agafà el lideratge orgànic. Més tard, s’apuntà un altre èxit quan el jutge i ara diputat al Congrés, Juan Pedro Yllanes, acceptà ser aspirant a número u de la candidatura autonòmica, una operació que caigué molt malament en el sector anticapitalista. I ara ha aconseguit desfer les opcions de Camargo, en primera instància oferint-li anar de número dos, cosa que rebutjà, i a la fi consolidant les opcions d’Yllanes. A qui se li oposarà un militant de Menorca, Amadeu Bernadet, que no inquieta gens ni mica el sector oficialista.\nCaldrà veure a les eleccions internes quin pes tenen les dues parts. És posible que els crítics, els anticapitalistes, votin el menorquí enfront d’Yllanes. Però ningú en el partit preveu una sorpresa. Per tant, és gairebé segur que el jutge serà el candidat número u i no sols això, sinó que tant ell com la direcció han imposat noms a la seva llista —que es presentaran als comicis interns i es dona per fet que guanyaran anar de candidats— que auguren un grup parlamentari en perfecta sintonia amb la prefectura orgànica i que durà a terme una política pragmàtica. Dit d’una altra manera: que l’aposta serà des d’abans de les eleccions la renovació del pacte d’esquerres.\nJustament, aquesta claredat estratègica és el que, entre altres coses, critiquen els anticapis perquè, consideren, seria millor i més intel·ligent mantenir un discurs inicial més dur, sobretot cap al PSOE, i si de cas negociar després de saber els resultats, però mai entregar-se des de bon començament, cosa que, al seu parer, “debilita” el partit.\nLa divisió entre els dos grups afecta tota la formació. També es produeix en els Consells i a l’Ajuntament de Palma. Al consistori de la capital, Aurora Jhardi, la cara més coneguda de Podem a l’ajuntament, i que s’ha fet famosa per les polèmiques que ha protagonitzat durant aquest mandat, ha decidit no seguir en política institucional: “Ens hem allunyat del carrer”, sentencia . “Així no anam bé”, afegeix Balti Picornell. És la crítica generalitzada entre els anticapis. Veuen massa moderació i pragmatisme a la direcció, massa interès pels despatxos i poc o gens “pel carrer”. “Ens haurem de reorganitzar des del carrer”, adverteix Jhardi, en el que es pot entendre com una clara advertència que el seu sector, a pesar de no entrar a les llistes electorals, no renuncia a entaular batalla.\nEn els debats interns per internet és freqüent la idea, entre els crítics, que aquests anys de presència a les institucions s’han saldat amb massa renúncies. Ho deia la titular de Medi Ambient del Consell de Mallorca, Sandra Espeja, que tampoc no es presentarà a la reelecció, en declaracions al diari Última Hora, quan acusava el pacte de 2015 —a la institució insular i pertot arreu— de “ser massa poc combatius contra el turisme”. És només un dels exemples. La crítica es reprodueix a tots els àmbits.\nCom ha passat en altres partits de l’esquerra al llarg de la història recent —Esquerra Unida, Els Verds, PSM...— la disputa actual en el si de Podem és la típica crisi d’aterratge a la realitat de la política institucional, la clàssica divisió entre purs i pragmàtics, entre radicals i moderats, entre —com va escriure en el seu famós llibre Umberto Ecco— apocalíptics i integrats.\nRadicals i pragmàtics


El PSC veu Mas com un “llast” per a Catalunya - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 11 de Juliol de 2015. 15:11h.\nIceta fa una crida per a "canviar de majoria i de president"\nIceta, amb Chacón\nEl primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha assegurat aquest dissabte que el president de la Generalitat, Artur Mas, és “un passiu” i un "llast" per a Catalunya. És per això que ha fet una crida a "canviar de majoria i de president”.\nIceta, durant la seva intervenció al Consell Nacional del PSC, en el qual ha estat ratificat com a candidat a les properes eleccions al Parlament, ha comentat que “Artur Mas diu que ja no està en actiu i té raó, és un passiu per Catalunya”.\nCal "canviar de majoria i de president”, ha afegit abans de lamentar que "quan falten menys de tres mesos per a una convocatòria electoral, encara no sabem si n'hi haurà, si Mas es presenta a la reelecció i si els partits independentistes van junts o separats".\nEl mandatari socialista ha recordat que les entitats i la resta de partits sobiranistes “li han dit a la cara que molesta” a Mas. Per això creu que “hi ha el risc evident de fer el ridícul com a societat i els catalans no es mereixen això”.\n#2 Un llast?, Girona, 14/07/2015 - 15:35\nBe, si a Iceta el veuen com un "llest" no em sorprèn que vegin a Mas com un "llast" . Tenen, segons es veu, un criteri afinadíssim.\n#1 MAREJANT LA PERDIU, BCN, 11/07/2015 - 16:38\nTant vosaltres el PSC, con UDC\nheu estat MASSA TEMPS al darrera de en Mas\nAra ES MASSA TARD, "salvense quien pueda"\nEl proces SI O SI avança\ni ara NO SI VAL amagar la ma\nvosatres tambe sou responsables\nper quand arribin els COSTOS


Erve Höwerboer Dinkelland Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nOldenzaalsestraat 40, Buitengebied Oostmarsum-West, Dinkelland, Països Baixos - Veure al mapa\nConvenientment situat a Ootmarsum, Erve Höwerboer és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Erve Höwerboer, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, premsa, lloguer de bicicletes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb servei de despertador, insonorització, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Erve Höwerboer.\nTots els tipus de viatgers (324) Parelles (236) Viatgers en solitari (39) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (3) Grups (40)


L’objectiu és trencar l’empat | FCBarcelona.cat\nL’objectiu és trencar l’empat\nDes que la temporada 2004-05, l’Eurolliga va decidir apostar pel format de play-off per obtenir una plaça per a la Final a Quatre, el Barça de bàsquet hi ha estat present en dues ocasions, les corresponents a les temporades 2005-06 i 2006-07.\nAquesta és doncs la tercera ocasió consecutiva que l’equip blaugrana arriba a una eliminatòria, en aquest cas de quarts de final, per ser present a la Final a Quatre que se celebrarà a Madrid aquesta temporada.\nLa primera, davant el Reial Madrid\nDe moment, el balanç de l’equip és d’una classificació i una eliminació. La primera d’aquestes, a més, té encara més bon sabor de boca, ja que va ser davant l’etern rival, el Reial Madrid.\nEls homes entrenats aleshores per Dusko Ivanovic es van imposar als blancs per 72 a 58 en el primer partit. A Madrid, però, els locals van saber igualar l’eliminatòria guanyant per 84 a 78. A la tercera, però, va ser la vençuda i el llavors Winterthur Barça va superar per 76 a 70 el Reial Madrid.\nPepe Sánchez, botxí en la segona\nEn la segona eliminatòria, però, el resultat va ser diametralment oposat, ja que l’Unicaja, amb Pepe Sánchez com a botxí, va superar el Barça i va deixar els blaugranes a un pas d’una nova Final a Quatre.\n2003: Dos jugadors amb victòria\nActualment, hi ha tres jugadors de la plantilla de l’AXA FC Barcelona que saben el que significa guanyar a Israel fa relativament poc. Són, d’una banda, Jaka Lakovic, que el 9 de gener del 2003 es va imposar per 79 a 86 amb el Panathinaikos i, de l’altra, Denis Marconato, que el 10 d’abril d’aquell mateix any va guanyar amb la Benetton per un sol punt, 83 a 84. Finalment, trobem el cas de Gianluca Basile, malgrat que l’escorta italià ho va fer la temporada 2000-01, disputant la Suprolliga (62-65).


Científics australians descobreixen la defensa immunològica davant el coronavirus - Diari de Girona\nCientífics australians descobreixen la defensa immunològica davant el coronavirus\nUn estudi conclou que la reacció del cos contra el Covid-19 és similar a la que té davant la grip\nefe 17.03.2020 | 23:25\nUna metgessa pren notes després de realitzar proves. efe\nUna metgessa pren notes després de realitzar proves.\nUn grup de científics australians ha descobert com el sistema immunològic combat el Covid-19, una informació que podria resultar de vital importància per trobar una vacuna contra el nou coronavirus, la pandèmia del qual ja s'ha estès a 162 països. En un article publicat a la revista científica Nature Medicine, un equip d'investigadors de l'Institut d'Infecció i Immunitat Peter Doherty, de la Universitat de Melbourne, assegura que la reacció del sistema immunològic contra el Covid-19 és similar a la que presenta contra la grip.\n«El nostre estudi proporciona contribucions noves al coneixement de l'amplitud i la cinètica de les respostes del sistema immunològic durant un cas no sever de Covid-19», estableix el document. Els científics van estudiar mostres de sang d'una pacient infectada amb el coronavirus de 47 anys que havia viatjat de la ciutat xinesa de Wuhan, origen de la pandèmia, a Austràlia, que no presentava patologies prèvies i que va ser posada en aïllament, on va aconseguir vèncer la malaltia 13 dies després d'haver-la contret.\nJa que el coronavirus ha aparegut recentment, els experts encara tenen poca informació sobre el seu comportament i com el cos humà reacciona contra ell, però el descobriment de l'equip australià podria servir per facilitar enormement com combatre'l.\n«Aquesta informació ens permetrà avaluar qualsevol candidat a ser vacunat, ja que en un món ideal la vacuna hauria d'imitar la resposta immunològica del nostre cos», va assenyalar Katherine Kedzierska, cap de l'equip d'investigació. Kedzierska va afegir que les cèl·lules que han vist «sorgir» just abans de la recuperació de la pacient són les mateixes que combaten la grip.\nLa Xina desenvolupa amb èxit una vacuna contra el Covid-19.\nTard i malament.


JOSÉ GALLEGO, LA CONVICCIÓ AUTODIDACTA (I) – Un Nou Parot\nPublicat el 13 Desembre, 2015 13 Desembre, 2015 Categories Articles\nLa carrera de José Gallego suposa una de les trajectòries més sòlides dels últims anys en l’àmbit de les Falles i de les Fogueres. Una personalitat marcada i desenvolupada amb una llibertat inusitada en este món creatiu, a través d’un nombre molt limitat d’obres però amb projectes molt potents. Gallego és poc amic de la quantitat a través de la producció seriada i de delegar part del procés en altres mans. Necessita controlar i supervisar cada etapa del treball en la intimitat del taller i allunyat de l’exposició mediàtica, a través de l’exigència unida a un ferm sentit de l’autocrítica i a una voluntat de seguir evolucionant.\nEl xoc produït pel descobriment de les falles a l’edat de 8 anys, va permetre que vera amb claredat quin anava a ser el seu futur professional. Una carrera que va començar a gestar-se de manera completament autodidacta, a partir del dibuix i de la recreació de maquetes. Però, a diferència d’altres companys de professió, José Gallego no va realitzar estudis superiors relacionats amb les Belles Arts, encara que li haguera agradat desenvolupar-los. Com ell mateix afirma, potser va ser la mandra de canviar tota la seua manera de vida a València allò que li va fer allunyar-se dels estudis reglats. Per a ell, la millor forma de crear-se un ofici era començar a embrutar-se les mans en els tallers.\nJosé Gallego plantant “¿Te cuento un chiste?”, falla infantil Almirall Cadarso – Comte d’Altea 2014\nQuan acabava les classes en l’institut, va començar a col•laborar en tallers de la zona de Gandia amb els quals tenia certa amistat, com és el cas de l’obrador de Palacio i Serra. Treballs que combinava amb cursos de pintura als quals portava les figures realitzades en els tallers per tal d’aprendre a pintar-les a l’oli. En un d’eixos cursos una professora li va sentenciar que hauria de dedicar-se a una altra cosa. Que el seu futur no era pintar falles. La seua intuïció es va anteposar novament. Precisament, en l’actualitat Gallego és molt apreciat i respectat per l’ús de la tècnica pictòrica aplicada en falles.\nDe tots els tallers que va freqüentar en l’inici de la seua carrera, destaca especialment el magisteri que va exercir en ell Pere Baenas i el seu equip a partir de l’any 2000 i durant set exercicis. Un espai en el qual treballava mitja jornada, per a dedicar el temps restant a realitzar falles infantils per a les comissions de Gandia. La primera d’elles en 1998, quan només comptava amb 17 anys d’edat i per a la comissió Roís de Corella.\nFinalment, tot el seu temps professional va acabar dedicant-ho al taller de Baenas, on va passar de pintar falles infantils per a pobles a encarregar-se de la pintura de moltes escenes i ninots. I, més tard, encarregar-se de part del modelatge, quan l’escultor que realitzava els ninots de base dels projectes de Baenas es va trencar una cama i va començar a realitzar també algunes de les figures per a una de les fogueres del taller. Un punt d’inflexió en el qual l’aprenentatge i les responsabilitats no van deixar de créixer. En eixe procés seria fonamental la presència del que Gallego considera el seu major mestre: Andrés Martorell, director artístic en el taller de Baenas i del que destaca la seua capacitat i gust per a ensenyar.\nNo obstant açò, eixa evolució unida a la seua natural inquietud, necessitaven donar un salt major. Gràcies al taller de Baenas, José Gallego va conèixer a Bernardo Morosoli, qui va ser durant molts anys el president de Sueca – Literat Azorín. De Morosoli, Gallego destaca la seua visió per a trobar nous talents i, alguns anys abans, ja li havia oferit la possibilitat de plantar la seua falla infantil. Però Gallego no se sentia prou preparat. I el salt va arribar, finalment, en 2008, quan ja se sentia segur en el domini de l’escultura i de la pintura.\nFalla infantil Sueca – Literat Azorín 2008 “Chim-púm, cata-púm, mec” de José Gallego. El seu primer projecte a València i en la secció especial (foto cedida per Ángel Romero de “Cendra Digital”)\nChim-púm, cata-púm, mec (2008) infantil de Sueca – Literat Azorín va suposar, al mateix temps, la seua estrena a València, la seua estrena en secció especial infantil i un tercer premi. Un debut gens habitual i que, a diferència d’altres carreres on la ràpida aparició en les categories altes suposa un estrepitós fracàs, Gallego ha aconseguit mantenir-se amb prou estabilitat.\nNo oblidem, d’altra banda, que esta falla arribava després de més de 10 anys formant-se en els tallers. A més de marcar la pauta de molts dels seus ítems estilístics, Gallego recorda esta primera falla en València com un dels seus millors projectes i un dels seus millors records professionals. Era el moment de volar en llibertat, sense seguir les directrius d’un director de taller.\nL’èxit es va repetir a l’any següent en la mateixa comissió amb Abrakadabra, per a militar en 2010 en en primera infantil en Duc de Gaeta – Pobla de Farnals amb I love Horta amb la qual obtindria el primer premi. El seu retorn a la secció especial no tardaria a produir-se: Almirall Cardarso – Comte d’Altea infantil entre 2011 i 2014, on destaca un dels seus projectes més complexos a tots els nivells, Els infants volem.. (2012); i un dels més redons, Karaoke valencià (2013). Després del seu pas per la segona secció a Sant Vicent – Periodista Azzati amb la delícia d’Onomatopeia (2015), tornarà el pròxim any a la primera categoria de la mà d’Exposició amb T’imagines?\nDetall de la falla infantil Sant Vicent – Periodista Azzati 2015 “Onomatopeia”, la culminació d’un estil\nTambé els primers èxits li van obrir prompte la porta d’Alacant, on va realitzar la foguera infantil de Sant Blai – La Torreta entre 2009 i 2012, on va arribar a guanyar el primer premi d’especial infantil en 2010 amb Si sol fa…ix Alacant. El salt a fogueres grans, sense haver realitzat falles grans a València, es produeix en 2013 amb Manuel Algarra en San Blas Alt0 amb Efímera. Els pressupostos en infantils havien minvat a l’excés per la crisi i va donar el salt pensant en el manteniment del taller. Davant la possibilitat de poder plantar un projecte gran no ho va dubtar. A més, de la mà d’un gran professional com és Manuel Algarra, al que ja coneixia per compartir comissió durant els quatre anys d’Almirall Cadarso.\nCoronament de la foguera Sèneca – Autobusos 2015 “Elogi de la bogeria” de José Gallego i Manuel Algarra.\nA Gallego ja se li havia oferit la possibilitat de plantar fogueres grans, però es negava a fer-ho a soles i portar tot el pes d’un taller gran amb el seu equip. Algarra li proporcionava la seguretat que tot anava a eixir bé. Els projectes, com a creatiu, parteixen de Gallego, però la sinceritat, l’experiència, les rectificacions i la bona factura tècnica d’Algarra són fonamentals gràcies a la solvència del taller. Per a Gallego, Algarra és capaç de traure el millor de tots els creatius amb els quals col•labora. I una excel•lent prova han sigut les fogueres grans plantades per a Sèneca – Autobusos al costat d’Algarra en 2014 Eròtica i 2015 Elogi de la bogeria, que es va alçar amb el primer premi de la màxima categoria. Elogi de la bogeria era un projecte complet, potent en l’aspecte estètic i abordant una temàtica i una crítica formidables. La petjada i creativitat de Gallego en tota la seua esplendor. Gallego sent que la seua manera de fer encaixa a la perfecció a Alacant, on ha treballat amb una gran llibertat.\nEn 2016 donarà el salt a les falles grans de la mà de Toni Pérez per a Comte Salvatierra – Cirilo Amorós, 1916. Més que un mercat, on ha prevalgut la seua capacitat d’adaptar-se i de transformar la seua manera de treballar. En les seues pròpies paraules, és en arriscar-se on es troba la gràcia d’este treball, en el qual és necessari, dins de les possibilitats, deixar-se portar. La intuïció sempre per damunt de la reflexió.\nEtiquetat Alacant, Bernardo Morosoli, Comte Salvatierra - Cirilo Amorós, Falla Almirall Cadarso - Comte d'Altea, Falla Duc de Gaeta - Pobla de Farnals, Falla Roís de Corella, Falla Sant Vicent - Periodista Azzati, Falla Sueca - Literat Azorín, Falles Infantils, Fogueres, Manuel Algarra, Palacio i Serra, Pere Baenas, San Blas Alto, Sant Blai - La Torreta, Sèneca - Autobusos, secció especial, Toni Pérez


ibis budget Nancy Porte Sud Houdemont França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Houdemont.\n6 allee de la Geneliere, Houdemont, Houdemont, França, 54180 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre ibis budget Nancy Porte Sud\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Houdemont, ibis budget Nancy Porte Sud és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, ibis budget Nancy Porte Sud és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, ibis budget Nancy Porte Sud no troba competidors en cap categoria.\nAllotjaments a Houdemont


Col·lecció: Narratives, núm. 71\nFiona McFarlane va néixer el 1978 a Sydney (Austràlia), es va doctorar a la Universitat de Cambridge i va obtenir un MFA a la Universitat de Texas a Austin. Ha publicat en diverses revistes i antologies narratives.\nEl convidat nocturn és la seva primera novel·la i demostra un domini absolut del llenguatge i l'escriptura. Traduïda ja a quinze idiomes, la seva fusió perfecta de novel·la realista i de misteri l'ha portat merescudament a ser seleccionada entre les millors novel·les de l'any per al Chicago Tribune, Kirkus Review, Amazon, Los Angeles Times, etc.\nCatalunya Cristiana - 22/03/2015\nNúvol - 09/01/2015\nPropera parada cultura - desembre de 2014\nLa petita llibreria 3/11/20124\nL'illa del llibres 2/11/2014\nDiari ARA 8/11/2014


Qui és qui a la precandidatura de Joan Laporta, per Bernat Soler - Catalunya Ràdio\nEl recinte modernista de l'Hospital de Sant Pau acollirà dilluns que ve la presentació de la precandidatura de Laporta per presidir el Barça\n26/11/2020 - 20.50 Actualitzat 27/11/2020 - 09.44\n"La batalla del Camp Nou" ja pot descobrir els noms d'algunes de les figures clau del projecte liderat per Joan Laporta. Pel que fa a la directiva, comptarà amb alguns dels companys de junta que va tenir en la seva última etapa al Barça com Rafael Yuste, Alfons Castro, Josep-Ignasi Macià i Maria Elena Fort. Un altre exdirectiu, Josep Cubells, s'ho està pensant.\nEn destaquen tres. Atenció al primer nom, que correspon a un càrrec important, el de vicepresident. Laporta compta per a aquest lloc clau amb Jaume Giró, directiu empresarial de llarga trajectòria, especialment a La Caixa d'on va ser director general de la seva fundació.\nUna altra nova incorporació serà la de Juli Guiu, empresari del sector musical, per exemple és promotor del Festival de Cap Roig, a Calella de Palafrugell. I també formaria part de la junta directiva de Laporta, Jordi Llauradó, fill de qui va ser vicepresident del Barça i membre actiu de l'entorn blaugrana, Jaume Llauradó.\nEl cap de campanya de Laporta és el publicista Lluís Carrasco. Expert en màrqueting, Carrasco es va incorporar al projecte oficialment fa un mes i mig i és el responsable de l'estratègia seguida fins ara per part de Laporta de no aparèixer enlloc buscant el màxim impacte amb la seva irrupció pública de dilluns que ve.\nPer a la campanya, al marge de Lluís Carrasco, Laporta compta amb el seu habitual col·laborador Jordi Finestres, amb el periodista Àlex Santos, que s'encarregarà de les relacions amb els mitjans i amb l'exdiputat de Convergència i Unió Jordi Cuminal, especialista en comunicació política.


Els veïns de Can Baró, en lluita per preservar un espai públic | betevé Web\nRedacció btvnotícies divendres 7 de juliol, 2017 , 19.02\nUna plataforma veïnal recull més de 1.000 firmes contra la construcció de pisos de protecció oficial a la zona d’oci entre els carrers de Tenerife i Francesc Alegre\nQuan va finalitzar la reforma de l'espai, a finals del 2016, se li va posar el nom de plaça de les Pedreres. Sembla, però, que l'àrea d'esbarjo i la pista poliesportiva que hi ha tenen els dies comptats. L'Ajuntament preveu construir-hi cinc blocs d'habitatge públic i els veïns han creat la Plataforma Can Baró per impedir-ho. Consideren que hi ha altres llocs al barri on es podrien ubicar els pisos i que l'actuació, que preveu obrir un nou carrer, comportarà l'arribada de més turisme per la proximitat amb el turó de la Rovira.\nL'Ajuntament preveu construir habitatges de protecció oficial a la zona d'esbarjo ubicada entre els carrers de Tenerife i de Francesc Alegre, al barri de Can Baró. Ho estableix una modificació del Pla General Metropolità dels Tres Turons de l'any 2010 que es va fer, principalment, per reubicar els expropiats pel planejament urbanístic. Més tard, i a petició d'entitats veïnals i esportives de l'indret, es va reformar la pista poliesportiva i també els entorns on abans, per exemple, hi havia un aparcament no regulat de vehicles.\nA finals del 2016 va acabar l'actuació per posar a punt l'espai, que fins i tot va adquirir el nom de la plaça de les Pedreres. Ara, la sorpresa per a molts veïns ha estat descobrir que es tractava d'una intervenció provisional i que en un temps s'hi han de començar a construir cinc blocs de pisos públics de fins a 10 plantes.\nHan constituït la Plataforma Can Baró per posicionar-se en contra i per proposar al consistori altres possibles ubicacions per al futur parc d'habitatges. Consideren, a més, que la intervenció urbanística pot afavorir l'accés dels turistes a la zona ja que preveu l'obertura d'un nou carrer que milloraria la comunicació amb el turó de la Rovira. Tenen el suport de l'associació de veïns i de la coordinadora d'entitats del barri i han recollit ja més d'un miler de signatures. El districte ja els ha citat per reunir-se i intentar trobar una solució al conflicte.\nAV Can Baróequipamentshabitatge públic


Una mà de contes. El banquet imaginari | Curriki\nL'espai "Una mà de contes" il·lustra la història d'"El banquet imaginari" amb tampons i joguines. Hi havia una vegada un nen amb els pares més rics de la ciutat. Es deia Hassan i tenia tots els jocs que us pugueu imaginar i més. El mateix palau on vivia era com un museu de la joguina, fet de mil i una joguines diferents. Però en Hassan tenia un problema molt gros: estava tan sol a casa que s'avorria més que una ostra. Mai no tenia ningú amb qui jugar i ja estava cansat de guanyar-se sempre a ell mateix. Fins que un dia van trucar a la porta. En Hassan va obrir i es va trobar un nen amb poca roba i molta gana que li va dir que es deia Shacabac i que feia dies que tenia l'estómac a zero. En Hassan, molt content, el va fer entrar. En Hassan i en Shacabac van seure còmodament a la taula del menjador. En Hassan va demanar el primer plat i en Shacabac esperava, pacient. Però la gana rugia en veure que el primer plat no apareixia enlloc i en Hassan li va demanar per què no menjava un cuscús de verdures imaginari. En Shacabac no sabia què pensar: es moria de gana i el nen ric només li oferia un plat imaginari. Però va decidir seguir-li el joc i va fer veure que menjava cuscús. Després va arribar el segon plat, pollastre amb curri i patates, però també era imaginari. En Hassan, més content que mai, insistia i insistia que en Shacabac s'ho havia de menjar tot. I amb cada plat imaginari que oferia el nen ric, més mal li feia la panxa al nen pobre. En Shacabac es va negar a menjar les postres, ja no podia més, amb tanta broma. Havia de buscar una solució que posés fi a aquell patiment. O acabava el joc o la gana acabaria amb ell. Però en Hassan hi va insistir i, llavors, en Shacabac va fer veure que menjava un tros de xocolata imaginària. De cop, va entrar en un estat d'histèria descontrolada. No parava de moure els braços i les cames sense solta ni volta. Fins que el gerro més preciós del menjador va caure a terra.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/36085,work-cmr-id:36085,MERLI:merli/8577,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE


Continuam avançant! – Ecotxe\nPublicat el: 15 d'abril de 2016\nSeguim treballant per a poder tenir els primers cotxes elèctrics compartits.\nDesprés de l’Assemblea de constitució d’Ecotxe el Consell Rector ens hem reunit ja en dues ocasions i estam avançant per diversos fronts. També hem aprofitat per a seguir realitzant activitats de difusió. Per exemple, vàrem participar a la Fira del Mercat Social que es va realitzar a Palma els 19 i 20 de març passat.\nAlguns dels membres d’Ecotxe a la Fira del Mercat Social, març 2016.\nRespecte als tràmits administratius, actualment els estatuts aprovats en assemblea s’han entregat al Registre de Cooperatives per a la seva qualificació prèvia a l’escriptura pública.\nDesprés de valorar diverses opcions, hem triat una empresa per a tenir un nou disseny gràfic, un nou web adaptat al nostres serveis i material imprès promocional. Per a poder-ho finançar, tal com vàrem anunciar a l’Assemblea Constituent iniciarem una campanya de micromecenatge per finançar aquestes despeses ja que no volem tocar el capital social aportat pels socis. Confiam en la teva ajuda i la de molta altra gent que veu amb moltes esperançes aquest projecte.\nDurant aquestes setmanes hem realitzat diversos contactes relacionats amb el programari de gestió de reserves i hem pogut avançar bastant. Esperam que en pocs mesos puguem tancar aquest aspecte tan important per al bon funcionament.\nQuant als aparcaments per als vehicles, hem mantingut contactes amb la SMAP i altres empreses d’aparcaments públics per a veure les possibilitats tècniques de tenir els nostres vehicles elèctrics als seus aparcaments i les condicions econòmiques. A poc a poc anam perfilant els detalls.\nI finalment, respecte a la nostra necessitat de tenir un espai de treball per a Ecotxe, hem rebut vàries ofertes i que agraïm enormement. Encara no hem pres cap decisió així que si coneixes algun espai disponible que ens puguin cedir gratuïtament, posa’t en contacte amb nosaltres.\nTal com ja vàrem anunciar, a Ecotxe valoram molt la participació de la gent. El Consell Rector va decidir que les reunions serien el darrer dimarts de cada mes a les 17h i seran obertes a la participació.\nPerò potser només t’interessa aportar el teu granet d’arena en algun camp en concret? També et pots incorporar a algun grup de treball. Escriu-nos a info@ecotxe.coop.\nAl mateix temps, per a facilitar la participació i la presa de decisions, estam preparant nous espais de participació per internet que presentarem tan bon punt estiguem segurs que reuneixen les característiques mínimes requerides.\nJa som som 89 socis i sòcies de Mallorca i de molts altres indrets que volem tenir cotxe elèctric compartit. Si encara no ho ets, no esperis més i fes-te’n aquí.\nGuardat amb les etiquetes: Assemblea, Cotxe compartit, Cotxe Elèctric, Ecotxe, Estatuts, Programari