Moviment autònom - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n2Els seixanta i setanta: la crítica als partits comunistes i les revoltes obreres i estudiantils\n3Influència de la Internacional Situacionista\n4Moviment autònom a Itàlia i el seu llegat teòric\n5Negri, teòric principal de l'autonomisme italià\n6Desenvolupament teòric de l'operaisme i autonomisme italians\n7Moviment autònom als Països Catalans i a l'Estat espanyol\n8El moviment autònom a França i Alemanya\n9Autonomisme a Amèrica Llatina\nEl moviment autònom (simplificat moltes vegades com autonomisme) és un corrent polític sorgit des de l'esquerra política i és, en alguns casos, part de les interpretacions del marxisme, marxisme llibertari (principalment) i coincideix amb alguns postulats de l'anarquisme. Promou un desenvolupament democràtic i socialitzant del poder polític, la democràcia participativa, l'horitzontalitat, i una constant adequació de les estratègies i tàctiques a les realitats concretes de cada espai.\nEs caracteritza per criticar i evitar l'avantguardisme i el burocratisme dels partits i els sindicats d'esquerra clàssics des d'un discurs anticapitalista i antiestatista. Això apunta a analitzar, criticar i evitar en la vivència la determinació de les estructures de poder de la societat capitalista i estatal, per a així crear una autodeterminació de la vida que es basi en la capacitat positiva i productiva dels sectors subalterns dins de la modernitat i així també determinar a la societat.\nEls seus partidaris solen ser anomenats "autònoms" o "autonomistes". També hi ha la tendència important d'emfatitzar la política prefigurativa, o aquella que en acció ja conté les formes socials que ese desitja que siguin norma de la societat. Així també la idea relacionada de la possibilitat d'experimentació social i rebel en l'ara i per tant la crítica a les visions que miren al món millor només capaç de fer-se realitat després de realitzar la revolució.\nTé antecedents importants en posicions del marxisme llibertari com el comunisme de consells i l'esquerra comunista i també a l'anarquisme, anteriorment s'identificava com operaisme. Després de les revoltes europees dels seixanta emergiria la posició autònoma amb més força liderada per moviments de treballadors i d'estudiants que es rebel·laven contra l'avantguardisme i burocratisme dels partits comunistes.\nEn arribar la dècada dels setanta, aquesta posició influenciaria en incorporar noves lluites, com les dels migrants o les de dones i tindria noves expressions, com les dels centres socials i l'okupació i ja en la dècada de 2000 la iniciativa renovadora del primer de maig tradicional coneguda com a MayDay o a Amèrica Llatina el neozapatisme, allunyant-se d'aquesta manera, del tradicional subjecte revolucionari, almenys perdent aquest la seva exclusivitat. En tot cas, cal tenir en compte que la crítica a l'excessiu èmfasi o la identificació del subjecte revolucionari com la classe obrera ha existit sempre dins del socialisme. Es podria dir que l'anarquisme promou les posicions autonomistes en forma més constant que el marxisme encara que és clar que molts que s'identifiquen com a "autònoms" no s'adhereixen a l'anarquisme o tampoc necessàriament al marxisme. Així mateix hi ha alguns anarquistes que s'adhereixen a les posicions i moviments autònoms.\nEls seixanta i setanta: la crítica als partits comunistes i les revoltes obreres i estudiantils[modifica]\nEn la meitat dels anys seixanta l'esquerra mundial es va veure impactada per esdeveniments com les descolonitzacions i els moviments d'alliberament nacional al Tercer món. D'altra banda a la Xina de Mao Tse Tung s'impulsava el procés conegut com la Revolució Cultural. Aquest moviment es caracteritzava per voler criticar el burocratisme i era portat a la pràctica per estudiants radicalitzats que denunciaven als vells dirigents del partit en les seves pràctiques burocràtiques o en els seus privilegis. Encara que aquest moviment es mantenia dins del projecte de partit únic dirigista i per tant dins del leninisme, de tota manera va ser font d'inspiració a tot el món per a una nova generació de militància revolucionària que volia renovar a l'esquerra en el que veia com estancament en les posicions, sobretot dels Partits Comunistes tradicionals i de la socialdemocràcia.\nLa fi dels anys seixanta veuria una revolta estudiantil d'abast global. És famosa la revolta estudiantil del maig del 68 a França. També caldria considerar les revoltes en països com els EUA, Alemanya, Bèlgica i Japó. En el context de la Primavera de Praga a Txecoslovàquia els estudiants van ser actors principals dels esdeveniments, així com a Polònia i Iugoslàvia. En el context llatinoamericà són famosos els esdeveniments de la matança de Tlatelolco, en la qual els estudiants a la Ciutat de Mèxic van ser cosits a trets per l'Exèrcit mexicà. En particular és interessant notar que dins del moviment estudiantil mexicà d'aquesta època existien alguns corrents de pensament de marxisme llibertari i freudomarxisme, en particular Herbert Marcuse. També a Argentina, especialment en la revolta del Cordobazo, els estudiants van tenir protagonisme essencial.\nEl que pot unir a aquestes lluites tan distants en el globus és en alguns casos la crítica a les concepcions i pràctica de l'esquerra tradicional per part d'estudiants radicalitzats amb un discurs més llibertari que l'esquerra marxista clàssica i en alguns casos articulat a nocions de freudomarxisme, de relectures de marxistes heterodoxos abans esmentats o d'aprofundiment del concepte de l'alienació.\nInfluència de la Internacional Situacionista[modifica]\nL'aportació del situacionisme, el qual s'inspirava en el comunisme consellista i en la reflexió en el tema de l'alienació i la reïficació. Aquesta tendència va aconseguir internacionalitzar-se i tindria influència important en els moviments autònoms dels setanta. Així les crítiques principals als partits d'esquerra tradicionals, a les universitats, al sistema capitalista i l'estat anaven cap al burocratisme, l'autoritarisme i la centralització d'aquestes institucions. El llegat principal per als moviments autònoms dels setanta del situacionisme seria la problematització de la vida diària i la seva experiència subjectiva i la no intermediació en la resistència i la lluita per part de sindicats, partits o altres entitats burocràtiques. Així en aquests aspectes el situacionisme era potser el corrent més radical i renovador dels existents dins del maig francès que també incloïa a diversos tipus de marxisme i anarquisme.\nLa discussió al voltant d'aquests nous temes també va arribar a penetrar a sectors d'obrers organitzats. Al maig del 68 els obrers francesos van acompanyar en les protestes als estudiants, per a després d'aconseguir una pujada salarial tornar a la feina amb normalitat, tal com va manar el Partit Comunista Francès. A Itàlia, en canvi les revoltes obreres van continuar en forma important fins gairebé fins de la dècada dels setanta i, com veurem, en molts casos prengueren uns camins teoricopràctics als quals s'ha anomenat la línia del operaisme\nMoviment autònom a Itàlia i el seu llegat teòric[modifica]\nLa línia autonomista extraparlamentària dins de l'esquerra comunista italiana va començar a prendre força en la dècada dels seixanta. Començava a fer-se més fort la insatisfacció dels comunistes obrers i estudiants amb la línia política del Partit Comunista Italià i també amb els sindicats propers a ell o els de la socialdemocràcia. Aquestes posicions van motivar cada vegada més l'autoorganització d'aquests sectors.\nDes d'aquestes posicions van aparèixer reflexions inspirades en els escrits de Socialisme o barbàrie a França i la Tendència Johnson-Forest -americà de dècades anteriors-. Aquests escrits tractaven d'estudiar les vides dels treballadors i les resistències obreres que incloïen diverses formes d'acció directa. Aquestes van influenciar a revistes de reflexió teòrica militant com Quaderni Rossi, juntament amb el seu successor Classe Operaia, les quals van ser influents en el desenvolupament de la perspectiva autònoma italiana. Aquestes dues revistes van ser fundades per Antonio Negri i Mario Tronti. La primera va existir entre 1961 i 1965 i la segona entre 1963 i 1966.\nJa a finals de la dècada dels anys seixanta eren actius dos grups d'obrers organitzats des d'aquesta perspectiva. D'una banda estava Lotta Continua, liderat per Adriano Sofrito i Potere Operaio, liderat per Antonio Negri, Franco Piperno, Oreste Scalzone, i Valerio Morucci. Aquests van desenvolupar reflexions i pràctiques d'acció directa front els patrons i l'estat en alguns casos reminiscents de l'anarcosindicalisme.\nNegri, teòric principal de l'autonomisme italià[modifica]\nEl moviment estudiantil autònom va aparèixer amb força des de 1966 i realitzava diverses accions directes com revoltes, ocupacions d'edificis universitaris i altres mesures, com refusar el pagament de serveis públics com transport, l'electricitat, gas, renda i menjar. Molts enfrontaments van tenir lloc entre els estudiants i la policia durant les ocupacions d'universitats en l'hivern de 1967-1968, durant les ocupacions obreres de Fiat al març de 1968, ia Roma durant la "Batalla de Valle Giulia". El contingut bàsic d'aquestes accions era desafiar obertament les formes del capitalisme i la propaganda pel fet. Les organitzacions com Potere Operaio i Lotta contínua desaparèixer al començament i mitjans dels setanta. El diari Lotta contínua va seguir existint fins a 1982.\nA mitjans dels setanta va començar a gestar-se un important moviment de Ràdio lliure iniciat pels nous militants autònoms. Entre les més importants ràdios van estar Ràdio Ona Rossa de Roma, Ràdio Alice de Bolonya, Controradio de Florència, Ràdio Sherwood de Pàdua i altres menors, a Itàlia. Les noves formes que impulsaven els moviments autònoms desafiaven les velles estructures i formes de l'esquerra tradicional. Així descriu un participant en aquests moviments, el filòsof-militant conegut com a Bifo:\n« "Pensem en les ràdios lliures italianes dels anys '70. En aquells anys a Itàlia hi havia un monopoli estatal de la telecomunicació i estava prohibida l'emissió privada. L'esquerra política, especialment el PCI, denunciava els activistes mediàtics de Ràdio Alice a qui acusava de trencar el sistema públic de comunicació i d'obrir així el camí als mitjans privats. Cal pensar que tenia raó l'esquerra estatista que s'oposava a la proliferació comunicativa en nom de la defensa del sistema públic? No ho crec així. Crec que l'esquerra tradicional s'equivocava per diverses raons. En primer lloc, perquè la fi del monopoli públic estava ja inscrit en l'evolució de la tecnologia de la comunicació. En segon lloc, perquè la llibertat d'expressió és millor que la centralització estatal dels mitjans. En aquest moment l'esquerra representava una força de conservació estatista, tant a Itàlia com en els països de l'Est d'Europa ". »\n— Bifo, Què significa avui autonomia?\nLa dispersió del moviment a mitjans dels setanta va ser corregida entre 1976 i 1978 pel nou moviment conegut com a Autonomia Operària. En aquest seguir participant figures més antigues com Oreste Scalzone, Franco Piperno, Antonio Negri i Franco Berardi, també conegut com a "Bifo" (en la Ràdio Alice). El moviment es va posar actiu especialment el 1977 després de l'assassinat per part de la policia del membre de Lotta Continua Francesco El Russo a Bolonya. Aquest esdeveniment va causar una sèrie de demostracions en tot Itàlia. La universitat de Bolonya i La Sapienza de Roma van ser ocupades pel moviment d'estudiants. La dura repressió estatal va ser denunciada des de França per intel·lectuals simpatitzants del moviment com Michel Foucault, Jean-Paul Sartre, Gilles Deleuze i Félix Guattari, els quals també es van oposar a la crítica del Partit Comunista Italià de l'ocupació de la universitat de Bolonya. En aquest temps el PCI estava promovent la seva nova política d'eurocomunisme i l'anomenat "Compromís històric" amb la Democràcia Cristiana.\nCaldria prendre també en compte altres corrents que van participar en les revoltes de 1977, o el que s'ha arribat a anomenar el moviment del '77. D'una banda aquest va ser protagonitzat pel grup indiani metropolitani, el qual recuperava les aportacions del situacionisme, el dadaisme i el happening en la lluita. D'altra banda hi ha el sector que va decidir prendre les armes, com va ser el cas de les Brigades Roges, les quals es van fer internacionalment famoses pel segrest i assassinat del diputat democristià Aldo Moro.\nDesprés d'aquest incident els grups autònoms van patir una onada repressiva que va acabar empresonant a molts dels militants, com va ser el cas del mateix Antonio Negri, que va ser acusat de participar en el pla que va assassinar Aldo Moro. Aquesta onada repressiva debilitar molt al moviment. Aquest va acabar influenciant a nous militants joves en els vuitanta i noranta, sobretot en el moviment de Centres Socials i en el de sindicalisme de base. El moviment autònom italià actual també participa en el moviment de migrants i desocupats. En molt gira actualment al voltant dels centres socials. Organitzacions que van guanyar notorietat després dels esdeveniments de la cimera del G8 a Gènova són Tute Bianche i l'Associació Ja n'hi ha prou.\nDesenvolupament teòric de l'operaisme i autonomisme italians[modifica]\nMichael Hardt ha afirmat que en el moviment autònom italià dels seixanta i setanta "la diferència del pensament italià respecte al d'altres països, però, no pot comprendre sense haver entès, d'alguna manera, la diferència assenyalada dels moviments socials i polítics italians. La teorització, de fet, en els últims trenta anys, ha cavalcat en l'ona dels moviments, emergint com a part d'una pràctica col·lectiva. Els escrits sempre han tingut una immediatesa política real: donaven la impressió d'haver estat realitzats en moments robats, semblants a una nit profunda, per tal d'interpretar la lluita política del dia previ i preparar les lluites successives. Durant molt de temps, molts d'aquests autors eren d'una banda teòrics, de l'altra continuaven diàriament amb la seva militància política activa ". [ 1] Així doncs es va elaborar una sèrie de posicionaments i elaboracions teòric-estratègiques sobre la lluita anticapitalista des de la pràctica mateixa.\nMentre doncs emergeixen alguns conceptes importants i una línia argumentativa que caldria considerar (les cursives no estan en el text original):\n« "La teorització política radical més significativa d'aquest període va tenir a veure amb l'autonomia emergent de la classe treballadora respecte al capital, el poder d'aquesta classe per generar i sostenir formes socials i estructures de valoració independents de les relacions de producció capitalista i, anàlogament, l'autonomia potencial de la força social del domini de l'Estat. Un dels eslògans principals del moviment va ser "el rebuig del treball", que no significava un rebuig de l'activitat creativa o productiva, sinó més aviat un rebuig del treball dins de les relacions de producció determinades del capital. El anticapitalisme dels grups de treballadors i estudiants es tradueix directament en una oposició generalitzada a l'Estat, als partits tradicionals i als sindicats institucionals ". »\n— Michael Hardt,El laboratori Italià\nA l'autovaloració per part dels sectors subalterns hi ha el fet autonòmic:\n« "La teoria política que emergia d'aquests moviments intentava formular nocions democràtiques alternatives de poder i insistia sobre l'autonomia del social contra el domini de l'Estat i el capital. L'autovaloració era el concepte principal que circulava en el moviment, i es referia a les formes socials i les estructures de valorització que eren relativament autònomes i suposaven una alternativa efectiva als circuits de valorització capitalista. L'autovaloració era considerada la pedra sobre la qual construir una nova forma de socialitat, una nova societat. »\n— Michael Hardt, El laboratori Italià\nMoviment autònom als Països Catalans i a l'Estat espanyol[modifica]\nArticles principals: Moviment Ibèric d'Alliberament i Moviment okupa\nEl moviment autònom a França i Alemanya[modifica]\nLa situació va ser molt diferent a França que a Itàlia després de 1968. Mentre que les revoltes obreres van ser constants fins als setanta a Itàlia, a França aquestes van ser gairebé inexistents. De tota manera el moviment i la reflexió de l'autonomisme italià va influenciar a França en formes diverses. Així doncs tenim la publicació anomenada Matériaux pour l'intervention (1972-1973) de Yann Moulier-Boutang, un economista francès proper a Antonio Negri. Això conduiria a la creació del grup Camarades (1974-1978) per Moulier-Boutang. Juntament amb altres, Moulier-Boutang s'uniria al Centre International pour des Nouveaux Espaces de Liberté (CINEL), fundat tres anys abans per Félix Guattari, i donaria refugi a 300 activistes italians a França acusats de terrorisme.\nEl moviment autònom així es va organitzar a la AGPA (Assemblée Parisienne des Groupes Autonomes 1977-78). Moltes tendències eren presents en aquesta, com ara la Organisation Communiste libertaire (OCL - un grup anarcocomunista), el grup conegut com a Autonomia desitjant de Bob Nadoulek, i també okupes i altres tipus de grups. Els autònoms francesos també van fer costat a presoners polítics de la guerrilla Rote Armee Fraktion alemanya (RAF).\nEn aquest context va aparèixer el grup militant Action Directe el 1979. Aparentment el grup va assumir responsabilitat pels assassinats del Gerent de Renault Georges Besse. Després es va suggerir que l'assassinat en realitat havia estat provocat pels serveis secrets iranians. Action Directe es va dissoldre en 1987.\nEn els 1980, el moviment autònom francès va disminuir en activitat encara que va romandre actiu en algunes revoltes i ocupacions. En aquesta dècada va publicar els diaris CAT Pages (1981-1982), Rebelle (1981-1993), Tout! (1982-1985), Molotov et Confetti (1984), Les Fossoyeurs du Vieux Monde, La Chome (1984-1985) i Contre (1987-1989).\nEn els noranta i 2000 ha estat en les lluites dels migrants (Collective Des Papiers pour tous el 1996; Collectif Anti-expulsió, entre 1998-2005), d'aturats (Travailleurs, Chômeurs, et Précaires en colère, TCP), i l'Assemblée générale des chômeurs de Jussieu ("Assemblea General dels desocupats de Jussieu"). També es va estar en les lluites del moviment antiglobalització. Algunes publicacions importants són Quilombo (1988-1993), Apache (1990-1998), Tic-Tac (1995-1997), Karoshi (1998-1999), i Tiqqun (1999-2001).\nEl desembre de 2003 centenars de desocupats van irrompre en un supermercat molt conegut i van portar una acció per "l'autoreducció de preus". Així mateix el moviment va participar en les protestes de 2006 contra la nova llei d'educació.\nA Alemanya, el terme Autonome es va usar a finals dels anys setanta per anomenar als sectors més radicals de l'esquerra i en alguns casos als sectors anarquistes i anarcocomunistes. Aquests moviments participaven en accions com les contràries a les plantes d'energia nuclears (Brokdorf 1981, Wackersdorf 1986) o a la construcció d'aeroports (Frankfurt 1976-1986). El moviment okupa també va ser molt actiu des dels seixanta i en aquest participaven els autonome.\nLes tàctiques dels autonome'incloïen la construcció de barricades i el llançament de pedres i còctels Molotov a la policia. A causa del seu vestit (roba negra, màscares d'esquí, escuts) els autonome van ser anomenats Der Schwarze Block pels mitjans de comunicació alemanys massius, i aquestes tàctiques són similars i van anunciar les actuals de Bloc Negre.\nAvui en dia el moviment autònom alemany es concentra en l'antifeixisme, l'ecologisme, el moviment de migrants, el feminisme i altres causes.\nAutonomisme a Amèrica Llatina[modifica]\nLes perspectives del marxisme llibertari no van tenir difusió i influència a Amèrica Llatina fins als anys seixanta. En aquesta dècada de totes maneres el freudomarxisme i les postures de l'Escola de Frankfurt van tenir una forta influència en el moviment estudiantil mexicà que va patir la matança de Tlatelolco el 1968. En tot cas la majoria de la nova militància jove d'esquerra a Amèrica Llatina fins als vuitanta va assumir posicions dins de l'espectre de la socialdemocràcia o del marxisme-leninisme en les seves variants típiques de l'època, com el guevarisme, el maoisme o el trotskisme. Les idees autonomistes italianes o europees van tenir poca o nul·la difusió a Amèrica Llatina fins a aquesta època. En alguns llocs, com Brasil o Argentina, existien grups de tendència anarquista amb alguna influència en sectors d'obrers i estudiants. De tota manera val la pena ressaltar com una cultura més llibertària d'esquerra política venia gestant-se lentament des dels seixanta, sobretot motivada, com a Europa, per la insatisfacció pel burocratisme, autoritarisme i avantguardisme de l'esquerra política tradicional.\nAixí doncs aquesta cultura es va expressar en algunes seccions del moviment estudiantil llatinoamericà a partir de la dècada dels vuitanta. En esdeveniments com les revoltes contra la dictadura de Augusto Pinochet a Xile, les accions eren coordinades en forma més en xarxa i l'avantguardisme de l'esquerra tradicional pesava poc. En aquestes accions participaven moviments estudiantils, de barri, o de treballadors. Similars situacions es van donar en les lluites contra les dictadures dels setanta i vuitanta però la major atenció i lideratge el tenien l'esquerra tradicional i les guerrilles marxistes-leninistes, com el FPMR, de Xile, la guerrilla maoista Sendero Luminoso, del Perú, o el FMLN, el FSLN i la UNRG a Amèrica Central.\nUn trencament important tant en les formes com en la teoria es va donar amb la caiguda del Mur de Berlín. La situació cridava al replantejament de les tàctiques i les formes fora de l'avantguardisme, el burocratisme i l'autoritarisme. El moviment més important que va influenciar una línia política més autònoma i llibertària va ser el EZLN quan es va alçar en armes públicament, el primer de gener de 1994, just quan es posava en pràctica el TLCAN. Aquest es va plantejar com un moviment de resistència més que un de presa del poder, amb una base social a les comunitats indígenes de l'estat mexicà de Chiapas. Això significava un trencament significatiu amb les formes del marxisme-leninisme clàssic. La cultura política de l'EZLN va començar a influenciar a moviments estudiantils i de tota classe a Mèxic i també va motivar la solidaritat i l'adhesió d'una gran diversitat de moviments socials en la iniciativa coneguda com a Front Zapatista d'Alliberament Nacional o FZLN.\nL'EZLN el 1995 va decidir organitzar una Trobada Intercontinental per la Humanitat i contra el neoliberalisme al qual van assistir moltes organitzacions polítiques i socials de tot el món. En aquesta trobada i les següents seria notòria la participació de moviments autonomistes i llibertaris europeus d'Espanya i Itàlia. Aquests moviments europeus giren molt al voltant de les iniciatives autònomes en les quals tenen especial importància les dels Centres Socials Okupats. La influència posterior del neozapatisme en aquests moviments seria important així com la solidaritat que es va manifestar en l'organització a Europa de comitès de solidaritat amb la causa zapatista.\nEn el següent extracte d'una entrevista al militant autònom italià contemporani Luca Casarini podem veure la trobada que es va donar entre les perspectives autònomes italianes amb el neozapatisme llatinoamericà:\n« "El '94 és l'any fonamental en què aconseguim l'esperit del que ja érem, vam aconseguir veure un somni novament. Fins llavors hi havia hagut un gran treball de automotivació, de construcció de resistència, de petites hipòtesis de perspectiva, però faltava alguna cosa, faltava un somni comú, una empenta d'imaginari, algú que ens digués que tenim germans i germanes en altres parts del món, que ens indiqués alguna cosa. El 94 ha estat per a nosaltres la salvació: l'aixecament zapatista. Comencem a aprendre dels germans zapatistes tot allò que ens servia per poder moure'ns en aquest nou món, aprendre a produir experiències innovadores, nous llenguatges, nous llocs, nova política. L'aixecament zapatista trenca tots els paradigmes, i ens dona també una extraordinària força d'imaginari i de son, i trenca també els paradigmes de tota l'esquerra, fins i tot la extraparlamentària, el paradigma de la presa del poder, de l'enfrontament militar, de la dictadura del proletariat, de la configuració unívoca de la classe. El zapatisme es dirigeix als gais, a les lesbianes, als joves, precaris i aturats, no fa servir el terme "proletariat", que podia convertir-se en un fetitxe que no expliqués les modificacions de la societat postfordista en la qual la figura social productiva es dona com a atomització i multiplicació de les figures socials productives, que ja no tenien com a centre la gran fàbrica, sinó la transmigració de la gran fàbrica a la fàbrica social. Parlem d'una dimensió biopolítica, que portava al capital neoliberal a traspassar la frontera de la vida, ja ocupar-se del ADN, a produir logos i comportaments socials, no només com dinàmiques de control i disciplina, sinó com dinàmiques de producció. Calia aprendre el que significava construir moviment, estar dins dels moviments, el significat de l'acció política de part però no autosuficient. Tot això els zapatistes comencen a introduir-lo i per a nosaltres és una cosa extraordinària, és un respir increïble d'alleujament. Ens ajuda també a no tenir por d'equivocar-nos, ens ajuda a tenir un gran estímul per dir que l'únic que podem perdre són les cadenes, que ningú té la veritat a la butxaca, que els "templers" i els que custodien la memòria són els nostres pitjors enemics, perquè la història està encara per construir, que no hi ha una línia política, sinó experimentacions, experiències, exemples. Ens ajuda a dir que la comunicació és un terreny no només de producció, no només de control i disciplina, sinó un terreny de lluita política i també un terreny d'organització. S'aconsegueix una alternativa, que té una perspectiva diversa de les clàssiques formes d'organització, com el partit i el sindicat, a les quals no sabíem donar resposta. Ens parla de comunitat, que no és una comunitat biològica, sinó una comunitat de destí. Ens parla de ciutadania, de drets de ciutadania. El zapatisme ens ajuda a dir que local i global són dues esferes que s'han de creuar, que han de viure en l'activitat política que fem sense determinar la superioritat de cap d'elles. El conflicte i el consens, tot el referit, en les societats modernes, a la producció d'opinió, a la força de convèncer, coses que fins llavors estaven en el nostre cap, en el nostre estómac, però sense organitzar-se. Es comença a escriure una nova història, una nova paraula de l'alliberament. Des d'aquí donem un salt, i comencen les experiències més innovadores; l'inici en el nord-est de los trabajos sobre federalisme, la reapropiació dels mitjans administratius com a dinàmica de radicalitat, d'un nou mecanisme de la práctica del conflicte, etc.". »\n— Pablo Iglesias, Ciclos del movimiento: entrevista con Luca Casarini\nAquí ja es va donar un interessant trobada entre realitats molt diferents a través de perspectives similars de la lluita i el canvi social revolucionari. Però en forma encara més important el que es començava a donar aquí és potser els inicis del moviment alterglobalització, el qual s'enlairaria sobretot després de les Manifestacions contra la cimera de l'OMC a Seattle, el 1999. Les trobades zapatistes internacionals van ser potser les primeres iniciatives d'aquest moviment de caràcter global.\nEn l'àmbit llatinoamericà la influència zapatista va començar a prendre força expressiva a través dels moviments alterglobalització de la regió, visibles a través de les manifestacions contra el "lliure comerç" des dels noranta. De tota manera s'adverteixen especificitats en aquest tema:\n« "La influència del zapatisme pot rastrejar-se en bona part dels moviments juvenils i estudiantils de tot el continent; hi ha forta empatia entre els moviments indígenes continentals i el zapatisme, sens dubte, perquè comparteixen una mateixa cosmovisió, per contra, fora d'aquests espais, l'impacte del zapatisme no és tan evident, encara que la crisi de les esquerres partidàries i les dificultats que travessa el moviment popular han convertit el EZLN en un referent necessari, tot i que encara llunyà. En línies generals, les empremtes que va deixant el zapatisme en Amèrica Llatina són més visibles en el moviment social argentí que va emergir en les jornades del 19 i 20 de desembre de 2001 que a la resta del continent. Potser, per tractar-se del més recent, menys institucionalitzat i més obert dels moviments que recorren la regió". »\nVal la pena destacar que bona part dels referents de la Coordinadora Aníbal Verón són joves que es van formar en lectures zapatistes, quan a mitjans dels noranta els comunicats del subcomandant Marcos captivaven als joves, des dels estudiants universitaris fins als desocupats de barris marginals. Una de les peculiaritats del cas argentí respecte al zapatisme és la identificació d'un sector del públic roquer, i de les bandes de rock, amb Marcos i el EZLN.\nDes de mitjans dels noranta, gràcies al doble influència de l'experiència zapatista i de les noves cultures juvenils, va anar guanyant terreny la idea d'horitzontalitat. En un principi, es tractava d'un rebuig visceral de les pràctiques centralistes i jeràrquiques de l'esquerra i els sindicats. Posada a caminar, la mateixa horitzontalitat va anar guanyant espais, expandint-se, i va acabar enriquint la vida quotidiana de grups de dones, de joves i cada vegada més de desocupats i camperols. Cal destacar el cas de l'organització HIJOS (Filles i fills per la Identitat i la Justícia contra l'Oblit i el Silenci), de desapareguts per la dictadura, de l'Argentina. La profunditat de les seves definicions corre parella amb la profunditat de les seves accions: en pocs anys es van guanyar el respecte del conjunt del moviment popular, dels mitjans i els intel·lectuals i, sobretot, van aconseguir que l'acció que els caracteritza, el "escrache" o escarni públic (concentració davant del domicili d'un genocida perquè el conegui tota la comunitat), hagi estat adoptada per àmplies franges de la societat en els períodes de majors mobilitzacions.\nAturar-se en l'experiència de HIJOS suposa il·luminar una forma d'aturar-se en les lluites socials molt similar a la del zapatisme. HIJOS es defineix com una "organització horitzontal amb voluntat de consens". Ha fet de l'asimetria un senyal d'identitat: "No té sentit referenciar tot el temps en l'enemic, i com l'enemic diu 'blanc' nosaltres, per combatre el sistema, hem de dir 'negre'" (Situacions, 2002). No busquen que la justícia castigui els genocides ni proposen tan sols un "càstig popular", sinó alguna cosa més profunda: que cada barri on viuen sigui la seva presó, que cada veí seu carceller. En apostar pel càstig social busquen implicar (i ho fan) al conjunt de les xarxes i organitzacions de cada lloc en els "escraches", de manera que treballen durant mesos amb ells, delimitant amb els temps del sistema i dels mitjans i atenent només els "temps interiors" del moviment social. Els resultats són sorprenents: no només desenes d'assemblees veïnals van realitzar al llarg de 2002 centenars de "escraches" a militars genocides, sinó que molts van haver de traslladar-se, ja que els veïns els negaven la salutació i tenien grans dificultats per comprar el pa i el diari al barri. Per HIJOS, l'horitzontalitat i la reconstrucció dels llaços solidaris destruïts per la dictadura són eixos tan importants com el càstig als genocides. És a dir, qüestions de principis\nAixí s'ha manifestat la influència del zapatisme en el continent en expressions activistes de nous militants joves en molts casos fins i tot aliens a l'experiència formativa dins el marxisme-leninisme clàssic o la socialdemocràcia. El cas argentí mereix atenció així encara similars casos es donen en altres costats del continent. En aquest cas doncs val la pena esmentar les aportacions recents a la teoria autonomista que van sorgir a la calor de l'experiència zapatista mexicana com són els del sociòleg escocès radicat a Mèxic John Holloway. En el seu famós tractat Canviar el món sense prendre el poder es troben les reflexions de marxisme llibertari de l'Escola de Frankfurt amb les pràctiques del neozapatismo i les reflexions autonomistes italianes i d'altres costats. Aquestes reflexions així doncs van tenir ressò en altres llocs:\n« "L'impacte del" no prendre el poder estatal "en el moviment piquetero i assembleari, pot verificar de forma molt directa: Argentina és el país on tant les tesis de Holloway com les de l'EZLN han traspassat les fronteres de la intel·lectualitat i la militància per fer carn en àmplies franges del moviment social, comptant amb una difusió inusitada en altres països llatinoamericans " »\nAmb la influència del zapatisme a Mèxic, també es va veure el sorgiment de noves organitzacions armades que van representar un punt de ruptura important amb la visió tradicional del marxisme leninisme, i també amb la tradició de l'avantguardisme guerriller i el foquismo. És de notar el cas a Mèxic de l'Exèrcit Revolucionari del Poble Insurgent (ERPI). Aquesta organització sosté que la construcció d'una nova societat no és un procés a posteriori, és a dir, que la revolució no és una promesa futura, sinó que es porta a terme "aquí i ara" a partir de la construcció del "poder popular". Segons Jacobo Silva Nogales, excomandant fundador del ERPI:\n« "El poder popular necessàriament ha d'impulsar canvis profunds, que abracen també el nivell microsocial: que vol acabar amb la repressió a la família, al'escola, a la feina, en les cultures. Per això és que el poder popular s'ha de construir, sense excusa ni pretext, en el aquí, a l'ara, des de baix i fins a les últimes conseqüències " »\nEncara que aquesta organització no es defineix necessàriament com autonomista, els seus plantejaments s'emmarquen en les tendències de l'autonomisme llatinoamericà. Tot i ser una organització guerrillera, els objectius plantejats per l'organització que parla d'autogestió i autonomia estan més lluny del guevarisme que l'autonomisme. I en això es poden veure moltes coincidències amb el zapatisme. A la seva pàgina web es pot llegir que:\n« "No volem prendre el poder polític per a nosaltres, ni per alguna altra organització en particular, ni que sigui exercit per alguna organització-del tipus que sigui-en interès del poble. Ni el poder d'una sola classe social. Volem el poder del poble en el seu propi interès. Serà precisament el poble qui decideixi les formes i modalitat del seu govern, a més de la forma en què aquest sigui vigilat pel mateix poble. La màxima zapatista per a tots tot, res per a nosaltres expressa clarament aquest plantejament ... La nostra organització es planteja, primer de tot, construir el poder popular que permeti l'exercici de la sobirania popular, perquè el poble pugui governar-se a si mateix, de manera democràtica. Lluitem, en altres paraules, per una transformació revolucionària de la societat. »\nÉs clar que en la cultura dels nous militants joves radicals llatinoamericans també pesen la influència de moviments de masses com L'MST brasiler o els moviments indígenes com la CONAIE a Equador i posteriorment els moviments argentins que van prendre visibilitat després del argentinazo o els moviments indígenes, camperols i de barri de Bolívia. Aquests moviments en alguna o altra manera mostraven alternatives reals a l'avantguardisme, burocratisme i dogmatisme de l'esquerra marxista-leninista tradicional o electoralisme i reformisme de la socialdemocràcia, en aquestes èpoques tan establerta a posicions light.\nEn alguns països en els anys 2000 a Amèrica Llatina es va començar a assajar en forma important experiències al voltant de centres socials així com ja existien des de dècades anteriors experiències de ràdio lliure. Això espais solen tenir una marcada tendència juvenil quan són urbans i en ells coexisteixen la subcultures juvenils radicals juntament amb la militància autònoma anticapitalista. En les experiències de ràdio lliure de moviments rurals com les emissores de ràdio de l'EZLN els continguts són diferents encara que les característiques de mitjans de comunicació alternatius es mantinguin.\nA la meitat dels anys 2000 l'entrada dels governs progressistes de centreesquerra va causar que alguns sectors de moviments socials prèviament autònoms entrin dins de l'esfera d'influència i lideratge d'aquests. El debat en l'àrea presenta noves condicions a considerar i en aquest inclusivament ha decidit prendre part Antonio Negri amb el seu llibre escrit amb Giuseppe Cocco títol global: Biopoder i lluites en una Amèrica Llatina globalitzada. En aquest ell proposa un conflicte entre el "govern de la interdependència" i el "bloc biopolític" del capital. Aquest últim es podria entendre com l'imperialisme i el primer el bloc de governs i moviments socials progressistes llatinoamericans actuant en creixent consciència d'interdependència en la lluita.\nDes d'altres sectors associables a l'autonomisme les perspectives han estat analitzades menys entusiasme que les que el "guru" teòric de l'autonomisme italià Antonio Negri fa en global. Així doncs l'uruguaià Raúl Zibechi ha manifestat que "fins ara, només els moviments socials tenen experiències concretes de construcció de contrapoders o, si es prefereix, de poders no estatals, que no són calc i còpia del centralisme estatista. En alguns països, manera molt particular a Bolívia i Equador, hi ha potents moviments des de molt abans de l'arribada a palau d'Evo Morales i Rafael Correa. Aquí poden-només poden-consolidar-se i expandir experiències que fins ara s'han verificat a escala local i territorial, experiències puntuals si es vol, però que poden marcar el rumb de formes de fer-que d'això es tracta-diferents a les ja conegudes. Falta per veure si l'aparell estatal, en mans ara de persones afins als moviments, pot representar un pas endavant en l'expansió d'aquestes experiències o, com ha succeït en tantes altres ocasions, la seva ocàs, ja sigui per la via de la cooptació o de l'aniquilació burocràtica ".\n↑ "La realidad es que ninguna idea surge de la nada, y que, ya en los inicios del movimiento anticapitalista, el autonomismo tenía una larga trayectoria a sus espaldas." http://www.kaosenlared.net/noticia/autonomismo-luchas-sociales "El Autonomismo y las luchas sociales por Albert García"\n↑ "Una de las principales corrientes del movimiento anticapitalista es el autonomismo."http://revoltaglobal.cat/IMG/pdf/form_CallinicosToniNegrienperspe.pdf "Toni Negri en perspectiva" por Alex Callinicos\nCrítica y defensa del Autonomismo (castellà)\nUn enfocament de les lluites de l'autonomia obrera a l'Espanya dels seixanta i setanta.\nAutonomía Obrera. Orsini Zegrí y Falconetti Peña, documental online sobre les lluites obreres autònomes als 70 a Catalunya i l'Estat espanyol.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Moviment_autònom&oldid=30287507»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 juny 2022 a les 20:57.


La Selva TV - Pere Aragonès visita el camp de treball "Les sitges ibèriques de Can Serra"\nPere Aragonès visita el camp de treball "Les sitges ibèriques de Can Serra"\nEl vicepresident i conseller d’Economia i Hisenda del Govern, Pere Aragonès, ha visitat el camp de treball "Les sitges ibèriques de Can Serra, un tresor per excavar" a Vilobí d'Onyar.\nEl vicepresident, acompanyat de la directora general de Joventut de la Generalitat de Catalunya, Marta Vilalta, i del delegat de la Generalitat a Girona, Pere Vila, ha conegut de primera mà els treballs d’excavació que hi realitzen 24 joves de 14 a 17 anys amb l’objectiu de recuperar uns sitjars de l’època ibèrica descoberts l’any 2004. Aquest és un dels 59 camps de treball organitzats per Joventut aquest estiu a Catalunya. Aragonès ha donat a conèixer les xifres sobre la participació a les activitats d’educació en el lleure que s’estan duent a terme aquest estiu 2018 a Catalunya.\nEl camp de treball "Les sitges ibèriques de Can Serra, un tresor per excavar" és el primer que s’organitza a Vilobí d’Onyar. L’associació Lleure’t de Vilobí és l’entitat organitzadora del camp de treball, que compta amb el suport econòmic i logístic de l’Ajuntament de Vilobí d’Onyar.\nLa visita del vicepresident i conseller d’Economia i Hisenda del Govern ha servit per posar en valor el patrimoni arqueològic de la comarca.\nLes excavacions dutes a terme l’any passat a Can Serra han motivat la creació del camp de treball d’enguany. Els i les joves han trobat principalment restes de ceràmica ibèrica. El camp de treball es va iniciar aquest passat 15 de juliol i finalitzarà aquest proper diumenge dia 29.


La mesura de TMB per evitar les agressions als seus conductors\nEl temps d'espera dels clients fa que ho paguin agressivament amb els conductors\nper Mireia Muñoz dimecres, 18 de desembre 2019 - 09:58h\nDiversos conductors han denunciat agressions físiques i verbals per part dels clients | Catalunya Diari\nFerma resposta dels Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) a les contínues agressions que sofreixen els seus conductors. Fonts sindicals han assegurat que s'han vist obligats a contractar agents privats a la línia 155 per evitar agressions verbals i físiques. Segons les fonts, van ser els mateixos conductors els que van demanar alguna mesura de seguretat per acabar amb l'assetjament. Aquest bus fa la ruta entre Can Cuiàs i Santa Maria de Montcada.\nAsseguren que la majoria d'atacs són verbals, excepte una d'elles, on un grup de joves va «pegar-li un clatellot» al conductor. Fonts sindicals han afirmat que hi sol haver agressions físiques, tot i que reconeixen que solen ser lleus. A més, en alguna ocasió també s'han produït llançaments de pedres.\nEl temps d'espera, la raó de la violència\nLa raó per la qual la línia 155 és de les més afectades per la violència és perquè la seva circulació sol endarrerir-se, així que els passatgers han d'esperar durant molta estona i acaben pagant aquest cabreig amb els xòfers. Des de l'empresa també asseguren que en aquesta línia solen freqüentar els fraus.\nAixí, TMB ha optat per un dispositiu de seguretat molt «visual» per evitar l'agressió continuada als diferents conductors de la línia 155. Per ara, el dispositiu es mantindrà, ja que d'ençà que ha estat instal·lat, el nombre d'incívics ha disminuït considerablement.\nDetingut per abusar sexualment d’una noia en un autobús a Barcelona\nBones notícies: Una nova targeta de bus gratis arriba a Terrassa\nBarcelona Agressió TMB


Empresa - Aprèn El Programari Maliciós - ampliació - Internet Segura\nEmpresa – Aprèn El Programari Maliciós – ampliacióinternetsegura2021-09-02T16:36:24+02:00\nUna correcta gestió dels usuaris, equips, llocs de treball i xarxa del teu negoci et protegirà d’accessos no desitjats al sistema, de pèrdues de dades, d’atacs cibernètics o d’infeccions als teus dispositius.\nPel que fa a la gestió d’actius, cal tenir-ne un inventari actualitzat. Així, d’una banda, es redueixen els costos associats a l’ús dels recursos i, de l’altra, permet realitzar un control de la informació continguda en aquests actius (portàtils, mòbils, etc.).\nD’aquesta manera, es controla la fuita de dadesen cas de reutilització o pèrdua de dispositius. Així mateix, s’ha de realitzar un manteniment tant de les dades (amb còpies de seguretat i xifratge de la informació) com dels serveis, amb especial atenció a les actualitzacions dels sistemes.\nCom la correcta gestió de les TI pot protegir el negoci:\nUsuaris Actius Xarxa Lloc de treball\nAccessos no desitjats al sistema Robatori de dispositius i de la informació que contenen Intrusions de persones alienes Infeccions per programari il·legítim\nSuplantació d’usuaris Escletxes de seguretat per sistemes desactualitzats Atacs cibernètics Filtració de dades\nAccés a informació restringida Pèrdua de dades per infeccions, fallada de sistemes o accions externes Escletxes de seguretat per dispositius no controlats\nEls sistemes operatius i els programes que fem servir habitualment en el nostre dia a dia laboral evolucionen. I els desenvolupadors treballen per millorar-los, no només des del punt de vista del rendiment, sinó també des del punt de vista de la seguretat. Les darreres actualitzacions de seguretat són absolutament imprescindibles perquè els nostres sistemes operatius i els nostres programes i aplicacions no tinguin cap escletxa de seguretat (o en tinguin les mínimes: el risc zero no existeix mai).\nEn cas que hàgim estat víctimes dels efectes d’un atac a través d’algun tipus de programari maliciós, el més important és tenir un pla de recuperació gairebé immediat. I això passa per una bona còpia de seguretat que ha de garantir que allò que hàgim pogut perdre pugui ser substituït en la seva totalitat (o pràcticament). Les còpies de seguretat són imprescindibles i s’han de fer periòdicament, a fi i efecte de tenir un control de tota la informació disponible.\nRespecte a la gestió d’usuaris és important realitzar-ne una correcta administració. Les rotacions de personal que experimenten les empreses fa indispensable la realització de les altes, així com les baixes, i les modificacions dels usuaris a dins dels sistemes d’informació, de manera que s’evitin accessos no desitjats i potencialment perillosos.\nEls panys del nostre correu o de les aplicacions o serveis que utilitzem en l’entorn laboral (i també personal) són les contrasenyes. I per evitar que algú hi pugui accedir amb finalitats poc lícites hem de fer-ho difícil.\nLes contrasenyes han de ser fortes i complexes (amb l’alternança de nombres, lletres i caràcters especials com: #, $, %, etc.). Però no només això: cal fixar-ne una caducitat i un número de caràcters adequat. Tot plegat ens permet fer front a la creixent amenaça de robatori de dades per suplantació d’identitat.\nI molt important: les contrasenyes han de ser úniques i unipersonals, una per a cada servei i compte. Només d’aquesta manera aconseguirem blindar la confidencialitat de cada un d’aquests serveis.\nAssegurar els dispositius, les xarxes i les dades que es gestionen\nS’ha dit per activa i per passiva que els antivirus són eines que han d’acompanyar els nostres ordinadors per protegir-los d’amenaces. Aquesta pràctica també s’ha de fer extensible a qualsevol tipus de dispositiu connectat que fem servir en el nostre dia a dia de feina: tauletes, telèfons mòbils, etc. En tant que dispositius que s’usen en múltiples situacions i, en algunes ocasions, que passen per diverses mans, és bàsic que tinguin una protecció contra malware, programes espies i, en general, qualsevol tipus d’ingerència externa que pugui comprometre la informació que conté. És el que s’anomena gestió del perímetre de seguretat.\nEn el cas de la gestió de xarxa, és important controlar les xarxes amb l’aplicació d’un nivell de seguretat adequat a les xarxes sense fils i de la implementació de sistemes de tallafocs (firewall appliances o firewall software). Paral·lelament, aplicar una limitació dels dispositius que es connecten a les nostres xarxes també ajuda a realitzar la monitorització dels serveis d’Internet que es duen a terme (navegació, correu, transmissió de fitxers…)\nAplicar una política de gestió d’accessos de tots els dispositius\nEn referència a la gestió del lloc de treball, són importants els accessos al programari i als serveis clau, com ara el servidor de fitxers principal, o per exemple la utilització de programari legítim, la qual cosa redueix l’exposició als riscos de seguretat que comporta l’ús de programes sense llicència o no originals.\nLa conscienciació del personal pel que fa a la utilització de dispositius personals a l’àmbit professional (el que es coneix com a BYOD, acrònim de Bring Your Own Device) i en l’aplicació de polítiques de taules netes és indispensable per evitar fuites d’informació i per al compliment de les regulacions existents de privacitat de les dades.\nInforme de tendències de ciberseguretat T3 2019 “La triple amenaça”\nRecull d’incidents amb tipologies d’atacs amb malware que han afectat l’entorn privat i públic.\nUna guia d’aproximació pràctica per a l’empresari que permet abastar els riscos amb criteris de cost-benefici.\nGlobal Cyber Alliance (GCA) Cybersecurity toolkit per a empreses petites\nCaixa d’eines per a pimes segons els controls del Center for Internet Security (CIS Controls).\nUna mirada a la seguretat industrial\nUna guia que introdueix la ciberseguretat entre les xarxes d’operació i les de negoci (2018).


Gastronomia, AndorraIvan Sanz 10.04.201722.45 h\nUs imagineu que avui, mentre esquieu per Grandvalira, voleu fer un dinar ràpid, a dalt, a pistes, asseguts còmodament mentre deixem els esquís a la vista? Potser un entrepà de pernil ibèric amb vistes al Pic del Cubil. I ara, imagineu-vos que demà, també mentre esquieu, us decidiu per un salmó fumat de Carpier acompanyat amb un champagne de VeuveClicquot. Aquest cop sota el Montmalús. I ja per acabar, demà passat, voleu baixar al peu de pistes a dinar però abans voleu fer un aperitiu amb vistes a Grau Roig? Suggerent i sorprenent, oi? Doncs això és possible si opteu per les ofertes gastronòmiques de les NomadFoodRatrack de Grandvalira.\nA finals de març vaig tenir l'oportunitat de provar què hi donen en una d'aquestes NomadFoodRatrack i l'experiència va ser molt divertida. Per cert, que us he de confessar que, com que no conec al 100% tots els racons de Grandvalira, ni els millors itineraris per moure's per l'estació sense perdre'm, sort en vaig tenir de comptar amb el guiatge de Prisca Llagostera, responsable del GrandvaliraMountain Club, un nou concepte de club per a esquiadors del qual ja us en parlaré en els propers dies.\nDoncs bé, al que anava. Les NomadFoodRatrack, (n'hi ha dues que es mouen pel domini), ens permeten fer un bon àpat, de luxe i a preus moderats, sense que gairebé ens descalcem els esquís. Cada dia cal localitzar-les, ja que mai repeteixen ubicació més de dos jornades seguides, així que ja us podeu imaginar que tractant-se d'una estació amb més de 200 quilòmetres de pistes, només per aquest fet ja pot ser un motiu d'entreteniment per esquiar.\nA les NomadFoodRatrack hi podreu demanar, per posar només alguns exemples, des d'un entrepà d'ibèric Joselito, a un salmó de Carpier o un vermut d'Espinaler, tot acompanyat d'un Cava Torelló o d'un Champagne de VeuveClicquot. I això són només algunes de les marques gourmet que aquest any s'han associat a Grandvalira per mitjà del SnowClubGourmet de Grandvalira, però n'hi ha unes quantes més i, compte, perquè a uns preus que sense ser econòmics per tractar-se de marques d'alta gastronomia i en una estació d'esquí, no són en absolut cars. Suggerent i profitós, oi?\nDoncs bé, no cal allargar-se més sobre aquesta opció gastronòmica i ja cal que si voleu provar aquesta experiència de localitzar a pistes una Nomad foodRatrack, demanar un entrepà de secret ibèric i gaudir-lo mentre observeu com uns esquiadors llisquen per les pistes del Pla de les Pedres ja cal que espavileu, perquè Grandvalira tanca temporada el proper 17 d'abril i si us mireu el calendari això és a la cantonada. Així que, bon profit i ens veiem a pistes!


Edició del partit solidari del 2019. | Foto: Capgrossos\nAquest diumenge tindrà lloc una nova edició del tradicional partit de futbol per La Marató que organitza Capgrossos de Mataró des del 2007. La colla castellera s'enfrontarà a un equip de TV3 format per periodistes, músics i diverses cares populars del país.\nLa llista definitiva de participants no se sabrà fins pràcticament 24 hores abans, però de moment hi ha diversos noms confirmats:\nJosep Maldonado (ex-polític)\nTonet Blázquez i Raúl Castro (cantant i trombó de Portobello)\nAlberto Manga (ex-jugador del Barça i del Girona)\nMiki Santamaria i Guillem Boltó (del grup Doctor Prats)\nNúria Casas (periodista)\nJordi Jota (col·laborador d'El Xiringuito).\nPep Tormos i Marta Peralta (del grup Sense Sal)\nDurant l'esdeveniment hi haurà una urna, rifes, sortejos i moltes sorpreses més, tot plegat per recaptar diners per La Marató. El partit es jugarà el diumenge 2 de febrer, a les 12 h, al Camp Municipal de Futbol del Camí del Mig (C/ Estadi, 1 -Mataró).\nUn 2019 de rècord\nEn l'edició de l'any passat, el partit de futbol solidari va aconseguir recaptar una quantitat rècord de 1.157 €. Aquest any, els organitzadors esperen un cop més la resposta de la gent de Mataró i voltants, per arrodonir al màxim possible els 9.404.256 € que actualment hi ha al marcador per la investigació de malalties minoritàries.


El trastorn bipolar és una malaltia de tipus mental que afecta l'estat d'ànim amb canvis extrems. Aquests poden ser alts emocionals coneguts com a mania, episodi maníac o hipomania; baixos emocionals, també anomenats episodis depressius; o tots dos alhora, en el que es coneix com a episodi mixt.\nLa paraula bipolar també és emprada per referir-se a les persones que pateixen aquest trastorn que, a més, és anomenat malaltia maníac-depressiva i anteriorment depressió maníaca.\nEs poden diferenciar 3 tipus de trastorn bipolar, els quals es presenten de la manera següent:\nNo és el trastorn bipolar més recurrent, però sí un dels més coneguts i on es reuneixen episodis depressius i maníacs complets. És a dir, quan s'ha patit un episodi de tipus maníac, el qual pot estar precedit o seguit per un episodi depressiu més gran o hipomaníac. A més, algunes vegades, aquesta mania pot generar psicosi o una desconnexió de la realitat.\nÉs el tipus més freqüent, predominen episodis només depressius, els quals poden combinar-se amb episodis hipomaníacs (menys greus que la mania). En aquest sentit, s'ha patit, mínim, un episodi depressiu més gran i almenys un episodi hipomaníac sense experimentar episodis maníacs.\nTrastorn bipolar ciclotímic\nTambé coneguda com a ciclotímia, sol presentar símptomes hipomaníacs i depressius, però amb una durada i intensitat menors. Es desenvolupen molts períodes amb símptomes depressius i diversos períodes amb símptomes d'hipomania, tot això en el transcurs de dos anys en adults i un any en nens.\nEn alguns casos es contempla el trastorn bipolar i altres alteracions relacionats que són induïts per determinats medicaments o per begudes alcohòliques; també per certs patiments, com l'esclerosi múltiple o la malaltia de Cushing.\nQuina és la causa d'aquest trastorn?\nLes causes exactes que generen aquest trastorn encara són desconegudes, però hi ha alguns aspectes implicats:\nDiferències biològiques: Els individus amb trastorn bipolar experimenten canvis físics al cervell i, encara que la seva importància encara no s'ha aclarit, s'espera que a futur pugui ajudar a identificar-ne els causants. /p>\nGenètica: És més freqüent en individus que tenen un familiar de primer grau amb aquest trastorn, però els gens que intervenen a l'origen encara són investigats.\nEncara que les causes no estan determinades, sí que hi ha alguns factors de risc o que es poden considerar desencadenants del primer episodi de trastorn bipolar:\nPosseir un parent consanguini amb trastorn bipolar, per exemple, pares o germans.\nExperimentar períodes d'estrès considerable o experiències traumàtiques, com la mort d'algun ésser estimat.\nAbús de substàncies com les drogues o l'alcohol.\nÚs de medicaments, com antidepressius o esteroides.\nEl trastorn bipolar es pot presentar a qualsevol edat, però, generalment és diagnosticat a l'adolescència o alguns anys després dels 20.\nA més, i com passa amb moltes malalties, la simptomatologia pot ser diferent d'un pacient a un altre, així com canviar amb passar del temps. Aquests símptomes es poden dividir segons l'episodi anímic presentat:\nSímptomes en episodis maníacs\nUn episodi maníac pot incloure:\nSentir-se eufòric, molt animat o optimista.\nSemblar molt irritable o tenir mal geni.\nSentir-se accelerat o nerviós, més actiu del normal\nConsiderar que els pensaments van molt ràpid, potser passa amb la parla.\nSentir-se inusualment talentós, important o poderós.\nActuar de manera arriscada, amb falta de judici; per exemple, en gastar o regalar molts diners.\nSímptomes en episodis depressius\nUn episodi depressiu pot incloure:\nSentir-se inútil o molt trist.\nCanvis a l'alimentació, menjar molt poc o massa.\nSentir-se sol o arribar a aïllar-se dels altres.\nDesinterès en activitats habituals, no poder fer coses simples.\nPensar en el suïcidi o la mort.


El Barça renova Pedri fins al 2026: “La meva il·lusió és jugar aquí molts anys”\nEl jove migcampista canari tindrà la clàusula de rescissió més alta de la història del club, de 1.000 milions\nPedri, després de fitxar fins al 2026: "La meva il·lusió és jugar aquí molts anys. El Barça és el millor club del món". // Twitter: @FCBarcelona\nActualitzada el 15-10-2021 19:50\nEl Barça ha fet oficial la renovació de Pedri fins al 2026. El migcampista canari, de 18 anys, tindrà una clàusula de rescissió de 1.000 milions d’euros, la més alta de la història del club.\nA l’acte de la signatura del nou contracte de Pedri, que s’ha fet aquest divendres al migdia al Camp Nou, el jugador canari ha dit que està content i que espera seguir molt més anys més enllà del 2026.\nLa meva il·lusió és jugar aquí molts anys. El Barça és el millor club del món\nPedri va fitxar pel Barça l’estiu del 2019, però es va quedar una temporada cedit al Las Palmas. Des que va arribar al Camp Nou la temporada passada, s’ha convertit en un jugador fonamental al mig del camp blaugrana i en una de les grans esperances de futur per al barcelonisme. És un fix al sistema de Ronald Koeman i també s’ha fet un lloc a la selecció espanyola.\nDurant la seva primera temporada al Barça, Pedri va jugar 53 partits oficials i va ser el jugador que més en va disputar. De fet, es va convertir en el segon futbolista més jove en assolir els 50 partits oficials, per darrere de Bojan Krkic.\nEl bon paper al Barça el va portar a disputar l’Eurocopa amb la selecció espanyola i va ser escollit el millor jugador jove de la competició. Aquest estiu també va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de Tòquio. En total, la temporada passada Pedri va jugar 74 partits, rècord a totes les lligues europees.\n14-10-2021 13:22 BARÇA\nBartomeu contraataca i diu que el deute del Barça és de 558 milions, no de 1.350


Marc Carmona: “Hem fet una temporada extraordinària”\nÉs el tercer títol oficial de la secció aquesta temporada\nL'entrenador del Barça Alusport explica que el factor pista ha estat "determinant" i afegeix que l'equip ha crescut dia rere dia\n2 min. Barcelona 27/06/2011 00:03\n“Vull felicitar a Caja Segòvia, que ha estat un finalista excel·lent”. Aquestes han estat les primeres paraules de Marc Carmona. El tècnic ha volgut lloar el rival abans de dedicar unes paraules als seus: “Felicito als jugadors, al vestidor, perquè hem fet una temporada extraordinària. Estic molt satisfet de tot el que hem aconseguit. Ha estat una gran final pel futbol sala”, ha comentat.\n“En el món de l’esport no podem parlar de perfecció, però a nivell de títols és una temporada perfecta”, ha dit el preparador blaugrana, que a més ha dit que el seu és un “equip” no només “noms”.\n“La Copa d’Espanya de Segòvia ens va donar un plus i ens va creure més en nosaltres”, ha dit el tècnic català. A més, ha volgut valorar l’esforç dels seus jugadors, sobretot de Chico, Wilde, Ari i Igor, que arrossegaven molèsties des de temps enrere.\n“Dir-li a un jugador que no segueix és molt difícil. Per això fer-ho amb Chico i Carlos és dolorós. No només mano jo al futbol sala, de les reunions entre directius surten les decisions que assumim”, ha dit l’entrenador blaugrana, que a més és el director esportiu.\nPer acabar, ha volgut recordar els que van començar amb ells la temporada 2003-2004 i que ara ja no hi són i ha reivindicat l’espai que té el futbol sala dins de l’entitat barcelonista.


DA0203 - Matemàtica de les Operacions Financeres (Empresa)\nClasses teòriques: Les classes teòriques combinaran l'exposició del tema per part del professorat amb la discussió dels materials que s'hagin proposat per a la preparació de la classe.\nClasses pràctiques: la teoria estudiada es complementarà amb una sèrie d'exercicis realizats en clase en els quals podran aplicar-se els coneixements adquirits. La resolució d'aquests exercicis permetrà desenvolupar les habilitats necessàries per enfrontar-se a situacions reals. A partir de la sisena setmana, les classes pràctiques es realitzaran a l'aula d'informàtica.\nEls estudiants hauran de preparar individualment els temes a partir de les orientacions donades i amb els materials suggerits pel professorat. Addicionalment hauran de realitzar els treballs i activitats obligatòries previstes per a l'avaluació de l'assignatura.\nTutories: S'empraran tant per a la resolució de dubtes relatius a la teoria i pràctica abordada en l'assignatura com per a l'orientació sobre treballs i activitats.\nA l’aula virtual l’estudiant podrà accedir a la informació rellevant per al seguiment de l’assignatura. També serà aquest el canal mitjançant el qual l’estudiant haurà d’entregar els exercicis, activitats i treballs que li siguen requerits. L’aula virtual s’utilitzarà també como a via principal per a la comunició entre professor i estudiant.


Protecció de dades sensibles\nTransaccions més segures\nEmesos per Thawate\nTemps estimat per a l'emissió:\nDominis garantits: Solo\nRecordatoris de renovació: Si\nTipus de validació: Validació de domini\nJerarquia de Certificació: Thawte\nGarantia de reemborsament: Si\nNoms de domini internacionals: Si\n85, 00 € per any + IVA 1 any 2 anys\nSi us plau, accepta la Política de Privacitat\nTipus de validació: Validació d'empresa\n105, 00 € per any + IVA 1 any 2 anys\nURL en verd\n225, 00 € per any + IVA 1 any 2 anys\nDominis garantits: Subdominis il·limitats\n320, 00 € per any + IVA 1 any 2 anys\nBusques altres certificats de seguretat SSL que no veus aquí?Consulta la nostra oferta de certificats completa o truca'ns al número 93 288 40 62\n*Oferta vàlida per a clients finals de SSL 123 per 39,20€ (20% Dte.) fins al 2/10/2017 i vàlida solament pel pimer any de servei. Preu anterior 49€. Per revendedores s'aplicarà el 20% Dto sobre el preu de la seva tarifa.\nPer què escollir els nostres certificats SSL?\nLa qualitat dels nostres certificats\nEls certificats que adquireixis a Nominalia són emesos per Thawte, l'experiència i professionalitat de la qual garanteixen els millors resultats.\nSi tens un lloc de comerç electrònic (botiga online) i gestiones dades personals o sensibles com ara números de targeta de crèdit, confiar en una de les millors autoritats de certificació del mercat com Symantec i Thawte és d'una importància clau: la informació precisa que el certificat digital dóna sobre el teu lloc web certifica l'autenticitat de la teva identitat i que l'intercanvi de dades entre el navegador i el lloc web són segures gràcies a la identificació, la protecció i la confidencialitat.\nCom funcionen els certificats?\nSSL (Secure Sockets Layer) es el nom del protocol emprat per a establir la comunicació entre un servidor i un client.\nAquesta comunicació resulta segura, ja que les dades que es transmeten estan xifrades i només es poden desxifrar en el moment de la connexió, i exclusivament pels subjectes implicats en la connexió que hagin generat o rebut la clau de sessió indispensable per al desxifratge.\nCom reconèixer un certificat SSL\nUn lloc web que té instal.lat un certificat SSL és reconeixible immediatament pel prefix https:// de l'adreça i per la presència de la imatge de cadenat.\nGràcies a aquestes característiques, els vostres visitants sabran immediatament que el vostre lloc està verificat i que la comunicació amb el seu navegador està protegida i reservada: podran confiar en la vostra empresa.\nCom aconseguir i activar el certificat\nAconseguir i activar un certificat SSL per al teu lloc web és un procés molt ràpid i senzill, que podràs fer directament Online. Després de comprar el certificat, hauràs d'accedir al Tauler de Control per introduir les teves dades i un cop emès, pots instal•lar-lo o descarregar-lo per instal•lar-lo quan tu vulguis al teu servidor VPS o dedicat. Per activar el certificat, t'has d'assegurar que tots els teus productes són compatibles, que disposes d'una adreça IP dedicada i que tens accés d'administrador al servidor en què es crearà l'arxiu CSR.\nEl servei de Certificat SSL es proporciona a través de Symantec, un proveïdor extern que actua en qualitat de titular autònom del tractament de dades. Per a tenir-ne més detalls, us convidem a llegir la informativa sobre privacitat de Symantec.Amb el vostre consentiment, que se us demanarà en el moment de l'activació, Nominalia comunicarà a Symantec algunes de les vostres dades personals estrictament necessàries per a fornir el servei. El vostre consentiment a la comunicació de les dades a Symantec és facultatiu, però si no el doneu no serà possible fornir-vos el servei.


Àmbit 4 – La Literatura eina d’enriquiment cultural | Espai Pedrolo\nÀMBIT 4 - LA LITERATURA COM A EINA D'ENRIQUIMENT CULTURAL\nPedrolo, l'escriptor compromès\n“[…] no crec en una literatura recreativa que no compromet ni l’autor ni el lector. Hi ha un compromís, indefugible, de cada home amb ell mateix, i el novel·lista té el deure de posar-ho en relleu. […] La història de la humanitat comença, precisament, amb una rebel·lió. Seria bo de no oblidar-ho. […]”\n“Enquesta als escriptors catalans: narradors”, Serra d’Or, núm. 6, juny de 1961\nPedrolo es va comprometre, mitjançant el conreu de la literatura, des de dos vessants: d’una banda, presentant la literatura com a font d’enriquiment cultural, gràcies a l’afany d’estar amatent a les darreres novetats literàries europees, com a lector incansable, traductor, conreador de gèneres (policíac, ciència-ficció, humor, eròtic), treballant el llenguatge novel·la i el textualisme, i la poesia visual.\nDe l’altra banda, emprant la literatura com a eina de combat contra un seguit d’opressions (sexual, política, social i nacional) a través de les obres de ficció i els articles.\nPedrolo estableix les bases per tal de consolidar el gènere negre català –crea una col·lecció pionera al nivell de les col·leccions europees, “La Cua de Palla” (1963-1970)–, ajuda a normalitzar-lo (amb un llenguatge útil per als escriptors posteriors) i aposta per una novel·la negra pròpia.\nA més, la novel·la negra nord-americana es coneix gràcies a la tasca de Pedrolo.\nAls anys cinquanta Pedrolo va treballar a l’Editorial Albor com a traductor i, de manera esporàdica, fent de model fotogràfic per a les portades d’algunes novel·les, com per exemple Maigret y el hombre del banco (1956), de G. Simenon, o Persecución en Chicago (1957), de D. Keene. Al rebedor de l’empresa s’organitzaven escenes amb simulacres de baralles que P. Català Pic fotografiava.\nPedrolo, puntal de la novel·la policíaca\n“[…] la novel·la que anomenem de ‘lladres i serenos’ no és un subproducte literari, sinó una modalitat que les històries de la literatura de demà no podran passar per alt […].”\nManuel de Pedrolo, postfaci a S. Japrisot, Parany per a una noia (1963), Edicions 62, 1963\nPedrolo inquiet: cercador i traductor\nLa tasca de Pedrolo com a traductor fou cabdal, traduí per primer cop J.-P. Sartre al català, i també el dramaturg anglès H. Pinter.\nEls mitjans de l’època se’n van fer ressò.\nPedrolo va ser un traductor prolífic i autodidàctic, que s’enfrontà a diferents gèneres i autors: L. Durrell, A. Robbe-Grillet, W. Faulkner, H. Miller, J. Dos Passos, H. Michaux…\nTambé va fer informes literaris per a editorials i va introduir novetats literàries a la literatura catalana.\n“Reprenc el costum de visitar les llibreries de vell i avui en compro tres, una novel·la francesa, una altra\nDarrers diaris inèdits (1988-1990), Edicions 62, 1991. Dia 25 d’agost de 1988\nCas Pedrolo, censurat\n“Malgrat les dificultats de censura […] escriure és la meva gran passió […]. El que sap més greu de tot això és que t’ho talla una persona que potser ni té idea del que fa. […] vaig preguntar-me si no valdria més no dur els llibres a censura […] i, en fi, penses que no hi hauria com presentar com més llibres millor […]. Pel nombre i perquè els acostumaràs a un cert to que ara els sorprèn.”\n“[…] Sovint em sento com un home confinat en un indret tan distant i solitari que, quan el seu missatge arriba al destinatari, ja ha tingut temps de sobres d’enviar-ne una dotzena més que modifiquen i enriqueixen\nla informació continguda en aquell primer comunicat. […]”\nCarta a Josep Faulí, 18 de juny de 1972\nLa literatura, eina d’enriquiment cultural\nPedrolo sent una clara vocació de servei envers la cultura catalana i el país. Amb aquesta voluntat desitjava situar la literatura catalana al nivell de les millors, i va voler bastir tot sol una literatura pròpia: una obra de grans dimensions amb àmplia diversitat de temes i la transgressió contínua de formes, gèneres i motius. Gran lletraferit, la seva curiositat el duia a recórrer les llibreries i el Mercat de Sant Antoni cercant obres per introduir-les al món editorial català mitjançant traduccions o informes editorials.\n“[…] Em sembla que tota la meva obra deixa prou clar que em plantejo el meu fer d’escriptor com una feinaque abraça, no que limita. […] Un escriptor pot ésser perfectament fidel a ell mateix sense limitar-se a una forma única. I fins i tot diriaque defugir aquests límits és necessari quan, com en el meu cas, hom pretén assolir una certa totalitat d’expressió a través d’una àmplia investigació de les possibilitats del gènere que conrea i, si pot ser, d’altres i tot […].”\nSi em pregunten, responc, 1974\nMecanoscrit de segon origen (1973)\nTrajecte final (1974)\nMossegarse la cua (1967)


Premi Lupa d'Or 2011\n«Sortir de l’armari lingüístic». Edició 2011 El 28 d’abril de 2011 es va fer el lliurament del Premi Lupa d’Or corresponent a l’any 2011. El jurat va decidir concedir el premi a l’obra Sortir de l’armari lingüístic de Gemma Sanginés i Ferran Suay....\nPremi Lupa d'Or 2010\n«Doble oficialitat i llengua pròpia, dues llengües i un territori». Edició 2010 El 16 de desembre de 2010 es va fer el lliurament del Premi Lupa d’Or corresponent a l’any 2010. El jurat va decidir concedir el premi a l’obra Doble oficialitat i...\nPremi Lupa d'Or 2009\n«Del conflicte lingüístic a l’autogestió: materials per a una sociolingüística de la complexitat» i «La tribu valenciana». Edició de 2009 La Societat Catalana de Sociolingüística va convocar el 2009 la setena edició del premi la Lupa d’Or , amb què es...\nPremi Lupa d'Or 2008\n«Les polítiques de la llengua i la identitat a l’era “glocal”» i «Llengua i societat als territoris de parla catalana a l’inici del segle XXI». Edició de 2008 La Societat Catalana de Sociolingüística – SOCS va convocar el 2008 la sisena edició...\nPremi Lupa d'Or 2007\n«Mundialització, interculturalitat i multilingüisme» i «Enquesta sobre els usos lingüístics a Andorra 2004: Llengua i societat a Andorra». Edició de 2007 L’Associació de Sociolingüistes de Llengua Catalana- ASOLC va convocar el 2007 la cinquena edició del premi...\nPremi Lupa d'Or 2006\n«La moralitat de la política lingüística». Edició de 2006. El jurat de la Lupa d’Or ha concedit la quarta edició, convocada el 2006, del premi a Albert Banchadell pel llibre «La moralitat de la política lingüística».


Programa Festa Major Archives - Ràdio Sant Andreu\nHome / Programa Festa Major\nsetembre 3, 2014\tPrograma Festa Major 1,618 Views\nConsulta els actes programats del divendres 5 de setembre 19.30 h Pregó de Festa Major, a càrrec de l’Associació Esportiva Sant Andreu de la Barca (AESAB), per la seva trajectòria esportiva en la gestió de les tres seccions d’atletisme, gimnàstica ...\nsetembre 3, 2014\tPrograma Festa Major 3,312 Views\nConsulta els actes programats del dissabte 6 de setembre Dissabte 6 de setembre 8.30 h Matinades Cercavila amb els Aixarts del Vendrell; els Geganters i Grallers de Casablanca de Sant Boi de Llobregat; els Grallers de Viladecans; els Grallers de ...\nsetembre 3, 2014\tPrograma Festa Major 1,334 Views\nConculta la programació del diumenge 7 de setembre 11.00 h Missa solemne de Sant Llop Predicarà l’homilia Mn. Anton Roca, vicari episcopal del Llobregat Lloc: Església de Sant Llop 11.30 h Pintada infantil sobre l’asfalt amb guixos de colors Lloc: av. ...\nsetembre 3, 2014\tPrograma Festa Major 1,984 Views\nConsulta els actes programats del dilluns 8 de setembre 12.00 h 21a Festa de l’Aigua i de l’Escuma Inflables aquàtics, una festa de l’escuma, una mànega d’aigua i música de festa són alguns dels ingredients per passar un bon matí ...


El manifest favorable al Parc Hospitalari de Girona Sud arriba a les 2.000 firmes\n17-12-2019 | 21:32hs\nUna ambiciosa proposta que hauria de poder donar resposta a les necessitats del gairebé milió d'habitants que tenen l'Hospital Trueta com a referència\nEl passat dijous 12 de desembre, 78 dels 79 caps de servei, caps de secció, caps clínics i coordinadors mèdics dels Hospitals Josep Trueta i Santa Caterina de Girona van presentar el seu posicionament respecte a la ubicació ideal per a la construcció del Nou Trueta. Una decisió que recau sobre la Conselleria de Salut de la Generalitat, amb Alba Vergés al capdavant, que recentment havia confirmat que la decisió final s'anunciaria al llarg del primer trimestre de 2020.\nLa reivindicació per a la construcció d'un nou Trueta, que superi les mancances de l'actual, ve de lluny. Al llarg d'aquesta dècada la decisió s'ha anat posposant per molts factors, entre ells la falta d'acord dels ajuntaments de Girona, Salt, Sarrià de Ter i Vilablareix que han presentat diferents propostes. Davant d'això, la comunitat mèdica s'ha pronunciat favorable a la construcció d'un Parc Hospitalari a Girona Sud. Una ambiciosa proposta que hauria de poder donar resposta a les necessitats del gairebé milió d'habitants que tenen l'Hospital Trueta com a referència. Evitant així que els gironins siguin derivats a hospitals barcelonins per falta d'un hospital potent en territori gironí.\nUna campanya on-line de firmes\nEmmirallant-se en l'experiència de Badalona i Can Ruti, els professionals expressen la ferma convicció que l'emplaçament de Girona Sud és el més adequat per aconseguir un Parc Hospitalari potent, especialment pensant en el futur. Una idea que, a més dels professionals mèdics, comparteixen els 2.000 gironins que han signat el manifest a la plataforma Change.org publicat fa només cinc dies.\nEl manifest inclou un total de cinc constatacions sobre la realitat actual de la salut pública a Girona, i proposa set peticions per a millorar-la. Es poden consultar directament a través de l'enllaç (https://www.change.org/p/conselleria-de-salut-de-la-generalitat-de-catalunya-parc-hospitalari-de-girona-irrenunciable-i-inajornable) i per signar-lo només cal el nom, cognoms, una adreça i un correu electrònic per confirmar-ne l'autenticitat.


Una exconcursant de ‘Supervivientes’ revela que l’estada a l’illa deserta li ha generat manies estranyes Una exconcursant de ‘Supervivientes’ revela que l’estada a l’illa deserta li ha generat manies estranyes – El Món\nUna exconcursant de ‘Supervivientes’ revela que l’estada a l’illa deserta li ha generat manies estranyes\nUna de les participants de l'última edició del concurs explica quines fòbies té des que va tornar del Carib\nLola a 'Supervivientes' - Telecinco\nJennifer Navarro 09/08/2021 4:28 pm\nEl pas per Supervivientes afecta molt els concursants. Tots els famosos que s’han enfrontat a l’experiència en l’illa deserta declaren posteriorment que els costa tornar a adaptar-se a la vida rutinària que seguien abans del reality. Una d’elles ha estat Lola, una de les participants d’aquesta última edició que més setmanes s’hi van estar. En tornar a la civilització, reconeixia que ha adquirit certes manies. Entre elles, algunes de tan curioses com l’odi als sorolls forts: “No m’ha costat molt tornar a la realitat però sí que m’han quedat alguns tocs com l’odi a la música alta o la gent que parla fort. També m’atabala veure la gent menjar ràpidament i aquells que parlen mentre mengen (això ja em passava abans, però ara molt més). Tampoc no m’acostumo al tovalló, faig servir la mà”.\nEls costums de l’illa, la manca de recursos i el silenci que hi regnava han calat en la concursant. Lola, que va fer-se famosa gràcies al pas anterior per La isla de las tentaciones, també ha revelat la incògnita sobre com és la veritable relació entre els concursants ara que tots tornen a ser a casa. De la llarga llista de companys, Lola només té relació amb Melyssa, Alexia Rivas i Palito Dominguín.\nLola parla de Supervivientes / Instagram\nLa jove ha perdut 9 kg en aquests tres mesos de concurs, una aventura que ha exigit la seva vena més valenta i que ha mostrat una faceta seva desconeguda per a l’audiència.\nNo us fa vergonya publicar aquesta merda ? 11/08/2021 7:24 pm


Tornen els Dijous a la Fresca!\nEl cicle d’arts escèniques de carrer oferirà espectacles de teatre còmic, circ i dansa acrobàtica\nAquest estiu, torna el cicle d’arts escèniques de carrer Dijous a la Fresca, després de l’èxit de les passades edicions, en què s’ha anat guanyant públic any rere any. Tots els dijous de juliol, a les 22.30 h, a la Plaça del Punt de Vol, podreu continuar gaudint d’una programació molt engrescadora,.\nEl cicle s’inaugurarà el 4 de juliol, amb l’espectacle Lo nostre no funciona, de Mali Vanili, un duet inclassificable d’humor sense acudits, on la història s’explica a través de diàlegs i cançons entre aquests dos personatges perduts en la recerca del seu propi estil. L’espectacle que porten a Vacarisses és una comèdia d’humor anti-intel·lectual, un show pop d’autoajuda, una gamberrada extraordinària. Lo nostre no funciona presenta un repertori atípic que va del hip-hop a la bossa nova, passant per les balades dels 80, l’indie més folklòric i infinitat de gèneres absolutament diversos.\nEl següent dijous, 11 de juliol, serà el torn de la companyia Planeta Trampolí i Back 2 Clàssics, una picada d’ullet als 80, els números clàssics de llit elàstic i el teatre còmic. Un espectacle fresc, proper i íntim per a tota la família, on el llit elàstic pren vida pròpia entre les bogeries i acrobàcies del seu protagonista. Un viatge al passat que més ens enamora, ple d’humor, poesia, ritme i caramboles que canviaran el concepte que tenim del llit elàstic.\nEl 18 de juliol, podrem gaudir de l’espectacle de circ rural Ye Orbayu, de la companyia Vaques. Un parell d’homes madurs i contundents creen una peça desequilibrada, agraïdament grotesca, una dansa descompassada de bèsties desolades, un duo de clowns desfasats, tractant de seduir i seduir-se, tot fent equilibris sense trampa, sobre taules, cadires i ampolles de cava.\nTancarà el cicle Cafuné, un espectacle de dansa acrobàtica a càrrec de la companyia Du'K'tO. Dos individus lluiten per créixer junts a través d’un joc de manipulació, carícies i desacords; junts, però sense perdre mai l’essència de cadascun, mantenint la pròpia individualitat. Aquesta coexistència farà viure diferents situacions.\nAdreça Ctra. de la Bauma, 1 (al costat de Correus)\nHorari De dilluns a divendres, de les 16 a les 20 h.\nTelèfon 93 828 02 06\nEl cicle va néixer per al col·lectiu jove, tot i que, de forma espontània, any rere any, ha anat guanyant públic familiar. No obstant això, la proposta està pensada per a un públic juvenil i adult.\nPerò a les 22.30 d' un dijous, no sé si és per a tota la familia!


Oliu elogia el gran esperit d'equip del Barcelona Open Banc Sabadell - Banc Sabadell\nEl president de Banc Sabadell, Josep Oliu, ha participat a la presentació oficial de la 67 edició del Barcelona Open Banc Sabadell que s'ha celebrat al Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona. Entre el 20 i 28 d'abril, les millors raquetes del rànquing de l'ATP se citaran a les instal·lacions del Reial Club Tennis Barcelona.\nPer dotzè any consecutiu, Banc Sabadell torna a ser el patrocinador principal d'un dels tornejos de referència mundial en la categoria ATP 500. Oliu ha fet un balanç d'aquest període en la seva intervenció. "En els 12 anys que fa que col·laborem, el creixement del torneig ha estat molt gran. Hi ha un gran esperit d'equip en l'organització del Barcelona Open Banc Sabadell i això es reflecteix en un gran espectacle ", ha dit el president.\nTambé ha recordat que en aquesta edició el banc tornarà a posar en marxa la iniciativa d'Aces Solidaris. Per cada ace o punt de servei directe que s'aconsegueixi durant el torneig, Banc Sabadell hi destinarà un import econòmic. La recaptació final es lliurarà a associacions sense ànim de lucre que treballen per a col·lectius amb dificultats. En aquest sentit, Oliu ha expressat la seva satisfacció per contribuir amb aquesta acció "a donar visibilitat a moltes associacions que ajuden a aquelles persones o grups que més ho necessiten".\nL'11 vegades campió del Barcelona Open Banc Sabadell i ambaixador del banc, Rafael Nadal, serà de nou el cap d'un cartell que comptarà amb tennistes de la talla del japonès Kei Nishikori, dues vegades guanyador del torneig, l'austríac Dominic Thiem, actual número 8 del món, o el grec Stefano Tsitsipas, finalista en la passada edició.\nEn l'acte de presentació del Barcelona Open Banc Sabadell, també hi han intervingut l'alcaldessa de la ciutat, Ada Colau, l'empresari i Comte de Godó, Javier Godó, el president del Reial Club Tennis Barcelona, Jordi Cambra, i el director del torneig, Albert Costa.


Prèvia. UE Valls-Mollerussa: buscant la primera victòria - El Travesser\nPrèvia. UE Valls-Mollerussa: buscant la primera victòria\nEls vallencs encadenen divuit partits consecutius sense perdre al Vilar. Reben un Mollerussa que aspira a escalar posicions després d’un irregular inici de lliga.\nDijous, 26 de setembre de 2019 a les 11:49h\nLa Unió Esportiva Valls disputarà el seu segon partit de la temporada 2019-2020 com a local, i ho farà després de dos empats i una derrota en el comput global dels primers tres partits de la temporada. Reben un Mollerussa que disputarà el seu primer partit com a visitant.\nDivuit partits suma la UE Valls sense perdre al seu estadi. Després de tot el curs 2018-2019 sense encaixar cap derrota a Segona Catalana, els vallencs van empatar en l’estrena com a locals a Primera Catalana amb un empat davant del Catllar. Arriben aquest diumenge, encadenant 18 partits seguits puntuant, amb quinze victòries i tres empats. Buscaran aprofitar el factor camp per a intentar estrenar el caseller de victòries aquesta temporada, i escalar posicions, deixant enrera la posició de descens que va entrar després de perdre a Martorell (2-0).\nL’equip de Joan Antoni Pallarès buscarà la victòria en aquesta quarta jornada per a tranquil·litzar les sensacions i mirar cap amunt a la classificació, i fer un pas endavant com a conjunt. Davant, un Mollerussa que no ha arrencat com esperava, amb una victòria i dues derrotes en aquest inici de lliga. De fet, els lleidatans són l’únic equip que no s’ha estrenat com a visitant, ja que ha disputat els tres partits com a local, amb un vagatge irregular: una victòria (Can Vidalet) i dues derrotes (Vilanova i Vista Alegre).\nEl partit arriba, doncs, amb necessitats pels dos equips. Separats per un punt, vallencs i lleidatans buscaran la victòria per a recuperar sensacions i abandonar la zona baixa d’aquesta tant disputada Primera Catalana. El partit, diumenge a dos quarts de cinc de la tarda.


Oferta de cursos subvencionats d'anglés i valencià | Ajuntament de Rocafort\nOferta de cursos subvencionats d'anglés i valencià\nL'ajuntament de Rocafort respon a la demanda de la població de millora en l'expressió de llengües amb una doble iniciativa. Amb dos cursos de valencià i dos cursos d'anglés.\nEn tots dos casos les inscripcions caldrà fer-les en el registre municipal a partir del dimecres 4 d'octubre fins al dimecres 11, ambdós inclosos.\nEn el cas del valencià, en col·laboració amb l'Associació Cívica Valenciana Tirant lo Blanc, oferim un curs de grau elemental (20 places) i un altre de grau mitjà (20 places). Els cursos començaran el dimarts 17 d'octubre i acabaran el 19 de juny, i es realitzaran en Casa de Cultura: Elemental (dimarts de 15 a 17h), i Mitjà (dimarts de 17 a 19h).\nL’import de cada curs és de 20€. El pagament se'n farà una vegada es confirme l’admissió, en el compte corrent ES21 3159 0018 1120 3587 1728, indicant nom, cognoms i nivell del curs triat (elemental o mitjà).\nEn el cas de l'anglés l'oferta es realitza en col·laboració amb l'acadèmia d'idiomes del poble The English Studio. Els destinataris d'estos cursos són estudiants universitaris, de grau superior de formació professional, i desocupats (tots hauran d'estar empadronats a Rocafort).\nL'oferta és d'un curs de nivell A2 (10 places) i un altre de nivell B1 (15 places). Les persones seleccionades hauran d'abonar 50 euros en el cas de l'A2, i 65 euros en el cas del B1, en el mes de novembre en la mateixa acadèmia.


Noves formes de comunicació entre metges i pacients\nEl pacient impacient i la disponibilitat de la tecnologia està transformant la forma en què els professionals de la salut i els pacients ens comuniquem.\nAlguns canals dels quals comptem amb exemples documentats i publicats són l’ús del correu electrònic, l’SMS i el vídeo.\nUn estudi recent de Catalyst Healthcare va reportar que el 93% dels adults prefereix anar a un metge que ofereixi la possibilitat de comunicació via email per concertar una visita o obtenir resultats de proves. Un 25% afirma estar disposat a pagar pel servei un preu de 25$. Segons el Dr. Joseph C.Kvedar, dermatòleg i fundador del Center for Connected Health, afirma que “oferir l’email als meus pacients aporta un sentiment d’accés directe, estar disponible per email per atendre les consultes dels meus pacients repercuteix en beneficis per a la salut”.\nA Estats Units és famós el programa Text4Baby, una aliança entre la farmacèutica Johnson & Johnson, i altres entitats com National Healthy Mothers and the Healthy Babies coalition. El servei ofereix suport i consells setmanalment a embarassades i durant el primer any de vida del nadó sobre aspectes relacionats amb l’embaràs, lactància materna, etc.\nEl 82% afirma que va aprendre sobre aspectes mèdics que no coneixia\n65% va parlar amb el seu metge sobre informació rebuda en un missatge Text4Baby\nLes mares que van utilitzar el servei van creure que estaven més preparades que les que no ho van usar.\nHi ha exemples en altres àrees, com per exemple en entorns hospitalaris on programes d’SMSs contribueixen a la millora de compliment de cites, així com millores en l’adherència a tractaments establerts.\nTambé tenim “case studies” d’Estats Units, on les distàncies geogràfiques són grans i per això entenem que l’ús del vídeo és lògic, però les distàncies no són l’únic motiu pel qual aquest sistema està creixent de manera exponencial en els últims anys .\nEn el seu estudi “Telehealth Index 2015“, American Well, un dels grans proveïdors de “Telehealth”, afirma que el 94% dels seus clients prefereix el vídeo al telèfon, i no només els joves. “És més còmode”, “no cal esperar”, “no he de conduir”. El model de “Doctor on demand” està canviant la forma en què metges i pacients es relacionen.\nEn definitiva, encara que aquests exemples ens semblin llunyans perquè procedeixen dels Estats Units, segurament molts metges i clíniques al nostre país s’estiguin plantejant l’ús d’aquests canals, si és que no ho estan posant ja en pràctica i aprenent el que és aplicable a cada una de les seves consultes o negocis.\nEns interessa conèixer la teva experiència, les teves preguntes sobre l’adaptació i l’ús que fas d’aquest tipus d’eines a la consulta i la teva opinió al respecte. Per això, pots utilitzar l’espai per a comentaris sota d’aquest post, o contestar aquesta breu enquesta.\nQuirúrgica forum "El médico como empresario" @ca, intervenciones, pacientes\nÚltima modificació: 14-07-2020 Avís legal


Llei de Transparència - Panell de Govern Obert Ajuntament de Castelló de la Plana\nTransparència - Panell de Govern Obert\nInformación sobre la Corporación Municipal, la organización del Ayuntamiento, contrataciones y costes de los servicios públicos, así como información en materia de urbanismo, obras públicas y medio ambiente.\nEls següents apartats redirigeixen a una pàgines web segures (https).\nLes sol·licituds on-line accedeixen a pàgines segures. Perquè el seu navegador no considere les pàgines com a insegures ha de registrar en el seu navegador els certificats de l'Autoritat de Certificació de la Comunitat Valenciana (ACCV). (Si no ho fa, en Internet Explorer, li apareixerà el missatge "Existeix un problema amb el certificat de seguretat d'aquest lloc web", en Firefox indicarà "Aquesta connexió no està verificada", i En Google Chrome li advertirà que "El certificat de seguretat del lloc no és de confiança").\nInformació organitzada segons l'Índex de Transparència dels Ajuntaments (elaborat per Transparency International España).\nLa informació es proporciona de forma estructurada i fàcilment accessible i és congruent amb l'establit en la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques, i amb la Llei 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.\nAnar a Indicadors Transparència\nInformació organitzada segons la Llei 19/2013, de 9 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern.\nAnar a Llei de Transparència\nEstratègia d'implantació i desenvolupament de la Transparència en l'Ajuntament de Castelló.\nL'estratègia d'implantació i desenvolupament de la Transparència en l'Ajuntament de Castelló té dos dimensions: interna i externa. La dimensió interna inclou tasques i accions que si bé no són visibles per a la ciutadania, són fonamentals, crítiques i necessàries per a dotar l'Ajuntament de Castelló d'un marc jurídic i normatiu regulador de la Transparència i garantir la validesa i continuïtat temporal de dades i informació que es posaran a disposició dels ciutadans en la dimensió externa.\nDocument Pla Transparència i Govern Obert.


Carles Gómez i Mireia Pons guanyen el Cros Ciutat de Mollerussa – Mollerussa Televisió\nCarles Gómez i Mireia Pons guanyen el Cros Ciutat de Mollerussa\nProp de 700 atletes han participat aquest diumenge al Cros Ciutat de Mollerussa Memorial Josep Ignasi Culleré que per segon any consecutiu ha estat puntuable per al Gran Premi Català de Cros. La prova presentava cinc circuits diferents en base de les diferents categories. Els vencedors absoluts del cros han estat Carles Gómez (Club Atletisme Andorra) i Mireia Pons ( Club Atlètic Cerdanyola) que han completat els recorreguts que s’han desenvolupat a la zona alta del parc de la serra de 8000 i 6000 metres respectivament.\nLa prova ha comptat amb 12 categories entre federats i no federats des de màster i fins a categoria sub8 a banda de les curses infantils. Les proves de categoria sub20, sub18 i sub16 han cobrat especial atenció ja que els atletes es jugaven la classificació pel Cros de Elgoibar amb la selecció catalana.\nUn altre dels elements destacables de la matinal esportiva al Parc de la Serra ha estat la meteorologia, el fort vent i l’amenaça constant de pluja però no ha deslluït la participació a l’esdeveniment que des l’organització han valorat molt positivament.\nLa matinal esportiva ha culminat amb les curses infantils que s’han desenvolupat a la mateixa pista d¡’atletisme del Parc de la Serra.


Muntanya Amunt: Vall de Lord: Coll de Jou - Pla de Bacies Vall de Lord\nDesprès de dies buscant un forat per fer la ruta, m'hi decideixo tot i que surto un pel tard i pateixo de calor. Doncs surto de Coll de Jou i agafo la pista que surt a ma dreta de la carretera de cambrils. Començo l'ascens seguint la pista que trobo asfaltada a trams, fins arribar a un trencant on veurem una casa en ruïnes(Primer Xalet 1759m) i agafo el que queda a ma dreta.\nAquest camí comença a agafar pendent ja que des d'aquí ja pujo en pocs km fins al pla de Basies (+-2000m). Aquest tram de camí està en bastant mal estat i amb molta grava que dificulta una mica el camí. Un cop al pla el travessem tot seguint la única pista marcada que trobem.\nAl llarg de la pista passo pel costat de 2 antics refugis també abandonats, i finalment acabo l'ascenció a la zona del portell del Llop (2111 m). Des d'aquí es pot apreciar la vista de les pistes d'esquí i la cara sud del Cadí i punta del Pedraforca. Jo començo el descens fins a Coll de Jou (1461 m) 650 metres de descens!. També hi ha la opció de acostar-se a la zona de l'hostal del Port del comte i pujar la pista que ens porta fins el Refugi del Bages i seguir el que es la carretera antiga del Port del Comte, cosa que et permet acabar la ruta fent el màxim de camí per zona de camí rural, tot i que jo ho descarto per l'extremada calor que fa.\nDistància recorreguda: 21,68 km\nDesnivell acumulat: 710 m\nTemps: 2h i 33 min.\nPublicat per cabrera a 17:03


Una xarxa d'agents de felicitat organitzacional | UAO CEU\n🎓 Una xarxa d'agents de felicitat organitzacional\nEl Servei d'Alumni del grup educatiu CEU ha posat en marxa els esdeveniments Connectant-NOS, un nou espai dinàmic i obert a la trobada de tots aquells que tenen en comú haver passat per una aula del CEU.\nFecha: divendres, 08 de novembre de 2019 a las 15:15h\nUna xarxa d'agents de felicitat organitzacional\nEl Servei d'Alumni del grup educatiu CEU ha posat en marxa els esdeveniments Connectant-NOS, un nou espai dinàmic i obert a la trobada de tots els que tenen en comú haver passat per una aula del CEU. El primer Connectant-NOS fet a Barcelona ha tingut lloc a la seu de Pangea Travel Store, que proporciona diferents ambients molt aptes per a la interacció.\nPer inspirar i motivar la relació entre els assistents, l'acte ha comptat amb la participació de Silvia Escribano, coach d'alta direcció i experta en emocions, comunicació i corporalitat. Escribano ha parlat d'un concepte en què treballa des de fa temps: el benestar corporatiu o felicitat organitzacional.\nLa felicitat organitzacional dista molt de ser la suma de les felicitats individuals dels membres de l'organització. Com explica Escribano, la felicitat del treballador és una responsabilitat individual, per molt que l'empresa pugui contribuir al seu benestar. Per contra, la felicitat organitzacional sí que interpel·la l'empresa o institució, que té el deure de disposar els processos i dinàmiques de manera que es potenciï el desenvolupament dels talents i les capacitats de tots els treballadors.\nProductivitat i rendibilitat\nEn aquest sentit, Escribano recorda que la felicitat organitzacional està indissolublement "connectada amb la productivitat". Part de la importància d'aquest concepte radica en l'"efectivitat", que s'aconsegueix en el balanç entre el desenvolupament personal i professional del treballador i la consecució d'objectius. Ha d'haver-hi un equilibri, perquè fer prevaldre els objectius per sobre del desenvolupament individual es tradueix en una gran rotació i, en terme invers, de poc serveix potenciar la realització del treballador si això no repercuteix en millors resultats.\nEscribano ha exposat dades que constaten que una bona política de felicitat organitzacional repercuteix en un augment del 30 al 40 % en la productivitat. Cal tenir en compte que només evitar els costos d'una rotació elevada ja suposa un estalvi important: "Val la pena invertir en les persones". Com ha observat, "gestionar des de la confiança és millor, perquè aquesta és la que fa sorgir les idees".\nLa felicitat organitzacional s'edifica sobre tres pilars: condicions de treball, els processos i el lideratge, i el desenvolupament de les persones. Tot això s'ha de plasmar en una estructura en xarxa, allunyada de les lògiques jeràrquiques tradicionals. "Si volem que els processos siguin àgils i que les decisions recaiguin en qui realment correspon, cal treballar en estructura de xarxa".\nEn qualsevol dels nodes d'aquesta xarxa pot haver-hi un agent de la felicitat (els coneguts com a chief hapiness officer): "Els agents de la felicitat poden estar en qualsevol àrea".\nDesprés de la intervenció d'Escribano, s'ha donat pas a un còctel en el qual els assistents han pogut intercanviar impressions i, sobretot, connectar. Els alumni també treballen en xarxa. Aquesta és la filosofia de Connectant-NOS.


Ausàs s'acomiada de l'alcaldia assegurant que treballarà per la Seu i el Pirineu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Ausàs s'acomiada de l'alcaldia assegurant que treballarà per la Seu i el Pirineu\nAusàs s'acomiada de l'alcaldia assegurant que treballarà per la Seu i el Pirineu\nL’adéu de l’ara conseller de Governació va estar marcat per les felicitacions de tots els partits polítics\nJordi Ausàs - Ple de renúncia\nEl nou conseller de Governació, Jordi Ausàs, ha renunciat aquest dijous oficialment al càrrec d’alcalde en un ple extraordinari. L’adéu del fins ara batlle de la Seu va estar marcat ahir per les felicitacions, elogis i el reconeixement unànime a la seva feina i el seu tarannà.\nDes d’ERC, la tinent d’alcalde Teresa Casassas va assegurar que Ausàs ‘és i ha estat un referent per al grup’, i en va destacar el seu esforç, perseverància i discreció.\nEl seu soci de govern, CIU, va subratllar que ‘és un motiu d’orgull’ tenir per primera vegada a la Seu un conseller de la Generalitat. El portaveu de la federació, Albert Batalla, va agrair la feina feta per Ausàs, i el va instar a no oblidar la Seu i el Pirineu. En relació a la feina de conseller, Batalla va ressaltar el fet que podria ‘afavorir l’arribada de la banda ampla, fer un desplegament coherent de la vegueria i tenir en compte al pes específic de la Seu a la futura vegueria de l’Alt Pirineu’.\nPel que fa al PSC, el portaveu socialista Jordi Mas Ortega, va desitjar ‘sort i encerts a Ausàs en la nova etapa’, i es va mostrar convençut que el nou conseller ‘trobarà disponibilitat per endegar nous projectes amb la Seu i el Pirineu’.\nPer la seva banda, des d’ICV, Josep Maria Carles va congratular-se pel fet de tenir un urgellenc al govern català, i va indicar la importància de comptar amb complicitats per fer possibles canvis al territori. Així mateix, va recordar a Ausàs la possibilitat d’establir un tripartit a la Seu.\nPer últim, la regidora popular, Patrícia Lanau, va expressar ‘més enllà de les ideologies’ el seu respecte a Ausàs, a qui va definir com una persona ‘accessible i dialogant’.\nAusàs va agrair les paraules dels portaveus de tots els grups i va explicar que ‘tot i la satisfacció i l’honor de ser conseller del país, no hi ha dubte que el càrrec més important i el que t’omple més és el d’alcalde de la teva ciutat, i, sobretot si es tracta de la Seu’. L’ara conseller va animar tothom a mantenir el contacte amb ell per traslladar-li inquietuds i demandes, ‘per la Seu i el Pirineu’. Alhora, després de valorar molt positivament la feina feta a l’Ajuntament de la Seu, va fer al.lusió als objectius que es marca al capdavant de la conselleria: ajudar els municipis amb el PUOSC, amb la modernització de les administracions i amb la millora de la implantació de les noves tecnologies i la societat de la informació.