Afganistan.- EUA llança un atac per neutralitzar una amenaça "imminent" a l'aeroport de Kabul\nPublicat 29/08/2021 17:27CET\nDALLAS MORNING NEWS / ZUMA PRESS / CONTACTOPHOTO\nEls Estats Units ha llançat aquest diumenge un atac "en defensa pròpia" per neutralitzar una amenaça "imminent" sobre l'Aeroport Internacional Hamid Karzai de la capital de l'Afganistan, Kabul, després de l'atemptat que va deixar 170 morts el dijous i que Joe Biden hagi reiterat el "alt risc" que es produeixin potencials nous atacs a la zona.\nAixí ho ha confirmat el portaveu del Comandament Central dels Estats Units (CENTCOM), el capità Bill Urban, que ha detallat que l'atac s'ha dut a terme amb un dron sobre un vehicle a Kabul. L'atac "ha eliminat una amenaça imminent d'Estat Islàmic Província Jorasán (ISKP) contra l'Aeroport Hamid Karzai", ha agregat.\nUrban ha puntualitzat que els Estats Units està "confiat" d'haver aconseguit el seu objectiu i ha assenyalat que "explosions secundàries significatives" procedents del vehicle atacat "indicaven la presència d'una quantitat substancial de material explosiu".\nRespecte a la possibilitat que l'atac hagi causat víctimes civils, el portaveu del CENTCOM ha assenyalat que aquesta opció "s'està avaluant", encara que de moment no es té constància d'aquest extrem. "Seguim vigilant amenaces potencials futures", ha garantit, segons ha recollit la cadena de televisió CNN.\nL'atac ha tingut lloc en la mateixa jornada en la qual un coet ha impactat contra un edifici de Kabul, que hauria deixat almenys un nen mort i altres tres persones ferides, encara que aquest aspecte encara no ha pogut ser verificat.\nEls Estats Units, que continua les operacions d'evacuació des de Kabul fins al dimarts, ja va llançar el dissabte un atac contra un integrant d'ISKP, la filial del grup gihadista a l'Afganistan, que va reivindicar l'atemptat del dijous.


Diversos independents optaran a la candidatura de MÉS\nS'especula que Maria Antònia Font de l'STEI s'hi presenti, però no ho farà l'exlíder del GOB Miquel Àngel March\n2 min. Palma 27/10/2014 00:51\n260x366 L'exlíder del GOB Miquel Àngel March. L'exlíder del GOB Miquel Àngel March.\nEl procés de primàries obert per la coalició MÉS ha provocat que diversos independents s'hagin interessat per participar-hi. A hores d'ara es preveu que hi presentin candidatura alguns membres d'entitats o plataformes cíviques, a més de la professora de dret internacional de la UIB i abans vinculada a l'associació Memòria de Mallorca i a Amnistia Internacional, Margalida Capellà. També s'especula amb la possibilitat que s'hi presenti la portaveu d'Educació de l'STEI, Maria Antònia Font. En canvi, un dels qui s'ho havia plantejat, l'exportaveu del GOB Miquel Àngel March, ja ha comunicat que no s'hi presentarà.\nAl marge dels independents, optaran a les primàries autonòmiques els màxims representants de les formacions integrants. El secretari general del PSM-Entesa, Biel Barceló, ho farà com a aspirant a encapçalar la candidatura, mentre que els altres dos líders, David Abril (IV) i Joan Lladó (Esquerra), es presentaran per intentar ser diputats. També s'hi presentarà la regidora d'Esquerra a Bunyola, Agustina Vilaret, a més de dues integrants del PSM a l'executiva de MÉS, Bel Busquets i Aina Bernad. En canvi, no està clar que opti a la reelecció l'actual diputat Miquel Àngel Mas (PSM-Entesa) i sí que ho podria fer el líder dels Independents de Santa Margaliga, una formació que s'ha incorporat a MÉS i que té al capdavant el batle d'aquest municipi, Toni Reus. També hi podria concórrer el regidor a Mancor de la Vall, Miquel Gallardo.\nEn qualsevol cas, MÉS farà públics tots els aspirants aquesta setmana perquè el termini de presentació de candidatures es tanca aquest dimecres. Les primàries de MÉS al Parlament per Mallorca, al Consell de Mallorca i a l'Ajuntament de Palma es portaran a terme el proper 15 de novembre. Seran unes primàries obertes a tota la ciutadania progressista i no només s'hi votaran els caps de llista, sinó tots els integrants de les candidatures en votacions que disposaran d'urnes a la majoria de municipis.\nPel que fa a les primàries al Consell i a l'Ajuntament de Palma, ja han anunciat candidatura a encapçalar les llistes dos representants del PSM: el batle d'Esporles, Miquel Ensenyat, i el regidor de Palma Antoni Noguera, respectivament, i no es preveu que tinguin rivals per acabar liderant les candidatures a aquestes dues institucions.


La fiscalia demana 7 anys de presó per aquesta causa i 16 anys pels abusos pendents de judici\n2 min. Barcelona 09/07/2017 12:58\n651x366 El Col·legi Maristes de Sants / MARC ROVIRA El Col·legi Maristes de Sants / MARC ROVIRA\nL'Audiència de Barcelona té previst jutjar dimecres per suposada difusió de pornografia infantil l'exmonitor de menjador del col·legi Maristes de Sants-Les Corts Terenci G.P., acusat també en una causa paral·lela d' abusar sexualment de quatre nenes del centre.\nEl fiscal, en la qualificació prèvia al judici, reclama per a l'educador set anys de presó per presumptament haver participat entre el 2014 i el 2016 en una xarxa d' intercanvi de fotos i vídeos de nenes d'entre 12 i 15 anys en actituds sexuals explícites, en algun cas amb homes grans.\nPer l'altra causa, encara pendent de judici, el representant del ministeri públic demana per Terenci G.P. 16 anys i 8 mesos de presó per suposadament haver abusat de quatre nenes d'11 anys, aprofitant-se de la seva feina com a monitor.\nDesprés de les denúncies pels suposats abusos, el desembre del 2015 els Mossos d'Esquadra van registrar, per ordre judicial, el domicili de l'acusat i va ser llavors quan van descobrir 4.302 fotografies i 195 vídeos de caràcter sexual, emmagatzemats en nou 'pen drives', dos portàtils i quatre targetes de memòria.\nEn el seu compte de Skype, els agents van trobar xats que havia mantingut amb altres persones adultes en els quals suposadament parlava de l'intercanvi d'arxius de contingut pornogràfic amb menors d'edat i també es facilitaven perfils de comptes de menors. D'altra banda, també es van recuperar converses que mantenia amb menors, en les quals suposadament es feia passar per una nena menor amb l'objectiu d'obtenir fotografies d'elles en actituds sexuals.\nEl juliol del 2016 , amb l'acusat ja a la presó provisional per aquests fets, els Mossos van practicar un altre registre en un segon habitatge de Terenci G.P., i s'hi van trobar 640 fotos més de menors de 16 anys, que estaven allotjades en un portàtil i un telèfon mòbil.\nTerenci G.P. va començar el 9 de novembre del 2015 les seves pràctiques a l'escola Maristes dins dels seus estudis a la Fundació Pere Tarrés de preparació com a monitor. Al cap de poc temps, la direcció del centre el va denunciar després de queixes d'alguns pares per un suposat comportament inadequat, va ser acomiadat i arrestat pocs dies després.\nPosteriorment a la seva primera detenció, a finals del 2015, va quedar en llibertat, però a començaments del juliol del 2016 va tornar a ser arrestar a un càmping de la comarca del Baix Empordà.


T'agrada el blues? (Música - Podcasts.cat\nAquesta setmana, "T'agrada el Blues?" presenta el darrer disc de Selwyn Birchwood (Orlando / Florida / EUA), quart disc d'aquest bluesman, considerat un dels actuals i més dignes representants de l'anomenat "New Blues" dels Estats Units, el quartet de...\nEl programa d'aquesta setmana té el goig de presentar el darrer disc de Mingo Balaguer, bluesman harmonicista, cantant i autor de blues andalús, considerat unànimement com un dels bluesmans actuals més "preparats" del panorama ibèric i part de...\nEl programa d'avui presenta una novetat i un "descobriment". La novetat és "The Bookends", el darrer disc d'Eric Gales (Memphis, Tennessee), considerat internacionalment un dels millors guitarristes del "blues que ve...", explosiu i acaronador a la...\nEl programa d'aquesta setmana presenta l'excel·lent 11è disc del bluesman Curtis Salgado (Everett Washington). Una joia brillant, amb blues convincents i lletres iròniques i perspicaces que acaba de sortir al mercat. Curtis Salgado (títol disc:...\nEl programa d'aquesta setmana dona a conèixer un disc rar de Pinetop Perkins (1913, Belzoni, Mississipí. 2011, Austin, Texas), un gran i imprescindible bluesman pianista que va tocar i cantar fins al final de la seva vida, als 97 anys. Aquest disc...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana proposa escoltar música "skiffle", un dels tantíssims "vessants" del blues, originada pels treballadors pobres dels Estats Units a la dècada del 1920, i que va esclatar a la dècada del 1950 a la...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta el darrer i molt bon disc del gran bluesman Duke Robillard (Woonsocket, Rhode Island, EUA) i un blues, "It's so hard to say goodbye", que el gran bluesman i amic Víctor Puertas (Sant Just,...\nEl "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta el darrer disc del veterà Dave Alvin (Downey, Califòrnia). Magnífic disc sense fissures i farcit de música interpretada per músics tan bons com valents i generosos. Exemple musical d'excel·lent...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta el darrer disc de Sonny Landreth (Canton, Mississippí), vell conegut del programa. Landreth està considerat com un dels més sòlids exponents musicals de l'anomenat "nou blues". Un disc...\nAl programa d'aquesta setmana també #somdones i hem convidat dues dones d'aquí, cantants de blues, Erxart Casas (2001 Càceres) i Myriam Swanson (1978 Barcelona). Sentirem les seves opinions sobre la realitat musical, i no sobre la femenina, etc....\nEl programa d'aquesta setmana presenta un disc del bluesman sard Francesco Piu (Osilo - Sardenya). Practica un blues de les més pures i profundes arrels nord-americanes, parit des d'un llogarret d'aquesta generosa illa de tres mil habitants. Francesco...\nEl programa d'aquesta setmana presenta el darrer disc del bluesman Watermelon Slim (Boston, Massachusetts). Disc excel·lent que ens recorda que és un dels intèrprets de l'anomenat "Delta Blues" més genuí, autèntic i legítim actual. Watermelon...\nEl programa d'aquesta setmana presenta un doble CD del gran, irrepetible i mestre del blues per sempre: Huddie Ledbetter ( Mooringsport / Nova York). Sorprendrà, a qui no el conegui, per les seves maneres originals i úniques de cantar i tocar la...\nEl programa d'aquesta setmana presenta el darrer disc de Sugar Ray and the Bluetones (Stonington, Connecticut), que té com a invitat el gran Little Charlie (Sacramento, Califòrnia). Disc preciós en tots els aspectes, necessari per recrear-s'hi i...\nEl programa d'aquesta setmana presenta l'últim disc de l'excel·lent blueswoman Shemekia Copeland (Harlem, Nova York). Disc farcit de denúncia civil i referències a l'esclavatge i el racisme actual. Shemekia Copeland és filla del gran bluesman...\nEl programa "T'agrada el Blues?" d'aquesta setmana presenta el darrer disc de Jontavious Willis ( Greenville, Georgia), la seva aparició al món del "show business" ha estat tractada com l'arribada d'aire fresc, perquè Willis practica blues de manera...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta la banda "Robert Jon And The Wreck" (Comtat d'Orange, California), fills del blues, el practiquen evolucionat i amb tots els ets i uts... el disc que us proposo escoltar, ho demostra amb...\nEl programa d'aquesta setmana presenta l'últim disc de la cantant anglocanadenca Sass Jordan (Birmingham - Regne Unit - 1962), blueswoman d'una gran força interpretativa i malauradament poc coneguda al nostre país. Aquest bon disc de versions de...\nEspecial Amadeu Casas\nEl programa d'aquesta setmana el dedico a l'Amadeu Casas, que ens va deixar per sempre el passat dissabte 26 de desembre. Tenia 66 anys. Triaré de la seva discografia blues instrumentals, cantats, temes que provenen del blues i també blues gravats...\nJoan Pau Cumellas i Blin Boy Fuller\nAl "T'agrada el blues?" d'avui tenim un convidat molt especial, Joan Pau Cumellas. Escoltarem part del seu treball "Harmonica stage". També gaudirem del disc "The rough guide to blues legends", amb Blin Boy Fuller. "Jitterbug rag" - "Homesick and...\nElvin Bishop & Charlie Musselwhite i Lluís Coloma\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana recorda el terrible assassinat de John Lennon (Liverpool / Nova York) a Nova York fa quaranta anys escoltant un blues dels Beatles, anuncia els magnífics concerts de la tarda i la nit de Reis de...\nMose Allison i Michael Landau\nEl programa d'aquesta setmana té el goig de presentar dues novetats discogràfiques nord-americanes, la primera és el recentíssim disc d'homenatge al gran Mose Allison (Mississippi/Carolina del Sud) fet per bluesmans indiscutibles. La segona novetat...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquest setmana dona a conèixer el darrer treball discogràfic de Dion DiMucci (Nova York), "Dion, blues with friends", que ha gravat amb un estol d'artistes grans i indiscutibles com: Joe Bonamassa, Jeff Beck, Van...\nMarcus King, Aisaha Khan i Víctor Bocanegra\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana farà escoltar diverses formes de blues, com la del primer disc de Marcus King (Greenville, Carolina del Sud), la del disc d'Aisha Khan (Pakistan) artista resident a Barcelona, i una cançó de blues...\n"Down and dirty blues"\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana proposa escoltar els blues que han tingut més incidència en la nostra època. Des de ZZ Top fins a John Lee Hooker. L'audiència recordarà, descobrirà i ballarà aquest magnífic doble cd: Down...\nRuthie Foster, Jorge Pardo i Gil Goldstein i Victor Bocanegra V\nAquesta setmana, "T'agrada el Blues?" proposa tres novetats tan bones com diferents. El darrer disc de l'excel·lent blueswoman Ruthie Foster (Gause, Texas) en directe a The Paramount d'Austin; el disc que acaba d'aparèixer de dos grans músics: Jorge...\nBonnie Raitt i Sugaray Rayford\nAquesta setmana el programa proposa un dels discos més significatius de la gran blueswoman Bonnie Raitt (Burbank, Califòrnia) i el darrer disc de blues contemporani de Sugaray Rayford (Smith County / Texas) nominat al Premi Grammy en la categoria de...\nEl programa d'aquesta setmana està dedicat, exclusivament, al magnífic disc que Walter Trout ( Ocean City - Nova Jersey) va gravar, convidant a cada blues, un col·lega de la seva categoria. Disc únic, tot farcit d'una trempera, una qualitat i una...\nEl programa d'aquesta setmana el dedicaré només a un disc, el recent "Venom and faith" que les germanes Rebecca i Megan Lovell (Geòrgia, EUA), integrants del duet Larkin Poe, acaben de publicar. Blues nou, forçut i actual, farcit de noves formes...\nRory Block i John Blues Boyd\nEl programa d'aquesta setmana presenta dues novetats discogràfiques cabdals per continuar estimant el blues... La primera novetat és el darrer, recentíssim i necessari disc de la blueswoman Rory Block (Princeton, Nova Jersey). La segona novetat és...\nFantastic Negrito i Jimmy Burns\n"T'agrada el blues?" presenta aquesta setmana el darrer disc de l'actual bluesman Fantastic Negrito (Oakland, Califòrnia), bona mostra de blues contemporani, i també presenta el disc considerat més "definitiu" del veterà Jimmy Burns (Dublin,...\nRy Cooder i Byther Smith\n"T'agrada el blues?" presenta aquesta setmana dos discos molt recents que fascinaran els amants del blues i de la música. El primer és la reedició d'un disc antològic del gran Ry Cooder (Los Angeles), excel·lent guitarrista, musicòleg,...\n"T'agrada el blues?" ofereix aquesta setmana dues novetats discogràfiques recentíssimes de dos grans bluesmans actuals tan consolidats com seguits i representants de l'anomenat "blues modern o evolucionat". Són Bernard Allison (Chicago, Illinois) i...\nAquesta setmana, a "T'agrada el blues?", dos discos que mostren la gran vitalitat del blues actual. El primer és el recentíssim disc de Willie Farmer (Duck Hill, Mississipí), un granger que, tal com ell mateix diu, ha gravat aquest CD per poder-se...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana està dedicat a presentar l'últim disc de Lluís Coloma, "Piano solo", que està a punt de sortir al mercat i es presenta en directe a la sala Luz de Gas de Barcelona el 14 de març. Lluís Coloma...\nEl "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta dos CDs recentíssims, imprescindibles per a qui practica i segueix aquesta música. El primer és l'últim disc del virtuós harmoniquista Sugar Blue (1949, Nova York) i el segon també és l'últim...\nEl programa d'aquesta setmana proposa dos discos recentíssims de dos bluesmans poc coneguts aquí, Byther Smith (Monticello, Mississipí), un artista amb experiència, considerat un dels grans bluesmans actuals, i Billy Price (Fair Lawn, Nova Jersey),...\nEl programa "T'agrada el blues?" ofereix aquesta setmana dues novetats discogràfiques interessantíssimes. La primera és el darrer disc dels grans "bluesmans" Joe Louis Walker (San Francisco, EUA), Bruce Katz (Baltimore) i Giles Robson (illa de...\n"T'agrada el blues?" proposa aquesta setmana dos discos tan atractius com nostrats, protagonitzats per dos bluesmans estimats, venerats i molt seguits. El grandíssim Allen Toussaint (Gert Town, Louisiana - Madrid, Espanya) en un concert al famós...\nAquesta setmana "T'agrada el blues?" proposa dues joies discogràfiques que acaben de sortir reeditades pels seus grans valors, tant històrics com artístics. La primera joia és la reedició del disc "Hot tamale baby", de la gran "donablues" pianista...\n"T'agrada el blues?" us presenta aquesta setmana dues novetats tan interessants com geogràficament defirents: la primera és el darrer disc de Van Morrison (Irlanda del Nord) disc tan impecable com magnífic en molts sentits, la segona és el darrer...\n"T'agrada el blues" presenta dos CDs que acaben de sortir al mercat. El primer és d'Albert Castiglia (Nova York), que practica l'anomenat blues modern i evolucionat, un disc potentíssim que ho farà passar bé als oients; el segon és el darrer...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta dos discos de blues que acaben d'aparèixer, tan diferents com atraients, que demostren la vitalitat i l'ample ventall musical que és el blues. El primer és el darrer del gran i molt seguit...\nPresentació dels dos últims discos de dues dones, Erja Lyytinen (Kuopio, Finlàndia) i Mindi Abair (Washington, EUA), que practiquen un blues evolucionat, modern i, per tant, actual; molt premiades i també molt seguides; és un goig que el programa...\n"T'agrada el Blues?" presenta Kyla Brox (Stockport Anglaterra), cantant de blues anglesa, en el seu últim disc, excel·lent, gravat amb tots els ets i uts, i els dos grans mestres del blues Colin Linden (Toronto, Ontario, Canadà) i Luther Dickinson...\n"T'agrada el blues?" presenta aquesta setmana dues novetats discogràfiques sensacionals: la primera, l'últim disc del gran bluesman blanc Bob Margolin (Brookline, Massachusetts), un disc d'un mestratge i sinceritat evidents i encomanadissos; el segon...\nEl programa "T'agrada el blues?" d'aquesta setmana presenta dos discos de blues que acaben d'aparèixer, tan diferents com atractius, que demostren la vitalitat i l'ampli ventall musical del blues. El primer és l'últim treball del gran i molt seguit...\n"T'agrada el blues?" aquesta setmana se centra a fer conèixer el disc que acaba de sortir del pianista i teclista de renom mundial Reese Wynans (Sarasota, Florida). Després de més de 50 anys de treballar amb els millors bluesmen del planeta, és el...\nEl programa d'aquesta setmana oferirà dues novetats femenines, dues dones que practiquen el blues amb sapiència i de manera molt diferent: la primera és Tina Masawi (Harare, Zimbàbue), una cantant magnífica que delectarà interpretant una...


La Conselleria de Polítiques Inclusives concedeix ajudes a les associacions de Llíria per a programes de dinamització per als col·lectius de persones majors\nMurgui: “Tres associacions de la localitat seran perceptores de les ajudes: la Banda de Jubilats i Pensionistes, l’Associació Jubilats de Llíria i també l’Associació de la UDP”. Segons la regidora de CompromísMoVe, Vallivana Murgui, la Conselleria de Polítiques Inclusives ha…\nOPINIÓ – 2017, un any de renaixença\nArticle Opinió de Paco Garcia Latorre, Diputat autonòmic de Compromís. Comencem un any nou, un any de renaixença al País Valencià. Termes com decència, honradesa, transparència, sobrietat, codi ètic, participació, consultes, entre altres, comencen a formar part del vocabulari en…\nEl Diputat Paco Garcia s’ha reunit amb el Secretari Autonòmic Narcís Vázquez per seguir els treballs que estan realitzant-se en la Conselleria de Sanitat per a la creació d’estos nous serveis al Camp de Túria i Serrans, així com la…\nDiputació de València ajuda als clubs i entitats esportives de Llíria\nEl programa concedeix 23 mil euros a 2 clubs i una esportista d’elit local. El nou Govern de la Diputació ha enllestit una nova formula d’ajudes als clubs i entitats esportives de la Província. Ara, acaba de resoldre 2 noves…


Ester Gomis: “Ens falten dones rurals pageses del Camp de Tarragona i de la Conca” | EFMR.cat\nInici Notícies Ester Gomis: “Ens falten dones rurals pageses del Camp de Tarragona i...\nEster Gomis: “Ens falten dones rurals pageses del Camp de Tarragona i de la Conca”\nEster Gomis és una de les impulsores del Grup de Dones del Món Rural, actualment és vocal de la junta. L’associació és un grup de dones rurals de Catalunya, principalment ramaderes i pageses, que vetlla per a donar visibilitat a la seva feina, defensar els seus interessos i necessitats, crear sinergies i millorar la igualtat d’oportunitats del sector.\nGomis en una entrevista a l’EFMR.cat ha qualificat que “vivim en una societat molt paternalista, bastant sexista i això vol dir que la feina que fem les dones no es té en compte”. Actualment només un 20% de les dones es dediquen professionalment al sector primari a Catalunya, tot i que gairebé un milió viuen en zones rurals. La pagesa també ha afegit el fet que “la feina que fa la dona rural no està visibilitzada“, una feina que defineix de despatx però també de moltes dones que van sobre el tractor.\nÀUDIO: Ester Gomis, pagesa i emprenedora, explica que actualment ha canviat la visió que hi ha sobre les dones\nUna de les eines que tenen per fer visible la feina de la dona al món rural és un compte d’Instagram (@donesmonrural). Com dèiem amb el compte es vol donar a conèixer qui són i què fan diverses dones que viuen al món rural; explicar el seu dia a dia; valorar la seva feina; i arribar a un client final que pugui adquirir els productes que cultiven.\nDins del Camp de Tarragona són poques les dones que estan dins del Grup de Dones del Món Rural, per això Gomis fa una crida que totes aquelles pageses de les comarques tarragonines s’afegeixin en el grup per tal de visibilitzar la feina que fan que assegura que és molta.\nÀUDIO: Gomis fa una crida al Camp de Tarragona\nArticle anteriorItaca Band, La Terrasseta de Preixens, Brincadeira i Joan Pera, a la Festa Major de Passanant i Belltall\nArticle següentLa UGT lamenta la manca d’inversió en la nova formació dual d’indústries alimentàries


Papa Eto’o – NEWSTICIES\nDiscutíem l’altre dia amb un amic que viu a highlanders sobre Papa Eto’o. Inexplicablement per mi criticava al davanter blaugrana pel seu joc mostrat últimament, i sense sortir de la meva sorpresa li recomanava visitar un oftalmòleg urgentment o resintonitzar la televisió de casa seva que semblava no funcionar bé.\nNovament, i dic novament degut a que comença a ser habitual, Eto’o s’ha perdut la meitat de la temporada entre lesions i copa África. En total ha jugat, si no conto malament 12 partits de lliga, i porta 11 gols. Et sembla poc amic Kanu?\nPodem dir que ‘el negro’ és un bocamoll, que a vegades el perd l’enveja, etc. però és el primer en sortir el camp i independentment del rendiment és el primer en mossegar el rival, el primer en sacrifici, el primer en esforç. Un fet que el posa a anys lluny de l’exjugador anomenat Ronaldinho.\nSi algú pot mantenir viu aquest barça aquest és Eto’o, ell si que va jugar la final de París, ell si que va a la grada quan està lesionar, ell si que s’implica.\nPosted in EsportsEtiquetat Barça, Eto'o, futbol\n8 thoughts on “Papa Eto’o”\nFenridal ha dit:\n27 Març 2008 a les 14:40\n27 Març 2008 a les 17:29\nEtóo es un bocamoll, però el que no se li pot negar es que mai ha dit cap mentida. Si de cas s’el pot acusar de ser el “tonto útil” que fa servir Laporta per dir allò que ningú de la junta té collons d’expresar públicament.\n28 Març 2008 a les 12:11\nIeps! els números són incontestables, falen. Jo segueixo dient que no m’agrada com està jugant últimament, sobretot si ho comparo amb com jugava l’any de la Champions. El tema de bocamoll m’és igual… potser són paranoies meves però és que fins i tot crec que ha perdut part de l’agressivitat defensiva que el caracteritzava i per descomptat el veig molt més poc inspirat que abans.\n28 Març 2008 a les 19:47\nGerard, hauria pogut signar jo.\nKanu, és cert que li falta un puntet de velocitat i de gol, però per la resta, té raó en Moha. Vés a l’oftalmòleg.\n29 Març 2008 a les 18:01\nEto’o és el rei, jo crec que em això deixo clar la meva postura.\nKanu ets com un soci tribunero !!\n31 Març 2008 a les 12:16\n“Caballeros, ha sido un placer tocar con ustedes. glugluglugluglugu”\n(El Hundimiento del Titanic, 1953)\n31 Març 2008 a les 13:59\nEto’o és un dels pocs que aguanta el Ba$a a flote.\n31 Març 2008 a les 17:38\nKanu… ets un primo! potser que recuperem a Christanval no creus?


Avengers: Infinity War – SenseCriteri\n2 Mai, 2018 2 Mai, 2018 xunghar\nEls Avengers corren un Iron Man (Sense Iron Man)\nUn bitxo espacial que es diu Thanos vol ser super-poderós per a eliminar a la meitat dels habitants de l’univers… per què la meitat i no tres quarts?… jo que se, voldrà que siga un número redó!. Per aconseguir aquest plan de merda ha de reunir uns quants caramels Ricola de diferents sabors que es diuen gemmes de l’infinit i que estan invariablement custodiades per els super-herois més empanats.\nThanos es dedicarà a furtar totes les gemmes seguint el manual del malvat de segona fila: “O me les dones o mate a este imbècil que passa per ací…” mentre la resta dels defensors del bé (i els del mal també) comencen a fer coses aleatòries sense cap mena de coordinació entre ells: tenen una tecnologia bestial però no se’ls ocorre cridar-se al mòbil per a parlar. A sobre, quan per fi proven de fer alguna cosa útil tarden mooooooooltíssim en fer-la: “No li cride, perquè no em parle en ell…”, “No ho fem, perquè morirà tal imbècil…”, “No ho puc fer perquè estic enamorat…”, “No vull trencar la meua gemma perquè és un collar molt guapo i el puc vendre en Wallapop…“.\nAfortunadament arriba un moment on es queden sense poder fer més imbecil·litats i han de passar directament a pegar-se hòsties. No son tantes com faria falta, perquè la majoria d’ells es mereixen un bon passó, però al menys te’n vas a gust a casa després de vore com li parteixen la cara a Iron Man o li mesuren el llom a bastonades a personatges tan fuleros com Vision o Star-Lord.\n-Aixina… aixina me van a pegar l’hòstia!\nEl pobre Thanos ha d’utilitzar tot el seu poder per a cagar\nEntrada anterior Black Panther (Ryan Coogler)\nEntrada següent Mute (Duncan Jones)\n2 Mai, 2018 a les 2:09 pm\nPer que li diuen Thanos? Perque li agra pegar tanes o perque la tana de 2 hores i mitja que el pega sense poder anar ni a pixar et deixa mig tremolant?\n2 Mai, 2018 a les 4:41 pm\nVeges! Xarra per els putos colzes el puto brasa, quin passó!


PODCAST Esmaixada al Mundial, capítol 1: la prèvia - esmaixada.cat\nPODCAST Esmaixada al Mundial, capítol 1: la prèvia\nPrimer Podcast Esmaixada del Mundial de la Xina.\nEsmaixada.cat presenta el primer episodi del podcast del Mundial. El presentador Artau Pascual (@nba_en_catala) i els tertulians Oriol Hermosilla (@hermo_96), Marc Cruces (@FutbolKiller) i Iván Beas (@ivanbeas4) analitzen la situació de les seleccions que participaran al torneig i la dinàmica de cada grup i encreuament.\nNo oblideu que farem un seguiment diari amb podcasts de 20-30 minuts (o més) des del dia 31 amb molta gent que ens acompanyarà. Farem que sigui un Mundial especial! També trobareu articles sobre actualitat i sobre els matisos tàctics que proposin els equips. Vaja, que parlarem de bàsquet.\nRecordeu també que tenim penjada al web una porra del Mundial. Allà podeu deixar els vostres vaticinis del sorteig: campió, MVP, anotadors i revelacions. Ens interessa saber la vostra opinió sobre aquesta competició. El que encerti tota la porra obtindrà una abraçada virtual de l’equip d’Esmaixada. Us hi esperem!\nRelated TopicsFIBAfiba world cuppodcast esmaixadapodcast mundial\nLes absències més rellevants del Mundial de la Xina\nLa porra del mundial de la Xina


Georgina Gabarró també guanya la Copa Catalana de Curses Verticals i aconsegueix el doble\nEntrevista a Georgina Gabarró, corredora de curses de muntanya\nGeorgina Gabarró ha estat la corredora revelació d’aquesta temporada de les curses de muntanya. L’esportista odenenca s’ha imposat en la Copa Catalana de Curses per Muntanya i la Copa Catalana de Curses Verticals. A La Veu conversem amb ella perquè ens expliqui les seves sensacions.\nAquest any ha estat el primer que t’has pres més seriosament les curses de muntanya. Has començat de la millor manera possible.\nExacte. La intenció ja era competir bé l’any 2020 però la pandèmia ho va aturar. Sempre he pensat que primer em volia treure la carrera i quan acabés la carrera m’hi volia dedicar una mica més. Estudiant i treballant era difícil combinar-m’ho. De fet no m’esperava que anés tan bé i abans de començar, al patrocinador que m’ajuda per poder pagar les curses li vaig dir “intentaré donar-vos visibilitat però podis no us en faré”. I al final sí que n’he pogut aconseguir.\nL’organització de les curses ja et deuen trucar perquè hi vagis a córrer ara, no?\nDe moment només m’ha passat tres vegades i només vaig poder anar en una. Al final tenim el calendari tan apretat que no podem dir que sí a tot. Però sap greu haver de dir que no quan em conviden.\nNomés em vaig saltar la meva planificació per anar a un Campionat d’Espanya i em vaig emocionar tant que no me’n vaig adonar que la setmana següent tenia el Campionat de la Federació d’Atletisme i vaig anar-hi molt malament. Allà em vaig veure que no havia de trencar la planificació.\nDe cara a l’any que ve, et planteges competir en el campionat del món, tenint en compte que has guanyat a Catalunya on hi ha força nivell?\nM’agradaria fer les coses més pausades crec. Primer passar per la Copa d’Espanya i després mirar el mundial. Però encara he de mirar com ho puc compaginar tot. Cada cap de setmana a fora implica moltes coses.\nÉs complicat poder guanyar-s’hi la vida encara?\nQue sigui una part del sou segurament pot ser, però soc de les que pensa que sempre és millor tenir una segona feina perquè amb l’esport si et lesiones o baixes al nivell estàs fora.\nTot i això la implicació ha de ser màxima?\nJo encara no hi he arribat, però estic segura que costa molt ser al primer nivell. De fet ja m’hi trobo ara. Les amigues, la família, tot gira al voltant de la competició. Ja tinc ganes d’acabar amb gent de fora d’aquest món, que alguns no els he vist en tot l’any.\nL’esport de muntanya no s’atura i hi ha més activitats durant la temporada d’hivern. Desconnectes o competiràs en alguna disciplina ara?\nAra m’ho plantejo de tornar als orígens, agafar la motxilla i fer alpinisme, alguna ascensió maca. En un àmbit més competitiu, la selecció catalana m’ha convocat per participar en la competició de raquetes de neu i faré tant campionats catalans com estatals i europeus.\nArticle anteriorEl Consell Comarcal i l’Observatori Pujalt renoven l’aliança\nPròxim articleFractures dentals


L’asma és una patologia cada vegada més freqüent entre els infants. A la imatge, un nen que pateix asma severa sostenint un inhalador. GETTY\nBarcelonaL’asma és cada vegada més freqüent i les crisis respiratòries, més complexes. A més, aquesta malaltia crònica comença a afectar infants en edats molt primerenques: en una dècada s’han disparat les visites de menors de sis anys als serveis d’al·lergologia i pneumologia, així com els ingressos hospitalaris d’urgència per episodis asmàtics. De fet, els especialistes ja atenen criatures de 2 o 3 anys per complicacions respiratòries. La contaminació atmosfèrica hi té molt a veure: el 90% dels quadres asmàtics són d’origen al·lèrgic i la pol·lució ha contribuït a fer els al·lèrgens, com el pol·len, més agressius i resistents, segons explica la metge del servei d’al·lergologia i pneumologia pediàtrica de l’Hospital de la Vall d’Hebron Teresa Garriga.


'El 68, cinquanta anys després' de Ramon Bassas - Valors\n‘El 68, cinquanta anys després’ de Ramon Bassas\nJoan Salicrú| 24/02/2018 25/02/2020 |Opinió|\nAquest any que comença en farà cinquanta del maig de 68, les famoses revoltes de París, contemporànies d’altres fets similars a Frankfurt i Berlín, a Berkeley, als USA, la violenta repressió de l’exèrcit a la Plaça de les Tres Cultures de Mèxic, i, sí, també a Barcelona. La generació nascuda després de la II Guerra Mundial, avui septuagenària, protaganitzava un dels canvis culturals més importants que coneixem a la nostra història recent. Un congrés internacional reunirà una bona colla d’experts a Barcelona des del 17 al 19 de gener, convocats – agafeu-vos- per l’Ateneu Universitari Sant Pacià, vinculat a l’Església Catòlica, a més de la UB i una institució vaticana. Suposo que no serà l’única iniciativa. Els organitzadors -diu el programa- creuen que “els fets del 1968 s’inscriuen en el cicle revolucionari dels temps moderns. (…) Van (…) afectar sobre tot al món universitari i burgès, amb una participació minsa proletària [i] (…) han suposat un canvi tan extraordinari en la manera d’entendre la vida, com potser mai no s’havia vist, des de l’ensulsiada de l’ordre antic”.\nA mi em sembla una magnífica notícia. En primer lloc, perquè sigui precisament l’Església Catòlica una de les més interessades en comprendre les dimensions del canvi, que l’afectà profundament, per bé i per mal. Demostra una sagacitat i intel·ligència de la que no sempre en fa gala. En segon lloc perquè, com deia, la “generació del 68”, té testimonis vius (i per molts anys) que poden ajudar a fer una reflexió molt més acurada del que fou aquell canvi i, sobretot, de la iniciativa social, política, intel·lectual i econòmica posterior dels seus inductors i simpatitzants. Reflexió que sovint acaba, al nostre país, amb una injusta, limitada, adípica i miop crítica a la Transició.\nPerò, sobretot, crec que valdria la pena per anar una mica més a fons, intentant respondre algunes preguntes, a veure si ens orientem bé, els d’ara. Per exemple, no tenen la mateixa naturalesa la “desregulació” de costums sexuals i la mercantilització de tots els àmbits de la nostra vida? O, fins on l’actual persecució dels delictes sexuals (a menors, violacions, prostitució) no és un “enyor” de les normes “prohibides” de la moral anterior? Les utopies, aquest somni de les joventuts universitàries burgeses, són necessàries o ja els hi hem vist prou les trampes als paradisos poc universitaris o burgesos que les han perpetrat? L’oblit de la tradició (postissa) és realment una oportunitat de redescoberta (autèntica)? L’eclosió actual del sentimentalisme -des del funeral de Lady Di al procés català- té a veure amb el seu tabú materialista seixanta-vuitista? I, a l’Església, sense marxistes, amb qui es dialoga, ara? O viceversa.\nRamon Bassas escriu a ramonbassas.cat /@ramonbassas\nMaig 68, Ramon Bassas\n←‘Atypical’: neurodiversitat amb somriure\n→El Abencerraje: literatura a favor de la tolerància\nQuina llibertat: positiva, negativa o republicana?\nConfinats, presoners o lliures?


de novembre 23, 2004\nVinc de la Miliband Lecture on 'Global Visions' que ha fet el filosof Homi K. Bhabha , catedratic de literatura anglesa a Harvard, expert en pot-colonialisme, estetica i questions relacionades amb la globalitzacio. El seu curriculum diu tambe que es influenciat per teorics post-estructuralistes com Derrida, Lacan i Foucault. I com a consequencia logica, ha estat una de les conferencies mes obscures que he escoltat mai (d'aquelles que el public va desfilant dissimuladament).\nEl 'chairman' de la conferencia era el catedratic de ciencia politica de la LSE David Held. Held es un dels teorics mes importants de la globalitzacio. Treballa conjuntament amb la Mary Kaldor en el 'Centre de Governanca Global' i es un dels promotors de la dita 'socialdemocracia global'. ("Globalizacion/Anti-Globalitzacion" a editorial Paidos).\nEl cas es que he entes mes aviat poca cosa del torrent d'idees que ha deixat anar Homi Bhabha. Mes aviat m'he deixat seduir per la seva musica. Intentare resumir, pero, algunes dels seus pensaments. Homi Bhabha defineix el moment actual de globalitzacio com una 'temporalitat', un proces d'incubacio.\nHomi Bhabha, si l'he entes be, ha intentat posar de manifest algunes de les dificultats filosofiques d'aquests teorics de la 'socialdemocracia global' com Mary Kaldor, David Held o Ulrich Beck (el de la' societat del risc'). Ha analitzat, per exemple, la dificultat de mesurar i interpretar allo 'global'. I el fet que aquests autors es puguin deixar dur mes aviat per la seva propia metafora alhora d'interpretar el proces de globalitzacio.\nHa insinuat, citant Edward Said, que el mes important des d'un punta de vista intel.lectual es 'com i de quina manera es posen les parts una darrera l'altre ? ' i 'que es conecta amb que i per que ? '. En aquest sentit ha parlat de les identitats i les dinamiques d'interdependencia. De la importancia del reconeixement de 'l'alteritat' i de la voluntat d'erradicar la marginacio i les injusticies com a missatge central d'aquests teorics cosmopolites de la 'socialdemocracia global' com Held i Ulrich Beck.\nQuan escoltava i entenia molt poc de totes aquestes reflexions em venien al cap altra vegada la idea d'Europa, com a proces d'interdependencia, com a proces politic, com a proces de reconeixement de 'l'alteritat', com a proces de pau. Tambe recordava aquella afirmacio segons la qual Europa va morir a Auswichtz i el contra-argument que d'aquelles cendres poden estar naixent unes institucions i unes dinamiques que representen unes possibilitats de transformacio sense precedents.\nHomi Bhabha ha acabat amb dues reflexions interessantissimes arrel del conflicte d'Israel i Palestina. La primera d'elles, que si entenguessim la barbarie i les injusticies dels dos costats com un tot, no pensant nomes en una d'elles, potser llavors seriem capacos d'entendre la magnitud dels esforcos i les complexitats necessaries per tal d'arribar a la pau.\nI, en segon lloc, que es curios i alhora terrible constatar com la guerra o la barbarie pot ser capac de crear, despres, vincles i interdependencies molt mes forts que no pas la pau o la hospitalitat. Tan de bo aquest sigui el cas de la convivencia dels estats palestins i israelia en un futur. I aqui altra vegada Europa, quan van ser les dues guerres mundials ? no fa molt de fet...\nEtiquetes de comentaris: Londres Reflexions


MANIFEST DELS JOVES EN LA CIMERA CATALANA DEL CANVI CLIMÀTIC | CEE Les Aigües\nMANIFEST DELS JOVES EN LA CIMERA CATALANA DEL CANVI CLIMÀTIC\nEn representació de la Xarxa d’Escoles per a la Sostenibilitat de Catalunya (XESC), un grup de joves va participar en aquesta Cimera i van elaborar i llegir un Manifest que recollia els seus compromisos i les seves demandes als governs per fer front a l’emergència climàtica.\nEl 26 de gener es celebra el Dia Mundial de l’Educació Ambiental. La celebració té el seu origen en 1975, any en què es va celebrar a Belgrad (capital llavors de Iugoslàvia i actual capital de Sèrbia), el Seminari Internacional d’Educació Ambiental, en què van participar experts de més de 70 països.\nVolem aprofitar aquests dos fets per posar en evidència el treball que estan fent els centres educatius per fer front a aquesta emergència climàtica.\nPer això, compartim amb vosaltres el Manifest elaborat pels joves:


El meu germà enorme galls em va xafar del lloc gai real\nVaig follar al meu amic a ikea com una broma no gai » Cum Menjar »El germà em va enganyar d'un gai real\nAquesta història no pot ser reemplaçada ni publicada de cap manera, incompleta o completada, sense el consentiment exprés i escrit de l’autor. Va començar com una simple nit avorrida. Els meus pares estaven de festa per a un company de feina, i el meu germà estava amb la seva xicota probablement en aquest moment. La qual cosa em deixa, enganxat aquí a casa sense res que fer, sinó seure davant del meu ordinador i navegar per la xarxa fins que el meu cervell es fregui de la radiació del meu monitor.\nGermà xuclar els germans menuts i | Redtube Porno Gratuït Gratuït\nEls dos nois tenen uns pèls i entremig. Si tingués un germà com aquell, mai marxaré de casa! WOW Voldria tenir un germà com tu. Si fóssim germans, voldria més. La meva primera polla va ser la del meu pare, i encara em costa pensar-ho.\nXuclar el meu germà\nLa germana germaneta convida el seu germà a follar a la càmera xxcamsxx. Les germanes bufen el seu germà impactat. Sor demostra al germà que no és una lesbiana. Germà merda germanastre. Germana Germana Mamada!\nEtiquetes: germà + xucla + em + fora + real + gai\nUn bonic excursionista minyó enganxa a la meva polla\nUn jove jove àrab atractiu xucla la pornografia\nPorno homosexual adolescent amateur amateur


18 Agost 2018 – No cal que en facis gaire cas\nAhir va ser un dia curiós, un dia de contrastos. D’una banda, acte institucional en record de les víctimes dels atemptats de fa un any a Barcelona i a Cambrils; d’altra, el testimoni anònim i les mostres de condol de molta gent a les famílies de les víctimes. I de propina, el record dels servidors públics que van fer la feina amb extrema professionalitat aquell dia.\nSense cap mena de dubtes, l’acte estrella de la jornada era el suposat homenatge a les víctimes, presidit pel rei d’Espanya, un acte que malgrat totes les proclames unionistes cridant a la seva despolitització, es va plantejar com una trobada privada i blindada on tot el protagonisme el van tenir l’exaltació de la unitat d’Espanya i de la figura del monarca, banderes rojigualdes, barrets a joc i serveis de seguretat feixistes inclosos, amb un to festiu, ofensiu i agressiu alhora, que res tenia a veure amb la memòria dels difunts. Previsible.\nPerò ja sabem que una cosa són les institucions, sobretot determinades institucions, i una altra la gent del carrer, que sí que va voler oferir el seu homenatge i el seu condol, de manera discreta, amb flors o amb simple presència, tant a les Rambles com a multitud de ciutats i pobles d’arreu del país. És el que té no buscar la foto fàcil i no haver de marcar postura de poder davant de ningú.\nI per acabar, el record dels treballadors públics, començant pel que aleshores era conseller d’Interior, avui a la presó. Un apunt: el major Trapero va demanar fa uns dies que no se’l fes servir com a símbol de res; i li he de donar tota la raó per dos motius: en primer lloc, perquè està immers en un autèntic calvari judicial, i no li cal res més i, en segon lloc, i per a mi especialment, perquè com a treballador públic que és, fa un any, igual com cada dia, va fer la seva feina tan bé com la va saber fer. Mirant la programació especial de TV3 d’ahir a la nit, vaig veure diferents funcionaris (va sent hora de reivindicar el mot, tan desprestigiat per la tradició franquista) que van donar testimoni de com es fa la feina per la qual cobren, amb dignitat i professionalitat, per damunt de la por i de qualsevol dificultat.\nAhir, ben bé, una jornada de grans contrastos, especialment destacables quan es compara la feina d’uns determinats servidors públics, que paguem entre tots i que van voler ser protagonistes al matí, sense cap mirament ni cap vergonya, amb la d’uns altres que ens van deixar les seves reflexions a la nit. Cadascú que esculli qui mereix respecte. Personalment, ho tinc molt clar.


Pau Carrió es pregunta sobre els límits del periodisme bèl·lic - Diari de Girona\n«Testimoni de guerra», la peça guanyadora del premi Quim Masó 2019, s'havia d'estrenar a Salt el passat mes de novembre, però finalment es podrà veure al Temporada Alta 2021\nacn/ddg. barcelona 25.01.2021 | 00:14\nEl teatre s'endinsa en els límits del periodisme de guerra a l'obra escrita i dirigida per Pau Carrió Testimoni de guerra, guanyador del premi Quim Masó 2019 i que es podrà veure fins al 31 de gener al Teatre Nacional de Catalunya (TNC). L'espectacle, creat com un díptic de poemes dramàtics en dos monòlegs interpretats per Pol López i Laura Aubert, s'endinsa en la història del fotògraf Kevin Carter, que es va suïcidar quatre mesos després d'haver rebut el Pulitzer per la fotografia d'una nena sudanesa amb un voltor al darrere, i la corresponsal de guerra Marie Colvin, assassinada pel règim sirià el 2012 després d'haver cobert nombrosos conflictes a l'Orient Mitjà, els Balcans i Txetxènia, entre d'altres.\nPeriodisme i democràcia: simbiosi imperfecta.\nLa proposta s'havia d'estrenar a Salt en la darrera edició del festival Temporada Alta, com totes les peces guanyadores del Quim Masó, però l'espectacle es va haver d'ajornar pel tancament de teatres del novembre. El festival ja ha avançat que el recuperarà per a l'edició d'aquest any. L'obra gira al voltant de la informació sobre les zones en guerra i les seves conseqüències, amb la mirada posada en els interrogants i paradoxes que suscita el retrat de la violència llunyana a través de l'exhibició als mitjans de comunicació.\nSegons Carrió, la seva proposta es materialitza en dos poemes dramàtics sobre les dues figures, i en el fons està «carregada» de preguntes que tenen a veure sobre «què es fa amb el dolor de les víctimes de la guerra, i què passa a aquells que el fan arribar».\nTambé es pregunta «quin pòsit deixa fer aquest trànsit, i què fa el públic quan el veu, com reacciona i quines preguntes assumeix». Carrió ha destacat que la proposta també gira al voltant de l'empatia, com ho intenta fer el teatre i que «ara costa més» amb la mascareta i les distàncies.\n«Crec que no podem tancar els ulls a aquests mons, que és el que feien aquests personatges», ha dit Carrió sobre la seva valentia. El dramaturg ha assenyalat que aquells fotoperiodistes clavaven la mirada a la guerra i la publicaven sense filtres, tot assumint el conflicte i traslladant-lo amb l'esperança que canviés alguna cosa, de manera que «el públic es pogués replantejar alguna cosa amb les víctimes de la guerra».\nLaura Aubert ha destacat que totes les preguntes que qüestiona el monòleg l'han captivat, i fins i tot ha arribat a entendre la importància d'informar des de les zones de guerra, i sent que molts cops no es té present el risc que corren els professionals per traslladar la informació. «Hauríem de valorar una mica més aquesta feina», indica.\nCarter, «mostrar l'horror»\nPer la seva banda, Pol López, la història de Carter i el fet de fer la fotografia abans d'ajudar la nena al costat del voltor, ataca una qüestió fonamental de l'art que és la qüestió de la utilitat, ja que es planteja la utilitat que té el fet de mostrar una part del món i parlar de l'horror del planeta.\nLa seva vocació el porta a explicar un món amb el qual té certs conflictes, com el fet de ser una persona blanca a la Sudàfrica dels anys 90. «No vol pertànyer a aquest lloc privilegiat i li crea molts conflictes», detalla López. Així, troba la fotografia com un lloc des del qual poder expressar-se. «El fotògraf veu l'horror i la part fosca de la humanitat, i no sap com mostrar-ho i que això tingui una incidència en les persones per fer-les canviar», ha dit.\nMarie Colvin, sense límits\nAubert ha destacat que els dos personatges cerquen «incidir en la gent», estan molt compromesos i no ho volen fer de qualsevol manera.\nL'actriu considera que el periodisme no té límits i que s'és capaç de donar la vida per informar. Si bé la guerra és un món «caòtic», també és un univers ple de vida, i la mateixa vida del periodista perd valor.


Indiecat - Música en català: Txarango ultima la publicació del seu primer disc\nEncercleu en vermell aquesta data al calendari: 16 de febrer del 2012. Dijous Gras. És el dia en que apareixerà un dels treballs més esperats de l'any, el primer disc de Txarango. No és cap exageració. Les xifres així ho acrediten:\n· Més de 50 concerts durant el 2011\n· Fins a 40.000 espectadors han gaudit del seu directe festiu i explosiu.\n· S'han guanyat la complicitat de més de 7.000 seguidors al facebook.\n· Els seus dos únics temes editats fins ara, "Vola" i "Nits amb Txarango" sumen més de 100.000 reproduccions al seu web, 100.000 més al Youtube i 22.000 al myspace.\n· Les dues cançons compten amb l'aval de dos lipdubs, un de solidari realitzat per a la Marató de TV3 per part d'un col·lectiu de joves d'Igualada, i un segon de promoció del poble d'Anglès.\nNo en dubteu pas, Txarango marcarà el 2012 musical amb la seva fusió festiva de reggae, dub i latin. Cançons acurades i lletres amb contigut que en directe es transformen en pura festa i diversió. El seu espectacle cuida també la posada en escena, incorporant la il·lusió i l'imaginari màgic del món del circ.\nEn el seu debut han comptat amb col·laboracions de luxe. Un clar aval del projecte per part de músics que marquen tendència en el camp de la festa i la fusió: La Pegatina, Bongo Botrako, La Troba Kung-Fú, Yacine & The Oriental Groove, Strombers, Gertrudis i Cesk Freixas.\nEl seu disc sencer es podrà descarregar gratuïtament des del seu web i comptarà amb una edició física que es comercialitzarà amb posterioritat coincidint amb la presentació oficial del disc a la Sala 1 de l'Apolo de Barcelona el 18 d'abril.\nPublicat per Indiecat a 15:25\nLa Bundu 11 de febrer de 2012 a les 12:56\nMolt bona gent els Txarango aquests. Vam tenir el plaer de compartir escenari amb ells al Born de Barcelona. :-)


Erishum II - Viquipèdia\nErishum II fou un rei d'Assíria que hauria estat enderrocat per Shamshi-Adad I vers 1808 aC. Les llistes reials assíries el fan fill de Naram-Sin, però al seu temps potser hi havia dos reis amb aquest nom: Naram-Sim d'Assíria que hauria regnat de vers la meitat del segle fins al 1820/1810 aC, i Naram-Sin d'Eshnunna (vers 1820/1800 aC). Es possible també que Naram-Sin d'Assíria hagués conquerit Eshnunna i es tractes del mateix rei.\nEls fets no es coneixen i hi ha al menys tres possibilitats:\nUna possibilitat es que a la mort de Naram-Sin d'Assíria vers el 1815 aC, el governant de Shubat-Enlil, Shamshi-Adad I hagués intentat ocupar Ekallatum. Erishum II, el fill i successor de Naram-Sin d'Assíria hauria demanat ajut a Naram-Sin d'Eshnuna que va rebutjar a Shamshi-Adat que va haver de fugir a Babilònia, però a la mort del rei d'Eshunna vers el 1810 aC, Shamshi-Adad va tornar, va ocupar Ekallatum i des de aquesta base va conquerir Assur al cap de tres anys.\nLa segona possibilitat es que vers el 1815 aC, el governant de Shubat-Enlil, Shamshi-Adad I hagués intentat ocupar Ekallatum al rei Naram-Sin d'Assíria, però aquest rebutjar a Shamshi-Adat que va haver de fugir a Babilònia, però a la mort del rei d'Assíria vers el 1810 aC, l'hauria succeït el seu fill Erishum II i Shamshi-Adad va tornar, va ocupar Ekallatum i des de aquesta base va conquerir Assur al cap de tres anys. Naram-Sin d'Eshunna no va intervenir en aquest afer i va morir una mica més tard (vers el 1800 aC o poc després) deixant el regne al seu fill Dadusha.\nLa tercera possibilitat es que abans del 1820 aC Naram-Sin d'Assíria va enderrocar a Ipiqadad II d'Eshunna (vers 1840-1820 aC) i va reunir els regnes d'Assur i Eshnunna a les seves mans. A la seva mort entre 1815 i 1810 aC el van succeir els seus fills Dadusha a Eshnunna i Erishum II a Assur.\nErishum havia de ser un rei de certa edat. Puzur-Ashur II va morir vers el 1850 sent un home de 70 anys o més. El seu fill Naram-Sin va pujar al tron amb uns 50 anys (en tot cas més de 40) i hauria mort també vell o molt vell entre 1815 i 1810 aC segurament amb 80 anys o més; per tant el seu fill Erishum vers 1815 aC havia de tenir més de 50 anys. Se li assigna un regnat de 6 anys el que dificulta la segona possibilitat de les esmentades i quadre millor amb la primera (regnat de vers 1815 a 1809 aC, enderrocat el 1808 aC). Vers 1809 o 1808 aC va perdre el tron davant Shamsi-Adad I.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Erishum_II&oldid=6385207»\tCategoria: Reis d'Assíria\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 24 nov 2010 a les 22:40.


[Vídeo] Els reclusos de Lledoners mostren la seva solidaritat amb els presos polítics ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dilluns, 2 d'agost de 2021 12:14 h\nPolítica Última actualització Dijous, 12 de juliol de 2018 10:30 h\n[Vídeo] Els reclusos de Lledoners mostren la seva solidaritat amb els presos polítics\nOndegen samarretes grogues des de les finestres del centre penitenciari\nRedacció | Alguns dels reclusos de la presó de Lledoners han ondejat samarretes grogues des de les finestres de la cel·la en solidaritat amb els presos polítics. Ho han fet durant l'acte de suport organitzat als voltants del centre penitenciari coincidint amb l'arribada de Forn, Rull i Turull aquest dimecres.\nEn primer pla un llaç groc pintat a terra i, al fons, l'entrada de la presó de Lledoners. 4 de juliol de 2018\nLledoners, llibertat, presos polítics, reclusos, samarretes grogues\nCentenars de persones s'han concentrat aquest dimecres a la tarda a la presó de Lledoners per donar suport a Quim Forn, Josep Rull i Jordi Turull i reclamar l'alliberament de tots els presos polítics.\nA diferència de la manifestació de dimecres passat, l'acte s'ha muntat a la part del darrere de la presó, ja que els organitzadors creuen que és més fàcil que els càntics i proclames se sentin des de dins de les instal·lacions penitenciàries.\nDe fet, molts presos s'han acostat a les finestres de les cel·les més pròximes per poder-ho seguir. I alguns d'ells, que tenien samarretes grogues, les han ondejat per la finestra en mostra de solidaritat amb els presos polítics i donar suport a la reivindicació pel seu alliberament de tot l'independentisme.\nEl tuitaire Joan Mangues, ha compartit el vídeo a través del seu compte de Twitter tot afegint: Falten barrots per aturar tanta dignitat.\nEls presos de Lledoners onegen samarretes grogues a les finestres de la presó. Falten barrots per aturar tanta dignitat! pic.twitter.com/NlROOyAUHB\n— Joan Mangues (@jmangues) 11 de juliol de 2018\n[Primícia] Estupefacció a la República Dominicana per la reacció colonial d'Espanya sobre Catalunya 12.07.2018.\n[Vídeo] Ciudadanos compara els símbols franquistes amb els llaços grocs 11.07.2018.\nTorra, a Ponsatí: ''Ha de saber que podrà tornar a casa i que els presos seran lliures'' 11.07.2018.\n12 de juliol de 2018, 18.17 h\nCaldria extremar accions del Mossos contra el nazisme paÑÑÑÑÑÑol. Han demostrat que els extremistes d´Ñ vulneren sempre la llei.\nNazis paÑÑÑÑÑÑols, tots cap a la presó !.\n12 de juliol de 2018, 13.13 h\nLa PPobreta PPalurdeta feixista Anal·f·Albertu #1 , tal com fan tots els feixistes, SEMPRE es pensa que tothom és com ell i tothom actua com ell.\nEll és nazi, doncs diu nazi a tothom.\nEll és un LLEPACULS del franquisme, doncs es pensa que fins i tot uns presos que sovint se les tenen amb els tècnics de presons i amb els directors, han de ser tan llepaculs com és ell mateix.\n12 de juliol de 2018, 11.34 h\n12 de juliol de 2018, 11.21 h\nhaciendo la pelota al director para conseguir ventajas


El Més Petit de Tots 2018 porta a Sabadell 40 propostes pels mes petits\nEls ‘Playscapes’ de la companyia belga Den Draad, una instal·lació que es podrà gaudir a l’Estruch en el marc del Festival\nEl Més Petit de Tots, el Festival Internacional d’Arts Escèniques per a espectadors de 0 a 5 anys, arriba a la 14a edició entre el 10 i el 25 de novembre, amb 122 funcions repartides per 11 poblacions catalanes a càrrec de 15 companyies nacionals i internacionals. El Festival és una iniciativa sabadellenca que va néixer a LaSala Teatre i s’ha estès arreu de Catalunya, no només a espais escènics, sinó també, com a novetat d’aquest any, a biblioteques o fàbriques de creació en les quals es portaran a terme un total de 16 tallers familiars conduïts per les companyies participants. De les 122 funcions, una cinquantena seran escolars, és a dir, adreçades als alumnes d’escoles d’Infantil i primer cicle d’Educació Primària.\nCoincidint amb aquesta trobada, el pati de Ca l’Estruch acollirà una festa oberta a tothom amb instal·lacions com els Playscapes de la companyia belga Den Draad, el Casalarva dels catalans Associació Blink Flash, els Hippos de Zum-Zum Teatre i Quim Bigas (premi a la Millor Estrena de Carrer a la darrera edició de la Fira de Tàrrega) i els Xics del Xurrac, la primera colla castellera nascuda en una fusteria. Juntament amb les Jornades Professionals, es desenvoluparan dues sessions de formació titulades Mestres que es mouen i adreçades a mestres d’escola bressol i docents d’Educació Infantil (17 de novembre a Ca l’Estruch).\nEl Més Petit de Tots s’ha consolidat com el principal festival del sud d’Europa pel que fa a arts escèniques de 0 a 5 anys i converteix Sabadell en la capital internacional d’aquest sector. “És un orgull que una idea nascuda a la ciutat s’hagi exportat a onze ciutats catalanes, entre les quals Barcelona. I cal remarcar que l’organització continua emplaçada a Sabadell, que d’aquesta manera es converteix en una referència internacional a causa de la gran quantitat de professionals i companyies amb les quals tractem”, explica Eulàlia Ribera, directora del Festival per qui la implicació de la ciutat ha estat clau per al creixement de la iniciativa: “Si ens haguéssim hagut de quedar a LaSala no hauriem pogut evolucionar com ho hem fet des del moment en què hem pogut utilitzar l’Estruch”. “Iniciatives com aquesta, a més de situar la ciutat dins el mapa cultural català, enforteixen la nostra personalitat, n’evidencien el potencial creatiu i la vocació envers els més petits de la família”, assenyala Montserrat Chacon, regidora de Cultura.\nChacon i Ribera a la presentació del Festival | (c) Petit Sabadell\nEl Més Petit de Tots 2018 aposta per artistes pioners que presentaran creacions molt singulars i, per tant, difícils de trobar en la programació habitual de les sales. Són espectacles que combinen disciplines com la dansa, el teatre, la música, el circ o l’audiovisual, entre altres, sempre fent del joc una peça essencial. En tots els casos, a més, els artistes juguen amb les sensacions del públic sobrepassant els límits, tant físics com de concepte, de l’escena.\nLes companyies i espectacles internacionals acaparen bona part de la programació. Al Festival El Més Petit de Tots 2018 s’hi podran veure les produccions belgues Cache Cache (A fet i amagar) produïda pel Théâtre de la Guimbarde i Niet drummen! (A cop de tambor!) del teatre De Spiegel, a més de Tre ben (Tres cames) de la companyia Aaben Dans (Dinamarca). La programació inclou també Tuntu (El sentir), un espectacle pensat per a nens amb discapacitat visual del Dance Theatre Auraco (Finlàndia) i Lulla (Cançó de bressol) de la companyia Dybwikdans (Noruega). La presència internacional es completa amb la performance Wax (Cera) creada pel TJP Centre Dramatique National d’Alsace (Estrasburg, França) i el The Garden of Spirited Minds (El jardí de les ments despertes), una proposta creada i dissenyada per l’artista serbo-sueca Dalija Acin, que experimenta amb el temps sense marcar els límits de l’espectacle permetent que el públic entri o surti quan ho desitgi.\nPel que fa els espectacles nacionals d’aquesta edició, tots creats i produïts a Catalunya, són: l’espectacle musical Hits de Pistatxo Produccions; Jungla, un viatge per un ecosistema molt especial de la Companyia Big Bouncers, que és la coproducció d’El Més Petit de Tots 2018 i el Mercat de les Flors; Loo produït per Ponten Pie i el Festival Més Petit de Tots 2017 i Little night, que ofereix als més petits una experiència interactiva de la mà d’Imaginart.\nNewer PostLes novetats d’àlbums il·lustrats per llegir el novembre\nOlder PostUna quarantena d’alumnes de l’Escola Illa participen en la campanya de conscienciació cívica ‘Sabadell és nostra’


BANDES MUSICALS Archives - Espectacles de Carrer\nEspectacle d´animació al més pur estil tradicional. Grallers i tambors que donaran el toc d´inici a la vostra festa major.\n3 Q 5, una cobla de tres quartants amb acordió diatònic que ens porta la música tradional que va des dels temps dels cançoners medievals fins a les composicions més contemporànies.\nCinc músics a la recerca del so dels anys trenta . Música en direct, acústica i sense artificis, com es feia abans… gaudeix de la música autèntica i genuïna….\nUna hora i mitja del millor funky, dixie, swing i jazz al mig del carrer on els músics tocaran com ho saben fer! Fent que vibri el terra !\nBanda tradicional molt adient per a les teves festes més solemnes.. Cavalcades de Reis, processons de setmana santa….\nProcedents de Montpellier, els músics de Taraf Goulamas ens conviden a un àpat musical i gastronómic sorprenent que combina una antiga recepta occitana de cargols amb les músiques festives i vertiginoses dels Balcans. L´esperit vital i itinerant de les populars xarangues de músics zingars amanides amb la seva salsa cabanon són la font d´inspiració d´aquest espectacle.\nAl so del Mississippi, dels vaixells de vapor, les bandes de carrer…. la Gumbo Jass Band ens transporta a través d´estils musicals com el Gospel, el Blues, el Jazz fins a Nova Orleans.\nCercaviles ( diurnes i nocturnes ) : festes majors, carnavals, cavalcades de reis ( també toquem nadales ), correbars ( cercabirres, birratines, porronades, via-crucis, …. ), corre-aigues, ….\nGrup de joves, amb moltes ganes de marxa ! Agrupació constituida el 2004 a Amer, i amb músics d’aquest poble.\nActualment, 13 components : 4 trompetes, 4 saxos alts, 1 saxo tenor, 2 trombons, 1 caixa i 1 bombo\nEl nostre espectacle aconsegueix fer gaudir petits i grans oferint un tipus de repertori molt dinàmic que combina un ampli ventall de temes de l’època.\nAquesta aventura neix a principis de 2012 carregada d’il·lusió quan els sis components del grup ens ajuntem per tal de compartir una de les nostres grans passions: la música dixieland. La majoria dels components provenen de la ja reconeguda Sant Andreu Jazz Band on van descobrir aquest estil de música entre d’altres.\nLa nostre formació s’adapta a qualsevol tipus d’esdeveniment, pot actuar tant en escenaris com en cercaviles. La combinació de les dues possibilitats fomenta la interacció amb el públic.


Contes d'en Jan Bosch 216 Elna, un viatge en el temps 3 - Joan Guerola - Blogs de l'indirecte!cat\nDissabte, 22.9.2018. 08:10 h\nElna, un viatge en el temps 3\nTots dos van berenar té amb unes galetes. Ella va treure fotografies, les van acomodar al seu davant i, malgrat l’edat que li provocava arrugues i llavis frunzits, se'n recordava dels nens i nenes que hi van néixer. La majoria eren de refugiades que anaven fugint de la guerra civil espanyola creuant els Pirineus. També hi havia les que fugien del nazisme.\nQualsevol dona violada i embarassada als camps de concentració d'Argelers i Sant Cebrià, situats entre canyissars, la sorra de la platja i el mar, estava condemnada a perdre el fill o, encara pitjor, a morir en el part i acabar soterrats en l'arena.\nL'esperança era arribar a la Maternitat d'Elna on els nens vivien d’una manera una mica més normal. Ell li va explicar la vida després que la Maternitat d'Elna fou tancada per la Gestapo en 1944. Un passat comú que atrapava els dos.\nQuan les dona embarassades hi arribaven el primer que Elizabeth feia era donar-los aliments perquè estiguessin fortes abans del part i que en acabant poguessin donar el pit a les criatures nascudes. Mares i fills es podien rentar en uns recipients a la vora de la llar de foc. La gent de la Maternitat collia hortalisses i verdures d'algun bancalet dels voltants que les dones treballaven, a més a més hi havia corrals amb animals.\nEn eixos moments, l'home va fer uns gestos de dalt a baix uns segons abans de dir-li:\n—Si no fos tan gran, m'agradaria anar-hi —amb la mirada als ulls d’ell.\n—Com m'agradaria que fos veritat.\n—Cada nen que naixia era una emoció i una alegria més. Així va ser fins a arribar a més de cinc-cents. I entre ell tu, Antonio. Et vaig falsejar el nom perquè la Gestapo podia acusar de qualsevol cosa a ta mare i que no descobrís que eres jueu.


L'Ajuntament denuncia que hi ha màfies que comercien amb els pisos buits\nL'Ajuntament denuncia que hi ha màfies que comercien amb els pisos buits\nPalamós té 150 pisos buits, segons la darrera actualització del registre de l’Agència de l’Habitatge de Catalunya. D’aquests, segons les mateixes dades, 31 estan ocupats il•legalment. L’Ajuntament denuncia que hi ha màfies que fan negoci amb les claus d’aquests habitatges. El municipi reclama un marc legal que faciliti que els pisos buits, propietat de bancs i grans tenidors, puguin anar al mercat de lloguer social.\nLa poca predisposició de les entitats bancàries a cedir pisos buits per a lloguer social va portar l'Ajuntament a aprovar, abans de l'estiu, una moció que demana obligar aquests grans propietaris a actuar en aquest sentit. La proposta s'emparava en la Llei del Parlament de Catalunya de mesures per afrontar l'emergència habitacional i la pobresa energètica, que el govern del Partit Popular va recórrer al Tribunal Constitucional, que la va acabar deixant en suspens. Segons la darrera actualització feta per l'Agència Catalana de l'Habitatge, a Palamós hi ha 150 pisos buits. Malgrat és un registre que canvia constantment, la Generalitat admet que almenys 31 d'aquests pisos estan ocupats il·legalment. El regidor d'Urbanisme, Jordi Pallí, es queixa que s'ha acabat acceptant aquestes ocupacions com una solució a precari per resoldre el problema d'accés a la vivenda en casos de famílies sense recursos. Pallí denuncia que hi ha trames mafioses que en fan negoci.\nEl recurs al Constitucional de la Llei 24/2015 va complicar, i molt, l'objectiu de l'Ajuntament de forçar grans tenidors i bancs a cedir pisos buits per tenir una borsa d'habitatges de lloguer social. El regidor Jordi Pallí reclama solucions i quantifica les necessitats que té Palamós en aquesta matèria.\nJordi Pallí diu que potser no haurien de ser els ajuntaments, sinó les administracions supramunicipals les que facin pressió per donar un ús social al parc d'habitatge buit, sovint immobilitzat per interessos especulatius.\n24/10/2016 - Societat Els ajuntaments pateixen la falta d'inversió de l'Estat en habitatge social\n24/05/2016 - Societat Palamós necessitaria una vintena de pisos de lloguer social\n07/03/2016 - Societat Palamós reclama als bancs que posin pisos buits a lloguer social


La pràctica actual política es troba en aquest estat que Plató descriu meravellosament bé en el Llibre VI de "La República".\nEn efecte, la nostra política s'ha convertit en un joc d'ombres en les quals la demagògia campa a pler com les tropes victorioses al territori enemic. Els nostres "demagogs" s'han encastellat a aquesta suposada "Idea de Bé" que ells creuen tenir, a aquest món fosc i embadalit en els quals les opinions, manifestacions i desitjos del poble, no són tingudes en compte.\nCertament, ni tan sols és possible afirmar, en defecte d'això, que han sortit de la caverna per conèixer el bé. S'han quedat en aquest món d'imatges i representacions equívoques i hipòcrites amb les quals manegen la destinació de qualsevol poble. Queda lluny, doncs, la volta cap a l'interès del ciutadà del carrer. El polític actual no viu per al poble, sinó que és el poble el que viu per a ell, per a l'interès del partit al que representa. I no solament parlo d'un grup concret, sinó de tots en general.\nConsegüentment, el ben comú s'ha perdut a causa de totes aquestes visions contradictòries que lluiten per les engrunes d'un poder decadent manifestat en interessos particulars i utilitaristes. Aquí queda la idea platònica de "obligar als millors homes a tornar-se cap a la ciència que abans hem reconegut", de mostrar què és el que poden i no poden fer, per on han de passar les seves accions polítiques.\nEl polític ha de tornar-se cap al poble i realitzar la seva tasca pel bé i millora del poble, i mai sense el poble. El poble ja no s'acontenta amb "pa" i "circ", el poble vol que se l’escolti, i és el poble qui ha triat als seus representants, però això no és obstacle perquè els polítics justifiquin accions no reconegudes per aquells que en el seu moment els van votar.\nSi cal atemptar contra l'opulència de les seves vides i contra uns drets que ningú en cap moment els ha reconegut, així haurà de ser. Però no els "podem permetre el que ara els permetem".\nQuina raó que tens!! i al damunt el circ el paguem nosaltres. Hi ha un polític que s'omple la boca de regeneració política i fa més de 30 anys que viu de la patilla, com el joc de la oca, va passsant de casella en casella i cada vegada més amunt.\nSalut i endavant amb el bloc\n6 de setembre de 2010 a les 19:10\nAmistat - Enemistat


Conrad III de Baviera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nConrad III de Baviera\n5 de desembre de 1055 (Gregorià) (34/35 anys)\nAdelheid van Zutphen i Heinrich, Count of Zutphen\nConrad III (al voltant de 1020 - 5 de desembre de 1055), també conegut com a Cunó o Kunó, fou duc de Baviera de 1049 a 1053. Era membre de la família dels Ezzons, sent els seus pares Liudolf, comte de Zutphen (i fill gran d'Ezzo, comte palatí de Lorena), i Matilde. La seva enumeració és una mica confosa: si es compten els dos reis que foren ducs de Baviera (Conrad I d'Alemanya i II de Francònia, que fou duc del 914 al 918; i Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic que fou duc del 1026 al 1027) li correspondria ser Conrad III; però si no es compten, ja que posseïen el ducat en qualitat de sobirans però no de ducs, llavors seria Conrad I; per això moltes vegades se l'esmenta simplement com Conrad de Zutphen.\nDesprés de divuit mesos de vacant des de la mort d'Enric VII de Baviera, el ducat de Baviera es va cobrir el 2 de febrer de 1049 quan l'emperador Enric III va nomenar Cunó o Conrad que era considerat un possible successor de l'emperador, el qual no tenia fills. No era l'elecció de la noblesa bavaresa, però Enric tenia la intenció de tenir el ducat el més a prop possible de la corona. En això va fracassar, perquè Cunó es va casar en contra dels desitjos de l'emperador amb Judit de Schweinfurt, filla del duc Otó III de Suàbia; també va tractar d'augmentar el seu poder a Baviera i va entrar en conflicte amb Gebhard III, bisbe de Ratisbona. Finalment, va ser convocat per l'emperador a una cort celebrada el Nadal a Merseburg (1052-1053) i allí fou deposat.\nVa ser reemplaçat a principis de l'any vinent pel fill nounat (de forma inesperada) d'Enric III, més tard, l'emperador Enric IV. Cunó o Conrad, que no havia arribat a les mans amb el bisbe, va tornar a Baviera i es va rebel·lar aliat amb el rebel duc Welf de Caríntia i Andreu I d'Hongria. Fou abandonat per Welf i va intentar assassinar l'emperador i apoderar-se del tron, però va fracassar.\nVa morir a l'exili el 1055. Va ser enterrat a Santa Mariengraden a Colònia el 1063.\nSigmund Ritter von Riezler: Konrad II., Herzog von Baiern. a: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Duncker & Humblot, Leipzig 1882.\nAlois Schmid: Konrad (Kuno) I. Herzog von Bayern 1049–1053 a: Lexikon des Mittelalters (1991)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Conrad_III_de_Baviera&oldid=19681170»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 feb 2018 a les 18:08.


Zero contagis al concert experimental sense distàncies a la Sala Apolo | ELS40 | LOS40\nZero contagis al concert experimental sense distàncies a la Sala Apolo\nL'estudi consistia a fer tests ràpids entre els assistents tot i mantenir condicions de seguretat\nConcert a la Sala Apolo durant el 2019 / Getty Images / Xavi Torrent/Redferns\n30/12/2020 - 15:46 CET 2'\nZero contagis com a resultat de l'assaig clínic que es va fer a la sala Apolo de Barcelona per provar l'eficàcia dels tests ràpids com a eines per controlar els contagis en concerts i altres tipus d'esdeveniments culturals. Els investigadors afirmen que els resultats han demostrat la utilitat de les mesures de seguretat fetes servir i del cribratge fet amb el test d'antígens abans d'anar al concert.\nEls responsables d'aquest estudi asseguren que l'assistència a un concert de música en viu que es realitzi en condicions de seguretat no s'associa a un augment de les infeccions per COVID-19. I és que cap ni una de les 463 persones que van anar al concert de l'assaig clínic es va infectar amb el coronavirus. En canvi, del grup de control que no van assistir-hi, només dues persones es van infectar. A l'estudi es detalla que aquestes persones van passar la malaltia de forma lleu. Amb aquest experiment clínic es va voler demostrar que seguint les mesures de seguretat, entre elles l'ús del test d'antígens, els esdeveniments culturals són segurs.\nEl concert va tenir lloc el 12 de desembre, la Sala Apolo de la capital catalana va ser el camp de proves de l'estudi PRIMA-CoV a càrrec de l'Hospital Germans Trias i Pujol amb la col·laboració de la Fundació Lluita contra la SIDA i les Malalties infeccioses i el Primavera Sound.\nEn aquest estudi hi van participar 1042 persones que prèviament havien donat negatius a un test d'antígens i en algun cas un test PCR també, fets el divendres anterior a l'esdeveniment. D'aquestes 500 persones van passar a formar part dels assistents al concert (grup experimental) i les altres 500 van marxar a casa a fer vida normal, tot respectant les mesures habituals d'aïllament social (grup de control).\nDurant el concert, els assistents no van haver de mantenir la distància de seguretat, però sí que era imperatiu l'ús, més que provat, de la mascareta. Aquesta se'ls va donar amb l'entrada i n'era del tipus N-95. Només podien treure-se-la per a consumir o fumar. Pels fumadors es va habilitar un espai i un altre per a les consumicions. A la zona de ball, els assistents van poder ballar i cantar durant els quatre concerts que es van realitzar que en total van tenir una durada de cinc hores.\nTot i els tests i les mascaretes es van prendre mesures de ventilació i es va controlar la qualitat de l'aire a l'interior, així com la temperatura. La circulació d'assistents a l'interior estava senyalitzada i també es van evitar les cues o les aglomeracions als lavabos i a l'entrada i la sortida de la sala.\nAquest assaig clínic demostra que la cultura amb les mesures de segurat i els tests d'antígens poden donar una mica d'oxígen a un sector en fallida com és el cultural. Per a les sales de concerts, les discoteques i l'oci nocturn tancat, amb els teatres, els cinemes i els esdeveniments culturals suspesos, i els aforaments limitats en restauració i comerç, aquests sistema podria ser de gran ajuda per superar la crisis econòmica que pateix el sector.\nConciertos • Coronavirus Covid-19 • Pandemia • Coronavirus • Eventos musicales • Enfermedades infecciosas • Virología • Epidemia • Agenda cultural • Enfermedades • Microbiología • Agenda • Música • Medicina • Eventos • Cultura • Biología • Salud • Sociedad • Ciencias naturales • Ciencia •


L' 1X1 dels internacionals culers\nRepassa com els ha anat als internacionals blaugrana amb les seves respectives seleccions\nEls 16 internacionals del FC Barcelona ja han jugat els seus corresponents compromisos amb les seves seleccions. Repassem com els ha anat a cadascun d'ells.\nMarc-André ter Stegen: L’alemany va disputar 45 minuts en l’amistós contra Finlàndia (2-0), on no va encaixar cap gol. Contra Noruega (0-3), va veure el partit des de la banqueta.\nGerard Piqué: El central va jugar 59 minuts en l’amistós davant Bèlgica (0-2) i el partit sencer contra Liechtenstein(8-0), en el primer partit oficial de l’era Lopetegui.\nJordi Alba: Exactament igual que Piqué. Va ser substituït en el minut 59 contra Bèlgica i 90 minuts en el partit oficial de la selecció espanyola.\nSergio Busquets: Va jugar els 180 minuts possibles, amb la qual cosa ha estat l’internacional culer europeu amb més minuts. El migcampista, que ja era una peça fonamental per a Del Bosque, també ho és per a Lopetegui. A més, va fer una assistència de gol a Morata en el 8-0 contra Liechtenstein.\nSergi Roberto: Va disputar 5 minuts en l’amistós contra Bèlgica, però en el partit oficial va ser titular i va jugar els 90 minuts. A més, va marcar el seu primer gol com a internacional absolut espanyol, el segon del qual va ser el de la tranquil·litat, que va permetre a Espanya iniciar la gran golejada.\nPaco Alcácer: El davanter no ha disputat cap minut en aquesta convocatòria, però Lopetegui ha demostrat que compta amb ell, ja que el va convocar després que es quedés fora de l'Eurocopa.\nDenis Suárez: El gallec va disputar 72 minuts en el primer partit de la selecció espanyola sub-21 davant San Marino (6-0) i els 90 al vital duel davant Suècia (1-1).\nJasper Cillessen: No va tenir minuts en cap dels dos enfrontaments de la selecció holandesa, que va perdre davant Grècia (1-2) i va empatar contra Suècia (1-1).\nSamuel Umtiti: Va jugar 7 minuts en l’amistós guanyat contra Itàlia (1-3), però no va tenir minuts davant Bielorússia (0-0).\nLucas Digne: Va sortir en el temps afegit en la victòria davant els italians, però tampoc va tenir protagonisme davant Bielorússia.\nAndré Gomes: Va jugar 27 minuts en la golejada davant Gibraltar (5-0), però unes molèsties físiques no li van permetre jugar el següent partit dels portuguesos, que van perdre davant Suïssa (2-0).\nIvan Rakitic: La selecció croata només ha jugat un partit en aquesta jornada internacional, a diferència de la resta de seleccions. El migcampista va jugar els 90 minuts en l’empat contra Turquia (1-1) i va marcar l’únic gol dels croats.\nLeo Messi: L’argentí va disputar els 90 minuts contra l'Uruguai (1-0) i va anotar l’únic gol del partit, que va donar la victòria a l’Argentina. Les molèsties físiques no li van permetre disputar l’enfrontament davant Veneçuela.\nJavier Mascherano: Un altre que ha fet ple de minuts. Va jugar els 90 contra l'Uruguai i també hi va ser en el partit sencer en l’empat amb Veneçuela (2-2).\nLuis Suárez: L’uruguaià va disputar els 90 minuts davant l’Argentina de Messi i Mascherano i, a més, va jugar 76 minuts més en la contundent victòria d’Uruguai a Paraguai (4-0). Victòria on Suárez va ser clar protagonista, ja que va aconseguir un gol i va fer l'assistència en dos més.\nNeymar Jr: Juntament amb Busquets i Mascherano, els únics que han jugat tots els minuts possibles. Va disputar els 90 minuts contra l'Equador (0-3), en el qual va aconseguir un gol i va fer una assistència, i va repetir contra Colòmbia (2-1), en què va jugar també els 90 minuts, i va marcar un gol i va fer, també, una assistència.


La ruta dels formatges i les patates xips artesanes - Menjat l'Alt Urgell\nVisitarem els pobles Oliana, Peramola i Masia La Penella.\nEs pot fer la ruta tot l’any.\nAquesta ruta comença al poble d’Oliana, al sud de la comarca de l’Alt Urgell. Aquí visitarem l’Aina i l’Arnau de la formatgeria artesana l’Oliva. Ens explicaran com elaboren diàriament formatge de llet de cabra munyida del dia del seu propi ramat. En aquesta masia veurem els animals i gaudirem d’un tast dels seus formatges.\nAl mateix poble visitarem l’obrador de les patates xips Sastret’s. El Sisco i el Joan ens explicaran les diferents varietats de patata local i com i de quina manera van començar a elaborar aquest producte. Dinarem al bonic poble de Peramola al restaurant La Masia que ens oferirà un menú a base de producte local. Per acabar visitarem la Masia de La Penella on trobem l’Ana i el Fermín amb els seus formatges Castell-Llebre. Gaudirem d’un tast de formatge amb unes vistes privilegiades a la presa d’Oliana.\nFormatges l'Oliva és un projecte iniciat el 2011 per l'Arnau i l'Aina, una parella del barri de Sants que, recuperant una pallera de la masia familiar, ha trobat una via per a poder treballar i viure al poble d'Oliana. Fan formatges de cabra amb la llet crua de la munyida del dia. Amb la incorporació a l'equip d'en Joel, un jove del poble i alumne de l'Escola de Pastors, han fet el seu propi ramat de cabres (actualment unes 80) per tal d'abastir la formatgeria de la millor matèria prima.\nSastret's es el nom que hem heretat dels nostres avantpassats i que ara dona nom a l'empresa familiar creada l'any 2017, amb la idea de poder fer arribar al nostre client un aperitiu de màxima qualitat, tant en l'aspecte visual com en el gustatiu. Respectem al màxim la matèria primera, que seleccionem i busquem unes textures, un sabor i una qualitat diferenciades.\nFormatges Castell Llebre\nFormatges Castell Llebre és una petita formatgeria que des de 1985 elabora una varietat de productes únicament amb llet de cabra. El nom fa referència a l'ermita datada al 995 "Santa Maria de Castell-llebre" què se situa a uns kilòmetres de distància. Cal dir que les vistes, tant de l'ermita com de la formatgeria, no passen desapercebudes, ja que per aquests\nindrets se situa el pantà d'Oliana. Formatges de tots els gustos amb un mateix punt en comú, la maduració del formatge en cava natural de la manera més tradicional i amb els mínims ingredients. T'esperem!


Quinzè títol de Copa de la Reina per al Club de Campo, que torna a creuar-se en el camí del Júnior FC (3-0) - Canal Terrassa\nQuinzè títol de Copa de la Reina per al Club de Campo, que torna a creuar-se en el camí del Júnior FC (3-0)\nLa final de la Copa de la Reina ha estat una reedició de les dues últimes, amb els mateixos protagonistes, Club de Campo i Júnior, i amb el mateix desenllaç. El títol, el quinzè, viatja de nou cap a Madrid (3-0).\nAquest cop, però, el Club de Campo ha estat superior a les santcugatenques. Les de Joan Vidal s’han aproximat amb més perill a la porteria contrària durant el primer quart, però poc a poc el conjunt d’Eduardo Aguilar ha anat agafant les regnes del partit i abans del descans Begoña García feia el primer per al seu equip en recollir un refús en un penal. A la represa no hi ha hagut capacitat de reacció del Júnior i Alejandra Torres-Quevedo, primer, i Rebecca Grote, de penal, han acabat sentenciant.\nLa medalla de bronze ha estat per al RC Polo, que en el partit pel tercer i quart lloc ha derrotat l’Egara als shoot-outs. La davantera ratllada Carola Salvatella ha rebut el guardó com a màxima realitzadora de la competició, conjuntament amb les jugadores del Club de Campo, Begoña García, que ha estat també designada MVP del torneig i de la final, i Rebbeca Grote.\nTags: Carola SalvatellaClub de CampoClub EgaraCopa de la Reinahockeyhoquei herbaJoan VidalJúnior FC\nUn Terrassa FC amb deu jugadors perd per la mínima davant el líder (0 a 1)\nMés de 200 estudiants d’Infermeria participen d’una jornada d’intercanvi i formació


El coordinador de MÉS per Menorca, Nel Martí, ha lamentat aquest dilluns el resultat de les eleccions andaluses «sobretot perquè l'extrema dreta té ara la clau del govern». El menorquinista ha dit que «en el cas que hi hagi un govern de dretes, serà molt de dretes».\nReferint-se a VOX, Martí ha assenyalat que recupera un llenguatge i uns valors «que ja s'havien superat». En concret, ha apuntat que la formació d'extrema dreta «fa exaltació del masclisme, nega el franquisme, utilitza un llenguatge xenòfob i discriminatori i fins i tot racista».\nEl coordinador de MÉS per Menorca també ha remarcat que el programa electoral de VOX proposi eliminar la Llei de Violència de Gènere i fins i tot il·legalitzar partits polítics. «Tot això suposa un pas enrere molt important», ha manifestat.\nD'altra banda, Martí ha considerat que les eleccions andaluses influeixen en la resta de comicis que se celebraran pròximament. En aquest punt, ha fet una crida als ciutadans de les Balears perquè, de cara a les eleccions de 2019, «votin pensant en el que és millor per a les Illes».\nPer Nicolau, fa 9 mesos\nQua ha fomentat s'esquerra amb se seva politica\nPer Res de nou, fa 9 mesos\nI a darrera de VOX hi ha un multimil.lionari que vol que Europa sigui per a la extrema dreta , que també va ser el que va fer que Trump arribas a president dels Estats Units.\nSi qualcú se pensa que aquests arreglaram qualque cosa, ho duu ben malament. VOX és un producte del capital.


TEMA 18. SIMBIOSI  | Botànica (UAB) | Unybook\nTEMA 18. SIMBIOSI (2014)\nTEMA 18. SIMBIOSI\nTEMA 18: SIMBIOSI La simbiosi és l’associació de dos o més organismes de diferents espècies o regnes durant una part significativa de la seva vida. Hi ha tres tipus: - Mutualisme: els dos organismes obtenen un benefici. Només passen junts una part de la seva vida.\nParasitisme: 2 o 3 organismes conviuen junts. El paràsit no provoca la mort de l’hoste, però impedeix que es reprodueixi sexualment.\nComensalisme: conviuen de manera beneficiosa pels dos durant tota la seva vida.\nDiferents tipus de simbiosi: - Líquens: fong + alga.\nMicorrizes: fong + espermatòfit (planta terrestre).\nNòduls radicals: bacteris fixadors del N + arrels de plantes vasculars.\nCoralls: alga + animal.\nLÍQUENS Són simbiosis entre un fong i una o dues espècies d’algues. La part del fong s’anomena micobiont, i la de l’alga ficobiont. Hi ha 18.000 tipus de líquens, tots classificats dins el regne de fongs, ja que l’únic organisme que es pot reproduir sexualment és el fong. L’alga només ho pot fer asexualment. Per això s’anomenen també fongs liquenificats.\nTenen una distribució molt cosmopolita, viuen en hàbitats extrems (àrtic, antàrtic, deserts, illes volcàniques...). Són colonitzadors primaris després d’una devastació (per exemple una erupció volcànica). Tot i això, no toleren ambients amb pol·lució atmosfèrica (SO2).\nAvantatges per l’alga: - Protecció mecànica contra ferides i llum intensa.\nMillora de la disponibilitat d’aigua i resistència contra la dessecació.\nRep minerals del fong.\nAvantatges pel fong: - Rep nutrients orgànics (carboni i nitrogen).\nTé més longevitat que si viu sol.\nAlguns fongs s’han adaptat tant a viure en simbiosi amb algues, que ara ja no poden viure en la seva forma lliure.\nFICOBIONT Formen el 5-10% del tal·lus del liquen. Normalment són algues verdes, de fet sempre trobarem algues que es classifiquen en quatre gèneres. El 75% de les algues verdes ficobionts són Trebouxia. En un 10% dels líquens es troba un cianobacteri com a ficobiont, sobretot Nostoc.\nMICOBIONT Són el 90-95% del tal·lus del liquen. La majoria són ascomicots, que es reprodueixen per un asc en forma d’apoteci. Aproximadament el 20% de fongs ha adoptat la liquenificació com a forma nutricional i ara ja no poden viure sense el ficobiont.\nFORMACIÓ DE LA SIMBIOSI L’associació s’aconsegueix gràcies al fong. Aquest rodeja la planta amb unes hifes anomenades haustoris, que fan contacte entre les parets cel·lulars dels dos organismes.\nCLASSIFICACIÓ DELS LÍQUENS SEGONS LA SEVA ORGANITZACIÓ ALGA-FONG  Tal·lus homòmer L’alga i el fong estan totalment mesclats. Poden ser gelatinosos si l’alga és un cianobacteri, ja que les cèl·lules estan protegides per una beina gelatinosa. A més, per exemple si el ficobiont és un Nostoc, la gelatina mateixa afavoreix la unió.\n Tal·lus heteròmer El fong i al alga estan separats en diferents “pisos”. El fong protegeix l’alga, i per això es troba al còrtex superior. Però la alga necessita llum per fer la fotosíntesi, així que es troba immediatament a sota. Després tornem a trobar fong, que forma la medul·la. Hi ha diferents tipus de tal·lus heteròmers: - - - - Crustaci: el liquen es troba enganxat al substrat.\nConcretament, és la medul·la la que es fusiona i s’introdueix dins el substrat. És impossible separar en aquests casos el liquen dels substrat.\nFoliacis: creixen horitzontals al substrat. La medul·la es separa del substrat per un altre còrtex inferior. Aquest no està totalment unit al substrat, sinó que té com unes hifes que s’hi subjecten, anomenades rizines.\nFruticulosos: creixen perpendiculars al substrat i molt ramificats. En un tall longitudinal, veiem còrtex, capa algar, medul·la, capa algar i còrtex. En un tall transversal es veu una circumferència externa que és el còrtex, una seguida que és la capa algar i dins de tot la medul·la. Tot això és perquè té una forma cilíndrica.\nA més, també té un còrtex inferior amb rizines que uneix el tal·lus perpendicular al substrat.\nCompostos: tenen un part de creixement horitzontal (tal·lus primari foliaci) del qual surt la part del fong amb creixement perpendicular al substrat (tal·lus secundari fruticulós).\nTal·lus heteròmer crustaci.\nTal·lus heteròmer compost.\nREPRODUCCIÓ SEXUAL Només la fa el fong, i ho fa mitjançant els cossos fructífers. Normalment són ascomicots que formen un apoteci.\nREPRODUCCIÓ ASEXUAL Un soredi és una agrupació d’una o més cèl·lules algals rodejades de miceli del fong. Formen una mescla no organitzada. AL contrari, també es poden formar estructures de reproducció asexual organitzades: els lisidis. Aquests són estructures molt petites, que tenen forma de columna, que tenen un còrtex format pel miceli del fong i que conté les cèl·lules algals. Els lisidis creixen i formen nous tal·lus.\nUSOS I APLICACIONS DELS LÍQUENS Són bioindicadors, ja que tot i ser uns grans colonitzadors primaris, no poden créixer en zones on hi hagi sofre. En farmacèutica s’utilitzen alguns líquens que tenen propietats antibacterianes.\nD’alguns, també se’n poden obtenir tints.\nMICORRIZES Són associacions simbiòntiques altament evolucionades entre fongs del sòl i arrels de les plantes. Els fongs que acostumen a participar en aquestes simbiosis són els glomeromicots, els ascomicots i els basidiomicots. Pràcticament totes les plantes vasculars poden fer micorrizes.\nLa planta aconsegueix rebre amb més facilitat aigua i nutrients, i el fong rep el 25% dels materials sintetitzats per la planta. Gràcies a aquests, el fong pot fer el seu cicle biològic.\nPerquè es formi una micorrizes, es necessiten un fong, una planta i també que les condicions del sòl facilitin la seva unió.\nHi ha diferents tipus de micorrizes segons la morfologia: - Banc d’hifes: el fong envolta les arrels. Això afavoreix l’absorció d’aigua. Dins d’aquests morfologia hi ha tres grups.\n- El fong penetra l’arrel. En aquest tipus hi ha el VAM (produïts pels glomeromicots), que poden formar vesícules o unes ramificacions en forma d’arbust.\nBACTERIS FIXADORS DEL NITROGEN Els bacteris que fan aquesta reacció s’anomenen rizobials, perquè són: Rhizobium, Bradyrhizobium, Azorhizobium.\nS’adhereixen a les arrels i la planta les protegeix format mòduls. Aquests mòduls aïllen els bacteris de l’exterior, del contacte amb l’oxigen, ja que només poden fixar el nitrogen en condicions anaeròbiques.\nLes arrels de els plantes amb nòduls tenen una proteïna anomenada leg-hemoglobina, que és en un 99% igual que l’hemoglobina dels éssers humans. Aquesta agafa l’O2 i el transporta, fent que els nòduls siguin llocs sense oxigen, perquè els bacteris puguin fixar el nitrogen.\nNòduls en l’arrel d’una planta lleguminosa.