Cerca totes les ofertes d'hotels a Somagne Entrada:\nB&B Sol Magnus...Habitacions per nit per només208 EUR Holiday home Stavelot with a Fireplace 181...Habitacions per nit per només Més zones a Stavelot\nSomagne és en dels molts llocs de Stavelot que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Somagne té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'Agoda.com. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Trobi les més bones ofertes en hotels a Somagne emplenant les dates d'estada a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Somagne, Stavelot\nAl visitar Stavelot, vosté es sentirà com a casa a B&B Sol Magnus, què li ofereix un allotjament de...\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Stavelot with a Fireplace 181 està situat...\nHotels a Somagne: B&B Sol Magnus


Com es pot aplicar la gamificació en l’àmbit social? | m4Social\nCom es pot aplicar la gamificació en l’àmbit social?\nJugar forma part de la nostra vida des de la infància. El joc és una forma natural d’aprenentatge tant de rols com d’habilitats i conceptes. Per això, el joc s’utilitza com a eina educativa a les escoles, i utilitzant les noves tecnologies a través de la gamificació o dels anomenats “serious games”. S’ha comprovat l’eficàcia dels videojocs aplicats a altres àmbits a més del de l’entreteniment.\nQuè significa la gamificació?\nPer l’emprenedor i un dels autors que més literatura ha publicat sobre la gamificació, Gabe Zichermann (@gzicherm) la gamificació és “un procés relacionat amb el pensament del jugador i les tècniques del joc per atraure els usuaris i resoldre problemes”. Tant Zichermann com altres experts en aquest àmbit, Christopher Cunningham o Karl Kapp (@kkapp ) defensen que qualsevol joc que inclogui l’ideal de gamificació té la finalitat en influir la conducta psicològica i social del jugador.\nA través de la utilització d’elements molt presents als videojocs – com insígnies, punts, nivells, avatars, etc.- que incita als jugadors a incrementar el seu temps jugant i també la seva predisposició psicològica a continuar-hi.\nEls resultats de la gamificació són evidents en diferents àmbits com a l’educació o al món empresarial o per finalitats socials, però sempre amb el mateix objectiu: “enganxar” a l’usuari amb l’entreteniment del joc per ensenyar, motivar, donar a conèixer una marca o fidelitzar-lo per a una causa o per a un projecte social.\nPel que fa a l’àmbit social, han sorgit nombroses iniciatives per utilitzar els videojocs per aconseguir canvis socials positius. Un exemple és l’ONG Games for Change, fundada l’any 2004, que impulsa projectes de videojocs per sensibilitzar i tracta temes com la pobresa, l’educació, els drets humans, la igualtat de gènere o el canvi climàtic. Un altre projecte és el Serious Games Initative, impulsat pel Woodrow Wilson Internacional Center des del 2002, per crear videojocs. On l’objectiu principal és la formació per sobre de l’entreteniment.\nA Barcelona, la Universitat de Barcelona imparteix un curs específic per la creació de “serious games” aplicats en el camp de la salut. Els videojocs desenvolupats tenen l’objectiu d’ ajudar a obtenir millors resultats sanitaris en els pacients, millorar la formació del personal mèdic i fomentar l’educació i els productes sanitaris.\nPassos per a dissenyar un videojoc\nPer garantir que el videojoc que es desenvolupi obtingui els objectius de gamificació previstos cal desenvolupar una estratègia de gamificació per passar de la connectivitat al compromís de l’usuari per a participar de manera dinàmica i proactiva en accions que, generalment, requereixen un esforç.\nA l’hora de dissenyar un videojoc utilitzant la gamificació cal tenir definir tres elements que són imprescindibles:\nLa idea del joc: L’objectiu que volem aconseguir. El jugador rebrà informació al llarg del joc i, a vegades, serà perceptible només pel seu subconscient. Amb això s’aconsegueix que l’usuari simuli certes activitats de la vida real a la virtual i pugui adquirir certes habilitats o un coneixement sobre una temàtica que abans no tenia.\nLa mecànica del joc: permet involucrar a l’usuari de forma divertida a les activitats. Està conformada per eines, tècniques i widgets que s'utilitzen com a blocs de construcció de l'app. Les més habituals són: la col·lecció de trofeus o fites si se superen determinades proves o la recol·lecció de determinats elements; la consecució de punts per fidelitzar a l’usuari en determinades accions; l’establiment d’un Rànquing, o una classificació d’usuaris; la superació de nivells del joc per visualitzar la progressió dels usuaris en el joc, la consecució del 100% d’una tasca assignada, etc.\nLa dinàmica del joc: estableix les motivacions personals de cada usuari per a participar en el joc. Aquestes motivacions es poden traduir en forma de recompensa, de competició individual, en parella o en grup, amb la consecució d’un estatus, o en forma de solidaritat, d’ajuda mútua entre usuaris d’una manera altruista, sense esperar cap recompensa a canvi.\nEls components del joc: cal conèixer els elements que conformen el videojoc i que poden ser avatars, equips, desbloqueig de contingut, missions, béns virtuals, etc.\nPots consultar videojocs socials o “serious games” a la Gamepedia de la iniciativa Games4Sustainability que tracten temàtiques sobre el canvi climàtic, ciutats sostenibles, la diversitat cultural, sobirania alimentària, etc.


Notes sobre l’ensenyança a l’època medieval – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\n20 juny, 2019 14 juny, 2019 - by Bep Al·lès - Deixa un comentari\nA les principals ciutats medievals varen sorgir tres tipus d’escoles: les monàstiques i episcopals, de caràcter religiós, i les municipals sufragades per les corporacions civils dels municipis. A totes elles s’impartien set matèries bàsiques que englobaven les dues principals branques del saber: el TRIVIUM (que agrupava les matèries que ara considerem Lletres: Gramàtica, Retòrica i Dialèctica) i el QUATRIVIUM (que s’ocupava de l’Aritmètica, la Geografia, la Música i l’Astronomia), matèries que junt a l’estudi de la Teologia configurava el coneixement de l’Escolàstica.\nJuntament amb aquelles escoles, a les principals ciutats, coexistia un ensenyament considerat inferior, impartit per persones llegues, que percebien una mòdica quantitat setmanal o mensual de les famílies acomodades, que s’ocupaven de preparar i instruir els fillets i les filletes de curta edat, que els pares desitjaven assolissin ensenyaments superiors. Entre les persones que impartien aquest ensenyament hi figuraven els beguins i les beguines, la majoria dones residents a les ciutats del nord d’Europa, (principalment a Holanda, Bèlgica, països que abans eren coneguts per Flandes), unes persones dedicades a la vida comunitària, que practicaven la pobresa evangèlica, i que se guanyaven el salari diari instruint a les filletes de cases acomodades com a mestres i institutrius, cuidant els malats i a persones velles en els hospitals o cases d’acollida. Aquestes dones, en ésser perseguides durament per les altes jerarquies de l’Església, en no estar controlades per una dignitat eclesiàstica masculina, moltes abraçaren l’ordre franciscana o es convertiren en monges de la tercera regla de Sant Francesc o “terceroles”. Altres, moltes, acusades de bruixes i herètiques, foren cremades per la Santa Inquisició.\nLes escoles urbanes, creades i sostingudes pel municipi, prengueren importància en el segle XIII i se agruparen en UNIVERSITAS; d’entre totes elles destacaren l’escola jurídica d’Oxford a Anglaterra, les de París i Montpeller, especialitzades en impartir cursos de Medicina, i les de Pavia i Bolonya a Italià, per la seva especialització els estudis del Dret, tant civil com canònic.\nAmb la finalitat de suprimir les heretgies sorgides en el segle XII i XIII, les escoles monàstiques i catedralícies havien resultat insuficients per fer front, amb èxit, les corrents ideològiques contraries als dogmes. Era necessari aprofundir en l’estudi de la Teologia i del Dret, i en aquestes dues matèries les Universitats de Pavia i Bolonya eren capdavanteres.\nPerò durant el segle XIV els estudis impartits pels Escolàstics varen quedar obsolets i la minva dels escolars en les seves aules n’és una mostra. L’Escolàstica, empantanada en problemes teològics i filosòfics, ancorada en l’aristotelisme i l’averroisme, anava perdent interès. Ara, allò que més interessava eren les ciències experimentals (Naturalesa i Física) propugnades per els Mestres de l’escola d’Oxford.\nDegut als seus avenços, molt prest s’intuí que la Terra no era el centre de l’Univers, sinó un dels planetes d’un sistema solar. La medicina girava cap a l’experimentació i els estudis anatòmics sobre cadàvers eren permesos (amb l’evident rebuig i anatema de l’Església, en considerar el cos humà com a Temple inviolable); feren aparició les ulleres (a Itàlia i Holanda en el segle XIII), que se generalitzaren a tota Europa en el segle XIV. Se dragaven els ports per sanejar-los; es perfeccionaven els molins de vent; els cartògrafs confeccionaven mapes i portolans (escola mallorquina dels jueus Cresques); la pólvora era utilitzada en la mineria i en la fabricació de les primeres bombardes, emprades en les guerres, que esbucaven els murs defensius de les ciutats amb gran facilitat (circumstància de motivà el canvi en les estructures defensives de les muralles); es generalitzava el paper, que substituïa el pergamí, motivant un augment de la còpia dels llibres i una major difusió dels coneixements científics i filosòfics.\nLes noves escoles començaren a especialitzar-se en matèries específiques. A les florentines se ensenyava el càlcul i la partida simple donava pas a la partida doble en els llibres comptables. Així, pareixien en els llibre de compte una doble pàgina, el DEU i l’HAVER. Unes escoles que arribaren a tenir una assistència de 1.200 alumnes procedents de diferents nacionalitats, mentre que les escoles de Gramàtica no sumaven ni la meitat del nombre d’aquelles.\nEl prevere lletrat, sorgit en el segle XII, tendia a desaparèixer i naixia una nova figura en l’escala social ciutadana: el mercader o Burguès humanista. Aquest humanista era una persona versada en totes les matèries que havia assolit. Era una persona no especialitzada però el seu camp de coneixements era universal, amb les limitacions de l’època.\nLa gradual especialització i el coneixement dels Drets Civil i Criminal, així com el Dret Canònic, va donar lloc a l’aparició de juristes, advocats, notaris, escrivans … i altres intel·lectuals tan necessaris per regular, ordenar i dirimir les controvèrsies suscitades entre els pobladors de les ciutats i els poderosos de les classes dirigents. Unes persones a les quals els ciutadans poguessin confiar els seus problemes i capaços de fer prevaler els seus drets davant l’opressió reial, eclesiàstica o municipal, amb arguments i normatives que el simple ciutadà desconeixia.\nAmb l’aparició d’aquests intel·lectuals, a les ciutats naixia una nova classe social que s’equiparava amb l’estament Burguès. Eren els ciutadans dedicats a la medecina (metges i cirurgians), versats en el Dret (juristes, notaris, advocats) i que gaudien del reconeixement de les Universitats i de la monarquia.\nSi els metges es dedicaven a la cura dels malalts i a vèncer les infermetats, els llicenciats en Dret procuraven assolir un càrrec en l’administració reial com a notaris i escrivans de les cúries de la Governació o del Batlle General; eren els assessors, advocats fiscals del reial Patrimoni o Procuradors Reials (tresorers). Càrrecs amb responsabilitat que eren remunerats amb un bon salari. Però a la vegada els era exigit “ésser persones idònies e sufficients”.\nL’ensenyament de la majoria dels fills dels menestrals seguia un camí diferent. Generalment el pare solia “encartar” el seu fill amb un mestre perquè aquest li ensenyés l’ofici. Per aquesta circumstància el fill sortia de casa i anava a habitar a casa del mestre, el qual l’alimentava, el vestia i el calçava durant els 4 – 6 anys que durava l’aprenentatge. Dues a tres vegades a l’any el mosso visitava els seus familiars, durant dos o tres dies. Una vegada finalitzat el contracte, el mosso assolia el grau d’oficial, condició que li permetia llogar-se amb el mestre o amb una altra persona, condició que el facultava poder rebre una soldada.\nA Menorca, durant el segle XIV, la majoria dels aprenents encartats en oficis professionals (picapedrers, fusters, guixers, sastres, sabaters …) eren pocs, i alguns d’ells en fer-ho preferien signar un contracte amb professionals de Ciutat de Mallorca. De fet, entre 1350 i 1380 uns 15 joves (en edats compreses entre els 14 i 20 anys) se traslladaren a Ciutat per assolir els coneixements adequats d’un ofici.\nEn quan a les filletes menorquines coneixem un sol exemple. Na Margalida Gomila, de la vila de Maó, va encartar la seva filla Esperança, de vuit anys d’edat, amb Francina, la dona del notari Johan de Verí de Ciutat de Mallorca. Les clàusules del contacte són molt curioses, i manifesten un cel maternal poc freqüent a l’època. La dona del notari la vestiria, l’alimentaria i la cuidaria sana i malalta durant tot el temps (6 anys). Era obligada a instruir-la en bones maneres i a portar-la dues vegades a la setmana a l’escola. La noieta, per la seva banda, la serviria i obeiria. Però la mare afegia que en cas de rebre noves de maltractament per part d’algun familiar, es rescindiria el contracte. Al final dels sis anys concertats, la joveneta rebria 15 lliures mallorquines per la seva servitud, que servirien per augmentar la migrada quantia del seu dot.\nHem de pensar que després de 6 anys de servei, en el sí d’una família acomodada, de prestigi i solvent, una joveneta educada amb bones maneres, instruïda i amb un dot, encara que no molt quantiós, era una dona a la qual no li mancarien pretendents.\nArticle anterior HUMAN\nSegüent article CONCURS DE FOTOGRAFIA DIGITAL SANT JOAN 2019


Fonts de finançament, GESTIÓ FINANCERA\nEstructura econòmica i financera de l’empresa i classificació de les principals fonts de finançament. Fonts de finançament propi: capital, reserves i amortitzacions. Fonts de finançament aliè: préstecs, emprèstits, lísing, pòlissa de crèdit, crèdit comercial o de proveïdors, descompte d’efectes, facturatge i rènting. Concepte i tipologia d’inversió. Mètodes de selecció d’inversions estàtics. Càlcul i interpretació del període de recuperació (pay-back). Mètodes de selecció d’inversions dinàmics. Càlcul i interpretació del CAN (Valor Actual Net) i interpretació de la TIR (Taxa Interna de Rendibilitat.\nPrevAnteriorINVERSIONS DE LES EMPRESES\nSegüentFONTS DE FINANÇAMENTNext


El Govern autoritzarà el ramader a vendre llet crua sense pasteuritzar | Lleida.com\nEl Govern autoritzarà el ramader a vendre llet crua sense pasteuritzar\nLa Generalitat prepara un decret per autoritzar al ramader la venda directa de llet sense pasteuritzar 26 anys després d’haver-ho prohibit per raons sanitàries, i aquest decret, que serà pioner a Espanya, podria entrar en vigor a l’estiu. Tant Unió de Pagesos com Joves Agricultors i Ramaders de Catalunya van mostrar ahir satisfacció per aquesta mesura, que potenciarà la venda de proximitat d’un producte de la màxima qualitat, segons van coincidir ahir a afirmar.\nLa consellera d’Agricultura de la Generalitat, Meritxell Serret, va explicar aquest dijous a TV3 que actualment l’evolució tecnològica i professional que ha portat a terme el mateix sector ramader i tota la producció ramadera “permeten assegurar que no es donen condicions de risc”. “Es pot fer aquesta venda de llet crua directament del ramader al consumidor complint tots els requisits sanitaris, donant totes les garanties al consumidor i tornant a educar-lo en com consumir aquest tipus de llet, que ha de passar un procés d’ebullició i a partir d’aquí ja es pot consumir”, va afegir. Així, aquest tipus de llet haurà de comercialitzar-se freda i una vegada a casa bullir-la i consumir-la en un màxim de tres dies, segons el futur decret, que atén una antiga reivindicació dels ramaders, especialment dels que tenen explotacions petites. La llet crua té un sabor intens perquè, a diferència de l’esterilitzada o la pasteuritzada, no s’ha escalfat per sobre dels 40 graus després d’haver estat munyida.\nDes d’Unió de Pagesos, Joan Guitart va destacar que el sanejament de la cabanya catalana permet garantir la qualitat màxima del producte. A més, va dir que la venda directa, que es practica en altres països europeus, pot permetre a petits ramaders continuar subsistint i va remarcar la gran qualitat d’aquest producte no únicament per consumir-lo com a llet líquida, sinó per a l’elaboració de plats i postres. Per part de JARC-COAG, Roser Serret, considera que el nou decret és una oportunitat tant per al ramader, com per al consumidor, que podrà comptar amb un producte natural i de màxima qualitat. Considera un plus de garantia la venda directa.\nEl preu de la llet, un 18% inferior al registrat el 2014\nLleida produirà enguany un 5,7 per cent més d'ametlla\nPreveuen fins al 28% menys de producció de fruita de pinyol al Baix Segrià


“Màrqueting 2025: Reptes bàsics del màrqueting en un entorn de disrupció”, a càrrec d’Oriol Iglesias (Lic&MBA 98 / PhD 06) | ESADE Alumni\n“Màrqueting 2025: Reptes bàsics del màrqueting en un entorn de disrupció”, a càrrec d’Oriol Iglesias (Lic&MBA 98 / PhD 06)\nQuin serà el futur del màrqueting als propers anys? Quins seran els reptes bàsics que les empreses hauran d’afrontar si no volen experimentar una disrupció? En aquest programa de continuïtat Oriol Iglesias, professor titular i director del Departament de Direcció de Màrqueting d’ESADE, ens explicarà quins són els reptes bàsics que les empreses i especialment els directius de màrqueting hauran d’afrontar els propers anys.\nEn un entorn de canvi disruptiu, en què els cicles tecnològics i d’innovació s’escurcen i s’acceleren, els consumidors i els inversors reclamen més responsabilitat a les empreses, les línies divisòries entre el món online i l’offline es difuminen, i la intel·ligència artificial, les big data i la robòtica poden canviar radicalment l’entorn competitiu, és fonamental tenir una visió estratègica precisa que permeti guiar la transformació necessària que han d’experimentar totes les organitzacions. En la seva ponència, el professor Iglesias tractarà de com abordar aquests reptes i proposarà un full de ruta que hauria de guiar l’estratègia de màrqueting 2025 de qualsevol organització.\nESADE Alumni es complau a convidar-te a aquesta sessió del Programa de Continuïtat, titulada “Màrqueting 2025: Reptes bàsics del màrqueting en un entorn de disrupció”, a càrrec d’Oriol Iglesias (Lic&MBA 98 / PhD 06), professor titular i director del Departament de Direcció de Màrqueting d’ESADE.\nProfessor titular i director del Departament de Direcció de Màrqueting d’ESADE, i membre de la junta de l’Institute for Data-Driven-Decisions. Prèviament, també a ESADE, fou director del Brand Institute (consultora en estratègia de marca) i del Grup de Recerca en Marca d’ESADE-URL. Ha realitzat programes de consultoria i/o docència in-company per a nombroses empreses líders globals, com Porsche, Audi, Telefónica, HP, PwC, o Nestlé, entre d’altres.\nÉs membre del Comitè Científic de la Global Brand Conference i als darrers sis anys ha estat membre del Comitè Executiu de la European Marketing Academy. Les seves recerques s’han publicat en algunes de les revistes científiques internacionals de management i màrqueting més prestigioses del món. El seu darrer llibre es titula ¡Quiero esta marca! Cómo construir marcas deseables.\nAbans de la seva experiència professional a ESADE, entre l’any 2000 i el 2007 fou soci i director de Wakaa Networks, una consultoria especialitzada en màrqueting. Paral·lelament, també ha estat soci i director del Terrat Online, la divisió online de la productora de TV, teatre i entreteniment El Terrat. Prèviament, fou consultor sènior i després subdirector d’ATI-Markefin, consultoria del sector del màrqueting de serveis. Va iniciar l’activitat professional al Departament de Màrqueting de Xerox.


Homenatge a les sis jugadores balears internacionals amb la #SelFEM absoluta (06/07/2018)\nLa Federació de Bàsquet de les Illes Balears i la Federación Española de Baloncesto han retut aquest divendres a Son Moix un homenatge a les sis jugadores de les Illes que han estat convocades amb la selecció femenina absoluta. Ha estat un acte molt emotiu amb un pavelló amb gairebé 3.000 persones que han conegut de primera mà part de la història del bàsquet balear. Les sis jugadores són: Xisca Rotger, Chelo Martínez, Paula Seguí, Marta Fernández, Alba Torrens i Nogaye Lo.\nDes del Fons Documental FEBIB 1935 hem preparat un breu resum de cada una de les seves carreres professionals:\nVa ser la primera d'aquesta llista d'internacionals. Va començar a jugar a bàsquet al col·legi Madre Alberta, encara que amb 16 anys es va incorporar al Sección Femenina de Palma de Toni Pujol i Mercedes Flores, unes persones a les quals no hem d'oblidar avui, en aquesta gran festa del bàsquet femení, perquè gràcies al seu treball i la seva dedicació, el bàsquet femení va tenir certa visibilitat en una època complicada per a les dones esportistes.\nAmb l'equip palmesà, Xisca Rotger va aconseguir la 3ª posició en el Campionat d'Espanya de 1971, i va ser precisament la seva gran actuació en aquests partits el que va convèncer a José Luis Cortés per convocar-la per a l'únic partit que va jugar la selecció espanyola en 4 anys els que van de 1970 a 1974). El rival va ser Austràlia, cinquè classificat en el darrer Mundial. Les australianes varen guanyar 32-53, però Xisca Rotger, que va jugar uns minuts, es va quedar amb la glòria de ser la primera jugadora de Balears en jugar amb la selecció espanyola absoluta.\nVa néixer a Binissalem i va començar a jugar a bàsquet a Inca. Posteriorment es va incorporar al Sant Josep Obrer, des d'on va anar a Vigo, Salamanca, Turquia i Rússia, superant any rere any els objectius marcats. Cap jugadora espanyola té un palmarès internacional com el seu. Sí destacarem la seva fidelitat amb la selecció espanyola, de la qual és la màxima anotadora històrica entre les jugadores en actiu. Però no tot han estat bones notícies en la seva trajectòria. En 2012 va tenir una greu lesió que la va tenir apartada de les pistes durant un any, però lluny d'enfonsar-se, va treballar com mai per seguir sent la millor jugadora d'Europa. Sempre amb un somriure.\nNatural de Maó, amb 14 anys va marxar al Segle XXI de Barcelona, completant el cicle de 4 anys. Posteriorment es va incorporar al Universitari, que va ser la primera de 12 temporades consecutives en diferents equips de Lliga Femenina. Va jugar més de 300 partits, proclamant-se campiona de Lliga i Copa. Amb la selecció espanyola va aconseguir 3 medalles de bronze: en l'Eurobasket de 2003, i en els Jocs del Mediterrani de 2001 i 2005. També va participar en el Mundial de Brasil de 2006, acumulant un total de 35 partits amb la selecció absoluta. És, sens dubte, la millor jugadora nascuda a Menorca, Paula Seguí.\nHa estat la darrera jugadora de Balears que s'ha incorporat al selecte club de jugadores de les Illes que ha aconseguit la internacionalitat absoluta. Va començar a jugar a bàsquet amb 7 anys a Sant Josep Obrer des d'on va passar al Centre de Tecnificació i posteriorment a diferents equips peninsulars. Assídua a les diferents seleccions espanyoles des dels 14 anys, als 21 té 7 medalles internacionals en el seu palmarès, la darrera, aconseguida fa només uns dies en els Jocs Mediterranis de Tarragona.\nEncara que va néixer a Barcelona, als 15 dies de vida es va traslladar a Mallorca on va començar a llançar a canastra en el col·legi Sant Josep Obrer. Posteriorment es va incorporar al Segle XXI de Barcelona i va començar un espectacular periple esportiu, adornat amb 6 lligues, 7 copes, 8 supercopes nacionals i una supercopa europea a nivell de club, i un or i 3 bronzes amb la selecció espanyola. La seva trajectòria ha merescut que el periodista Toni Delgado hagi escrit un llibre sobre la seva vida, en el qual la defineix com “Una adolescent familiar que amb 13 anys va haver d'abandonar Mallorca per aconseguir el seu somni de ser professional.\nVa guanyar tots els títols a Espanya i Polònia, i va participar als Jocs Olímpics d'Atenes 2004 amb la selecció absoluta. També va deixar la seva petjada en Los Angeles Sparks, de la WNBA, la millor lliga del món. És l'única espanyola escollida en el millor equip de debutants. Èxits que no li impedeixen ser una persona propera i accessible, fins i tot als seus moments esportius i personals més durs. És una de les millors jugadores en la història del bàsquet espanyol. La mare de Marta, Maite Farrés, va recollir la placa.\nNascuda a Huelva, va començar a jugar a bàsquet perquè era l'únic esport que es practicava en el col·legi de les Teresianas. Amb 14 anys la seva família es trasllada a Mallorca i contínua jugant en el col·legi Sant Josep Obrer, al mateix temps que practica atletisme, aconseguint diversos campionats de Balears, rècords insulars i fins i tot participant en el campionat d'Espanya de cross. Varem tenir sort els amants del bàsquet, perquè va poder haver estat una atleta d'alt nivell si s'hagués decidit per l'atletisme. En 1977 es va incorporar al Flavia, primer equip balear en Primera Divisió, on va viure una gran temporada que li va servir d'impuls per fitxar per l'Íntima de Barcelona i iniciar un periple per alguns dels millors equips del país, aconseguint diversos títols i aconseguint la internacionalitat absoluta. Companyes d'equip la varen definir com una jugadora forta, gran anotadora, lliurada, amb molta entrega i atleta.


Audi A8: viatge al futur des del present\nAudi A8: viatge al futur des del present AUDI\nFa uns quants anys, Audi va treure un eslògan que deia: “A l’avantguarda de la tècnica”. Des d’aleshores, la marca dels anells ha procurat ser fidel a aquesta carta de presentació. Amb la quarta generació de l’A8, el vaixell insígnia del constructor alemany, aquest propòsit es confirma més que mai. L’any passat les vendes d’Audi al món van créixer un 0,6%, fins arribar a 1.878.100 cotxes venuts. El país on tenen més acceptació és la Xina, el lloc del món on es venen més cotxes, amb 597.866 unitats despatxades d’aquest fabricant. Però les seves aspiracions van més enllà. Aquest any, a més d’aquest model, veurem la remodelació de cinc cotxes més que porten el segell d’Ingolstadt: l’A1, l’A6, l’A7 i els SUV Q3 i Q8, de manera que en dos anys i mig Audi haurà renovat totalment la gamma de models.\nEl mercat espanyol és el setè per a Audi, amb 56.083 cotxes venuts durant l’any passat, la qual cosa va suposar un creixement respecte a l’exercici anterior d’un espectacular 8,1%. Aquests resultats els han permès encapçalar el segment premium al mercat local per 24è any consecutiu, per davant dels seus grans rivals, Mercedes i BMW.\nL’èxit ha estat possible gràcies a models com el que avui ens ocupa, l’A8, un cotxe que és capaç d’arribar al nivell 3 de conducció autònoma, el més avançat que ara mateix podem trobar en qualsevol marca de cotxes (sobre un nivell màxim teòric de 5). L’A8 és un cotxe que impressiona. Per l’aspecte, les dimensions (fa 5,17 metres de llarg; més que un Q7, que ja és enorme)... i el preu, que comença a partir dels 97.460 euros. Glups. Per entendre-ho (una altra cosa és que ho puguem pagar) cal conèixer aquest cotxe, i comprendre que no estem parlant d’un vehicle convencional, sinó de gairebé un laboratori amb rodes, per la gran quantitat de solucions tècniques del futur que incorpora.\nEl disseny exterior és un exercici d’estil. Sobri, elegant, luxós. Començant per la graella frontal hexagonal Singleframe -que ja no és quadrada-, ampla i més baixa que l’anterior, passant per l’estilitzat perfil lateral, que intenta alleugerir l’aspecte del conjunt, i acabant per la forma dels llums, que poden ser làser, el que suposa una il·luminació que duplica la que donen els ja potents leds que coneixíem fins ara. Per dins, el luxe es nota en els detalls més petits. Cal tenir en compte que moltes de les unitats d’aquest cotxe aniran destinades a vehicles corporatius, dels que en diuen de representació, motiu pel qual l’estatus dels ocupants ja queda definit amb les solucions i materials utilitzats.\nIntentar descriure’ls és molt complicat, no només per l’espai que caldria per fer-ho amb precisió sinó sobretot per la gran quantitat de sensacions que generen, des de les textures fins a la il·luminació i els recursos que hi trobarem. Però si fer aquesta explicació estètica i pràctica ja és complex, si entrem en el terreny tècnic ens faria falta un llibre sencer.\nEn la part dinàmica destaca l’alleugeriment aconseguit, amb un estalvi de pes d’un 10% i un increment de la rigidesa d’un 30%. A la primera generació, l’A8 va utilitzar massivament l’alumini. Ara l’Audi Space Frame, el xassís, ha evolucionat amb la combinació de diversos materials molt lleugers a tot arreu.\nEl confort és espectacular, amb uns seients (de cuir, lògicament; de tres cuirs diferents, concretament) que fan massatges als ocupants. Però no només pel disseny sinó pel concepte de l’eix posterior, que és direccional, i del conjunt de la suspensió activa. De moment l’A8 arriba amb dos motors de sis cilindres i tres litres de capacitat, que es combinen amb un d’elèctric de 48 V. El dièsel ofereix 286 cavalls, i el benzina, 330. L’any vinent hi haurà dues opcions més sobre l’arquitectura d’un vuit cilindres i un híbrid per endollar.\nLa majoria dels usuaris d’aquests cotxes no els conduiran. Ho faran els seus xofers. I seran precisament ells els que gaudiran de les infinites ajudes a la conducció que incorporen. Totes les que hi ha ara mateix al mercat, i més de les que ens puguem imaginar.


Atenció: Un expert en vacunació veu «un miracle» que hi haja vacuna en desembre\nUn expert en vacunació considera «un miracle» que hi haja vacuna en desembre\nAfirma que estarà per a mitats del 2021\ndijous, 8 d’octubre 2020 - 12:30h\nUn expert en vacunació considera «un miracle» que hi haja vacuna en desembre | FIDR\nEl coordinador del Comité Assessor de Vacunes, el pediatre Francisco Álvarez, veu improbable que hi haja una vacuna contra el Covid-19 abans que acabe l'any: «Serà un miracle si hi ha una vacuna en desembre», ha dit en afirmar que sent realista podria estar llesta per al pròxim estiu o hivern.\n«Sent molt optimistes podríem parlar de la primavera de 2021», ha subratllat Álvarez en una roda de premsa telemàtica, però creu que més realista seria pensar que no estarà abans de l'estiu o l'hivern de l'any que ve. Sobre la vacunació de la grip, el pediatre insistix en la importància que s'immunitzen als menors de cinc anys, primer per protecció individual, ha dit, i després «per la protecció de grup», ja que els xiquets són els principals transmissors.\nDe totes maneres, és conscient que la situació de la pandèmia, obliga a redoblar els esforços perquè es vacunen els majors de 65 anys i a la població més vulnerable. En tot cas, encara que els menors no estan inclosos entre la població de risc, ha recomanat esta mesura i ha assegurat que ha de ser un objectiu a curt o mitjà termini.\nFrancisco Álvarez es mostra confiat quant a l'impacte de la grip enguany per l'experiència que han tingut en l'hemisferi sud, ha explicat, a on hi ha hagut molt pocs casos, «òbviament per les mesures de distanciament, mascaretes o rentada de mans» que han frenat els contagis de la grip.\n"Atenció: Detectat un brot amb 22 casos en l'ambulatori de Requena" "Tota la programació del 9 d'Octubre de Godella"


Art Neutre?: La revista Mètode recupera el 'Bestiari català'\nLa revista Mètode recupera el 'Bestiari català'\nAdaptació al català modern, per Xavier Bellés amb il·lustracions originals de Moisès Mahiques, d'aquesta obra medieval. La revista Mètode, de divulgació científica, acaba de publicar 'Bestiari' dins la col·lecció de monografies. És una adaptació al català modern de l'obra anònima 'Bestiari català' apareguda a l'edat mitjana. Adaptat per l'entomòleg i director de l'Institut de Biologia Evolutiva (CSIC-UPF) de Barcelona, Xavier Bellés, el 'Bestiari', és una visió medieval de la fauna i de la natura en quaranta-cinc fitxes d'animals, il·lustrades per l'artista Moisès Mahiques. La revista Mètode, de Publicacions de la Universitat de València (PUV), és dirigida per Martí Domínguez.\nCom expliquen els responsables de Mètode en una nota, els bestiaris medievals presenten les característiques d'espècies animals reals o imaginàries i en fan una interpretació simbòlica. Els primers bestiaris documentats són de la primeria del segle XII, encara que els antecedents són molt més antics. Aquesta edició del 'Bestiari català' conté una introducció, també de Xavier Bellés, que contextualitza els bestiaris i en especial el que és objecte de publicació. Bellés és doctor en biologia, entomòleg, especialista en l'estudi de la metamorfosi dels insectes. Fa temps que s'interessa pels bestiaris medievals, sobre els quals ha publicat uns quants treballs més.\nDins la col·lecció Monografies Mètode també s'ha publicat 'Autobiografia' sense censures de Charles Darwin (2009), 'Els nostres naturalistes' (2007, Premi Crítica Serra d'Or) de Josep M. Camarasa i Jesús I. Català, i 'Albert Einstein. El seu segle i la seua ciència' (2005) de José Adolfo de Azcárraga. /Font\nEtiquetes de comentaris: Llibres i revistes d'art


La carrera | Club de opinión Jaime I\nAntoni Ruiz el Mié, 04/01/2017 - 17:13\nNomés li quedava per saber si ell seria el més pròxim al tancat o el següent, i això no ho sabria en tant no entrara en el caixó. Mentres tant, es dedicaria a estudiar als dos que li seguien, per si en ells observava algun perill per a la seua integritat física.\nNo. Per aquella part no pareixia tindre res que témer. La parella la formaven un vell mascle lleonat, en qui ya havia corregut varies vegades sense que li ocasionara cap problema i un atre d’aspecte jove al que no havia vist mai. El lleonat era lo que es coneixia com un perdedor nat, un bragaces…\nEl sò mecànic del portallebre traslladant-se pel raïl, per a situar-se en el lloc d’eixida, li va fer mirar admirat al desconegut jove companyer, que en vore en moviment aquell malfardat envoltori de pells, s’havia llançat cap ad ell pegant un trement tiró a la correja. La fermea en que el portador la subjectava li feu descriure una cabriola en l’aire… ¡Vaja!, aquell gos no havia corregut mai o ho havia fet poques vegades, ya que encara no sabia reconéixer el tosc engany, i això podria resultar perillós per ad ell si ho fea pegat a la seua dreta, puix per conte de córrer al recte segur se li creuaria intentant caçar la llebre. Bo, eixe problema deuria solucionar-ho sobre la marcha si arribava el cas.\nObservant de reüll al portador roig, girà el coll cap arrere fins tocar-se la garreta esquerra en el morro, i en un intent de comprovar la rigidea del boç feu com si es mossegara la pota. Be, la tela metàlica no era excessivament rígida lo que significava que, encara en risc de trencar-se una dent podria si arribava el cas assestar alguna dentada. Per mes que lo millor seria no tindre necessitat de fer-ho…\nLa parella del final no l’inquietava en absolut en reconéixer-los com a companyers assidus, ademés de que córrer per fòra no li ocasionaria cap problema… La verdadera preocupació estava en el malaït traïdor al que es vea novament emparellat. ¿L’intentaria repetir la faena?… Encara se li arrufava el pel del llom, recordant el revolcó en la curva a gran velocitat que s’havia endut per la seua culpa… Ara que, si esta vegada ho intentava repetir procuraria fer-li-ho pagar car…\nEl timbre de la pista sonà estridentment, indicant que havia arribat el moment d’entrar en els caixons d’eixida.\nNo tardaria en saber per a on deuria córrer. En la paret, fixades darrere de la caixonera hi havia varies argolles, a on cada portador nugava un gos mentres introduïa a l’atre en el caixó corresponent. Si nugava al negre ell correria per dins, lo qual li donava la ventaja de dispondre de més espai en la pista que si ho fea entre dos companyers. Lo mal era si el nugava ad ell…\nL’empleat roig alçà al negre pels flancs introduint-lo de cap dins del caixó, i tancant-li la porta es dispongué a fer lo propi en ell. En el de sa dreta estaven introduint al novell que es debatia revelant-se contra el portador. Ya ho vea clar, anava a córrer entre un malaït bisony i un traïdor resabut, i davant d’una situació com eixa només tenia una opció per a eixir ben lliurat, córrer en totes les forces cap avant per a escapar del perillós emparedat que sens dubte farien en ell.\nEl juge agità la bandereta blanca davant de les reixes, lo que significava que en un moment s’alçaria la porta. Li arribà clarament fins els oïts el traslladar-se mecànic del portallebre sobre el raïl guanyant distància, clavà els peus en la banyada arena, arquejà el llom baixant el cap i preparà les mans per a la primera allargada… ¡Amunt! Tot el cos es disparà cap avant en un intent de sobrepassar als companyers en aquell primer tram recte, puix arribar a la primera curva oprimit pels dos flancs podria ser perillosíssim.\nArribà a la recta, i de sobte el negre li llançà una dentada a la escàpula. Sentí un esgarró ardent en la pell i el sò sec d’una dent del negre al quebrar-se contra l’aram del boç… Aguantant el dolor del muscle, apretà la marcha sense respondre a l’agressió i ya en l’última curva, sí que espentà al negre en força intentant estrelar-lo contra el tancat. El negre vacilà sobre les mans, desequilibrà el cos i rodà sobre la pista, sent arrollat pels que el seguien en una confusió de lladrits i mossos en l’aire.\nA la fi, quan notà l’intensa llum sobre el cap al passar baix els focs de la meta, observà que només u havia arribat abans que ell, aquell boig novell que encara seguia al mateix ritme buscant el paquet de pell de conill.\nEll afluixà el pas fins reduir-ho a un trot cómodo, acodint a l’encontre del roig que aguardava en la correja presta a enllaçar-lo. S’arrimà junt a ses cames pantaixant en tant mirava vigilant l’arribada del negre. Este arribà dolorit i humiliat fins ad ell llançant-li una mirada prenyada d’odi. Odi que pagà sense culpa el pobre lleonat, al qual proporcionà una envestida que el revolcà per terra…\nNo estava mal la cosa… A pesar de totes aquelles inquietuts havia acabat la carrera millor de lo que pensava que acabaria un moment abans, i el negre s’havia endut un bon escarment en una dent trencada i un revolcó en la pista. ¡Voríem si li’n quedaven ganes de tornar a jugar brut!…\nEn quant ad aquell imbècil de novell… ¡Qué se li anava a fer!… Ell també havia segut jove, inexpert i impulsiu.\n¡Gossa vida la del llebrer!…


María Pilar Botaya: "La agressió física i els cops són només la punta de l’iceberg"\nMarÍa Pilar Botaya, Presidenta d'Associació Violeta Font: Associació Violeta\nConcentració contra la violència de gènere Font: Associació Violeta\nParlem amb la María Pilar Botaya, Presidenta de Violeta, Associació contra la violència de gènere sobre la siuació actual de la violència masclista.\nQuè és Associació Violeta?\nAbans de parlar del que fem, m’agrada explicar el que som. L'Associació Violeta va néixer fa 15 anys a St. Joan Despí com a iniciativa d’un grup de dones afectades per violència masclista amb el propòsit de donar suport a altres dones que també estiguessin en aquesta situació.\nCom ajudeu a dones en situació de violència masclista?\nFem acompanyament a aquestes dones que viuen o han viscut situacions de violència masclista. Els donem assessorament, informació i orientació sobre serveis especialitzats. Pretenem és que la dona trobi un espai on ser escoltada. És el primer pas: trencar el silenci. El que fem és sobre tot escoltar sense jutjar ni aconsellar.\nParticipem a concentracions de rebuig i denúncia de la violència de gènere. Cada mes fem un acte amb 5 minuts de silenci a St. Joan Despí recordant les dones i nenes assassinades i pel 25 de Novembre el nostre acte, “No t’oblido”.\nLes ajudeu a sentir-se apoderades?\nSí. Fem activitats orientades al creixement i recuperació personal de les dones i a l’apoderament: tallers, espais de reflexió i xerrades, cinefòrum i activitats per fomentar el feminisme i les xarxes de dones. També participem en el Consell de Dones de St. Joan Despí.\nQuin paper tenen les entitats socials en la lluita contra la violència de gènere?\nUn paper fonamental. Primer perquè som un espai d’escolta a la víctima de violència i un espai per posar-la en contacte amb els serveis d’atenció municipals o comarcals. Normalment la dona desconeix que existeixen aquests serveis o no sap on adreçar-se.\nTambé perquè som associacions, un lloc on trobar-se amb més dones i lluitar juntament amb altres, recordant a la societat que no podem fer com si no passés res, que encara no hem arribat a la igualtat d’homes i dones i denunciar la violència que pateixen moltes dones pel fet de ser dones.\nDones amb molts anys de convivència amb el maltractador. Dones que són mares de noies que estan vivint una situació de violència física de la parella i no saben què fer per ajudar-les. També ens trobem amb dones joves que porten poc temps amb la parella i viuen situacions de maltractament psicològic importants.\nQuins exemples de violència masclista hi han?\nMoltes vegades no es tracta de violència física. La violència no és només la pallissa, l’ull de vellut, la agressió… Violència és també quan ell et controla com vesteixes o t’espia el mòbil. És quan es posa gelós i t’impedeix relacionar-te, o quan diu que es matarà o que farà mal als fills si el deixes o quan repeteix contínuament que ets una inútil o que estàs boja.\nLa agressió física i els cops són només la punta de l’iceberg. Hi ha per sota cops més subtils que també destrossen l’autoestima de la dona, que acaba atrapada.\nLes dones presenten denúncies per violència psicològica?\nEstem trobant són molts casos de violència psicològica greu en què, malgrat a vegades presenten denúncia, són situacions que no es consideren tan greus o que fins i tot el jutge o la pròpia policia no el consideren violència de gènere.\nPer exemple, una dona acaba denunciant al seu company per maltractament psicològic important i de molts anys i la jutgessa li diu “ah! però no t'ha pegat, no?”. Truquen moltes dones que viuen violència psicològica greu i la pròpia policia li recomana no denunciar perquè la denúncia no arribarà enlloc.\nEns pots explicar algun cas de violència psicològica?\nUna dona trenca la relació amb el company maltractador i aquest no para d’enviar-li missatges al mòbil, presentar-se a la seva feina, vigilar-la i pressionar-la. Ella presenta denúncia però el jutge diu que això només és un comportament normal pel “desamor”.\nUna dona jove explica que ha mantingut relacions sexuals amb la seva parella sense voler, per por a com es posarà d’agressiu si es nega i en comissaria no les consideren relacions forçades.\nVols dir que no diem les coses pel seu nom?\nSí. Que no s’identifiquen alguns comportaments com a violència. En el segon cas es diu assetjament i en aquest últim, senzillament violació.\nCom podem fer front a la violència de gènere com a societat?\nLa violència cap a les dones no és un problema de les dones ni és cosa d’uns pocs homes violents, és un símptoma d’una societat desigual i masclista. El primer que hauríem de fer és reconèixer que vivim en una societat masclista i que la violència cap a les dones no és una violència més, sinó una manifestació de la desigualtat i de les relacions de poder dels homes sobre les dones.\nI reconèixer també que totes les violències contra la dona són greus: menyspreu, amenaces, intimidacions, agressió física, agressió sexual, assassinat… Hem d’entendre que totes ens estan impedint arribar a una autèntica igualtat.\nPer sort, ha hagut un despertar social i quan hi ha un cas de violència masclista, la gent es mobilitza i surt al carrer per manifestar el seu rebuig. Però de l’altra part, la del masclisme regnant com causa de tot, la gent no està mentalitzada. El masclisme està molt present en la nostra societat (parlo d’homes i de dones) i des d’ell encara es justifiquen moltes coses o es minimitzen d’altres.\nPer poder fer front a la violència de gènere cal esforços a nivell judicial i policial però sobre tot cal molta educació i prevenció, veure les coses amb ulls violeta. Fins que no hi hagi canvis en els estereotips de gènere i de relació de parella no es produiran canvis transformadors de veritat.\nCom creieu que evolucionarà la situació els propers anys?\nAl 2019 van passar ja la xifra oficial de 1.000 dones assassinades per les seves parelles o ex parelles. La xifra puja molt més si tenim en compte per exemple a dones que van ser assassinades per homes que van agredir-les sexualment. Malauradament continuem amb una dona assassinada cada cinc dies i en això, sincerament, no veiem canvis.\nHem de treballar per fer prevenció en la població més jove, per evitar que es mantinguin patrons masclistes. La situació, inevitablement, evolucionarà i canviarà perquè, per sort, les noves generacions de dones estan prenent consciència i també alguns homes, convençuts de que no es tracta només d’una lluita de dones sinó de tothom i que sense igualtat no hi haurà una societat justa.\nviolència masclista, violència de gènere, gènere, exclusió social\nBarcelona valida els recursos no mixtes per a persones sense llar\nL'abandonament de les persones sense llar\nAmb la finalització de l’estat d’alarma, moltes persones que atenem a Arrels amb malalties neurodegeneratives, patologies mentals i salut fràgil encara no han estat...


El Barça B aconsegueix un empat amb el líder - FC Barcelona\nHomeSeccionsFutbol SalaFutbol Sala BaseNotíciesEl Barça B aconsegueix un empat amb el líder\nEl Barça B aconsegueix un empat amb el líder\nEl Barça B va empatar amb el líder, i la resta d’equips van sumar quatre noves victòries\nEl Barça B de l'Andreu Plaza va empatar amb el líder / Foto: Arxiu FCB\nFC Barcelona 3 – CFS Uruguay Tenerife 3\nGran partit el que es va veure a la Ciutat Esportiva, on el Barça B va empatar contra el líder de la competició en un partit que els visitants van empatar quan els blaugranes ja veien el triomf. Malgrat això, la imatge dels jugadors d’Andreu Plaza va ser magnífica. El partit el van dominar els blaugranes al principi i fruit d’això van ser els dos gols de Constantino i Esteban. Després d’aquest domini local, els tinerfenys van retallar diferències abans del descans i els dos equips van marxar als vestidors amb un 2-1 culer.\nA la represa, els visitants van sortir amb el pensament d’igualar el partit al més aviat possible i als tres minuts Ayose va fer l’empat. Però el 2-2 no va durar gaire. A la jugada següent Roger va tornar a marcar i a avançar el Barça. Els tinerfenys van pressionar molt però no aconseguien marcar cap gol. Quan quedaven quatre minuts van decidir jugar amb porter-jugador. I, a falta de 30 segons, Víctor va fer l’empat final.\nFC Barcelona 7 – Sala 5 Martorell 2\nEls blaugranes van derrotar un rival que es troba a la part baixa de la classificació i que no va poder fer res davant del domini culer. Ja des del començament, el fort ritme imposat pel Barça va fer que l’equip s’avancés per 2-0. Els de Martorell van retallar les diferències però al descans el resultat ja era de 4-1. La segona meitat va seguir la mateixa tònica. Domini blaugrana, però el ritme va baixar lleugerament. Tot i això, encara es van poder veure més gols, i el marcador al final dels 40 minuts va reflectir el 7-2 final.\nClub Manresa FS 2 – FC Barcelona 6\nGran joc i victòria del conjunt cadet al Pujolet de Manresa en un partit molt intens i competit. L’equip va fer una gran primera part en què, tot i que el resultat en acabar era de 2-2, la superioritat en joc va ser evident. A la segona part es va millorar l'efectivitat en les oportunitats creades i es va tenir un millor rendiment a la pròpia porteria. Al final, el 2 a 6 va recompensar l'esforç i el joc de l'equip cadet en una de les sortides més complicades de la temporada.\nClub Manresa FS 3 – FC Barcelona 4\nPartit complicat per a l’equip infantil, que finalment va poder guanyar per un ajustat 3-4. El matx va resultar vibrant, tal com demostra el marcador, i va servir de banc de proves per als culers, que aquesta setmana disputaran la Mini Copa a Logronyo.\nFC Barcelona 6 – CE Futsal Mataró 2\nEls alevins blaugrana van guanyar un partit que es va resoldre a la segona meitat. L’equip va començar dominant el joc i va fer dos gols ràpidament. A partir d’aquell moment els mataronins van intensificar la pressió i van fer l’empat a dos. En un ràpid contraatac, Germán va fer el 3-2 per als culers abans de marxar al vestidor. A la tornada del descans els blaugranes van desplegar el seu joc i van dominar plenament el matx. Mercès a aquest domini van fer tres gols més i van deixar el resultat final en 6-2.\nTots els equips descansen a excepció de l’Infantil, que jugarà la Mini Copa a Logronyo.\nBon empat del B i victòries del Juvenil i l'aleví\nL'equip infantil, campió de la Mini Copa


Desplaçament històric: Més de 1.000 valencianistes al Belmonte | Blanquinegres.com\nCristian Año , 22 Juny, 2017\nEl Mestalla estarà acompanyat per més de mil aficionats en Albacete\nAquest diumenge a les 20:30h serà l’últim i decisiu duel entre l’Albacete i el València CF Mestalla per a veure qui dels dos aconsegueix una plaça en Segona Divisió. Una lluita de dos on tan sols podrà véncer un.\nLa setmana passada, l’estadi del València es va omplir d’aficionats per a animar als seus, però el resultat no va ser l’esperat. Els de Curro Torres viatgen ara al Carlos Belmonte amb un marcador de 0-1 en contra però amb la confiança de poder donar-li la volta i poder fer història.\nCom ja va passar en l’eliminatòria anterior davant el Múrcia, els jugadors estaran acompanyats per, com a mínim, 1.050 aficionats que animaran als jugadors per a aconseguir tots junts el somni del filial. L’Agrupació de Penyes Valencianista i la Curva Nord hi han mobilitzat als seguidors ‘ché‘ per a desplaçar-se a Albacete i no deixar sols als seus. L’Agrupació ja ha plenat 9 autobusos i la CN10 altres dos.\nNo serà fàcil, però queden 90 minuts al davant on pot passar qualsevol cosa. El València CF Mestalla, a un pas de Segona Divisió.


Sobre nosaltres - Joidart\nQuan ens posem poètiques diem que capturem l’art de la natura mediterrània en creacions de disseny minimalista i intemporal. Reinterpretem les seves formes, colors i textures en cada peça.\nTambé ens agrada definir-nos com una empresa familiar que crea joies contemporànies en col·laboració amb artistes i joieres. Les elaborem artesanalment molt a prop del Mediterrani i les fem arribar arreu del món impregnades de l’essència de les seves autores i del mar que les inspira.\nVam néixer el 1981 fruit de l’impuls emprenedor de Jaume Julià, que avui han recollit les seves filles Cristina, directora creativa, i Mariona, directora d’e-commerce. Dues generacions i moments diferents, però el mateix estil artístic, fresc i proper.\nVam néixer el 1981 fruit de l’impuls emprenedor de Jaume Julià, que va reconvertir un petit taller d’orfebreria situat a un poblet rural proper a la Costa Brava en una empresa de joieria contemporània. L’herència artística d’aquestes terres banyades pel Mediterrani i l’empremta que hi han deixat creadors universals, van determinar que la marca tingués des del primer moment una clara vinculació amb l’art i amb la ciutat de Barcelona.\nJaume Julià va convidar a creadors de l’Escola Massana a col·laborar en el disseny de les col·leccions inicials per aconseguir joies amb caràcter i va establir vincles amb diferents joiers i artistes, com Anna Font, Ricardo Domingo o Manuel Outumuro, que van permetre que la marca es distingís per la seva puresa estètica i una imatge diferent.\nA poc a poc, l’èxit de les creacions Joidart va traspassar fronteres i Joidart va arribar a dones d’arreu del món, en especial a França, Alemanya, Anglaterra, Hongria i Portugal i més endavant als Estats Units, Holanda, Rússia i Regne Unit.\nEl creixement de l’empresa va implicar una forta aposta pel disseny i també per les noves tecnologies que van liderar, i segueixen fent-ho actualment, Cristina Julià, directora creativa de la marca, i Mariona Julià, directora de vendes. Juntes han pres el relleu del seu pare, recollint l’esperit creatiu i el caràcter proper que sempre ha caracteritzat a Joidart.\nHem evolucionat, però seguim essent una empresa familiar que crea joies artístiques al costat d’artistes i joieres vinculades a la nostra terra i al nostre mar: Maria Diamantes, Lara Costafreda o Conrad Roset i talents emergents com Montse Basora, Clara Niubò i Sara Domènech han plasmat el seu art en les nostres peces.\nTreballem per transmetre al món la creativitat mediterrània que ha donat genis plàstics tan destacats com Miró i Gaudí. Les col·leccions inspirades en les seves obres s’expressen amb un llenguatge artístic que ja és universal.\nElaborem les joies de manera conscient i local seguint processos el màxim de respectuosos amb el medi ambient. Des del nostre taller enmig de la natura apliquem tècniques d'orfebreria artesanal i produïm a mà totes les peces fent tirades curtes. Així evitem emmagatzemar i produir en excés.\nSeguim la metodologia slow crafts on cada procés manual -soldadura, polit, ratllat, esmaltat- es porta a terme amb calma, deixant que les joies reposin el temps necessari perquè els seus acabats siguin els desitjats.\nL'encant dels espais emblemàtics de Barcelona ens fa projectar peces amb l'esperit creatiu de la ciutat que tant estimem. La llum i la força que el mar transmet a la ciutat es plasmen d’una manera o d’una altra en les col·leccions a través dels colors, de les formes orgàniques i dels volums gestuals que porten el Mediterrani impregnat en els seus traços.


La Covid-19 està afectant a l'OK Lliga cada jornada. Tot i que les restriccions no han aturat la competició, fins ara s'han ajornat 11 partits i hi ha equips que només han disputat la meitat d'enfrontaments previstos.\nLes noves restriccions sanitàries al món de l'esport ha suposat l'aturada de les competicions i el tancament de centres esportius, amb excepció de les lligues professionals.\nL'OK lliga, màxima categoria estatal d'hoquei patins, formaria part d'aquestes excepcions. Pel que el primer equip del CH Palafrugell, de moment, seguirà entrenant i competint, tot i que en les últimes jornades hi ha hagut diversos partits ajornats per casos positius de Covid-19.\nActualment només cinc dels setze equips que conformen l'OK Lliga poden dir que han disputat sis partits en sis jornades. Són el Barça, Noia, Vendrell, Mataró i Taradell.\nSis equips més tenen pendent una única jornada. El Reus, Liceo, Lleida, Girona, Calafell i Vic.\nMentre que el Caldes i el Lloret han jugat 4 de 6 partits, el Palafrugell i l'Igualada 3 i el Voltregà només 2.\nLa plantilla del CH Palafrugell s'ha tornat a posar els patins aquest dilluns després de 10 dies en aïllament domiciliari per un cas positiu de Covid-19 a l'equip. La resta d'equip va donar negatiu.


Ajuntament d'Alaquàs. Premsa.Alaquàs torna a l'època medieval amb el tradicional Mercat de Festes Majors\nAlaquàs torna a l'època medieval amb el tradicional Mercat de Festes Majors\nEls carres que envolten el Castell tornaran a reviure els oficis tradicionals i la gastronomia i artesania local en aquest Mercat que organitza l'Ajuntament d'Alaquàs i que tindrà lloc els dies 25, 26 i 27 d'agost\nHistòria, artesania tradicional, art, espectacles, jocs d'enginy i la més variada gastronomia. Un any més l'Ajuntament d'Alaquàs es prepara per a omplir els carrers amb història i rememorar una de les èpoques més evocades en la literatura i el cinema. El Mercat Medieval torna a Alaquàs els dies 25, 26 i 27 d’agost, com sempre a la plaça de la Constitució, Sant Joan de Ribera i rodalies del Castell.\nDurant aquests dies s'exposaran i vendran multitud de productes artesanals. Amb una variada proposta gastronòmica, de comerç i d'oci, el cap de setmana que estarà obert el Mercat Medieval no decebrà a ningú. El Mercat Medieval d'enguany es distribuirà en quatre zones diferents. En la part nord del Castell estaran emplaçades les casetes d'artesania local. Participaran: Porta Creaciones, Decora2 a mano, Vaya lío skaylia, Los detalles de Inma, Rosa piedra, El capricho de Raquel, Tololas complementos, Artesanas Alaquàs, Mama África, Associació Cultural Ahlam Alaquàs.\nHi haurà també un sector dedicat a la gastronomia, on es situaran els llocs de venda d'aliments tals com a embotits, formatges, mel, pastisseria, torrons i altres dolços. Una condició indispensable per a tot aquest gènere és que siguen articles elaborats de forma artesanal, per a mantenir l'esperit d'aquesta fira amb productes tradicionals. Finalment, la zona d'oficis tradicionals on també es podrà gaudir de l'elaboració d'articles artesanals mitjançant tècniques que han arribat a nosaltres després d'anys de perfeccionament.\nNo obstant açò, aquestes casetes i atraccions no seran l'única cosa que es trobaran aquells que es decideixen a visitar el Mercat Medieval d'Alaquàs. També hi haurà dues zones infantils amb ludoteca, laberint musical, taules d'enginy, cavallets Da Vinci...\nAquests dies també estaran replets d'espectacles i tallers demostratius que traslladaran als allí presents a l'època evocada. Així, es realitzaran espectacles amb el grup Àrab Al Ibi, hi haurà música i dansa àrab i l’espectacle fix de trapezi “El Hada Estelar”m teatre d’animació amb la companyia Luís Oviedo, exposicions de manuscrits segles XV-XVI, d’armes i Nosaltres els Càtars (xerrades), dansa amb l’associació cultural Ahlam d’Alaquàs i tallers demostratius.\nL'horari del mercat serà de 18 a 2 hores el divendres i dissabte i de 18 a 00 hores el diumenge.


Compromís critica "la irresponsabilitat del PP en la EDAR Vora Riu"\nLa síndica adjunta a les Corts Valencianes, Mònica Àlvaro i el regidor de Mediambient a l'ajuntament de Vila-real, Josep Pasqual Sancho, ambdós membres de Compromís per Vila-real, han mantingut una reunió per posar en comú la informació relativa a la EDAR Vora-Riu de Vila-real.\nTal com explica la síndica adjunta Mònica Àlvaro "Al 2004 el PP va aprovar 14,5 milions d'euros per a una nova EDAR Vora-Riu", d'eixos diners, segons Àlvaro, "van gastar 278 mil euros en fer un projecte" un projecte, que el 2010 (recordem que encara governava el PP en les dos administracions) EPSAR va rebutjar. En resum "En 13 anys, l'únic que va fer el PP va ser projeccions faraòniques i irreals i gastar 280 mil euros dels valencians i valencianes en fum" Ara, "gràcies al Govern del Botànic, en tan sols 2 anys ja tenim el projecte que ha costat 20 mil euros i van a començar a executar-lo en un pressupost de 2.6 milions d'euros".\nSegons Àlvaro "açò no només demostra la ineptitud dels nostres antics representants i el desgovern al qual estàvem sotmesos" sinó que "demostra que una altra forma de gestionar els recursos públics és possible" Així mateix, Sancho és mostra "indignat" per la informació rebuda i afirma que "no entenc com el PP pot atrevir-se a demanar que l'estalvi generat vinga a Vila-real, quan són els mateixos que van sobredimensionar una obra i no li van donar solució" de fet "és hipòcrita que el PP demane or a València, i quan ells governaven ens venien fum de canya pagat a preu de diamant".\nAmbdós acaben alegrant-se de què "per fi, tirarà endavant un projecte realista molt més sostenible tant econòmicament com mediambientalment".\nAquestes dades estan extretes de la resposta a les preguntes parlamentàries registrades amb número 28798, 28799 i 28800 fetes per Àlvaro, i la seua resposta és pública per a tots aquells que vulguen.


Què es va dir durant la Jornada de debat de la Llei de canvi climàtic? - COAMB\nQuè es va dir durant la Jornada de debat de la Llei de canvi climàtic?\nEl darrer dimarts 4 d’octubre vam organitzar, juntament amb la secció de Dret Ambiental de l’Il·lustre Col·legi de l’Advocacia de Barcelona (ICAB), una jornada de debat al voltant del projecte de llei catalana de canvi climàtic.\nA la jornada, a la qual van assistir més de 40 persones, hi van participar Robert Álvarez, de l’ICAB; Salvador Samitier, de l’Oficina Catalana del Canvi Climàtic; Jordi Solé, de l’Oil Crash Observatory (Institut de Ciències del Mar); Alfons Pérez, de la Xarxa per la Sobirania Energètica; Lourdes Berdié i Maria Vives, del Moviment per la Justícia Climàtica i Josep Escarrà, vicepresident del COAMB i encarregat d’exposar les esmenes que el Col·legi va presentar al Parlament.\nA l’acte van assistir també tres membres de la Comissió de Medi Ambient i Sostenibilitat del Parlament, als quals el públic va dirigir la majoria de les preguntes. En aquest sentit, els assistents van qüestionar alguns punts de la llei i van fer propostes concretes.\nLa sessió va finalitzar amb algunes reflexions interessants com per exemple la percepció de la ciutadania de la importància del problema del canvi climàtic, però no de la urgència d’actuar. També es va comentar que lleis com aquesta toquen aspectes directament lligats al model econòmic, el que no facilita que siguin ambicioses.\nConsulta les presentacions dels ponents:


“El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” | SUSANNA OLIVEIRA | soliveira@lrp.cat | Entrevista | La República\n“El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” + “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” E-mail\nsoliveira@lrp.cat - 28 abril 2018 2.00 h\nHéctor Lozano es confessa satisfet d’haver pogut fer la sèrie que volia i com volia CCMA\n“El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” “El còctel adolescents més filosofia ha funcionat” E-mail\nEL JOVE HÉCTOR\nVaig escriure la sèrie que m’hauria agradat veure als 16 anys\nConversem amb Héctor Lozano (Sabadell, 1974) un dimarts a mig matí, unes hores abans de la presentació oficial de la seva primera novel·la Quan érem peripatètics (Columna Edicions), el llibre de la sèrie revelació de TV3 Merlí. L’endemà mateix m’explica amb entusiasme, a través d’un correu electrònic, que la presentació ha estat un èxit: “Ja estem a la llista de llibres més venuts!” I això que en algunes llibreries amb prou feines han tingut temps de treure els peripatètics de les caixes. No és estrany, doncs, que aquest Sant Jordi hagi estat un dels autors que més llibres ha signat i venut.\nMerlí ha estat també la seva primera creació de sèrie en solitari, tot i que ja fa anys que es dedica a escriure guions per a sèries (Jet Lag, Ventdelplà, Via Agustua, La Riera) i per a programes televisius (La Columna de Julia Otero, TV3; Los Lunnis, Leonart, TVE; Él i ella, Telemadrid). Merlí, el seu projecte personal, ha estat un èxit entre adolescents i més enllà. Va aconseguir que moltes famílies es plantessin juntes durant quaranta dilluns davant del televisor per seguir la història d’un professor de filosofia que revoluciona una classe de batxillerat i que durant tres temporades va emetre TV3, dirigida per Eduard Cortés.\nAra que els hàbits de consum són a la carta –quan puc i em va bé i en diversos suports: tauleta, ordinador, mòbil...–, Héctor Lozano va aconseguir audiències de rècord amb el visionat clàssic de les novel·les per entregues: “El públic de TV3 hi està acostumat, no m’espantava que s’hagués d’esperar una setmana per veure el capítol següent. A mi m’agrada aquesta espera, és una novel·la per entregues.”\nTampoc l’espantava afegir l’ingredient filosofia, i no només com a decorat, a una trama d’adolescents. Reflexionem que potser els adults ens dediquem a penjar etiquetes als més joves sobre el que volen, el que els agrada o els deixa d’agradar sense tenir-ne gaire idea. Héctor Lozano explica que va decidir fer la sèrie que li hauria agradat veure quan tenia 16 anys: “Aleshores m’hauria agradat veure joves que fossin com jo, que parlessin com jo, que es plantegessin les mateixes coses que jo... i ara les preguntes són les mateixes. Em sento connectat amb la gent jove, hi ha qui s’hi sent incòmode, o no tan còmode, a mi m’agrada.” I la generació que ara voreja els 16 ha connectat amb la seva proposta. “A mi m’interessa la filosofia, sobretot quan te l’expliquen de manera planera; m’interessava plantejar temes universals, la reflexió, posar en qüestió coses... i el còctel adolescents més filosofia ha fet que funcionés.” Si una sèrie funcionarà és sempre una incògnita, però Héctor Lozano assenyalava el seu objectiu en el primer capítol quan Merlí Bergeron entra a classe i deixa anar davant d’una colla d’adolescents excitats: “Em dic Merlí i vull que la filosofia us faci trempar!”\nNo sé si deu haver activat vocacions filosòfiques entre els joves, i qui sap si un gran futur. Li comento que acabo de llegir que a Silicon Valley un dels perfils més buscats, a banda d’experts en intel·ligència artificial, és el de filòsof. Gent, que més que buscar respostes plantegi preguntes. “Ostres! de veritat?”, pel to sembla que el reconforta la notícia. No el veig perquè l’entrevista la fem per telèfon –“és que vaig molt enfeinat, moltes entrevistes, reunions...”, explica quan concretem dia i hora.\nLES SÈRIES DELS VUITANTA\nMerlí és la sèrie que li hauria agradat veure d’adolescent, però no per això renega de les que va veure aleshores, tot el contrari. I comença a recitar la llista: Las chicas de oro, Dallas, A cor obert, Canción triste de Hill Street, ’Allo ’Allo!, Doctor en Alaska, Urgencias... “Hi ha gent que es pensa que les sèries van començar amb Los Soprano, i no! Els vuitanta i noranta van ser l’època daurada de les sèries, i totes venen d’allà”, reivindica.\nEntrem en la història de la seva sèrie novel·la, del professor Merlí (tant impertinent com empàtic), dels peripatètics... “No cal que hi busqueu notes autobiogràfiques”, adverteix, però: “Evidentment hi he deixat anar moltes coses personals a través de molts personatges. Merlí, per exemple, diu coses que jo penso.” I el protagonisme d’en Bruno i en Pol tampoc és casual. “Sí, el Bruno és una mica el meu alter ego, pel tema gai i pel procés de com surt de l’armari, partint de la seva no acceptació. M’hi identifico i m’ha permès poder treure els meus fantasmes.”\nHa fet la sèrie que volia i com volia, “una sèrie amb un toc francès”. Amb temps per escriure i reescriure i donar forma a aquella primera idea que va néixer en una conversa amb un amic seu, professor de literatura castellana en un institut, que li va explicar que tenia un alumne amb agorafòbia. I d’aquí a l’esquelet que havia de ser la sèrie: un professor de filosofia que revoluciona una classe de batxillerat. Un professor amb nom de mag: “No es podia dir ni Joan, ni Josep, havia de ser diferent perquè és un professor atípic, ell és l’Aristòtil! I els seus alumnes, com els deixebles del filòsof de l’antiga Grècia, els peripatètics.” En grec peripatêín vol dir ‘passejar’, que és el que feia Aristòtil amb els seus deixebles mentre conversaven i reflexionaven sobre la vida. Merlí els porta a la cuina.\ncatalunya i l’argentina\nI si la sèrie ho va petar –per utilitzar un terme col·loquial actualment en voga– la novel·la dels peripatètics segueix un camí paral·lel. Quan encara no feia ni una setmana que havia arribat a les llibreries ja s’havia col·locat en les primeres posicions de la llista de llibres més venuts i ja augurava el seu èxit en la diada de Sant Jordi.\nHa connectat amb el públic català –els joves i els no tan joves– i també amb el sud-americà, i de manera molt especial amb l’argentí. “Allà Merlí ha estat un fenomen, potser fins i tot més que aquí!”, comenta sorprès, i ho exemplifica amb la quantitat de missatges i de sol·licituds d’entrevistes que rep d’aquell país, on la sèrie s’ha pogut veure a través de Netflix: “En deu dies m’han fet quinze entrevistes des de l’Argentina, una bogeria!” Per tant no és difícil augurar l’èxit de la versió en castellà de la novel·la dels seus peripatètics, que sortirà al mes de juny.\nMerlí ha estat guardonada i nominada a diversos premis i els drets de la sèrie han estat adquirits per Netflix, Canal Plus França, La Sexta, ETB, Movistar i Filmin. I a Alemanya en faran una adaptació. Hèctor Lozano n’està especialment expectant: “La faran els mateixos que van fer l’adaptació de Polseres vermelles. Em farà gràcia veure un Merlí nou, m’intriga com serà.”\nDesprés d’haver firmat una sèrie revelació que arrossega fans, les coses deuen canviar, li comento. “Sí, és clar que m’ha canviat la vida, ara soc «el que ha fet Merlí’!»”, explica divertit. Potser molts no coneixien el seu nom, però serà sempre més el creador de Merlí. i de la colla de peripatètics. Ara ja dona voltes a nous projectes. “Hi ha unes quantes idees, però de moment no tinc cap capítol escrit.” No en dona cap pista. “No puc avançar res, que les idees es roben!”. Haurem d’esperar.\nPreferia una novel·la que una quarta temporada de Merlí?\n“Quan l’editora em va trucar i em va proposar de fer la novel·la estava escrivint la tercera temporada de Merlí i tenia clar que seria l’última. No volia cremar la sèrie i allargar-la, i la novel·la em va semblar una bona manera de controlar-ho i, a més, em permetia donar-li un toc nostàlgic.”\nPer què en Bruno com a narrador?\n“Ell està connectat amb el protagonista i, per tant, amb el món dels adults –és el fill de Merlí– i amb el món dels joves. Té connexió directa amb els dos mons i, a més, em permetia explicar la seva aventura a Roma. M’hauria agradat incloure un capítol a la sèrie sobre l’aventura romana d’en Bruno, però era massa car anar a rodar a Roma, no era factible. I m’havia quedat amb ganes d’explicar-la.”\nQuè més trobaran, a la novel·la, els fans de la sèrie?\n“He pogut entrar amb més detall en les històries dels personatges, sobretot en la seva vida familiar, això m’interessava molt, construir una mica més les seves relacions familiars. M’hauria agradat incloure alguns flashbacks a la sèrie per completar la història dels protagonistes i com que no va poder ser, ho he fet ara a la novel·la.”\nSabrem més coses de la mort de la mare d’en Pol, per exemple.\n“Sí, en el llibre ho explico. M’interessava aprofundir una mica en aquests aspectes que en la sèrie no es desenvolupen.”\n‘Merlí’ ha tingut també molt èxit a l’Amèrica del Sud...\n“Sí, sobretot a Xile i a l’Argentina. Però a l’Argentina ha estat un fenomen. Diria que ha tingut fins i tot més èxit que aquí. Els mitjans argentins m’han arribat a fer quinze entrevistes en deu dies, m’arriben missatges, la gent pregunta pel carrer als turistes catalans...”\nEn què l’ha canviat ‘Merlí’?\n“M’ha canviat la vida! Ara soc «el que ha fet Merlí».”\nLa República 28-04-2018, Pàgina 40


Mijoler, satisfet per l’aturada de l’ampliació de l’aeroport, exigeix la convocatòria de la taula institucional | Noticias Baix Llobregat\nInicio Actualidad Mijoler, satisfet per l’aturada de l’ampliació de l’aeroport, exigeix la convocatòria de...\nMijoler, satisfet per l’aturada de l’ampliació de l’aeroport, exigeix la convocatòria de la taula institucional\nInici » Actualitat » Notícies » Mijoler, satisfet per l’aturada de l’ampliació de l’aeroport, exigeix la convocatòria de la taula institucional\nL’alcalde del Prat reclama valentia a Aragonès per oposar-se a un projecte que “era impossible des del primer moment”\nL’alcalde Lluís Mijoler fent declaracions ahir al vespre a elprat.tv valorant les darreres novetats sobre l’ampliació de l’aeroport.\ndijous, 9 setembre, 2021 – 09:30\nL’alcalde del Prat, Lluís Mijoler, ha exigit la convocatòria de la taula institucional sobre el futur de l’aeroport després de l’anunci de la ministra de Transports, Raquel Sánchez, que ha descartat la inversió que destruiria espais naturals protegits de la Ricarda per ampliar la tercera pista. “Reitero, i ara ja no demano sinó que exigeixo, la convocatòria de la taula institucional”, ha indicat Mijoler.\nL’alcalde del Prat ha expressat “satisfacció” per aquest anunci. “La pressió de la gent, de les institucions, i dels i les polítiques que estem dient les coses pel seu nom s’acaba imposant davant de l’opacitat i la pretensió de depredar el delta del Llobregat dels grans lobbies”, ha dit.\nMijoer també ha advertit que ens trobem “davant del xantatge del o tot o res” i ha exigit fermesa al president de la Generalitat, Pere Aragonès: “ara que ens diuen que ha de ser d’aquesta manera o de cap, espero valentia del meu president i que realment posi de manifest que aquesta inversió era impossible des del primer moment. No és que Catalunya la rebutgi. És que era impossible, era una inversió tan irreal com un unicorn”, ha exposat. Cal “que realment entenguem que avui dia les polítiques estratègiques passen per conservar el planeta”.\nEn aquest sentit, ha declarat que “la batalla no acaba aquí”. “La batalla per recuperar els Espais Naturals del Delta i que no es faci malbé l’ecosistema passa per aconseguir que aquelles compensacions derivades de l’anterior ampliació que encara no s’han fet es facin, que aquelles que no han tingut efecte tal i com està dient la comissió per aquella denúncia de Depana es facin, que el pla especial de la Generalitat que se’ns va prometre el 2019 es presenti”, ha afegit.\nArtículo anteriorActe institucional de commemoració de la Diada de l’11 de setembre\nArtículo siguienteLa vicepresidenta Yolanda Díaz i els alcaldes del Prat, Lluís Mijoler, i Barcelona, Ada Colau comparteixen que cal seguir protegint el delta del Llobregat i promoure una economia sostenible


Salvem les Valls i el Centre per la Sostenibilitat Territorial recullen firmes contra el projecte de la variant de les Preses - Garrotxa Digital\nLa Vall d'en Bas - Publicat a les 13.22\nComentaris tancats a Salvem les Valls i el Centre per la Sostenibilitat Territorial recullen firmes contra el projecte de la variant de les Preses\nEsmena a la totalitat a la variant de Les Preses que ha dissenyat el Departament de Territori; aquesta és la voluntat de Salvem les Valls i el Centre per la Sostenibilitat Territorial (CST), que volen aturar el projecte presentat per diversos motius. Segons els col·lectius, la societat viu una situació d’emergència climàtica, i posa damunt la taula la possibilitat de no fer aquestes carreteres.\nRaül Valls, Salvem les Valls: “Les solucions que s’han de posar damunt la taula han de passar per la possibilitat de no fer aquestes carreteres, com implementar un pla de mobilitat.”\nSalvem les Valls i el CST detecten també errors en l’estudi d’impacte ambiental, i consideren que no es té en compte que els terrenys on es projecta la via són una zona molt sensible, amb terres de conreu notables i de gran valor paisatgístic. Acusen la Generalitat de no ser coherent.\nRaül Valls, Salvem les Valls: “La Generalitat no pot fer un discurs ecologista i voler canviar de model i per una altra banda seguir projectant carreteres.”\nEl proper 26 de febrer s’acaba el termini per presentar al·legacions. Per tal que les seves reivindicacions tinguin suport, els dos col·lectius recullen signatures a diferents punts de la comarca.\nAhir, el Centre d’Iniciatives Turístiques d’Olot i les colles carnavalesques van atorgar tot el recaptat amb l’Euro Solidari del sopar de Carnaval a l’associació El Paraigua, formada per familiars de persones amb malalties mentals. El CIT i les colles…


Comentario de Cine Espiritual: «El perdón» - Arzobispado de Barcelona\nComentario de Cine Espiritual: «El perdón»\nLa Mina, és una dona que enviuda quan a causa d'un error judicial el seu marit és condemnat i executat a pena de mort\n03 junio, 2022 -\nAquesta setmana el crític de cinema espiritual, Mn. Peio Sánchez presenta una de les darreres estrenes a la cartellera dels cinemes, El Perdó. La pel·lícula que ja es va es va estrenar al Festival de Berlín de l’any passat, reflexiona sobre les víctimes col·laterals d’un error judicial causant d’una mort.\nLa Mina, és una dona que enviuda quan a causa d’un error judicial el seu marit és condemnat i executat a pena de mort. Amb tota la tragèdia la protagonista ha de continuar endavant compaginant les dificultats amb la cura de la seva filla minusvàlida. Tot i els seus problemes, la família del seu antic cònjuge insisteix que ha de casar-se amb el seu germà i romandre-hi. Posteriorment descobreixen que la sentència de mort és errònia i que el principal sospitós és en realitat l’únic testimoni que va incriminar el marit.\nEl crític de cinema, presenta aquesta història com un relat de lluita i supervivència. D’una banda, reflexiona sobre el sistema de govern i les injustícies que es poden arribar a ocasionar per un error, com una mort irreversible i diverses vides afectades. D’altra banda, subratlla el paper heroic de la protagonista, que amb el dramàtic context ha de lluitar i sobreviure i mirar de perdonar per afrontar les dificultats.


Compromís proposa que els consumidors puguen interrompre temporalment els seus subministraments d'energia i telefonia per a adequar-los a les seues necessitats - Castelló Notícies\nInici Política Compromís proposa que els consumidors puguen interrompre temporalment els seus subministraments d’energia...\nLa coalició estima un estalvi de centenars d’euros a l’any, que beneficiaria als propietaris de segones residències, agricultors o abonats que no necessiten gas o internet en determinats períodes de l’any\nEl senador de Compromís, Carles Mulet, ha proposat que, atenent la situació excepcional dels costos en els subministraments d’energia, es realitzen de manera urgent modificacions legals que permeten als consumidors poder adequar els contractes de subministraments a les seues necessitats, de manera que en determinades èpoques de l’any puguen interrompre els seus subministraments sense que existisquen penalitzacions per aquesta pràctica. “Això permetria als agricultors que tenen contractada determinada potència eléctrica, contractada per exemple per a poder regar a l’estiu, no haver de pagar el mínim de la factura durant la resta de mesos. També ocorre amb les factures elèctriques en segones residències, on per a poder tenir electricitat a l’estiu és necessari tenir el contracte tot un any a pesar que no s’utilitze, ja que donar de baixa temporalment aquest subministrament implica haver de tornar a pagar un alta que dissuadeix als abonats de sol·licitar la baixa”, ha explicat.\nAmb l’eclosió de les energies renovables, recorden des de la coalició valenciana, molts abonats a subministraments com el gas natural el mantenen sense consum gràcies a les plaques fotovoltaiques, d’aigua calenta sanitària o a les temperatures més benignes. Mulet ha indicat que “malgrat això estan obligats a pagar sempre 15 o 20 euros al mes per tenir el comptador sense funcionament. El mateix ens traslladen organitzacions agràries, que veuen com el sector podria estalviar-se centenars o milers d’euros permetent aquest canvi”.\nD’altra banda, la coalició veu “tècnicament factibles” canvis en els quals els canvis en la potència contractada siguen sense cap classe de cost, ja siga si es tracta d’una baixada o d’una pujada d’aquesta. “Amb els comptadors intel·ligents i els milions que ingressen a l’any les companyies distribuïdores i comercialitzadores, no té cap sentit mantenir aquests peatges perquè res canvie, per a continuar tenint uns clients captius, segrestats i lligats de mans davant unes potències que necessiten per a uns consums tan sols unes setmanes a l’any”, ha afegit.\n“Es tracta de voluntat política i en un entorn com l’actual són xicotets canvis que poden suposar un estalvi important per a moltes economies domèstiques i empreses. De la mateixa manera que es fan tramitacions expresses de qüestions que han de passar amb tota la urgència pel Congrés i Senat, es podrien exercir aquesta classe d’iniciatives, amb el permís de les portes giratòries i dels principals partits”, ha conclòs.\nArticle anteriorLlaurant la Llengua, per Leo Giménez: «a soles»\nArticle següentPresentació de la novel·la guanyadora del certamen «Soler i Estruch 2021». «La dona invisible» de Mónica Richart


Rehabilitació Façana Joaquim Costa - Barri del Raval | Enhebra Rehabilita S.L.\nREHABILITACIÓ DE FAÇANES D’EDIFICI CANTONER AL BARRI DEL RAVAL\nJoaquim Costa, 58\nJoaquim Costa 58\nReparació d'Elements de Façana:\nExtracció de revestiment de morter de ciment Portland de passades intervencions i repicat d’estuc deteriorat o desincrustat. Cosit d’esquerdes amb vareta d’acer inox de 8 mm mitjançant obertura de rases i retacat amb morter especial sense retracció, i reconstrucció de les arestes dels emmarcats dels falsos finestrals.\nElements de Pedra en Planta Baixa i Emmarcats de Balconeres:\nNeteja de la superfície de pedra, amb el sistema micro projecció, aplicant àrid a baixa pressió compost per silicat d’alumini o micro esferes de vidre. Rejuntat amb morter de calç de les juntes entre les pedres, estesa amb color similar a la pedra. Reconstrucció de parts deteriorades amb morter reintegrador a base d’òxid de zinc tenyits de color similar a la pedra i aplicació de dues mans d’hidrofugant amb siloxans.\nExtracció de Revestiment:\nExtracció de revestiment de morter de ciment Portland de passades intervencions i repicat d’estuc deteriorat o desincrustat.\nExtracció de paviments i reconstrucció de volums en juntes de lloses amb morter reparador. Aplicació de dues mans d’hidrofugant amb siloxans. Impermeabilització i acabat de lloses de balcons amb aplicació d’una capa d’emprimació i posterior capa de morter anivellant, acabat amb aplicació d’una tercera capa impermeable. Sanejament dels elements encastats de les Baranes metàl·liques mitjançant repicament del suport i neteja dels elements oxidats i aplicació d’emprimació antioxidant.\nDibuixos en Paraments:\nPresa de dades mitjançant l’elaboració de calques dels dibuixos existents per a reproduir el més fidelment possible els dibuixos originals.\nReintegració cromàtica de la façana a base de veladures de silicat imitant dibuixos i colors originals.\nNeteja amb raspall metàl·lic de baranes, reixes, bigues metàl·liques puja mobles i barres de tendals, i aplicació de pintura antioxidant i dues mans d’acabat d’esmalt sintètic amb partícules fèrriques. Neteja de fusteria, massillat i rejuntat d’emmarcats i finestres, pintat amb una capa d’emprimació i dues d’acabat amb esmalt sintètic. Neteja i pintat amb esmalt de persianes metàl·liques enrotllables en planta baixa.


L’EMD de Jesús denuncia actes vandàlics a l’ermita de Sant Bernabé - Ràdio Tortosa\nL’EMD de Jesús denuncia actes vandàlics a l’ermita de Sant Bernabé\nEscrit per Xavi Falcó el 17 de gener de 2022\nL’ermita de Sant Bernabé de Jesús ha estat objecte aquest cap de setmana d’actes vandàlics. Un treballador de la brigada municipal va detectar dissabte al matí que havien forçat la porta i dins s’havia malmès l’altar i alguns bancs. També s’hi van trobar ampolles i d’altres deixalles. L’EMD de Jesús ja ha posat denúncia a la Policia Local i als Mossos d’Esquadra. L’entorn de l’ermita de SAnt Bernabé és un punt de trobada habitual de botellots però mai s’havia accedit a l’interior de la capella. Tot fa pensar que aquesta vegada s’ha anat més enllà i s’han utilitzat les dependències d’aquesta capella per fer-hi una festa. Víctor Ferrando, president de l’EMD de Jesús…\nL’ermita de Sant Bernabé està situada aproximadament, a un km del nucli urbà de Jesús. La seva singularitat és que no és propietat ni de la parròquia ni del bisbat, sinó que es troba dins d’una finca de propietat privada. Tot i això, els jesusencs anualment hi celebren el romiatge en honor al sant.\nSegons ha explicat Ferrando, fa un temps es va vendre la finca i ara l’EMD té més dificultats per contactar amb els nous propietaris. Tot i això els operaris municipals van tancar-la provisionalment per evitar més destrosses al seu interior…\nDes de l’EMD de Jesús demanen que qualsevol persona que tingui algun tipus d’informació de moviments estranys per l’ermita de Sant Bernabé ho facen saber a la Policia Local o Mossos d’Esquadra per tal de poder identificar a l’autor o autors dels actes vandàlics.


La selecció espanyola d'hoquei patins, plena de catalans, guanya el seu setè títol europeu consecutiu\nEspanya supera Portugal (5-4) amb gols de jugadors catalans: tres de Jordi Bargalló i dos de Pedro Gil. L'equip titular l'han completat Sergi Fernández, Marc Gual i Jordi Adroher\nLa selecció espanyola d'hoquei patins ha aconseguit un nou títol europeu / FABIO POCO / EFE\nLisboaLa selecció espanyola d'hoquei patins ha aixecat el seu setè títol europeu consecutiu d'hoquei patins després de superar per 5-4 Portugal en una dura final que s'ha decidit en els últims segons de joc.\nEls dos combinats han arribat invictes a la final del campionat després de superar els altres cinc equips participants: Itàlia, França, Alemanya, Suïssa i Anglaterra.\nAmb un resultat de 2-3 a favor de Portugal en el primer temps, el combinat estatal ha aconseguit els seus punts gràcies a Pedro Gil (minuts 12 i 38) i de Bargalló (minuts 15, 31 i 40), mentre que per a Portugal han marcat Valter Neves (minut 1) i Reinaldo Ventura (minut 7, 12 i 38).\nLa selecció estatal s'ha hagut d'esforçar al màxim per aconseguir el triomf. Un penal convertit per l'equip local –que en cas d'empat hagués guanyat el campionat pels punts– ha estat a punt d'evitar el triomf d'Espanya, ja que a falta de dos minuts per al final el resultat era de 4-4.\nPerò quan només faltaven uns segons per al final, Bargalló ha fet el gol que donava al triomf a la selecció espanyola.\nHoquei Patins europeu selecció espanyola de futbol


Casado desesperat pel desastre de les enquestes: Demana això a Sánchez pel 155 - XCatalunya.cat\nCasado desesperat pel desastre de les enquestes: Demana això a Sánchez pel 155\nCasado demana a Sánchez que activi el pas previ del 155 a Catalunya per garantir l’ensenyament en castellà\nEl líder del PP, Pablo Casado, ha emplaçat aquest divendres el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, a enviar un requeriment a la Generalitat com a pas previ preceptiu per a una eventual aplicació de l’article 155 de la Constitució a Catalunya per garantir el compliment de la sentència del Suprem que obliga l’escola catalana a impartir un 25% de classes en llengua castellana. Preguntat per una informació d’El Mundo sobre un institut de Manresa, Casado ha afirmat que en casos de “rebel·lia” per part de la Generalitat “el govern d’Espanya està obligat a requerir el compliment de la sentència”, i si no obté resposta satisfactòria cal “aplicar l’article 155”.\nCasado ha fet aquestes manifestacions a una granja de Castella i Lleó abans del Congrés del seu partit aquest cap de setmana a Lleó. Segons el líder del PP, el govern espanyol ha d’activar els tràmits previs al 155 per garantir el compliment de la Constitució a Catalunya.\n“Demano a Sánchez que requereixi que es compleixin les sentències, i si no es compleixen que el Ministeri d’Educació assumeixi la competència al col·legi o a la conselleria perquè es compleixi la llei i perquè les famílies rebin l’educació en la llengua comuna dels espanyols almenys en un 25%”.\nEl líder del PP ha acusat Sánchez de permetre que la Generalitat incompleixi les sentències. “El que és preocupant no és que un institut es declari en rebel·lia a una sentència judicial, sinó que el conseller i el president de la Generalitat es declarin en rebel·lia i el govern d’Espanya ho toleri”, ha dit.\nEn aquest marc ha insistit que la seva formació aposta per fer una llei d’alta inspecció educativa que reforci l’autoritat i faci que les seves resolucions siguin fermes davant els directors que com aquest incompleixen les sentències judicials.\nHa recordat que en la seva conferència de dimecres el president de la Generalitat, Pere Aragonès, va reptar el govern d’Espanya a fer un referèndum. “Demano a Sánchez que respongui a Aragonès i digui que no hi haurà referèndum, ni taula per l’amnistia i que trenca la col·laboració amb ERC a nivell nacional i als 40 ajuntaments on governem junts”, ha dit.\n“Ho ha de fer avui mateix perquè si no estarà d’acord amb el fet que el president de la Generalitat faci un pols a Espanya demanant la independència”, ha dit.\nAnterior Arrimadas exigeix reformar la llei electoral per evitar desaparèixer com a partit a les properes eleccions\nNePròximxt Vox: “Vamos a poner la bandera de España en los Ayuntamientos catalanes”


espeleo i aigua: POUS D'AIGUA, TECNOLOGIA ARTESANAL.\nNormalment quan requereixo desenvolupar un article, cerco informació en pagines de l'internet, cercant informació per ampliar coneixements, donar una bona i l'hora contrastada informació, de vegades em cal aprendre i entendre per conèixer ..... ningú és sabí ni tan sols en el seu ofici...... a banda de la bibliografia de què gaudeixo. Sempre, quan ens llevem aprenem una cosa més abans d'anar a dormir. Així que cercant informació sobre uns temes relacionats, trobo uns vídeos del Youtube, força interessants i que son de l'interès de la gent que segueix aquest blog, a estones tediós, també repetitiu, alguns cops interessants, prou que és difícil mantenir un nivell d'interès, m'agrada més explicar el que em fascina i/o interessa. Al tema, que se'm gira l'olla i surto per les Guilleries. Fa relativament poc temps un conegut, realitza un pou per poder tenir més aigua al mas, llogant un pouaire de la comarca. Havent-li de fer dos pous, doncs el primer d'ells no li sortia l'aigua promesa. Recordo ara les paraules del company David, Radomant per generació, allà on feren el primer pou ell avança que no el faria, car que les seves sensacions no auguraven prou aigua. El segon ha estat un èxit ja que a la meitat de profunditat l'aigua brolla clara i prou abundant. Dit això el preu que ha calgut pagar resulta molt elevat, cosa que omple de joia, però també hipoteca part dels minsos ingressos d'un pagès, amb més despeses que guanys, vida a precari sobre tot si els temps no son gaire gloriosos. I si això ho traslladem a l'anomenat tercer món, el cost, i la poca viabilitat econòmica pel que ni tenen els mitjans ni perspectives de tenir. Ara bé l'enginy és el que ha fet que l'ésser humà sigui capaç d'arribar a cotes insospitades.... també sospitoses que de tot hi ha a la vinya del senyor Manel. Agafem el bo que el dolent ja ho trobarem. En aquests països com deia, l'enginy i la bona voluntat de persones, fa que aquests problemes quedin relativament superats.\nPoso aquest exemple, perquè penso resulta molt interessant per tots aquells que ens agrada fer andròmines, provatures i altres, pels que no fan però és meravellen amb el que fan altres, i per la qualitat pedagògica que desprèn el film. On et fas la idea de com algunes coses han arribat a ser possibles. No hi ha paraules, però si fets, pas a pas, extrèiem com és fa possible aquest procés, més que si ho féssim amb una maquina perforadora.\nEn l'esquema següent podem observar les diferents tipologies de pous, els de tipus artesià, el surgent que pel desnivell (gradient hidrològic) que hi existeix per al nivell piezomètric, brolla l'aigua sense necessitat que mitjans mecànics o electromecànics, els artesians que el nivell d'aigua resta per sota del nivell piezomètric i que l'aigua ha de ser extreta per bombeig. El pou convencional que aprofitant l'escorrentia s'omple a partir del nivell freàtic dels aqüífers lliures, també procés que s'interpreta en les mines d'aigua. Així seria a grans trets com extrèiem aquests recursos.\nEl vídeo és fet en dues parts, ens mostren com amb mitjans senzills i a l'abast ( en l'exemple de reutilitzar no reciclar) construeixen un pou, en el cas d'un aqüífer confinat, on difereix de l'artesià car que aquest surt l'aigua per si sola degut a què és troba per sota del nivell piezomètric. Així amb una gran astúcia penso comandats, pel de la bandereta d'alemanya, mestre i aprenents realitzen un pou en la gent amb escassos recursos poden gaudir de l'aigua font imprescindible de vida.\nenllaços a les pagines del Youtube de, Video 1 Video 2\nPublicat per Lluís a 13:28\nMira que et vaig dir que allí no perdria el temps ;-P\nRadomant no es el terme correcte, seria saurí.\n18 de febrer de 2010 a les 11:09\nRabdomant, radiestesista, sauri, son termes diferents que descriuen el mateix.\n18 de febrer de 2010 a les 19:19\nEn català no es correcte el terme Rabdomant. En castellà es un concepte força ampli que entre ells inclou el de saurí. En el meu cas concret només toco el tema saurí. ;-P\n18 de febrer de 2010 a les 22:15\nHola! Em podries donar la url dels videos per baixar-mel's\n12 de març de 2013 a les 12:23\nHola perdona la tardança però darrerament no hi accedeixo gaire al bloc el vídeos son del YouTube i els enllaços estan al final del article els vaig baixar amb un programa de extracció de vídeos.\n4 de maig de 2013 a les 22:12\nNo sé si encara hi sou. Voldria seber com s'anomenen totes les parts d'un pou, d'aquests tradicionals fets am un forat a terra i amb la part exterior que en sobre-surt. No sé si hi ha noms específics utilitzar pels manobres o arquitectes. Gràcies!\n1 de novembre de 2017 a les 15:24\nNo en sé gaires però; Bocana- boca del pou, Corona(?)- la part obrada del pou la que sobresurt de terra, també Brocal (castellà), Canya- anomenen al pou, no et puc ajudar més no tinc gaire controlat el tema pous.\n3 de desembre de 2017 a les 17:37


Amb desconeixement de causa: Sóc prou modern ?\nSóc prou modern ?\nA mida que em vaig fent gran (volia dir vell, però no he gosat) tinc el dubte de si sóc prou modern.\nEntenent que el concepte de modernitat és gairebé tant relatiu com tots els conceptes.\nM'explicaré. Quan era petit (un altre concepte relatiu) la meva mare em va ensenyar una fotografia de la meva àvia amb el seu marit (que curiosament era el meu avi). El meu avi estava assentat en una mena de butaca i la meva àvia, dreta el seu darrera, tenia una mà posada damunt l'espatlla del seu marit. Pel que sembla i m'han explicat, en el seu moment aquesta fotografia va aixecar molta polseguera, doncs aquesta "indecorosa" posició era d'una extrema modernitat, quasi un escàndol.\nMés endavant em vaig adonar que algun dels meus amics parlava de tu als seus pares i en canvi, jo els parlava de vosté (de fet encara ho faig). A mi em semblava que els meus amics eren molt moderns i els seus pares també. Però al mateix temps el meu pare procurava que llegíssim llibres en català, cosa que no feia ningú o gairebé ningú dels meus amics. En aquest sentit a casa erem moderns (estic parlant dels anys 1970 / 1980).\nDesprés el temps comença passar més depressa del que som capaços de recordar i de cop i volta ens trobem que ja tenim una edat. Procurem ser moderns i que d'alguna manera no se'ns escapi el tren de la modernitat.\nEn l'actualitat, aquesta dèria de que no se m'escapi el tren, m'ha portat ha :\nTenir telèfon mòvil.\nTenir dues (em sembla que tres) adreces de correu electrònic.\nTenir una web personal.\nTenir un fotobloc.\nTenir un bloc ( de fet aquest és el segon, doncs el primer era tècnicament anticuat...)\nPertànyer a un parell de llistes de correo o grups, d'aquests que corren per internet.\nTenir un compte al You Tube (que per cert gairebé no faig servir per res)\nBaixar-me música amb l'e-mule (sense saber massa si és legal o no).\nPublicar a través d'internet.\nQuan em semblava que tot això era molt modern, el meu fill em va parlar dels My Space. Que és una mena de refregit entre els bloc, els fotoblocs, els webs i alguna altra mena de collonada més.\nDoncs jo, dit i fet, de cap a la modernitat i vaig obrir el meu propi My Space (miserable això si, però present a la xarxa, que diuen).\nI és clar, tot això et comporta tota una mena de tràfec que arriba un moment que ja no saps on ets. Rebs solicituds d'amistat per totes bandes, gent coneguda i desconeguda comenta les teves fotos i les teves experiències i entres en una dinàmica que en alguns moments et porta a pensar que potser no calia ser tant modern...\nSense anar més lluny, després d'obrir aquesta enderga del My Space vaig rebre un comentari de la nóvia del meu fill que textualment em deia :\n"Hola Pep! veig q estas molt al dia i que et tenim per la red del myspace..vigila q enganxa! esper-ho veuren's un altre dia amb mes calma :)"\nAixò "d'estar molt al dia", em va fer sentir vell. D'alguna manera em va semblar que em deien : " Home Pep, per la teva edat, no està gens malament tenir un my space!!! que guay!!!"\nI vet aquí el meu dubte. No sé si sóc prou modern i ni tan sols sé si em cal ser-ho.\nPerdoneu que us deixi, però mentre m'ho penso, vaig a veure si sóc capaç d'obrir-me un Second Life, que es veu que aixó si que "mola".....\nJa et contesto jo la pregunta: no ets prou modern perquè no tens plana al Facebook! Que endarrerit! Quina vergonya!\n11 de febrer de 2008 a les 8:55\nEm diuen Pep....\nEl ratolí constipat...........


Per això, els voluntaris i voluntàries han passat aquestes setmanes compartint coses amb els usuaris i usuàries dels centres de Sant Joan de Déu, ja sigui converses, felicitacions, estones a través d’una videotrucada i ara, fins i tot, bones idees! Per exemple, la Montse, una voluntària del Parc Sanitari Sant Joan de Déu, ha trobat la manera de fer una mascareta amb el buf de la Magic Line d’enguany i ho ha volgut compartir amb els usuaris i altres voluntaris i voluntàries. Per això, ha fet un vídeo tutorial des de casa ensenyant com fer-la, utilitzant dues gomes i el buf.\nI no tan sols el voluntariat, fins i tot les mateixes professionals sanitàries aguditzen l’enginy amb els bufs de la Magic Line. És el cas de la infermera Anna, de Sant Joan de Déu Serveis Sociosanitaris, que confecciona pràctics barrets sanitaris per a les seves companyes.