Violència - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2.1Segons qui l'exerceix\n2.2Segons el tipus d'acte violent\n2.3Segons la seva legitimitat\nCommuta la subsecció Algunes causes\n3.1Estructura i cultura d'un grup fonamentat en la desigualtat i l'opressió\n3.2Aprenentatge a l'escola, la família i la xarxa social\n3.3Manca d'autocontrol i mala gestió emocional\nLa violència és l'ús de la força o de poder usat per a dominar, coaccionar, malmetre, destruir o matar, implicant sofriment o fins i tot destrucció d'elements naturals, béns humans, etc. En general pot ser descrit com a "violent" qualsevol comportament, ideologia, actitud o conducta agressiva, no amistosa, no pacifista, bel·ligerant, enemiga, que provoca dolor o sofriment, físic o psicològic.\nSegons l'OMS és "l'ús intencionat de la força física o del poder, sia en grau d'amenaça o de fet, contra un mateix, una altra persona, un grup o una comunitat que té com a conseqüència o és molt probable que tingui com a conseqüència un traumatisme, o la mort, danys psicològics, problemes de desenvolupament o privacions".\nLa violència apareix quan en una confrontació hi ha abús, prepotència o crueltat, o sempre que s'atropelli la integritat física, psicològica o social d'alguna persona. També pot ser una manifestació extrema del conflicte, tot i que qualsevol conflicte es pot gestionar altrament d'una manera no violenta.\nL'objecte de la violència pot ser un ésser viu, un grup humà, una cultura, una obra, un espai físic natural o no natural. Filòsofs com Max Weber o Hannah Arendt, per exemple, estudien el monopoli de la violència política, com el poder impositiu de policia o l'exèrcit al conjunt de la societat.\nEl mot en català "violència" prové del llatí violentia, amb el mateix significat. En llatí el seu origen és vis, que designa l'ús de la força sense respecte per la seva legitimitat.\nSegons qui l'exerceix[modifica]\nViolència i boc expiatori\nLa violència reactiva surt com una explosió quan s'experimenta un nivell de tensió o de dificultat que supera la capacitat de la persona o del grup, mentre que la violència es considera instrumental quan s'utilitza la força i l'agressió premeditadament per aconseguir uns objectius determinats.\nA més, segons el context on es dona, es pot parlar de violència a la feina (mobbing), a les institucions, a les aules (bulling), a casa, per part d'automobilistes, en l'esport, en la família o en un grup social determinat, com les dones (masclisme) o els negres (racisme).\nLa violència sectària ocorre entre entre dos o més sectors poblacionals, o actors no estatals que representen a diferents grups de la població.\nSegons el tipus d'acte violent[modifica]\nLa violència emocional pot ser legitimada pel pensament cultural d'un grup (violència cultural)\nViolència comunal a Xipre\nLa violència pot ser :\nverbal : insults, paraules que fereixen;\nlingüística : contra l'ús d'una llengua, com l'speak white o la vergonha.\nfísica : gests violents que fan mal, bufetades, cops de punys, cops de peus, càstig físic, tortura, violació, atac amb àcid, mutilació (clitoridectomia, etc.), armes blanques, armes de foc, assassinat ;\npsíquica o psicològica : maltractament psicològic, objectització, persecució, tortura, càstig, terrorisme ;\nsexual : una persona imposa a una altra determinats actes sexuals no desitjats. Inclou la violació dels seus drets i llibertats sexuals, l'extorsió, l'agressió, l'assetjament i l'abús sexual, efectuat a infants, dones o qualsevol altra persona ;\nemocional : qualsevol desvalorització, amenaça o crítica, sovint implícita i no verbal, que forma part de la cultura d'un grup o societat en una època determinada. Solen ser actes i comportaments menys clars i visibles que la violència directa. És un dels tipus de violències i maneres de manifestar la violència cultural i l'estructural.\nsimbòlica : qualsevol mode tàcit o hàbit social que promogui una situació de domini d'una persona o grup per recordar i confirmar el lloc que li pertoca a la persona o grups dominats. Inclou la dominació racial o racista, la masculina o masclista, i l'exercida a estrangers. Implica accions explícites o implícites discriminatòries o insultants, enfocades al desapoderament de les persones dominades, per a aconseguir i mantenir la seva submissió. Forma part, per alguns autors, de la violència cultural.\ndirecta : part visible de la violència, coneguda i evident, d'efectes visibles i intangibles, com per exemple els traumes psicològics. No afecta a tantes persones com les violències estructural i cultural.\ndomèstica : quan el comportament d'una persona envers el seu cònjuge o parella és identificable a una de les violències descrites anteriorment ;\ncultural : qualsevol aspecte de la cultura que pot ser utilitzat per justificar la violència directa i l'estructural. També serveix per reprimir la resposta de qui pateix alguna d'aquestes violències. Pot sorgir de la ideologia, el llenguatge, l'art, la ciència, etc.\nestructural : la mateixa estructura social d'un grup damnifica una persona o un grup (extern o subgrup del mateix) impedint que aconsegueixin les seves necessitats.\ncomunal : fenomen en què la religió és el subjecte o l'objecte de la conducta violenta. N'és un exemple la violència anticristiana en l'Índia.\nracista, masclista o homòfoba: violències culturals que es donen quan la víctima d'una forma de violència és escollida per criteris racials, xenòfobs, masclistes, de gènere, dels seus genitals o de les seves preferències sexuals. La OMS tipifica la violència obstètrica com un tipus de violència contra les dones i és delicte a alguns països.\n"freda" : terme de vegades utilitzat per oposar-lo a la violència «calenta» (violència directa), agressiva. Consisteix a obligar altri a romandre en una situació de sofriment (segrest, per exemple). Vegeu també: comportament passiu-agressiu i guerra freda.\nSegons la seva legitimitat[modifica]\nViolència en una presó\nArticle principal: violència estructural\nLa intensitat de la violència depèn a vegades de criteris objectius, com la intensitat de la conducta agressiva. Però està íntimament vinculada a la percepció d'aquest comportament que varia molt d'un individu a l'altre.\nÉs violent el fet de ser ignorat per algú conegut i també el de ser insultat, per un conegut o desconegut; però culturalment la violència pot ser legitimada. Per exemple, la legítima defensa, quan una víctima d'una agressió usa la violència per defensar-se, i també una guerra, un linxament, una negació i invisibilització de certs col·lectius i qualsevol acte violent en general. L'anomenada "violència gratuïta" pot ser un tipus de violència que una societat i cultura pot considerar no legitimada i motivada per desequilibris psíquics interns de l'agressor.\nPolíticament, alguns actors o ideologies poden legitimar la violència provinent de la repressió i el monopoli en l'ús legítim de la força física. La divisió sexual del treball i el micromasclisme són exemples de violència estructural legitimada, en aquest cas masclista, i normalitzada socialment en l'actualitat en el món occidental. Alguns altres exemples de violències que han estat legitimades per societats, cultures o ideologies són l'apartheid, la violència feixista, inclosa la neteja ètnica i la violència ultradretana en la transició espanyola i del País Valencià. Altres formes són l'elitisme, l'etnocentrisme, el classisme, el racisme, el sexisme, la discriminació nacionalista, l'heterosexisme i homofòbia o la discriminació per edat, que es relacionen i promouen la violència directa.\nLes violències social i culturalment no legitimades solen esdevenir delictes, com per exemple, a la societat occidental actual, segons quin robatori o segrest. Un exemple de deslegitimació d'una violència prèviament legitimada és la Pau i Treva de Déu del segle xi, com a resposta de l'Església i dels pagesos a les violències perpetrades pels nobles feudals.\nLes violències cultural i estructural causen violència directa. La violència a persones o pobles provoca més violència.\nTriangle de la violència segons Johan Galtung\nSegons Johan Galtung, la violència directa és "la punta de l'iceberg" visible de la violència estructural i cultural d'un grup social en un instant de temps donat. La cultura d'un grup legitimitza o no els seus comportaments, actituds, símbols i relacions. La violència cultural, a més de ser violència per ella mateixa, legitimitza la violència i directa i l'estructural. La seva teoria diu que l'estructural, que també és violència, també té la funció de generar i legitimar les violències cultural i directa. La violència estructural és conseqüència de la dominació i la repressió per part d'algun individu o grup, l'abús de poder, discriminacions en forma de diferents estrats socials, drets o llibertats, injust repartiment de la riquesa o qualsevol perjudici a la dignitat o necessitats humanes d'una persona. Aquestes violències causen altres violències indirectes.\nLa ideologia conservadora moderna associa la violència al conflicte i per això considera que les dues coses són indesitjables, negatives i que s'han d'evitar. Tanmateix, altres corrents veuen el conflicte com a quelcom desitjable i, de fet, inevitable, no forçosament font de violència.\nEstructura i cultura d'un grup fonamentat en la desigualtat i l'opressió[modifica]\nDetall del Knochenhauer-Amtshaus\nEs parla de violència estructural quan el mateix sistema provoca reaccions violentes en l'individu, usualment per manca de justícia i llibertat o per afavorir uns valors que obliden el respecte cap als altres. Aquesta mena de violència és cultural, és a dir, que depèn de cada societat determinada. Per exemple, un sistema patriarcal i androcentrista origina violència contra totes les dones (i també contra els homes que no siguin heterosexuals, en un heteropatriarcat), incloent violència domèstica, agressions sexuals i també altres violències més subtils, com els micromasclismes.\nAprenentatge a l'escola, la família i la xarxa social[modifica]\nDes d'una perspectiva sistèmica la violència sorgeix com a conseqüència d'una interacció problemàtica entre l'individu i l'entorn que l'envolta. El model ecològic de Bronfenbrenner i Belsky planteja que l'individu que està immers en una sèrie de "sistemes" i que la violència pot aprendre's a la família, l'escola, per una comunicació de poca qualitat entre família i l'escola, per una falta de xarxes socials de suport davant de situacions que sobrepassen els recursos personals o a través de costums, creences i actituds socials.\nManca d'autocontrol i mala gestió emocional[modifica]\nExisteix alguna teoria segons la qual potser determinats gens que predisposen a l'agressivitat o més concretament a tenir més ira. Aquesta és una emoció normal, pressent a totes les persones, que en principi té una funció, la de protegir-se i reaccionar de manera eficaç enfront a un perill o amenaça extern. Els sentits es posen en estat d'alerta, el cor batega més fort per aportar més oxigen als músculs en cas que la persona hagi de córrer o barallar-se físicament, també impulsa a l'acció, com per exemple denunciar una injustícia o defensar a un altre ser més indefens que estigui sent atacat.\nLa ira és funcional quan ajuda a tirar endavant accions que la persona que les du a terme considera interessants, importants o desitjables. És impossible no sentir-la però no implica actuar amb agressivitat ni violència. Algunes cultures, com per exemple les influenciades pel cristianisme, neguen la ira i proposen reprimir-la o fer veure que no existeix. Hi ha també persones que incentiven la ira i altres emocions, com la por, per incitar a d'altres a certs comportaments.\nJohn Keane, Reflexions sobre la violència, edicions Universitat de València, 2001, ISBN 9788437051383 (català)\n↑ Violència Organització Mundial de la Salut (castellà)\n↑ Prevenció de la violència i els traumatismes Organització Mundial de la Salut (anglès)\n↑ 3,0 3,1 Educació i Cultura, editat per la Universitat de les Illes Balears, número 18, 2005, ISSN 02123169 (català) (castellà)\n↑ La globalización del bienestar, Universitat Politècnica de Catalunya, editorial Icària, 2006, ISBN 8474268583 (castellà)\n↑ Jean-François Malherbe, doctor en filosofia de la Universitat Catòlica de Louvain i en teologia de la Universitat de París, a Violence et démocratie, 2003. (francès)\n↑ SIPRI Yearbook 2008: Armaments, Disarmament, and International Security (en anglès). Stockholm International Peace Research Institute, 2008.\n↑ 7,0 7,1 7,2 7,3 7,4 7,5 7,6 7,7 Johan Galtung, Cultural Violence, Journal of Peace Research, volum 27, número 3, d'agost de 1990, pàgs. 291-305 (anglès)\n↑ Wellman, James; Tokuno, Kyoko «Is Religious Violence Inevitable?» (en anglès). Journal for the Scientific Study of Religion. Journal for the Scientific Study of Religion, 43, 3, 2004, pàg. 291. DOI: 10.1111/j.1468-5906.2004.00234.x.\n↑ «Prevención y erradicación de la falta de respeto y el maltrato durante la atención del parto en centros de salud» (en castellà). Organització Mundial de la Salut, 2014. [Consulta: 24 març 2015].\n↑ «Parto Humanizado - Ley nacional Nº 25.929 de Derechos de Padres e Hijos durante el Proceso de Nacimiento. Declaración de Interés del Sistema Nacional de Información Mujer, por parte del Senado de la Nación. Declaración sobre difusión del Parto Humanizado» (en castellà). Congreso Argentino, 2004. [Consulta: 24 març 2015].\n↑ Ley orgánica sobre el derecho de las mujeres a una vida libre de violencia, Fons de Població de les Nacions Unides (UNFPA), Veneçuela. (castellà)\n↑ 12,0 12,1 Miguel Lorente Acosta, Mi marido me pega lo normal:realidades y mitos., 2001. ISBN 9788484321996 (castellà)\n↑ Violencia directa, estructural y cultural Arxivat 2017-04-13 a Wayback Machine. el correo de Zamora, 8 de desembre de 2014 (castellà)\n↑ Encarna Canet, Qui incita a la violència a qui?, diari La Veu, 20 de maig de 2014 (català)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Violència\nViolència estructural i cultura de la mort Arxivat 2017-04-12 a Wayback Machine. Solidaridad.net. Recursos didàctics pel Dia Mundial de la Pau. Ponència de Manuel Araus pronunciada en el Curs de No Violència, 2014 (castellà)\nVegeu violència en el Viccionari, el diccionari lliure.Viccionari\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Violència&oldid=30251146»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 31 maig 2022 a les 07:29.


Un centenar de jugadores i jugadors amb discapacitat intel·lectual participen al Clínic BBVA Hockey Plus - Diari de la Discapacitat\nIniciInclusió SocialUn centenar de jugadores i jugadors amb discapacitat intel·lectual participen al Clínic...\nUn centenar de jugadores i jugadors amb discapacitat intel·lectual participen al Clínic BBVA Hockey Plus\nParticipants a la 3a edició del Clínic BBVA Hockey Plus // Foto: FUPAR\nUn centenar de jugadores i jugadors amb discapacitat intel·lectual de la Lliga BBVA Hockey Plus; 18 jugadores i jugadors de les lligues de Divisió d’Honor dels equips egarencs Club Egara, Atlètic Terrassa, Línia 22 i CD Terrassa, i 40 voluntaris i voluntàries de BBVA, van participar dissabte a la tercera edició del Clínic BBVA Hockey Plus, un entrenament inclusiu d’hockey liderat per jugadors de les lligues de Divisió d’Honor d’hockey.\nL’activitat central de la jornada ha consistit en què jugadors d’Hockey Plus, acompanyats dels seus entrenadors habituals, realitzin un circuit tancat d’exercicis de perfeccionament, on treballaran la conducció clàssica, el xut a porteria, els passes o el dribbling.\nAquesta vegada, com a novetat, no només van ser els jugadors de Divisió d’Honor qui van potenciar l’aprenentatge de noves habilitats esportives, sinó que les persones amb discapacitat també van liderar una part de l’entrenament dirigit als voluntaris de BBVA.\nLa jornada, que es va celebrar a l’Estadi Municipal d’Hockey Martí Colomer de Terrassa, estava organitzada per la Federació Catalana de Hockey i FUPAR, amb el suport de Línia 22 i BBVA.\nA l’acte també hi van assistir els presidents dels clubs, així com l’Alcalde de Terrassa, Jordi Ballart; el regidor d’esports Miguel Ángel Moreno i la Tinenta d’Alcalde de l’Ajuntament de Terrassa, Lluïsa Melgares. L’esdeveniment també va comptar amb l’assistència del president de la Federació Catalana de Hockey, Xavier Adell.\nClínic BBVA Hockey Plus\nArticle anteriorThe Django Orchestra de l’EMMCA interpretarà dos temes del seu repertori a La Gala + IN de la Fundación Grupo SIFU\nArticle següentSOREA rep el segell Bequal Plus pel seu compromís amb la inclusió de persones amb discapacitat


Guanyadors de les entrades pel Dia de la Música en família - Socpetit.cat\nEl Festival de Jardins de Pedralbes celebrarà el Dia de la Música i l’arribada de l’estiu fent una jornada d’activitats, tallers i concerts la tarda del dissabte 21 juny, de les 17h fins les 21h, amb la col·laboració de minimúsica.\nJa sabem quines 5 famílies hi aniran de franc. Moltes felicitats!!!\nMarta Correro, de Manresa\nLaia Vallhonrat, de Sant Llorenç d’Hortons\nFerran Hernández, d’Alella\nMarta Bosch, de Barcelona\nBegoña Lozano, de Barberà del Vallès\nRecordeu que la programació musical anirà a càrrec de l’Orchestra Fireluche, l’Amélie Angebault Quartet i Miqui Puig Dj.\nAl village, i amagats entre els diversos racons dels jardins, hi haurà tallers de cinema, ball, disfresses, ioga, composició musical amb iPads, manualitats, bombolles i contacontes, entre d’altres, pensats per a que nens i nenes puguin jugar i aprendre al voltant de la música i la natura.\nL’entrada és lliure pels menors de 13 anys fins a completar l’aforament.\nMés informació a Festival Pedralbes www.festivalpedralbes.com\nEl desig d'un robot\nAquest estiu, els millors amics, al canal Super3


Curs d'economia social a Barcelona: tot el necessari\nInicio » Cursos de negocis i empresa » Tot el que necessites saber sobre Economia Social en un únic curs\nEn els últims anys, milers de “nous” conceptes econòmics ens han abordat des de les notícies, les empreses, l’entorn etc. D’aquesta manera, paraules com crowdfunding, crowdsourcing, microcrèdit, responsabilitat social, autogestió i altres tantes s’han anat assentant en el vocabulari col·lectiu gairebé sense adonar-nos-hi.\nÉs per això, perquè l’Economia Social és una realitat que està cada vegada més present a través de la posada en marxa d’aquests termes, pel que no ens ha de ser suficient amb que ens sonin aquestes paraules, sinó que hem de ser capaços de saber avançar-nos a la tendència i dominar-los. Per això, des Foment Formació us oferim el curs subvencionat “L’ABC de l’Economia Social“, deu hores de formació on aprendre, comprendre i saber utilitzar cada aspecte que involucra aquesta tendència econòmica cada vegada amb més tendència. Hi ha tres edicions d’aquest curs perquè pugueu escollir les dates que preferiu.\nEn què consisteix l’economia social\nPodríem resumir l’economia social com la pràctica que permet el benefici comú i no només del que la posa en marxa, d’una activitat econòmica. És per tant un exercici col·lectiu que es presenta com a alternativa a les regles del joc que tradicionalment han establert grans empreses i institucions bancàries amb poder rellevant.\nÉs això últim també en el que es recolza el cognom “social”, ja que no només respon a una forma alternativa de finançament, sinó també a una manera de presentar un model empresarial diferent al jeràrquic imperant, on hi ha una independència d’altres empreses o l’estat, on hi ha un equilibri salarial, suport mutu, solidaritat i un compromís amb la societat i amb el medi ambient.\nL’economia social com a tendència a l’alça\nL’economia col·laborativa ha existit molt abans que el concepte econòmic es creés, però no ha estat fins a la recent crisi quan s’ha creat una tendència comuna per superar obstacles propis d’aquests cicles econòmics com la falta de finançament, fre en la creació de llocs de treball etc.\nGràcies a aquestes formes d’economia col·laborativa, els nous emprenedors han pogut treure endavant projectes que sense el suport d’aquestes societats no haguessin vist la llum, i un cop superat el període de crisi, s’ha creat una conscienciació per la qual l’economia social ja no és només la solució davant d’unes barreres, sinó una altra forma més de crear ocupació i tirar projectes endavant molt més respectuosa i amb millor reputació que les formes “tradicionals” d’explotació de recursos.\nPer què he d’aprender sobre economia social\nPrecisament perquè l’economia social ja no és vista com una simple alternativa, hem d’aprofundir en el concepte i submergir-nos en totes les possibilitats que ens descobreix a l’actualitat.\nLa importància de l’economia social a dia d’avui, es sosté en dades com que actualment hi ha més de 22.000 cooperatives a Espanya, les quals han estat les encarregades de crear al voltant dels 200.000 llocs de feina en el període de 2008 a 2014, quan la crisi econòmica va colpejar amb més força.\nCurs de l’ABC de l’Economia Social\nDes de Foment Formació entenem que un motor de tal importància s’ha de prendre en consideració i aprofundir més enllà de conèixer el seu funcionament i l’ecosistema que envolta a l’economia social.\nPer això, mitjançant un curs de 10 hores que s’imparteix a Barcelona, podràs aprendre no només en què consisteix l’economia social, sinó des dels aspectes legals que l’envolten, els seus principis, com es posa en marxa i com s’organitza, entre altres punts, que et serviran tant per constituir una empresa social com per formar part i ser capaç de tirar-la endavant com a membre actiu.\nNo perdis l’oportunitat de mitjançant el curs d’economia social a Barcelona ser capaç de formar part del canvi i uneix-te a l’experiència de canviar l’economia des de dins, també és la nostra responsabilitat ajudar-te!\nQuè és la productivitat i com millorar-la


Creus: "El nivell d'encert del Madrid ens ha condemnat"\nDAVID R. JOVER BARCELONA. Actualitzada el 20/02/2012 00:00\n260x366 L'entrenador Xavi Pascual protesta una acció a Daniel Hierrezuelo. / ANDREU DALMAU / EFE L'entrenador Xavi Pascual protesta una acció a Daniel Hierrezuelo. / ANDREU DALMAU / EFE\nCares llargues i decepció al vestidor del Barça Regal. Des del president, Sandro Rosell, que després del partit va anar a animar els jugadors, fins a Joan Creus, el secretari tècnic del Barça Regal.\nCreus va explicar després del partit una de les claus del triomf blanc: "Al tercer quart, després de situar-nos a un punt (51-52), Carroll ha anotat sis punts seguits que no ens han deixat reaccionar", va admetre. Creus va voler destacar el moment en què el Barça es va acomiadar de totes les seves opcions per revalidar el títol de Copa del Rei. "Quan han marxat de dotze punts ja no ens hem vist capaços de guanyar. El que més mal ens ha fet són els triples de Llull en acabar el segon i tercer quart", va admetre un Creus que va afegir que "el nivell d'encert del Madrid" els va "condemnar".\nPel que fa a l'entrenador, Xavi Pascual, va admetre que no havien tingut "la frescor d'altres partits" i va confessar que Navarro va jugar "amb dolor".\nPel que fa a Ndong, va voler enviar un missatge a l'afició: "Hem de mirar cap al futur, el que ha passat no ho podem canviar. No hem de plorar, hem d'aixecar el cap i saber que el que ens espera a partir d'ara és apassionant", va dir convençut.


escena de la memòria: El cas Kuleshov\nSant Andreu Teatre, 12 de desembre de 2010\nL’ànima fa plausible el relat del jo a través de la mirada. Quina d’altra forma és l’aproximació al món que no sigui la dels sentits?\nKuleshov, a principis del segle XX, experimentà amb imatges fixes d’un actor inexpressiu, que en trobar-se només separades pocs segons d’altres projeccions que representaven diversos temes fonamentals de la condició humana (la mort, el desig, l’apetit...) , resultaven valorades invariablement com a brillants representacions de l’actor per part dels tres grups de persones sotmesos a l’experiment. Perquè és la mirada la que crea el relat d’allò que observa, ens explicava.\nI això passa quan veiem dansa contemporània? pregunten des de la Companyia Lanònima Imperial.\nEl problema de les respostes és que mai superen les preguntes. I com si es tractés d’una rèplica dels experiments de Kuleshov, les projeccions acompanyades de la imatge plàstica de la dansa que veiem en escena, dóna com a resultat l’empírica afirmació: sí, ens condiciona! D’altra forma ens haguéssim quedat amb els impressionants moviments de la Inma Asensio volant en expansió de les mans del Marco Purcaro, atípic ballarí amb una presència física desbordant; en un episodi –el de la mort- on res no és més violent que els breus però intensos balls. O podríem ara mateix lloar la mirada franca del Juan Carlos Garcia, director, coreògraf i, per a l’ocasió, actor conductor del relat que mai no saps que té de cert. O també podríem haver gaudit només del ball de màscares que representa un ninot de drap, en mans dels tres ballarins (la Romina Pedroli ens mancava per destacar) sense interessar-nos més que per la lògica dels propis moviments, la música (un pèl sobrada, val a dir-ho) i tot allò que la mirada fos capaç de relatar a cop de gaudir de la intensitat i encert també de la segona part –el desig-; lluny (llàstima) d’una linealitat excessiva, un relat simplista i de difícil encaix amb el conjunt que té la tercera part –l’apetit-.\nPerò com que la pregunta havia de servir per verificar com poden resultar d’enganyosos els sentits, avui no es tractava, aquí, només de lloar més que merescudament una companyia de contemporània, sinó de confirmar que és el relat de la paraula persistent i manipulador (amb que es farceix El cas Kuleshov) el que desfà cap possibilitat de comprensió, més enllà de resultar pur metallenguatge.\nDe manera que al final tenim un espectacle que resulta ser una aproximació a l’ànima, però fet des del relat dels altres. I aquesta és just la trampa de l’experiment de Kuleshov! Que no deixava pensar des del no res, perquè era només resposta als interessos de l’investigador. El contrari que representa l’experiència espectadora de la dansa contemporània.\nPublicat per Jordi Sora i Domenjó a 23:30


L'any 2017 la Plataforma per la Llengua va denunciar que s'havia eliminat l'opció de ser atès en català de la línia d'atenció telefònica per a la campanya de la renda. En aquell moment, ja es va revelar que quan s'oferia l'opció de ser atès en català no es respectava. Dos anys més tard la discriminació lingüística va encara més enllà: els treballadors de l'Agència Tributària han rebut ordres de «no oferir mai» l'opció de ser atès en un idioma cooficial.\nAixí ho ha denunciat un treballador d'Hisenda a la Plataforma per la Llengua, després de rebre a través de la Intranet de l'Agència Tributària un recordatori en què s'ordena a la plantilla que només es considerarà que el contribuent vol ser atès en aquesta llengua «si el contribuent insisteix a utilitzar aquesta opció. No l'oferirem mai perquè en sol·licitar la cita no és possible escollir un idioma cooficial».\nLa Plataforma per la Llengua, però, ha comprovat que ni tan sols quan el contribuent vol ser atès en català se li garanteix l'atenció en aquesta llengua. En diverses trucades de comprovació, els operadors de la campanya de la renda han deixat clar que no era possible derivar la trucada a un departament que atengués en català.\nImposts de primera, drets lingüístics de segona\nLa Plataforma per la Llengua denuncia que és una nova mostra que l'Estat espanyol discrimina els catalanoparlants. «Governi el PP o governi el PSOE de Sánchez, sigui per la porta del davant o per la porta del darrere, l'Estat espanyol ho té clar: els catalanoparlants paguem impostos a Hisenda però som tractats com a ciutadans de segona, no tenim els mateixos drets que els castellanoparlants. Ja n'hi ha prou», ha assegurat Òscar Escuder, president de la Plataforma per la Llengua. «En aquest cas, a més, l'Administració actua d'una manera perversa i ordena als seus treballadors que obviïn els drets lingüístics dels ciutadans, per això denunciarem aquesta situació davant del Comitè d'Experts del Consell d'Europa que avalua el compliment de la Carta Europea de Llengües Regionals o Minoritàries».\nAaaaaii*ii Espanya, t'estimam tant que voldria que te rebentassis de gust, peró ben rebentada, com un botifarró que rebenta dins és calderó, i és relleno s'escampa per tot, i aixó que no vos vui gens de mal.\nAny 2005 – Rodríguez Ibarra:* No conozco ninguna partida presupuestaria que diga: transferencia de renta de esta región a ésta. Y si existiera, que por favor me borren. Que se metan los cuartos donde les quepan”...\nDe boquilla molta, però la veritat és molt diferent, perque, algú es pot creure que no sap que hi ha partida pressupostaria per a transferencies d'unes regions a altres??,Hi és i ben generosa per a la seva comunitat. I, algú es pot creure com diu aquest cretí, que si hi és, sisplau que l'esborrin? I més encara, que es posin els diners a on els hi quèpigan??? Que ens digui ell a on és aquest lloc, doncs millor que ells ningú no ho sabrà.\nAixò no és constitucional. Noltros tenim 2 idiomes cooficials.\nPerò només fan servir la constitució pel que els convé.\nCrec que tenim dret a recurrir al TC.\nPrepotència colonial. Marca Espanya. Com vos estimam!\nDoncs, s'haurà d'implementar els Països Catalans. Amb tributs catalans i amb llengua catalana.\nDoncs tampoc hauria d'acceptar els doblers dels impostos dels catalanoparlants. Si s'es tan orgullos i se creu ser tan superior, no pot acceptar doblers dels que se menysprea.\nPer Betzols!, fa mes de 2 anys\nIdò els meus diners hi parlen, en castalà!\nQue els rebutgein, i tots contents!\nPer L'espanyol també és cooficial, fa mes de 2 anys\n"no es posible optar por ningún idioma co-oficial"\nSegons això, no es podria optar ni pel català ni per l'espanyol, tots dos oficials aquí i, per tant, idiomes cooficials en el nostre territori.\nDrets lingüístics de quarta


1r Simposi Internacional sobre Economia Circular i Restaurants\nInici Agenda Activitats realitzades 1r Simposi Internacional sobre Economia Circular i Restaurants\nOrganitza: Restaurantes Sostenibles i Ajuntament de Barcelona\nAuditori Barcelona Activa Carrer Llacuna, 162, 08018, Barcelona\nLa transició d'una economia lineal (produir, utilitzar, llençar) a una economia circular (reduir, reutilitzar, reciclar) ja s'ha posat en marxa i és pilar central de l'estratègia econòmica estructural de la UE amb l'aprovació definitiva del Pla d'Acció d'Economia Circular de la Comissió Europea. En la mateixa direcció treballen ciutats com París, Amsterdam, Brussel·les i Barcelona entre d'altres, però encara queda molt camí per recórrer. A partir d'aquí, quina pot ser la contribució dels restaurants a un sistema alimentari urbà més circular?\nAmb l'objectiu de debatre sobre la capacitat dels restaurants a l'hora d'integrar en la seva activitat diària els esquemes de l'economia circular, i de la mà de l'associació Restaurantes Sostenibles en col·laboració amb l'Ajuntament de Barcelona, neix el 1r Simposi Internacional sobre Economia Circular i Restaurants, que tindrà lloc el proper 20 de novembre a Barcelona.\nRestaurantes Sostenibles és un moviment col·laboratiu que desitja reunir entitats, professionals i empreses que concorden amb els principis del desenvolupament sostenible en l'hostaleria i, en particular, en la restauració. Amb la celebració d'aquest simposi el que es busca és assentar les bases del desenvolupament d'objectius en matèria d'economia circular en el sector de la restauració a les ciutats, tan important per a satisfer tant a la ciutadania com al turisme que reben.\nLa jornada estarà dividia en dues sessions: ‘L'autosuficiència alimentària a les ciutats' i ‘Residus que seran recursos', i comptarà amb la participació d'experts, emprenedors i projectes d'arreu d'Europa que explicaran la seva experiència.\nL'assistència és gratuïta però les places són limitades i s'adjudiquen en ordre de petició al correu electrònic gestion@restaurantessostenibles.com o al telèfon 658536959. Disposeu de més informació a la pàgina de Restaurantes sostenibles i podeu consultar el programa adjunt.\nL'assistència és gratuïta però les places són limitades i s'adjudiquen en ordre de petició al correu electrònic gestion@restaurantessostenibles.com o al telèfon 658536959.\nDisposeu de més informació a la pàgina de Restaurantes sostenibles i podeu consultar el programa adjunt\nOrganitza Restaurantes Sostenibles amb el suport de l'Ajuntament de Barcelona


Okupes particulars explica la curiosa peripècia de dos personatges que es veuen obligats a compartir un pis que han ocupat per raons ben diverses: Ella ha deixat una casa d’okupes on es consumia; Ell ha fugit d’una família que l’asfixiava. Els dos desplegaran diverses estratègies amb l’objectiu de compartir el mateix sostre i intentaran oblidar el passat, fer-se lloc en el present i no atabalar-se gaire pel futur. Tot plegat, però, no els resultarà senzill.\nEspanyol Okupas particulares Toni Cabré


Assassinat el governador del Panjab pels trets del seu guarda de seguretat a la capital del país\nCau un opositor a la llei antiblasfèmia\nEl mandatari de la zona més rica i poblada del país, Salman Taseer, ha mort després que l'han tirotejat quan sortia del seu cotxe prop d'una zona comercial de la capital\n1 min. Islamabad 04/01/2011 15:24\n260x366 Salman Taseer, el març passat. / FAISAL MAHMOOD/REUTERS Salman Taseer, el març passat. / FAISAL MAHMOOD/REUTERS\nEl governador de la província pakistanesa del Panjab, Salman Taseer, ha mort a trets per un dels seus guardes de seguretat a Islamabad. L'atemptat s'ha produït quan Taseer sortia del cotxe en què viatjava per entrar en un centre comercial. Després de disparar-li, l'autor dels trets ha aixecat el braços per entregar-se.\nEl governador del Panjab, la província més rica i amb més població del Pakistan, s'havia oposat a la polèmica llei antiblasfèmia, cosa que ha provocat l'alteració dels moviments islamistes. El ministeri pakistanès d'Interior apunta a aquest fet com a motiu de l'assassinat. El primer ministre pakistanès, Yusuf Raza Gillani, ha decretat tres dies de dol per la mort del governador del Panjab.\nL'atemptat mortal contra Taseer, de la formació governamental Partit del Poble Pakistanès (PPP), es produeix alhora que Gillani cerca nous suports parlamentaris per a l'executiu, després que un partit de pes a la coalició, el Moviment Muttahida Qaumi (MQM), hagi abandonat el govern. Tot i això, el principal partit de l'oposició, la Lliga Musulmana-N (PML-N), ha assegurat que no promourà un vot de confiança a l'executiu.


01/07/2015 - 09.51\nCom si no planifiquéssim prou coses a la nostra vida, ara haurem de tenir-ne en compte una més: la posada en marxa dels electrodomèstics.\nLa nova tarifació elèctrica divideix les 24 hores del dia en dos blocs. Per un costat, nit i matí, i per l'altre, tarda i vespre. Un bloc, amb preus més baixos, i l'altre, amb preus encara més alts que els actuals.\nHi accediran els habitatges amb una potència contractada de menys de 10 kW, que tinguin instal·lat un comptador intel·ligent i connectat a la xarxa d'alguna empresa elèctrica. A Catalunya hi ha 4 milions de llars, però, de moment, aproximadament només un 30% estan preparades per poder acollir-se a la tarifació elèctrica per hores. La resta, amb comptadors vells (els de tota la vida, amb la rodeta) o intel·ligents sense connexió, seguiran facturant amb el sistema antic, d'acord amb un dels tres perfils i tarifes de consum existents.\nAbans del 2018, totes les llars del país hauran de tenir ja en marxa aquests comptadors amb capacitat per mesurar el consum per hores.\nEls preus es faran públics cada dia. A les 20.15 a la web de Red Eléctrica de España es podran consultar els de l'endemà. També hi haurà aplicacions pel mòbil per saber en tot moment quin preu té l'electricitat.\nPerò, realment val la pena aquesta nova tarifa? La resposta, d'entrada, és que sí. Ara bé, si en volem treure profit haurem de fer un canvi radical d'hàbits de consum. Si no, en sortirem escaldats.\nCal tenir present que, a l'estiu, de les onze de la nit a la una del migdia el preu de l'electricitat pot arribar a ser fins a un 50% més barat. Serà la franja horària òptima per posar la rentadora, l'assecadora, el rentaplats, carregar el vehicle elèctric o simplement preparar unes orades al forn. Molts electrodomèstics ja permeten programar-los perquè iniciïn els programes a una determinada hora, i això juga a favor dels consumidors.\nMoltes persones, però, no podran, no voldran o no seran prou constants per traslladar totes aquestes feines de la llar a l'horari nocturn-matinal. I això ho acabaran pagant a la factura, literalment. De la una del migdia a les onze de la nit el preu de l'electricitat es dispara i més que duplica el preu de la franja nit-matí, un preu que és més car, fins i tot, que les tarifes que paguem actualment.\nDurant aquest horari de tarda-vespre és quan tradicionalment hi ha un consum més elevat d'electricitat a les llars. I, evidentment, això no se'ls escapa, a les companyies elèctriques...\nAlgunes organitzacions de consumidors asseguren que si s'adapta l'ús dels electrodomèstics a l'horari nocturn-matinal es poden arribar a estalviar fins a 300 euros a l'any. Veurem si això és així o si, per contra, el nou sistema de facturació per hores s'acaba girant en contra dels interessos dels consumidors. De moment, serà curiós veure com reben les comunitats de veïns el fet de tenir rentadores centrifugant durant tota la nit.


Taipei Jinguashi Cloud Mountain Homestay B&B Taipei Taiwan - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 72-1, Shanjian Road, Jiu Fen, Taipei, Taiwan, 224 - Veure al mapa\nTaipei Jinguashi Cloud Mountain Homestay B&B, ubicat a Jiu Fen, Taipei, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Taipei Jinguashi Cloud Mountain Homestay B&B és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha restaurant.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Taipei Jinguashi Cloud Mountain Homestay B&B no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (11) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (2) Grups (4)


CiU deplora que retallin competències del govern de la Generalitat per interès partidista\nEl diputat de CiU al Parlament de Catalunya Pere Lladó troba "deplorable que es retallin les competències del govern de la Generalitat per interessos partidistes i un parlamentarisme mal entès que només busca aprofitar una situació de minoria parlamentària per laminar competències pròpies del govern de la Generalitat". Lladó ha lamentat que només per aquest interès "s'hagi trencat el consens que existia sobre el Consell de l'Audiovisual de Catalunya (CAC)", que té unes funcions d'anàlisi i d'informació preceptiva, control de cobertures i pluralisme.\nLladó ha assenyalat que "el PP haurà ara d'explicar per què retira a la Generalitat unes atribucions que li són pròpies en benefici d'un CAC que, malgrat reconeixen el seu funcionament, no han estat capaços de reproduir en l'àmbit estatal". Per aquest motiu, Lladó s'ha preguntat si "els partits que han aprovat la moció del PP -PSC, ERC i ICV-, consideren que el govern de la Generalitat és menys bo que el govern de l'Estat per concedir llicències". El diputat de CiU ha recordat que "el govern de la Generalitat ja va anunciar que trauria les freqüències a concurs un cop finalitzada la prova pilot que no consolidava cap dret radiofònic a cap empresa". Per aquest motiu, ha lamentat: "Quan tenim possibilitats d'exercir l'autogovern a alguns els tremolen les cames i altres donen més importància a un trist argument de calendari." També ha demanat que "ERC expliqui quina és la seva política per aconseguir mitjans de comunicació catalans forts".


Accés digital als recursos residencials Violeta\nLa RMF i la Fundació Àmbit Prevenció s’uneixen per reduir l’escletxa digital\nLa col·laboració entre ambdues entitats afavoreix l’accés a les TIC i promou les competències digitals de les beneficiaries dels recursos residencials Violeta.\nEl context originat per la Covid-19 ha fet palès els efectes de l’escletxa digital en termes de cohesió social, accés a drets i serveis públics en els col·lectius més vulnerables. Davant d’aquesta situació i per fomentar la igualtat d’oportunitats, la Ramon Molinas Foundation col·labora amb la Fundació Àmbit Prevenció amb l’objectiu d’afavorir l’accés a les tecnologies de la informació i la comunicació i de promoure les competències digitals de les beneficiaries dels recursos residencials Violeta. Les usuàries d’aquests serveis d’acolliment gratuït són dones que han estat víctimes de violències masclistes i que es troben en situació de vulnerabilitat social.\nLa col·laboració entre ambdues entitats permetrà fer front a les tres escletxes digitals de les beneficiaries dels recursos residencials. En primer lloc, la iniciativa trencarà l’escletxa d’accés a la tecnologia. A continuació, es formarà a les usuàries dels serveis d’acolliment amb la finalitat que adquireixin competències digitals. Finalment, se les apoderarà per tal de promoure la seva autonomia en l’ús de les tecnologies de la informació i la comunicació i de garantir l’exercici dels seus drets i l’accés als recursos bàsics a través de les eines digitals.\nLa Fundació Àmbit Prevenció va néixer l’any 1993 amb l’objectiu de millorar la realitat i la qualitat de vida de les persones en risc d’exclusió social. Amb seu al districte barceloní de Sants-Montjuic, l’entitat les acompanya i les apodera per tal que esdevinguin subjectes actius de transformació. En els darrers anys, la fundació s’ha especialitzat en l’atenció a dones que pateixen qualsevol tipus de violència. Els recursos residencials de la Fundació Àmbit Prevenció garanteixen la continuïtat en el procés de recuperació i apoderament de les dones víctimes de violències masclistes i en situació de vulnerabilitat social.\nPàgina web de la Fundació Àmbit Prevenció.


THE EQUALIZER | M.A.Confidential\nThe Equalizer ofereix una proposta que s’acosta a una de les estructures més clàssiques del western: el justicier que reacciona davant un crim que a priori li és relativament aliè, però que es veu empès a solucionar per fer pagar els seus culpables i deixar fora de perill la víctima innocent. Robert McCall encarna una versió moderna d’aquest justicier que actua en solitari, sense res a perdre ni cap objectiu beneficiós per a ell; ni tan sols per a buscar glòria o reconeixements de cap tipus. I tota aquesta analogia està molt bé d’entrada, però perquè funcioni necessites un guió sòlid, sense necessitat que sigui molt complex, i uns personatges amb entitat suficient. A The Equalizer, l’evolució de la història desvela les seves mancances en aquests aspectes, i que els seus encerts puntuals no són suficients per salvar-se del convencionalisme que transpira el conjunt. A més a més, superar les dues hores de durada tampoc no li fa cap favor.\nLa pel·lícula posa de manifest que Antoine Fuqua es mor de ganes de fugir del clixé de direcció atropellada i impersonal que s’acostuma a associar amb el gènere d’acció, però en la seva reivindicació estilística s’oblida que tot necessita un sentit i una coherència. Per aquesta raó, molts plans per a realçar les textures, càmeres lentes o desenfocaments provoquen un efecte d’adorn capritxós més que cap altra cosa. Sigui el que sigui que pretenia, no ho aconsegueix; no era el lloc on li pertocava, o no era la forma correcta de dur-ho a la pràctica. The Equalizer funciona quan es vesteix tal com li escau, amb el dinamisme i fredor visual -ràfegues i efectes digitals inclosos- que tant va popularitzar el malaurat Tony Scott, però quan Fuqua se’ns posa poètic, es carrega la dinàmica. S’agraeix la seva vocació elegant i el seu bon control narratiu quan l’acció encara és pausada durant el primer tram del film; ara bé, quan l’elegància fa olor a impostada, es gira totalment en contra.\nQueda un pèl dur exposar-ho d’aquesta manera, però és probable que l’aprovat raspat que li dono a The Equalizer no es repetís si al capdavant de la pel·lícula no hi hagués Denzel Washington. Com he dit anteriorment, la seva presència és en realitat el gran reclam del film, i al cap i a la fi acaba sent també el seu element més valuós. A l’actor novaiorquès li va com anell al dit la personalitat solitària, turmentada i impassible de Robert McCall, i és capaç de transmetre la seva manca d’emocions en el seu comportament, però a la vegada conservar tot el seu carisma. La mirada fosca i la contundència de l’actuació de Washington salven la pel·lícula d’un fracàs que hauria pogut ser força més estrepitós, les coses com són. Tampoc la resta de repartiment ajuda gaire, excepte la curiosa -i estranya- aparició puntual d’uns veterans Melissa Leo i Bill Pullman. Pel que fa a Chloë Grace Moretz, el que sorprèn més aviat és el seu no protagonisme, quan apuntava a secundària principal.\nI no és l’únic aspecte que sorprèn a The Equalizer, ja que Fuqua recorre a un ús de la violència bastant excessiu, fins i tot desmesurat en els seus minuts finals. Encara que no sempre sigui explícit, no evita un cop més la sensació que no era una característica que corresponia a una pel·lícula com aquesta. Finalment, tampoc puc deixar passar el tractament profundament estereotipat que fa dels adversaris -havien de ser russos?-, amb una presentació que vol imposar, però que acaba sent totalment fallida per l’estupidesa que el guió els atorga. Un parany més que se suma a les raons per posar en dubte la necessitat de fer una pel·lícula com The Equalizer; no és un complet desastre, ja que proporciona bons moments d’acció i un entreteniment global que se situa dins d’uns mínims, però el personatge i els recursos tenien un potencial molt major del que es materialitza. Una mica més de treball del fons, i menys en la forma, potser hauria anat bé.\nCHAPPIE – Tràiler →


Josep Pla. La família\nEl vent manté una estona una fulla de plàtan, seca, al vidre de la finestra. En aquest país, hi fa molt de vent, i el vent produeix coses insospitades com aquesta de mantenir una llarga estona una fulla aixafada al vidre de la finestra. La meva mare s'adona del fet i, com que el contrallum de la tarda d'hivern no li deixa veure, amb claredat, la fulla aixafada, em pregunta si el vidre no s'ha embrutat. La meva mare és de l'època de les dones d'aquest país que tenien una vertadera passió per les coses netes. Encara n'hi ha alguna, però menys. Llavors hi havia moltes espelmes i portallànties i sempre era possible de trobar una gota de cera solidificada i blanca sobre un rajol o sobre la fusta d'un moble. Si la mare en trobava alguna, feia saltar la petita circumferència amb l'ungla del dit petit, amb la gràcia d'una persona realment entesa. Després, la ratxa de vent entrà en una successiva depressió i la fulla seca caigué a terra. «Sembla que el vidre és més net...!», digué amb les faccions més clares i notòriament més satisfetes.\nLa família. Sento dir que és molt important; però, a pesar de tots els esforços que hi he projectat, no he arribat mai a treure'n l'aigua clara. He tingut la sort de conèixer els meus pares. Els he coneguts realment? Els he vagament coneguts? D'algunes de les seves anècdotes, que m'han quedat flotants, en la memòria, he tractat de deduir-ne una forma o altra de retrat intel·ligible, sense el més lleu resultat. De tota manera, no voldria pas haver tingut uns altres pares. No crec pas que tothom ho pugui dir igual i aquest és el fet bàsic, al meu entendre d'una família. Tota la resta és fraseologia convencional. Els meus pares em donaren una disciplina concreta, és a dir, una tendència a reaccionar de la mateixa manera davant els espectacles que hom va trobant. No he pas conegut els meus avis -excepte la meva àvia materna. Ningú no me'n parlà mai. Ni tan sols sé on són enterrats. Dels meus besavis, no en tinc ni la més petita notícia. Per més esforços que fes, no podria pas posar, sobre aquest paper, els seus noms cabdals. A deu anys, vaig marxar de casa per anar al col×legi. Des d'aquella data fins molt tard en la vida els meus retorns a casa es produïren en un estat d'esperit de passavolant. De les persones de les branques laterals de la família, en tinc una idea molt vaga. De les poques que he conegut, el seu tracte ha estat molt superficial. Altres deuen haver tingut més fortuna. En el cas personal, tota la família es redueix als pares. És clar que les famílies importants deuen tenir papers i cultivar els records dels passats familiars. Jo no tinc cap paper ni m'han insuflat cap record apreciable. La pura grisalla. L'anonimat biològic total. Havent nascut el 1897, més enllà d'aquesta data el que fa referència a la meva família està immergit en una boira total. Així, en l'espai i en el temps, la presència de la meva família és ben prima i magra. En la cadena de les generacions, ni tan sols es troba algun element pintoresc que vigoritzi alguna forma esborrada, que hi doni un cert color. Tot cendra, dispersió, oblit...\nDe vegades es tenen germans. Hi ha una cosa -parlant en general- que els pot unir o desunir: els interessos, els diners... si n'hi ha. A part aquest fenomen, si viuen a prop, solen renyir; si viuen allunyats, tendeixen a tenir l'un de l'altre records molt imprecisos. La memòria tendeix a relaxar-se. Arriba un moment, amb el pas dels anys, que es troba curiós que, amb la persona que teniu davant, hi hàgiu pogut tenir una certa intimitat, que hi hàgiu pogut dormir en el mateix llit. La família -la vida en general- és una successió de sorpreses mentals i sentimentals. «La famille de l'home n'est que d'un jour -escriu Chateaubriand a "René"-; le souffle de Dieu la disperse comme une fumée. À peine le fils connaît-il le père, le père le fils, la frère la soeur...» Aquestes paraules semblen especialment exactes per l'època present, plena de desafeccions socials i morals -desafeccions inseparables d'una civilització indiferent, impacient, abrupta, bestial.\n21 de març (1918)\nEn un moment determinat, alguns amics del meu pare decidiren crear un establiment per a prendre cafè i fer una tertúlia sense noses excessives. Li demanaren un nom que respongués a l'esperit del país i a la finalitat que portaven. Proposà que l'establiment s'anomenés el Porxo d'en Massot i que el nom portés a sota, com a subtítol, aquest afegitó: Centre Republicà Tradicionalista.\n[ El quadern gris]


Obertes les preinscripcions a una nova oferta de formació tecnològica especialitzada - Actualitat - Cibernàrium\nhttps://cibernarium.barcelonactiva.cat/home;jsessionid=207A69C37E95A32A1EEFE5633A2A65FF "-" Inici " -" false "-" $nav_item.getFriendlyURL()\nhttps://cibernarium.barcelonactiva.cat/actualitat;jsessionid=207A69C37E95A32A1EEFE5633A2A65FF "-" Actualitat " -" false "-" $nav_item.getFriendlyURL()\nObertes les preinscripcions a una nova oferta de formació tecnològica especialitzada\nCibernàrium ofereix a partir del mes d'octubre i fins el desembre dos cursos gratuïts que tenen com a objectiu, capacitar persones per treballar i desenvolupar la carrera professional dins del sector TIC.\nAmb l'objectiu de fomentar la incorporació de la dona en el sector TIC, les seves inscripcions tindran prioritat.\nPots consultar tota la informació i el temari a la pàgina de cada curs:\nCurs de Business Intelligence. L'augment de dades producte dels nous models de producció i comunicació de la nostra societat, requereix una gran demanda de professionals qualificats per tractar-les, analitzar-les i poder extreure'n finalment coneixement. El curs et donarà la base tècnica necessària per a tractar tot tipus de dades. Al finalitzar, estaràs preparat per incorporar-te a treballar al sector TIC. Preinscripcions obertes\nCurs de Quality Assurance. Per a cada 4 programadors, és necessita un QA. Aquest professional és l'encarregat de testejar i posar a prova mitjançant eines d'automatització la qualitat dels productes que és desenvolupen. T'agradaria treballar com a Quality Assurance? El curs de Quality Assurance et donarà la base tècnica necessària per incorporar-te a treballar al sector TIC. Preinscripcions obertes\n‘‘Aquesta activitat està cofinançada pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER) de la Unió Europea, en el marc del Programa Operatiu FEDER de Catalunya 2014-2020.\nOperació Digitalització de serveis públics i Actuació Digitalització de continguts, plataforma de gestió i adequació d'aules i equipaments per al consum de continguts digitals.''


Miguel de Unamuno: entre l’essència i l’existència Miguel de Unamuno: entre l'essència i l'existència | Centre Cívic Casa Golferichs\nHome Tallers Culturals Miguel de Unamuno: entre l'essència i l'existència\nMiguel de Unamuno: entre l’essència i l’existència\nDel 19 d'octubre al 26 d'octubre del 2020\nCàpsula en línia de filosofia\nInstruït en el moviment racionalista i positivista, Unamuno es va preocupar sempre per l’ésser en el món circumdant, és a dir, per les persones de carn i ossos. Aquesta preocupació el va portar a desenvolupar un pensament existencialista, segons alguns de caràcter cristià, segons altres agnòstic. La veritat és que Unamuno va divagar entre la fe i la raó al llarg del seu pensament filosòfic de manera circular. Clar exemple d’això són les seves dues obres filosòfiques més rellevants: Del sentimiento trágico de la vida (1912) i La agonia del cristianismo (1925). En elles ens mostra la seva vinculació cap a Kierkegaard a qui va denominar “germà” en el sentit més fraternal del terme. Tanta va ser la seva identificació amb el filòsof danès que podríem dir que Unamuno viu directament aquesta anomalia existencial manifesta en l’angoixa i la desesperació tal com va afirmar Kierkegaard.\nCurs totalment en línia\nProfessor/a: Joan Carles Gomez, doctor en filosofia


Creu que en cap dels casos hi pot haver la inconstitucionalitat al·legada\nEl ministre d'Afers Socials, Habitatge i Joventut, Víctor Filloy, durant la roda de premsa / SFG\nAndorra la VEllaDavant l'anunci fet aquest dijous per part del grup parlamentari socialdemòcrata que estudia dur al Tribunal Constitucional la rebaixa al 0% del percentatge de cessió en sòl urbà consolidat i l'excepció de certs requisits d'habitabilitat, dues mesures que preveu la llei de mesures urgents aprovada la setmana passada pel Consell General, el ministre d'Afers Socials, Habitatge i Joventut, Víctor Filloy, defensa la utilitat d'aquestes dues polítiques i manifesta que "no hi veu la inconstitucionalitat" d'aquestes.\nAixí, Filloy explica que la rebaixa de la cessió, una decisió que poden prendre els comuns si volen, és "una mesura temporal, que està acotada en el temps i per una finalitat social molt concreta", com és la de fer que hi hagi "més habitatge de lloguer al mercat". Creu que aquesta rebaixa pot fer que si algú s'estava plantejant tirar endavant un edifici, ho faci, i recorda que la norma estableix que hagi de ser per a lloguer i per un període de deu anys. Així, el ministre defensa que si aquesta rebaixa fos inconstitucional també ho hauria de ser el fet que qualsevol comú rebaixi el percentatge de la cessió prevista al pla d'urbanisme, per exemple, del 15 al 10 o el 5%, ja que aquells que han pagat el 15% podrien considerar que se'ls perjudica. A més, argumenta que no s'envaeixen "les competències que atorga la Constitució ni la llei de limitació de competències perquè ampliem el marge però cada comú decideix sobiranament quin és el percentatge que aplica".\nPel que fa a l'altra mesura, defensa que el que es busca és que hi pugui haver un canvi d'ús en certs immobles que per exemple avui en dia són hotels i es puguin dedicar a habitatges de lloguer. "Això no implica que no hagis de complir la normativa bàsica d'habitabilitat, és a dir, l'administració o els professionals que ho determinen no permetran que un pis surti o al mercat o al lloguer si no disposa de les condicions mínimes d'habitabilitat", ha subratllat el ministre, afegint que el que recull l'excepció de la norma són "qüestions accessòries" i que en cap cas afectaran que els habitatges resultants no siguin "dignes". "Certs criteris es poden relaxar aportant habitatges habitables, amb seguretat i dignitat", ha afegit, negant que aquesta excepció vagi en contra del dret a l'habitatge com argumenta el PS. A més, defensa que es permetrà rehabilitar edificis que avui en dia estan buits, per exemple els dels nuclis antics, i que d'una altra manera no podrien ser reformats perquè no poden, entre altres exigències, comptar amb places d'aparcament. I, a més, incideix que això no representa "cap pas enrere" ja que la norma per a la construcció d'obra nova o d'altres rehabilitacions continua sent molt exigent, de fet, ha defensat que Andorra és "un dels països més exigents en eficiència i accessibilitat".


pèl-roig – Pàgina 2 – El Bell cant d'un Somriure\nHunter X Hunter 353 – Astut\nHisoka vs Chrollo (part jo ja ho vaig dir de n)\nEls orgasmes d’en Hisoka són lo millor\nCapítol com els dos anteriors amb molta acció i sense cap intriga especial a comentar, a part és clar de les elaborades tècniques de batalla que en la mateixa acció es presenten. He de dir no obstant, que sense saber quan planeja l’autor allargar aquesta batalla, no m’agradaria veure-la durar més de quatre capítols de manera consecutiva. No vull dir amb això que no vull que sigui llarga, si l’autor creu que ha de ser-ho jo confio en ell. Però si la batalla s’allarga gaire, m’agradaria que l’autor aconseguís arribar a una mena de clímax i pauses la historia durant un o dos episodis per anar a explicar un altre cosa i després tornar a aquesta. Essent el tercer episodi dedicat a aquesta batalla ja començo a albirar certa monòtona en el visionat i m’agradaria que si la cosa s’allarga es pogués relaxar el ritme narratiu passant momentàniament a un altre tema. Només espero que si l’autor l’allarga, ens expliqui més coses de mentres (si continua amb tanta batalla les meves ressenyes es quedaran amb poc a dir, tot i que tenint en compte que ara venen exàmens… tampoc és mala cosa, tot i que per altre banda estic suposant que continuarà al ritme setmanal duran molt de temps… que fàcil es acostumar-se a la regularitat amb tan sols tres setmanes, em trencarà el cor quan torni a desaparèixer :’( ).\nJa ha arribat la super estrella!\nEl capítol m’ha agradat força. Passades les presentacions que van concloure definitivament en l’episodi anterior toca anar a l’acció de veritat, i a això ha anat. El problema potser és que res del capítol m’ha sorprès. Tot el que ha passat és sols una petita part del que ja vaig augurar en la ressenya anterior (veure ressenya) sobre les tàctiques de combat d’en Chrollo. Sols que de moment a nivells molt basics. Suposo que l’autor, conscient que no tothom fa recerca per assabentar-se amb exactitud de les habilitats exposades, decideix començar a poc a poc i mostrar lentament l’estratègia que Chrollo te preparada. Donada la revista juvenil on publica el seu contingut i el gran nombre de lectors ingenus que ha arrossegat la sèrie, em sembla una bona estratègia a seguir, tot i que això allargarà més del compte el combat. Es clar que amb un combat tan intens i ben manejat suposo que no importa gaire. No?\nMmmm a Chrollo li agrada donar pel darrere\nSe’ns mostra la facilitat de Chrollo per crear amb uns pocs instants fruits d’una simple distracció centenars de copies assassines disposades a atacar a Hisoka. Aquests simples titelles no tenen res a fer contra l’arlequí és clar, però sí son una distracció perfecte per què Chrollo apareixi en el seu punt cec i llenci el seu atac. I per molt simple que sigui la tàctica (tot i que la seva preparació és indubtablement elaborada) és tremendament efectiva. El que indubtablement més m’ha agradat del capítol es el fet que com a lector podia senti l’angoixa que els munts de titelles causaven en Hisoka (tot i que ell encantat). Se sentien realment com si li impedissin respirar, si es despistava un moment ja el tenien agafat. Tots sabem que res podrien fer ells contra Hisoka, però si l’agafen estaria indefens contra atacs més poderosos i en el temps en que se n’hagués de desfer (com ja ha demostrat aquest capítol) Chrollo tindria temps a aparèixer per darrere i llençar el seu atac per tornar-se a amagar en les ombres abans que el seu adversari pogués reaccionar. Com he dit, la tàctica és senzilla però efectiva i realment l’autor aconsegueix fer sentir el perill que corre Hisoka tot i l’aparent feblesa de les piles de copies de cadàvers que se li llancen a sobre. El combat és vibrant i opressiu i tot i que Hisoka se n’ensurt Chrollo sembla tenir les de guanyar. I això que no ha fet més que començar.\nEls fans extasiats pel retorn de HxH\nEn aquest capítol queda més clar que mai que si Hisoka vol guanyar s’haurà de treure més d’un as a la màniga i mostrar les seves verdaderes cartes. Per què sí, amb un dels seus senzills però no per això menys magistrals cops ha mostrat una vegada més la maniobrabilitat de la seva manipulació del nen. Però aquesta versatilitat acabarà per trobar un límit i tots ho sabem. Per molt elàstica que sigui la goma no es pot estirar per sempre (adequada metàfora). Hisoka les ha passat putes i l’únic que ha aconseguit és un orgasme(alabat cia) i donar un cop a Chrollo amb un cap. I sabent com és Chrollo de poderós dubto que un cap li faci gaire mal. Però el més important de tot és que Chrollo ni tan sols ha fet servir les bombes, que són de fet l’arma més poderosa de la seva estratègia. I tot i no fer-les servir, sols amb els cops que li permeten la distracció dels cadàvers ja sembla portar l’avantatge en l’arena. Les perspectives pel combat es posen cada cop més i més interessants.\nPerò el fet que comenci suau no pot basar-se sols en un argument narratiu (ja ha demostrat varies vegades que sempre hi ha un motiu darrere les accions que s’emprenen a la sèrie). Crec que comença així d’intens per fer que Hisoka es concentri en evitar que l’enxampin els cadàvers i preveure les aparicions de Chrollo, de manera que quan se li acosti una de les bombes disfressades de cadàver… be, HIsoka ni tan sols la veurà a venir. Crec que aquesta és l’estratègia per el moment, submergir-lo en un hàbit de lluita repetint les mateixes tàctiques un cop i un altre cada vegada més opressives per sorprendre’l amb un canvi brusc quan ja s’hi estigui adaptant. Hem d’estar atents, per què auguro la primera explosió impressionant i potser dramàtica (podria Hisoka perdre un braç? En un combat com aquest semblaria molt només per començar, potser un dit?).\nPerò anem al que importa d’aquest capítol. La pagina final del contraatac d’en Hisoka. Un doble atac secret, fent servir el primer com a finta del segon, sembla una tècnica adequada per l’arlequí. Però el més inquietant aquí és que per a fer l’atac Hisoka ha rebut al seu temps (i sembla que tot content) el brutal atac de Chrollo. I a primera vista, sembla que l’atac resulta molt més perjudicial per Hisoka que per Chrollo. Els atacs realitzats abans d’aquest havien semblat contundents, però cap en comparació a la brutalitat d’aquest. No obstant Hisoka somriu, i sabem que Hisoka no somriu en va. Sembla difícil que el cap projectat hagi fet gaire mal a Chrollo, per al que em decanto més cap a la idea de que el seu somriure es deu més aviat a un altre cosa. En primer lloc, el primer que he pensat és que el cap ha atacat a la seva mà dreta (o això sembla, intel·ligentment no s’aprecia molt be). Mà on si un es fixa pot veure que sostenia el llibre una vinyeta abans. Sembla impossible que l’hagi guardat. Així doncs penso que l’atac podia anar més aviat dirigir contra el llibre que contra el Chrollo mateix. I si Hisoka aconseguís malmetre el llibre i fer-lo inservible? Això seria el final per a Chrollo, òbviament no veurem això en aquest capítol, però potser en un altre. La segona idea i que no es incompatible amb la primera. És que Hisoka te l’objectiu en realitat d’enganxar el seu nen o be a Chrollo o be al llibre. Imagineu que quan Chrollo està a punt de fer l’atac final Hisoka estira de la goma i li roba el llibre capgirant la situació i assestant ell el cop definitiu? Seria brutal. Sigui com sigui, estic segur que hi ha una estratègia amagada darrere aquest cop i que no es tracta sols d’un simple atac exitós. Sigui com sigui haurem d’esperar per veure-ho.\nEn serio, aquests capitols donen per fer molta conya gay\nEn definitiva el capítol ha estat emocionant. Continuació immediata del que vam veure i confirmació també immediata del que ja vaig augurar. El combat sembla encarrilar-se en bon camí. I el fet de que Hisoka vagi deduït a través de pensaments el procediment de Chrollo sense necessitat de recórrer al diàleg ja m’agrada més. De fet, comentarista a part, només intercanvien una sola línea en tot l’episodi (-T’he vist preparar la teva estratègia – Ho se). Això s’adequa molt més al estil de combat “realista” de HxH mancat de diàlegs durant el combat. Accentuant les meves esperances que el discurs inicial de Chrollo no fos més que una simple condició de les seves noves habilitats. Esperant amb ànsia el següent.\nPublicat el 16 de Maig de 2016 19 de Maig de 2016 Categories HunterXHunterEtiquetes HxH, manga, pèl-roig, ressenya2 comentaris a Hunter X Hunter 353 – Astut\nHunter X Hunter 352 – Problemàtic\nHisoka vs Chrollo (part s’obre el teló de n)\nI sembla que amb aquest capítol acaba la presentació del que serà un dels combats més llargament esperats de la historia (entre sagues i hiatus de per mig, quan fa que esperem que aquests dos s’enfrontin?). El capítol no és en sí molt diferent que l’anterior, igual que en aquell no succeeix gaire res al llarg de les pagines. Però en aquest cas ja m’ho esperava, així que l’he pogut gaudir molt millor. Llastimosament però, com pertoca a un capítol carregat d’acció, no hi ha molt a ressenyar.\nHi ha una cosa que em produeix certa urticària. I és el fet que en Chrollo vagi explicant fil per randa el funcionament de les seves habilitats. El fet de parlar de les habilitats és un dels requisits per a poder robar-la, però pel que jo se no ho és per poder emprar-la. El fet que Hisoka no prepari cap temptativa contra el cap de l’aranya mentre aquest s’explica en canvi, és quelcom que no em molesta en absolut. Tots sabem com és Hisoka, si el seu enemic li explica les seves habilitats ell estarà encantat. És de la classe d’individu egocèntric que te una alta confiança en les seves possibilitats de victòria i que per això és capaç de sotmetre’s a petits perills o deixar passar oportunitats si això brinda més emoció al seu enfrontament. Tot i això també sabem que Hisoka és endimoniadament intel·ligent i emprarà la informació rebuda de la manera més practica possible. El problema aquí és Chrollo, no és dels que els agrada fardar i ell mateix clarifica que no fa això per burlar-se d’en Hisoka. Llavors per què? Tan altes són les seves expectatives de victòria? Jo segueixo pensant que haver d’explicar les habilitats que fa servir amb el marca pagines és una de les noves restriccions, aquest capítol ha refermat les meves sospites, però no les ha confirmat. Espero que l’autor ho especifiqui en algun moment, tot i que no m’estranyaria que ho donés per entès. Fins llavors el fet em seguirà generant certa picor.\nUs imagineu en Chrollo aixi?\nUna de les coses interessants en les que no vaig caure en el darrer capítol és que el fet que Chrollo empari l’habilitat de Shalnark implica que aquest no la pot fer servir. Per tant, Chrollo ha deixat sense habilitat a una de les potes de l’aranya. Suposo que aquest l’ha entregat voluntàriament, tot i que també podria ser que l’hagués forçat. Sigui com sigui el fet suscita moltes preguntes. Te previst Chrollo tornar a Shalnark la seva habilitat en el cas de vèncer a Hisoka? Si Chrollo mor les habilitats robades tornen als seus propietaris originals? Si Chrollo fa servir l’auto pilot de Shalnark també es transformarà en súper sayan? (jo vull veure això). Sigui com sigui espero que aquestes preguntes també siguin donades en algun moment.\nPerò anem a les habilitats mostrades sen aquest capítol. Chrollo va dir que mostraria a Hisoka tres habilitats més. La primera li permet controlar objectes inanimats com a titelles. La segona li permet copiar objectes inanimats. Amb la primera habilitat no pot controlar cadàvers, però en canvi sí pot controlar copies de cadàvers. I l segona li permet copiar cadàvers, oferint-li així un gran numero de titelles humanoides per controlar. La tercera habilitat permet a Chrolo donar la seva aparença a qualsevol persona que toqui amb una mà i copiar l’aparença de qualsevol persona que toqui amb l’altre. Només amb aquestes tres habilitats ja tenim una combinació molt potent, pot intercanviar aspectes (que suposo que romandran canviats encara que canvi l’habilitat en us) i pot fer copies de cadàvers, permetent-li així controlar una o varies copies a les que ha donat la seva aparença per que ataquin a Hisoka mentre ell l’ataca amb una aparença desconeguda que Hisoka no pugui identificar.\nNomés això per si sol ja dona molt de joc, però a aquesta se li ha de sumar l’habilitat de controlar un esser viu amb el control remot (que tot i semblar reiterativa Chrollo ha admès que juga un paper en el seu pla, hem de comprendre que amb aquesta habilitat l’individu controlat pot rebre ordres complexes, mentre que amb la dels titelles bàsicament només pot atacar) i finalment l’habilitat de sol i lluna que permet marcar a persones amb una bomba que pot fer explorar ajuntant els símbols positiu i negatiu amb que els ha marcat(no em queda molt clar si ha d’ajuntar ell les mans o s’han d’ajuntar els simbols que ha marcat en l’individu). Això vol dir que no pot convertir en bomba a les copies de cadàvers, doncs segons he entès necessita que l’usuari estigui viu quan el toca (i ells son tècnicament objectes inanimats amb aparença de cadàver), però en canvi si pot convertir en una bomba als individus que controli amb l’habilitat de Shalnark. Que implica això? Que morirà molta, molta gent. Ara s’entén per què Chrollo va triar la torre coliseu com a escenari de combat i sincerament m’encanta. Per executar el seu pla Chrollo necessita una gran quantitat de individus vius que poder controlar, assassinar i copiar tantes vegades com faci falta. Segons he intuit pretén enviar una onada de copies de cadàvers amb els aspectes canviats contra en Hisoka mentre controla a un d’ells (el que porti l’anteneta), el qual tindrà a sobre una bomba que Chrollo farà explotar si s’acosta prou a Hisoka(tant si ha d’ajuntar ell les mans com si ho ha de fer l’individu que controla). Aquest pla és endimoniadament astut i maquiavèl·lic i justifica perfectament tot el que no em va agradar del capitol anterior, que ja vaig dir que esperava pogués ser justificat (segueix picant-me lo de que li expliqui tot, però suposo que es resoldrà essent una simple nova restricció).\nCom dir-ho…. el paio es veu una mica canviat\nNo obstant, com no podia ser d’altre manera tot això te els seus peròs. Tant l’habilitat de canviar d’aspecte com la de les explosions requereixen ambdues mans per a ser emprades, cosa que vol dir que quan les utilitzi, només podrà fer servir aquelles. Això implica que no pot fer explotar a un individu que està controlant (si es que necessita tenir l’habilitat activa per fer l’explosió, que no em queda clar), ni tampoc pot canviar d’aspecte mentre controla un individu. L’habilitat de Shalnark, permetia posar a l’individu controlat en control automàtic, però m’atreviria a jutjar que si deixa de fer servir l’habilitat tant el comandament a distancia com les agulles desapareixen i s’esborra el control. Per tant, no pot fer explotar a ningú mentre el controla(o potser sí, com ja he dit. Suposo que quedarà més clar un cop posada en practica). Però això no vol dir que no el pugui acostar a en Hisoka per després fer-lo explotar. Per altre banda l’habilitat de canviar d’aspecte és més complicada. Si te el llibre entre les mans, segueix podent fer servir la mà esquerra i per tant pot prendre l’aspecte d’un altre persona, però no concedir el seu. Això implica que mentre fa servir un altre habilitat pot seguir prenent els aspectes d’altres persones. Tot plegat és força recargolat i esdevé just el que esperava d’aquest combat. Tinc moltes ganes de veure quines cartes traurà Hisoka per contrarestar les trampes que Chrollo li te preparades. Per què si les possibilitats que tenen la combinació d’habilitats que ens ha mostrat Chrollo són espectaculars, podem estar ben segurs que el combat real tindrà una complexitat encara mòlt més elevada. Esperant-ho amb candeletes.\nLa introducció d’aquest combat va començar en el capítol anterior i ha acabat (suposo) en aquest. I no podria ser una millor introducció. Tot i les meves reserves en el capítol anterior, com ja vaig dir s’ha d’analitzar en conjunt. I en conjunt aquesta presentació és espectacular. El capítol anterior sembrava els fruits per a poder recollir-los en aquest i arribar al nivell suficient de comprensió de les habilitats per veure el combat que s’acosta. Crec que haurem de tenir molt clares les característiques i limitacions de totes les habilitats en joc per poder seguir el combat. Jo mateix he hagut de llegir varies vegades algunes pagines i buscar informació per tenir completament clares totes les dades de les habilitats emprades. Recomano fer el mateix a aquells qui tot i la meva explicació encara no els hagi quedat clar. Per que un cop comprés i assimilat les habilitats que hi ha en joc m’aventuro a augurar que el combat serà memorable. El mateix Hisoka ha posat la cara més seriosa que li havíem vist al comprendre l’abast de la combinació d’habilitats. Si Hisoka es posa seriós és que la cosa va forta. Problemàtic cita el títol, crec que en nostre harlequin es trobarà amb que aquest combat resulta molt més que problemàtic. M’agradaria contemplar com després del combat tal com fa Oda amb els seus personatges a One Piece li queda a Hisoka alguna cicatriu per a la posteritat.\nEn definitiva no hi ha molt més a parlar sobre aquest capítol. Es presenten les habilitats i s’acaba la introducció, ara ja estem preparats pel que vindrà. Suposo que el següent capítol seguirà amb el combat, tot i que ben be podria no fer-ho ara que ja s’ha acabat una part d’aquest. Sigui com sigui aquest episodi ha esborrat definitivament totes les meves reticències del capítol anterior i m’ha proporcionat totes les ganes que em faltaven per veure aquest combat. Passi el que passi, podem estar segurs de que el que vindrà serà èpic.\nPublicat el 5 de Maig de 2016 5 de Maig de 2016 Categories HunterXHunterEtiquetes HxH, pèl-roig, ressenya2 comentaris a Hunter X Hunter 352 – Problemàtic\nHunter X Hunter 351 – Duel a Mort\nHisoka vs Chrollo (part 1 de n)\nM’he posat a llegir aquest capítol amb moltes ganes. Havia sentit de molta gent que deia que era genial. L’anterior m’ho va semblar i la gent no en deia el mateix, però això només feia que indicar-me que hi hauria acció o grans revelacions, que és el que sempre acontenta a les masses. També hi ha contribuït el fet que m’haguessin dit el mateix del capítol d’aquesta setmana de One Piece (veure ressenya), tots l’havien pintat genial abans que el llegís i efectivament ha estat un dels millors capítols que he vist darrerament superant totes les meves expectatives. Desgraciadament HxH no ha patit el mateix destí. Sincerament el capítol m’ha semblat una gran decepció.\nNo vull dir que el capítol hagi estat dolent, noimolt menys. Ha estat un bon capítol, però per si sol… no és res. Una mera presentació. Perquè de fet, a part de presentar-nos la batalla, no hi passa res. Suposo que la culpa és de les expectatives. Sincerament, esperava quelcom intricat, quelcom realment complex que m’obligués a llegir-me el capítol tres vegades per entendre-ho. M’havien dit que el capítol no tenia res a veure amb l’anterior i tenia ganes d’esbrinar quina trama se’ns presentava a continuació, quina complicació. I resulta que res de trames, un simple i ordinari combat. Potser el combat més esperat del manga per alguns, però a mi personalment Chrollo mai em va caure massa be. Sempre vaig ser més fan de les potes de l’aranya que del seu cap. La eterna persecució de Hisoka per lluitar amb Chrollo era el més interessant del personatge, però ara la persecució ha acabat i be… sincerament no em genera massa emoció.\nChrollo Lucifer és un home intel·ligent. Un home que sabia que no podria defugir per sempre l’amenaça de l’harlequin. Que es preparés per a l’ocasió no és només lògic si no que és l’única acció que el personatge essent com és podia emprendre. Essent com és adorat per les potes de l’aranya, la opció més evident hagués estat reunir-los a tots per afrontar el duel contra Hisoka. Però suposo que el personatge en el fons te el seu orgull i te confiança en les seves possibilitats. El detall que pot portar més discussió és el fet que decideixi enfrontar-lo dins la torre coliseu. Personalment m’agrada el fet que l’autor hagi decidit anar, sense posar masses floretes a l’assumpte, directament a l’enfrontament. I la torre era la manera més directa i fàcil de presentar-ho. Entenc perfectament els seus motius, narrativament és el més senzill i efectiu, però crec que alguna floreta presentativa no hagués sobrat. És clar que aquest detall que em genera certa picor es veurà solucionat si en futurs capítols veiem a mode de flasback una mena de preparació anterior a l’enfrontament. De ser així la manera en com s’ha presentat el combat, directe al gra, és la millor opció narrativa i la que més m’agrada. Però deixant de banda aspectes de narrativa: per que Chrollo hauria de triar la torre per enfrontar-se al nostre estimat Hisoka? Sincerament espero que hi hagi algun motiu al darrere que ho justifiqui més enllà de l’adequat que resulta ser. Podríem argumentar que després de tant de temps el duel requereix un enfrontament formal i que la torre és el millor lloc per dur-lo a terme, però Chrollo és un calculador i que es deixi dur per sentiments d’aquesta manera no m’encaixa en la seva personalitat. Per tant auguro que o be forma part del seu pla (amb que l’escenari li donés un petit avantatge en una de els seves habilitats seria suficient, al cap i a la fi també te orgull per molt que no deixi que aquest el cegui), o be te alguna cosa a veure amb les seves restriccions.\nPerò parlem de Hisoka. Hem vist al llarg del manga tota mena d’habilitats, algunes de les quals s’alcen a nivells quasi divins. Però quina és la habilitat de Hisoka? Per que la seva peculiar manera de controlar el nen no és pas la seva tècnica especial, per molt us que li doni. Hisoka és un individu que mai ha lluitat amb tot, que mai ha ensenyat les seves cartes. I el que més m’emociona d’aquest combat és la possibilitat que l’obligui a ensenyar el seu autèntic potencial, que ens demostri d’una vegada quina carta te amagada sota la màniga. No obstant, per molt interessant i esperat que sigui el combat, el fet que no tingui cap rellevància en cap trama, que sigui sols pel fet de ser no pot evitar decebre’m. Per què tal com s’ha presentat m’ha donat la sensació que aquest enfrontament és més aviat una cosa que l’autor s’havia de treure de sobre abans de viatjar al continent fosc. Altre cop des del punt de vista narratiu intercalar l’acció amb la complicació de les trames que se’ns presenten per davant és un encert. Però una cosa és la qualitat narrativa i l’altre és la coherència i la riquesa de la historia, no m’agradaria que sacrifiqués unes en pos de les altres. Potser em sorprèn i a posteriori l’enfrontament resulta tenir una importància amagada i uns motius més fundats, però ara mateix el context em tremola una mica i això és una llàstima. L’entrada d’en Luffy al coliseu de Dressrosa era pràcticament el mateix pla argumental però funcionava de sobre manera, potser per això no puc evitar pensar que l’autor podria haver-ho fet millor.\nPerò deixem els contextos a part. Tot el criticat anteriorment pot ser transformat en virtut en posteriors capítols amb relativa facilitat si l’autor pren els camins adequats. Centrem-nos doncs en literalment l’únic que passa en el capítol: el combat. Potser està influenciat pels possibles defectes que he trobat en la presentació, o per l’intricat del capítol anterior, però l’encontre m’ha semblat pecar de simplista per als estendards de la sèrie. A nivell combatiu el que em semblava més interessant de Chrollo era el fet que hagués de combatre amb una sola ma quan emprava la seva tramposa habilitat. Ara aquesta limitació ha estat extirpada en pos d’altres limitacions de moment desconegudes. Potser el problema del capítol és que realment no han arribat a lluitar, només es provaven mútuament, es testaven i mesuraven per calcular la millor ruta d’acció per al combat que s’acosta. Això doncs, tampoc és en si un fallo, si no un resultat del fet de que es tracti d’un material episòdic que forma part d’un enfrontament més extens, sols una introducció.\nUn dels fets que més em neguitegen d’aquest enfrontament és que dubto molt que l’autor es desfaci així com així d’en Chrollo i molt menys que ho faci d’en Hisoka. No al menys sense una mica més de suc al darrere. Que el duel fos a mort és quelcom que quasi no te impacte, era quasi evident, però és una constatació sana. Però això vol dir que un d’ambdós morirà? M’imagino a Chrollo perdonant la vida a Hisoka si aquest pot ser-li útil, però em costa més de veure a l’inversa si aquest ja ha aconseguit la seva victòria. Sigui com sigui em costa imaginar que l’autor trií desfer-se de qualsevol d’ambdós personatges. Potser estem davant una planejada falsa mort de Chrollo per tal que Hisoka el deixi en pau una temporada mentre prepara els seus verdaders plans. Si realment fos així sembla una idea molt interessant que justificaria totes les petites incoherències del capítol.\nEntrem en un dels punts més interessants del combat. Chrollo ha narrat a Hisoka el funcionament de les seves habilitats. HxH no es caracteritza pel topic del manga d’explicar als adversaris les habilitats que posseeixen per que puguin contrarestar-les, normalment els personatges s’han d’esforçar per deduir-les i això és el que caracteritza a un bon caçador. Però Chrollo sembla haver-ho deixat anar tot. Per que? Per simple orgull? Si fos així realment em decebria, no sembla el personatge que es deixa emportar per l’orgull i la confiança. El que m’atreveixo a augurar és que es tracta d’una de les esmentades restriccions de la seva nova habilitat. Doncs tan bon punt ha guardat el llibre per emprar ambdues mans ha començat a narrar del tiron el funcionament de les seves cartes. És una mena de restricció que ja havíem vist abans i que en el cas de Chrollo no el perjudica especialment com ho podia fer per exemple amb el bombarder de Greed Island. Però està clar que no pot pas ser l’única restricció de la nova habilitat de Chrollo. Estic impacient per saber quines seran aquestes i veure com afecten el combat on espero que ambdós oponents mostrin totes les seves cartes (M’he fixat en que Chrollo li ha preguntat al harlequin si volia continuar, serà aquesta un altre de les seves restriccions?).\nPer què… surt un tio raro a l’extrem superior de la foto? Serà una habilitat d’en Chrollo?\nEn definitiva el capítol m’ha decebut però m’ha agradat. El problema cau que en un capítol de 19 pagines ple d’acció i grans presentacions no queda espai per explicar gaires coses. Aquest capítol forma part d’un combat més extens que només podrem jutjar com a conjunt. La pregunta que em queda al final d’aquest episodi és: Seguirà el següent episodi amb el combat? O tornarà a la trama d’en Kurapika? Ens donarà un altre tast del Zodiac? O potser anirà a visitar en Gon (dubto que visiti en Killua més que de passada, però potser si que ens mostra algun Zoldyck)? O potser ens presentarà un altre nova trama que ningú s’esperava? Només el temps ho dirà. De moment només podem esperar amb ànsies el proper capítol i desitjar que el combat que se’ns introdueix en aquest sigui tan èpic com s’augura.\nPublicat el 24 d'Abril de 2016 24 d'Abril de 2016 Categories HunterXHunterEtiquetes HxH, pèl-roig, ressenya2 comentaris a Hunter X Hunter 351 – Duel a Mort\nProjecte Atrapa Somriures: I\nSi desconeixes de que es tracta aquest projecte, pots visitar les seves bases en el següent enllaç: http://atrapasomrriures.blog.cat/2016/04/23/projecte-atrapa-somriures/\nSant Jordi és un dels meus dies preferits de l’any. Com podria ser d’altre manera en el dia català de l’amor i la literatura, potser les dues coses que més em realcen d’aquest món. Que el dia de l’amor sigui també el dia dels llibres obra una porta a la bellesa poètica que circula pel carrer i disposat a trobar-la ha caigut la primera víctima d’aquest projecte. Diuen que la primera vegada és la més especial. Potser tinguin raó.\nHe estat molt de temps pensant en aquest projecte, elucubrant com dur a terme les meves descripcions, però ara que m’hi trobo, les paraules no flueixen com voldria. Per què, com narrar tanta bellesa? Com descriure un moment que t’ofusca els sentits i emplena tot el teu món? Impossible. Només em resta l’intent. Desitjant que al menys part de l’essència del que m’ha colpit pugui ser transmesa als que llegeixin les meves paraules.\nRoig. Roig passió. Aquesta es la paraula que em be a la ment quan intento evocar el moment d’avui. El roig de la sang, de l’amor, del dolor i de l’eufòria. El color de la vida. Que bella és la vida quan t’aventures a contemplar-la en els seus entramats més poètics. Una cara rodona es la protagonista del relat d’avui. Una cara rodona i dolça, afable, amb un somriure radiant al bell mig. M’enamoren els somriures, sempre ho han fet. És tot el que necessita una dona per captivar-me en el primer instant. El seu era un somriure enigmàtic, captivador, banyat amb el regust amarg de la distancia. No se si els llavis eren carnosos, però així els evoco. Per que aquesta no es la descripció d’una persona si no d’un sentiment. Els seus ulls brillaven darrere unes olleres de pasta, engrossint la radiant mirada d’una deessa. Les ulleres li conferien un toc interessant, un polsim de possibilitats, com podia ser d’altre manera el dia de sant Jordi, rodejats de llibres i d’amor? Ella m’ha mirat, m’ha regalat el seu somriure i jo el guardaré per sempre dins el meu cor. Però aquesta cara rodona amb un somriure excels i una mirada brillant engrandida rere les seves ulleres de pasta no venia pas sola. Doncs vivia emmarcada en el roig passió dels seus cabells, que respiraven un color resplendent i passional il·luminat per l’alegre sol de Gracia. Fent conjunt, sense saber-ho, amb els milers de roses que inunden els carrers. Aquest color intens i brillant, el color dels pètals de rosa, podria ser un detall sense menys importància en un altre dia. Però el dia d’avui, cobra una transcendència poètica que realça la figura de la bellesa que intento descriure a conceptes inexplorats i que les paraules mai seran capaces de descriure. Aquests cabells roig passió fluïen amb elegància esdevenint el marc perfecte d’aquell tendre rostre rodó, aturant-se amb subtil naturalitat a ram del pit, com la sang fluint a través de la vida.\nAcariciat pels cabells s’alçava un bust poderós, orgullós de ser sense reserva la descripció de la generositat. Igual que pels somriures també em veig fascinat pels pits. Però no sols amb la bellesa morbosa que enverina la ment de l’home i engendra en ell el desig d’amassar-los. Hi ha en la meva admiració un teixit més subtil, una apreciació quasi ascètica de la bellesa que les corbes de la dona evoquen. Per que és en la corba dels pits on resideix la bellesa poètica capaç de consumir-me. No importa si són grans o petits, el que transcendeix és la corba que viu en ells, per què aquesta corba porta en si tota la força i la bellesa que la natura ens pot donar. La dels pits és, sense cap mena de dubte, la reina de les corbes. Els pits d’avui vivien orgullosos, alçant-se en una corba superba, conscient de si mateixa i de l’atracció que és capaç de generar. Són pits altius, pits serens i generosos i com el somriure que els roba tota l’atenció, són dolços.\nÉs la d’avui doncs, una figura de corbes, una figura femenina i de sana voluptuositat. Sempre he estat més donat a la clàssica bellesa de l’abundància i la fecunditat que als models esquelètics de les passarel·les de l’alta costura. Per a mi l’abundància generosa de les cobres definides és sens dubte el parangó de la feminitat. Doncs és en la naturalitat d’un cos sense reserves on viu la bellesa natural que podria adorar com a una deïtat. Ja ho sabien els antics que les corbes eren la clau de la fecunditat.\nRostre rodó, mirada espurnejant i somriure captivador, rius de passió corrent pels seus cabells i la generositat donada en uns pits orgullosos d’alçar-se en aquest món. Dolçor, passió, tendresa i sensualitat es barregen avui per mostrar-nos el quadre d’una deessa que passejant amb humilitat circula pels carrers de Barcelona sense saber que és la dona més bonica del món.\nPublicat el 23 d'Abril de 2016 29 d'Abril de 2016 Categories Projecte Atrapa SomriuresEtiquetes AtrapaSomriures, pèl-roigDeixa un comentari a Projecte Atrapa Somriures: I


Projectes/Mozilla/Thunderbird/Correu brossa - Wiki de Softcatalà\nAquest article serveix tant pel Thunderbird com per la suite Mozilla. Tanmateix, la interfície de control del correu brossa de la suite Mozilla és lleugerament diferent de la del Thunderbird, descrita a continuació.\nTant el Thunderbird com la suite Mozilla són capaços de detectar i filtrar els missatges de correu electrònic no desitjats. No obstant, per tal que el filtratge de correu brossa sigui efectiu, l'heu d'"entrenar", ja que és un sistema de filtratge bayesià.\n1 Activació del control de correu brossa\n2 Entrenament del control de correu brossa\nActivació del control de correu brossa\nPer començar a utilitzar el control de correu brossa del Thunderbird:\nAneu a "Eines -> Controls del correu brossa...".\nA la llista desplegable, trieu el compte de correu pel qual voleu activar els controls de correu brossa. Tingueu en compte que aquí, "compte de correu" es refereix a l'estructura de carpetes a on el correu es desa, de manera que si esteu utilitzant la safata d'entrada global del Thunderbird, haurieu de seleccionar el compte "Carpetes locals". Això és diferent de la configuració dels filtres de missatges, on heu de triar el compte que recupera el correu.\nCliqueu a la pestanya "Filtres adaptatius" i assegureu-vos que la casella "Habilita els controls del correu brossa" està marcada. NOTA: Tot i la frase "Configura els paràmetres del correu brossa per a: <nom del compte>", l'opció de reiniciar l'entrenament s'aplica a TOTS els comptes. Les dades d'entrenament es desen en conjunt per a tots els comptes, així que no les reinicieu pensant que només afectarà a un compte particular.\nCliqueu a la pestanya "Paràmetres" i trieu les opcions de "Llistes blanques" i "Gestió" que desitgeu. Nota:\nPodeu triar que tots el correu brossa vagi a parar a la carpeta "Correu brossa", però aquesta carpeta no apareix normalment amb les altres carpetes fins que l'utilitzeu.\nSi trieu l'opció "netejar l'HTML del correu brossa", els missatges marcats com a brossa es mostraran sense imatges ni format HTML.\nSi teniu més d'un compte de correu, repetiu els passos anteriors per a cada compte que volgueu que utilitzi els controls de correu brossa.\nQuan hagueu acabat, cliqueu a "D'acord" per sortir del diàleg de controls del correu brossa.\nEntrenament del control de correu brossa\nPer entrenar el filtratge de correu brossa, heu de marcar els missatges que rebeu com a "brossa" o "legítim"; és important que marqueu els dos tipus de missatge i no només els que són brossa. Hi han diverses maneres de marcar els missatges:\nCliqueu amb el botó de la dreta sobre un missatge i trieu "Marca -> Com a correu brossa" (o "Com a correu legítim").\nSeleccioneu un missatge i en menú "Missatge", trieu "Marca -> Com a correu brossa" (o "Com a correu legítim").\nSeleccioneu un missatge i cliqueu sobre l'icona "Correu brossa" de la barra d'eines.\nSeleccioneu un missatge i cliqueu a la columna "Estat de brossa" del panell de missatges (apareixerà una icona petita de correu brossa en el missatge que marqueu).\nSeleccioneu un missatge i premeu "J" (per "brossa") o "Majús+J" (per "legítim").\nAl principi, la detecció automàtica de correu brossa entre els missatges que arriben pot no ser gaire acurada si encara no l'heu entrenat suficientment, de manera que heu d'anar amb compte i vigilar la carpeta de correu brossa per veure si conté missatges legítims. No obstant, després d'un període d'entrenament, veureu que els controls de correu brossa són molt efectius detectant missatges no desitjats i mantenint-los fora de la safata d'entrada.\nEl fitxer on es desen les dades de l'entrenament dels controls de correu brossa s'anomena "training.dat". Es troba en la vostre carpeta de perfil.\nPer visualitzar el registre de correus brossa, aneu a "Eines -> Controls del correu brossa -> Registre", seleccioneu "Registre de correu brossa" i aleshores arrossegueu alguna cantonada amb el ratolí fins que vegeu la informació que us interessa.\nFiltratge del correu brossa (com gestionar el correu no desitjat)\nUsing the Junk Mail Controls in Mozilla Suite


Mas-Colell demana flexibilitzar mig punt l'objectiu de dèficit de les autonomies i que es beneficiïn de la pujada de l'IVA\nEl conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, ha reclamat al govern espanyol que les comunitats autònomes es puguin beneficiar de la pujada de l'IVA aquest any mateix i que es rebaixi mig punt l'objectiu de dèficit de les autonomies, d'acord amb el marge que la UE ha donat a Espanya per aquest 2012.\n11/07/2012 - 18.06 Actualitzat 14/07/2012 - 08.53\nEl conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell\nEn declaracions abans d'intervenir en la Comissió d'Economia del Parlament, el conseller ha precisat que, en principi, l'increment de l'IVA crea una situació "més difícil" a la Generalitat, ja que l'Estat es queda el 100% de la recaptació addicional i la Generalitat, com qualsevol altre actor més, haurà de pagar més IVA.\nMas-Colell ha reclamat "lleialtat institucional" a l'executiu en el repartiment d'aquests fons addicionals, atès que, si bé el model de finançament estableix que Catalunya participa en un 50% de l'IVA, el model estableix uns límits, de manera que la Generalitat "no es beneficiarà" de la recaptació extra de l'IVA minorista.\nMas-Colell proposa que el punt addicional que la Unió Europea està disposada a concedir a Espanya en el compliment del dèficit públic —del 5,3 al 6,3% del PIB— es reparteixi a parts iguals entre l'Estat i les comunitats.\nEl conseller, que demà representarà Catalunya en el Consell de Política Fiscal i Financera (CPFyF), ha evitat fer una valoració a fons del conjunt de les mesures adoptades pel govern espanyol fins a conèixer els detalls, si bé ha comentat que "ja era hora" que se n'apliquessin algunes. Mas-Colell s'ha limitat a opinar que l'increment de l'IVA es podria haver dut a terme "abans" i que la retallada de la prestació de desocupació era una cosa "inevitable".\nMas-Colell ha comentat que els anuncis que ha fet Mariano Rajoy van en la línia de les recomanacions europees per consolidar l'euro, i ha afegit que el govern català se sent "solidari" d'aquest plantejament. En aquesta línia, ha demanat repartir de forma "equitativa", tant entre les administracions com entre la població, els costos i els beneficis d'aquestes mesures.\nEn qualsevol cas, Mas-Colell ha advertit que el govern català no acceptarà que l'espanyol pugui aprofitar l'excusa de la crisi per "imposar a Catalunya una agenda recentralitzadora".\nPreguntat per la decisió de Rajoy d'eliminar la paga de Nadal dels funcionaris, Mas-Colell ha recordat que la Generalitat ja els ha aplicat aquest any una segona rebaixa salarial. Això no obstant, el conseller ha insistit que vol veure la lletra petita de totes les mesures anunciades avui i no ha aclarit si el govern català podria aprofitar l'anunci de Rajoy per anar més enllà d'una retallada del 5%.\nEn qualsevol cas, la vicepresidenta Joana Ortega ha assegurat que als funcionaris catalans no se'ls acumularà la supressió de la paga de Nadal anunciada pel president Mariano Rajoy amb les retallades en els complements que ja han patit aquest any en la paga extra d'estiu.


Biblioteca Municipal Ramon Bosch de Noya: Presentació del conte "Per què és tan bona la llet de la mama?"\nPresentació del conte "Per què és tan bona la llet de la mama?"\nAquest divendres hem tingut, a la sala infantil, una presentació de conte amb les autores: la Mercè Aranda i la Sara Freixedas. El llibre que han presentat -"Per què és tan bona la llet de la mama?"- vol promocionar la lactància materna i donar a conèixer i normalitzar alguns aspectes relacionats amb la mateixa.\nIntroducció per part de les autores\nEl text del conte és de Sara Freixedas, metgessa de família a l'equip d'Atenció\nPrimària del Penedès Rural i assessora de lactància materna a Vilafranca. I les il·lustracions són de Mercè Aranda, treballadora social de Sant Sadurní d'Anoia i aficionada a les arts plàstiques en general.\nLectura del llibre per part d’infants i projecció de les pàgines del llibre\nEl projecte del llibre neix de la necessitat de l'autora d’explicar alguns temes que va anar descobrint durant la seva formació com a assessora de lactància materna i li van cridar l’atenció, per poc coneguts i fins i tot sorprenents.\nEl conte té com a objectiu la promoció de la lactància materna i donar a conèixer i normalitzar alguns aspectes relacionats amb l'alletament matern. Pel seu contingut i presentació, el conte va dirigit tan a grans com a petits.