Visita del Richard M. Stallman a Mallorca — Benjamí Villoslada, bitòleg tecnooptimista\nAhir el Richard Stallman va fer una conferència al Club Diario de Mallorca. Al diari han publicat dos articles, un abans i l’altre després de la conferència:\n14-05-2007: ‘La SGAE debería ser abolida’\n15-05-2007: ‘El software privado [privativo] convierte a los usuarios en sus prisioneros’ i Un predicador algo especial.\nM’agrada escoltar-lo perquè els seus raonaments tenen una coherència mil·limètrica. Li agrada el llenguatge i usa adjectius i metàfores sense escletxes. Sempre se n’aprèn.\nLa primera meitat de la conferència es va assemblar a d’altres: la història del projecte GNU per aconseguir un sistema operatiu lliure substitut de tots els privatius que hi havia aleshores, i explicar el sentit de les quatre llibertats del programari. Va dir que amb elles havia trobat «els drets humans dels usuaris de programari», aquesta no li havia escoltat abans.\nGNU amb Linux\nAhir va dedicar molta estona la importància del nom: cal dir «GNU/Linux» o «GNU amb Linux» en comptes de Linux i res pus. El motiu és que quan hom s’interessi en Linux, darrere hi trobara uns personatges amb una ideologia que no té la cura que caldria amb la llibertat dels usuaris.\nPossiblement va dedicar més temps a aquest tema perquè el Linus Torvalds no està d’acord amb la nova llicència GPL lliure, la versió 3, i vol continuar amb la versió 2 pel seu nucli. Justament la nova GPL, aplicada al Linux, seria molt útil per aturar la plaga d’aparells que porten el nucli Linux però són privatius, car la versió 2 de la llicència GPL ho permet –el que es coneix com a «tivoització» perquè el del TiVo és el cas més conegut. Tal com Stallman ja deia al vell assaig «La importància del nom», esmentar el GNU és donar els honors a qui toca –un Linux no pot fer res sense la part GNU, ni arrancar– però sobretot és fer que algunes persones s’interessin per què vol dir GNU i aleshores descobreixin un projecte per a defensar els seus drets humans com a usuaris d’ordinadors. «Escriure ‘GNU/’ són només 4 cops de tecla més i per a dir ‘GNU amb’ basta un segon, però ens ajudareu molt si ho feu», va demanar-nos.\nM’agraden els seus raonaments sobre la importància de compartir programari. El bit és una matèria primera molt fàcil de copiar, i en el cas del programari és més fàcil que mai ajudar els amics passant-los-hi una còpia d’un programa útil. Però els autors de programari privatiu ens prohibeixen que ajudem els nostres amics amb els seus productes. ÿs una pràctica antisocial.\nTambé ho és, antisocial, que ens prohibeixin analitzar com treballen els programes i modificar-los. Bona part de les coses útils ho són a base de millorar el que havien fet altres, generació rere generació. Ningú no hauria de ser tant estúpid com per creure’s que ha començat res des de zero, que en té absolutament tots els drets, i que pot negar a la societat cap coneixement ni evolució damunt la seva eina.\nAlgunes bones frases que escoltarem:\n«Linus Torvalds diu que és apolític. Quan algú diu que és apolític cerca l’excusa per a prendre decisions polítiques sense tenir en compte l’ètica»\nEn Pau Rul·lan li va demanar si el programari lliure havia estat important per la construcció d’Internet: «No gaire, encara no existia. Ara s’hi fan servir programes lliures com el BIND, però és igual perquè la llibertat no ha de menester cap justificació»\n«Els autors de programari privatiu diuen que naltros anam contra la propietat privada. I ho diuen persones que mai no venen programes, ho diu a la seva llicència: ‘només tens el meu permís per a usar-lo mentre jo vulgui i en aquestes condicions’. Aquesta és la seva idea de la propietat privada: ‘tot és meu i tu no tens res!’. En canvi un programa lliure sí que és completament teu, nosaltres sí respectem de veritat la propietat privada»\n«Diuen que al programari lliure som comunistes, però ningú practica tant el llibre mercat com nosaltres. Donem el codi perquè cada usuari pugui escollir qui els hi donarà el servei. En canvi, els autors de programari privatiu tenen el monopoli de les modificacions i dels serveis. Si no t’agraden els seus serveis, només et donen la llibertat d’abandonar el seu programa i deixar el seu monopoli per comprar la llicència d’un altre monopoli, i així sucesivament.\n«Si a les escoles s’ensenya a usar programari privatiu, és el que els alumnes sabran usar, i després l’hauran de comprar per casa i a la feina. ÿs com oferir droga als estudiants: la primera dosi és gratis»\nAquí teniu un parell de fotos que vaig fer i aquí el tall d’àudio de la cridada que em feren a les 13h i busques des del programa cultural l’Esfera, d’Ona Mallorca.\nRectificació a la intervenció a l’Esfera: al 1984 sí hi havia MS-DOS, és del 1981; calia dir «sistema operatiu substitut» i no «sistema operatiu alternatiu»; dic que només Microsoft pot fer descodificadors per l’Office, i en comptes de «fer» cal dir «autoritzar».


L'evolució de Mojica és bona i podria reaparèixer al primer partit d'octubre - Diari de Girona\nLesionat ara fa un mes i sense haver debutat encara aquesta temporada, el colombià continua avançant en la seva recuperació i la intenció és poder comptar amb ell per al Girona-Eibar · A Planas, amb una lesió al soli, també se l'espera el mes vinent, mentre que Ramalho va més avançat\ncarles rosell 14.09.2018 | 01:14\nL'evolució de Mojica és bona i podria reaparèixer al primer partit d'octubre GIRONA FC\nComptar amb una plantilla curta, com és el cas actual del Girona, comporta certs riscos. Un d'ells és que l'equip arribi mermat físicament al tram final del campionat, que és quan, teòricament, més hi ha en joc. Menys futbolistes és sinònim de menys rotacions. L'altre, és que en un cas així hi ha menys marge de maniobra per afrontar el munt de contratemps que solen aparèixer durant una temporada. És inevitable; les sancions i també les lesions no s'esquiven. I si el número d'efectius és baix, el marge de maniobra de l'entrenador de torn a l'hora de trobar solucions disminueix. Toquen fusta a Montilivi perquè res d'això els passi, però és evident que, un cop tancada la planificació com a mínim fins al gener, s'està jugant amb foc. Amb només 20 efectius al primer equip, Eusebio Sacristán té una bona base, però se li pot complicar la vida si les coses es torcen. De moment, la mala sort no ha decidit treure el cap per Girona. Per si de cas, però, ha llançat un primer avís. A l'espera que les targetes es vagin col·leccionant, la infermeria ja fa un mes que no està buida. Fins a tres futbolistes hi habiten. Algun d'ells, cridat a ser important. Són Johan Mojica, Jonás Ramalho i Carles Planas. Desapareguts en combat des de l'agost, i cadascun d'ells cremant etapes per intentar tornar el més aviat possible.\nComençant per Mojica, el seu és un cas particular. S'ha parlat molt d'ell durant l'estiu i a l'hora de la veritat pràcticament no se li ha vist el pèl. Primer, perquè ell és un dels futbolistes que ha participat en el recent Mundial a Rússia. Ja no només viatjant amb l'expedició de Colòmbia, sinó també jugant. Segon, perquè el Girona l'ha acabat comprant al Rayo Vallecano per una quantitat que ronda els 5 milions d'euros, signant un contracte fins el 2022. La possibilitat de tornar a canviar d'aires i que així el club acabés fent caixa havia estat real, però finalment s'ha quedat. Eusebio compta amb ell; ja sigui per fer de carriler o per actuar com a lateral esquerre. Amb més càrrega que els seus companys de vestidor per a la cita mundialista, va gaudir de més temps de vacances i es va reincorporar als entrenaments a l'agost. Va treballar ben pocs dies, sumant-hi 45 minuts en un amistós contra el Reus. I prou. En un entrenament, abans de rebre el Tottenham, es va lesionar. Va patir una ruptura parcial del tendó del recte anterior de la seva cama dreta. Ningú va posar-li data de retorn; només quedava clar que no jugaria contra el Valladolid, en l'estrena de la Lliga. Ha passat un mes i Mojica continua fora de combat. Ja fa cursa contínua, tot i que li falta complir alguna etapa més. Això sí, la seva evolució és bona i l'objectiu, si es compleixen els terminis, és que pugui estar disponible pel partit contra l'Eibar, fixat pel primer cap de setmana d'octubre. El que sembla clar és que no jugarà en tot el que queda de setembre, davant del Celta, el Barça, el Betis i l'Osca. Se l'espera el mes vinent.\nRamalho i Carles Planas\nA la infermeria l'acompanya Jonás Ramalho. Al central pràcticament tampoc se l'ha vist des que a principis de juliol la plantilla es posava en marxa. En la breu estada a Anglaterra, va patir un esquinç que li va evitar vestir-se de curt contra Bolton i Oldham. És més, ni va viatjar a la Índia. La seva primera aparició no va arribar fins al Torneig Costa Brava, davant del Tottenham. Aquell dia va rellevar Juanpe per jugar els últims 14 minuts. Un miratge, perquè va recaure. Ha passat un mes i no ha aparegut encara a la Lliga. Progressa i encara la recta final de la seva recuperació; fins i tot ja treu el cap pels entrenaments, encara que nota cert dolor al peu. Les previsions, si tot va bé, diuen que podrà reaparèixer a finals de mes. La setmana que ve, en què es juga contra el Celta i el Barça, potser seria encara una mica precipitat. A Carles Planas, com Mojica, tampoc se l'espera fins l'octubre. Ell sí que va jugar a Anglaterra i fins i tot va viatjar a l'Índia. Va tenir 18 minuts en el Costa Brava, sortint en el lloc de Bernardo. Després, ni rastre. Ja no va participar al camp del Reus, i a la Lliga ni se l'ha vist. Es va trencar el soli a mitjan agost, un contratemps que li ha impedit treballar amb el grup. Les previsions són que al setembre encara no pugui jugar; serà el mes vinent quan, si tot va bé, tornarà a estar disponible.\nQui es va perdre l'últim partit va ser Gorka Iraizoz. El porter va patir un petit trencament que el va deixar fora de la convocatòria. Aquests últims dies s'ha entrenat amb certa normalitat i sembla que no hauria de tenir cap problema per anar convocat sempre i quan Eusebio Sacristán ho cregui oportú.\nL´equip jugarà a Anoeta un dilluns a les nou de la nit. Girona FC


DCG 8/1996 — Consell General Principat d'Andorra\nSou a: Inici / ca / Documentació / Diari Oficial del Consell General / Any 1996 / DCG 8/1996\nSessió Ordinària del dia 16 d'octubre de 1996\nCasa de la Vall, 16/10/1996\nFitxers adjunts Diari 8-1996, del 16 d'Octubre.pdf — PDF document, 282 kB (289,547 bytes)\n1- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta d'adhesió al Conveni sobre l'eliminació de tots tipus de discriminació envers la dona.\n2- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta de ratificació del Conveni europeu per a la prevenció de la tortura i de les penes o dels tractaments inhumans o degradants.\n3- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta de ratificació del Conveni per a la protecció del patrimoni mundial, cultural i natural.\n4- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta d'adhesió al Conveni internacional per a la creació, a París, d'una oficina internacional de les Epizoòties.\n5- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta d'acceptació de la constitució de l'Organització Mundial de la Salut.\n6- Examen i aprovació, si escau, de la Proposta d'adhesió al Conveni relatiu a la protecció dels infants i a la cooperació en matèria d'adopció internacional.\n7- Examen i aprovació, si escau, del Protocol de l'acord en forma d'intercanvi de cartes entre el Principat d'Andorra i la Comunitat Econòmica Europea després de l'adhesió de la República d'Àustria, de la República de Finlàndia i del Regne de Suècia a la Unió Europea.\n8- Examen i aprovació, si escau, del Projecte de llei de modificació de la Llei de marques.\n9- Examen i aprovació, si escau, del Projecte de llei de suplement de crèdit pressupostari per a les despeses derivades de la proposta d'ampliació de la transferència que el Govern atorga al Servei Andorrà d'Atenció Sanitària (SAAS).\n10- Examen i aprovació, si escau, del Projecte de llei de modificació dels estatuts de l'Institut d'Estudis Andorrans.\n11- Examen i aprovació, si escau, de l'esmena a la totalitat presentada pel M.I. Sr. Jaume Bartumeu Cassany, en representació del Grup Parlamentari Nova Democràcia, al Projecte de llei de declaració d'interès públic de societats dedicades a televisió d'abast exterior a Andorra.\n12- Examen i aprovació, si escau, de l'esmena a la totalitat presentada pel M.I. Sr. Ladislau Baró Solà, en representació del Grup Parlamentari Agrupament Nacional Democràtic, al Projecte de llei de declaració d'interès públic de societats dedicades a televisió d'abast exterior a Andorra i, presa en consideració del text alternatiu proposat.\n13- Examen i aprovació, si escau, del Projecte de llei qualificada de quota d'immigració per al període comprés entre l'1 de juny de 1996 i el 31 de maig de 1997.\n14- Resposta oral del Govern a les preguntes formulades:\n- Pel Conseller General no adscrit, Sr. Vicenç Alay Ferrer, per escrit de data 12 de setembre de 1996.\n- Pels Consellers Generals no adscrits, Srs. Vicenç Mateu Zamora i Vicenç Alay Ferrer, per escrit de data 12 de setembre de 1996.\n- Pel Conseller General, Sr. Jordi Cinca Mateos, per escrit de data 11 d'octubre de 1996.\n- Pel Conseller General, Sr. Jaume Bartumeu Cassany, per escrit de data 14 d'octubre de 1996.


Jo, Annota Martorell: de març 2009\nL’oratge dels primers dies postFalles ens fa detindre’ns obligatòriament en la reflexió del que han sigut les Falles del 09. L’eufòria fallera ha acabat després de prop d’un mes d’activisme al Cap- i- Casal i les nostres Oliva, Tavernes i Gandia, entre d’altres. Les ciutats, ara sí, es detenen per tornar a ser el que era. Es denota un cert grau de tristesa si es contraposa amb els dies anteriors on era impossible no contagiar-se de l’alegria inundant de les ciutats del centre del País. Els operaris amb el seu treball diürn i nocturn fan que tot torne a la normalitat el més prompte possible, fent un impàs en la melangia de locals i forasters. Només en queda l’empremta dels visitants i els preus abusius d’alguns comerços. Sí, les Falles han estat una evident empenta anticrisi a què s’han sumat els ja quotidians preus desmesurats per vore les falles més cares amb tranquil·litat. Ara, és hora d’emmagatzemar les fotos fetes, acabar els coets, guardar brusons i mocadors i recuperar-se de la molta orxata, suc de taronja, paelles de tot tipus, xurros i xocolate que s’han ingerit i acte seguit embalsamar l’esperit faller i demanar-li a qualsevol ens que l’any que ve no es note la crisi fallera tant com s’anuncia.\nM’apassiona l’ambient que es respira els dies de Falles.\nDurant uns dies el País és cobert per un microclima de valencianisme només percebut per pocs. Són dies de germanor, d’esperança. Dies on els tecnicismes fallers parlen valencià, malgrat tot. Les falles també ho fan tot, no normativament sovint, provocant desesper entre valencians i espanyols. Els fallers, per algun motiu estrany, trauen la llengua a relluir en arribar els assenyalats dies. L’absència de música en valencià és una obvietat i la feta en castellà ofega. La promesa ritenca de posar-ne és paper mullat, novament. Enmig d’aquest desert trobem dos oasis, però, l’un a València -organitzat pel col·lectiu local del BLOC JOVE- i l’altre a Burjassot -proposat per Escola Valenciana, els dos concerts amb el valencià com a motiu i d’una qualitat equiparable o superior a les orquestres que, carrer sí, carrer no, omplien les nostres nits de comboi.\nLa Plaça de la Verge, al seu torn, és omplerta per la gent que defuig l’esbarjo nocturn, devots o no, valentins, forans o valencians d’arreu del país són envaïts per l’emoció tot retent homenatge a la Mare de Déu.\nM’apassiona l’ambient que es respira els dies de Falles perquè és purament valencià.\nHa escrit Anna a 11:07 1 han opinat\nFa mesos i pesos (sí, m’ho acabe d’inventar) de la pintada. Ja és una cosa més que servix d’adorn i s’ha instal·lat en la paret d’un magatzem atzarosament. Com eixe cartell que té ben a prop i que alguna cosa encara clareja si ho mires bé, el d’Almúnia del PSOE, pelat i amb barba. En aquells temps la propaganda política ocupava totes aquelles parets que es deixaven. La pintada, ja ha sigut resposta i tot. Com em temia. Com esperava pacientment. Inclús fa molt de temps que han respost. No és que siga res de l’altre món, però ací no hi ha pintades i això fa que qualsevol passe a ser tot un esdeveniment. Per no haver, no hi ha ni espanyolistes. Crec que la darrera va ser per oposició al PHN del PP. L’he llegida moltes voltes. Me la sé de memòria, però cada dia la torne a llegir. Segurament n’hi ha més. De fet, n’estic segura. Però esta sense saber-ho em resulta especial. Sóc una d’eixes persones a qui estes xorrades aparents li importen molt. Igual massa. Gràcies a una pintada d’estes sóc nacionalista i potser per això llegir-les, més que un tràmit, em resulta especial. Dec estar en deute amb esta persona, o una cosa semblant. Si açò és kale borroka, m’apassiona. Poca gent ho fa i això ens convertix en peculiars per a molts i obsessionats per a la majoria. Crec. Recorde el dia que la vaig vore per primera vegada. Dissabte, de matí. Me n’anava a música, com cada dissabte de matí. Eixe dia em vaig posar una camiseta d’Obrint Pas, cosa que no faig mai. Entretinguda, escoltant música i caminant corrents, vaig vore alguna cosa novedosa. Eixe lloc és la parada de l’autobús i està en un lloc transitat a tothora. Vore lletres em van fer somriure. Començava a divisar –talà cosa que em va desconcertar, innocentment. NO AL CATALÀ EN L’ESCOLA! Més que sorprendre’m ho vaig concebre com un repte. Cada dia que passava la mirava, desafiant, però no hi havia notícies noves. Després d’esperar molt de temps, potser dos mesos, va haver resposta. M’esperava que fóra com les de les pintades a Bellreguard. O la mitat de la que hom va fer a la seu del PP de Beniarjó, però no. Ni s’ha obert un debat ni res. Esta pintada només és una petjada, blavera, a la vista de tot aquell que passe per l’escola. Des d’ací demane que siga resposta com cal. Només això. Un poble “tan polític” com Rafelcofer no pot permetre-ho!\nHa escrit Anna a 19:37 1 han opinat


Heyward Mews Holiday Homes Donabate Irlanda - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 7 allotjaments a Donabate.\nHeyward Mews, Roganstown, Donabate, Donabate, Irlanda - Veure al mapa\nMés informació sobre Heyward Mews Holiday Homes\nConvenientment situat a Donabate, Heyward Mews Holiday Homes és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Heyward Mews Holiday Homes, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Donabate, el Heyward Mews Holiday Homes és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Donabate


Abelardo, durant el seu primer entrenament amb l'Espanyol | EFE\n“Vull que la gent vibri amb el meu equip”. Sabedor que és l’última bala de l’Espanyol per aconseguir la salvació, Abelardo no s’ha desviat ni un mil·límetre de la seva filosofia de vida i futbolística en la seva presentació com a entrenador del conjunt blanc-i-blau. El tècnic asturià ha estat l’escollit per intentar obrar el que ara mateix sembla un miracle i ell n’és plenament conscient. El repte no l’espanta, ans al contrari. “Em sento un privilegiat de poder entrenar aquest gran club. Em vaig sentir molt afalagat quan em va trucar. Vinc al 100% a intentar revertir la situació i treballarem molt per aconseguir l’objectiu. He rebut altres ofertes, però no m’ho he pensat dues vegades a l’hora d’assumir aquesta responsabilitat”, ha declarat.\nAbelardo, la forma de treballar del qual “consisteix a viure el present i el dia a dia”, ha deixat clar que no vol que el passat cegui els afeccionats de l’Espanyol, que s’encomanen a les seves gestes a les banquetes de l’Sporting i l’Alabès: “He tingut la sort de dirigir aquests dos equips i complir els objectius, però la meva promesa és que treballarem de valent. És una situació que no és gens fàcil d’encarar”. Sobre el seu costum d’entrenar conjunts en posicions de risc i situacions poc favorables, l’asturià ha reconegut que “potser sí que soc una mica masoquista”, però també ha apuntat que “quan decideixo acceptar una oferta és perquè el projecte em ve de gust, i aquest club, amb tota la història que té, em ve molt de gust“.\nLa consigna de l’Espanyol fins al final de temporada serà ben clara. “A partir d’ara hem de començar de zero. Ens queda una Lliga de 20 partits en la qual comencem amb cinc punts de desavantatge. Res més. Ens queden 60 punts per disputar. Haurem de lluitar cada punt com si estiguéssim jugant la final de la Champions. A Primera tots els partits són complicats. Els hem de lluitar tots. Competir, competir, competir i tornar a competir. Si ho aconseguim, tindrem moltes opcions de salvar-nos”, ha justificat un Abelardo que s’ha trobat “un grup molt bo i molt predisposat” i “una plantilla amb una qualitat enorme”, la majoria de jugadors de la qual “van classificar el club a Europa la temporada passada” i només “necessiten recuperar la confiança i la identificació amb una idea de joc que, estic segur, els anirà bé”.\n“Vull és que l’equip transmeti coses a la gent”\nEl nou entrenador perico ha insistit més d’una vegada en el fet que “no puc prometre guanyar, però sí que el meu equip serà competitiu”. “Aquesta serà la meva missió. No vull donar pilotes per perdudes i vull un conjunt vertical. El futbol és treball diari i no tinc cap dubte que, amb esforç, els resultats arribaran“, ha recalcat abans de deixar clar que “no és el repte més difícil de la meva carrera”. A Abelardo, que ha firmat un contracte de sis mesos “perquè crec que és el més lògic”, no li fa por debutar contra el Barça: “No és cap inconvenient. Hem d’estar agraïts de jugar a la Lliga Santander. No he pensat en aquest partit encara, però puc assegurar que l’Espanyol sortirà a guanyar. Em deixaré la pell per aquest club i demostraré, com he fet sempre, la meva professionalitat”.\nPer últim, l’exentrenador d’Sporting i Alabès no ha volgut donar feina a la secretaria tècnica blanc-i-blava, ja que “estic molt satisfet amb la plantilla i si la direcció esportiva treballa per fitxar algun reforç que millora la plantilla, serà benvingut, però no he passat cap llista ni he parlat del tema amb la directiva”, i ha tret ferro a la mala ratxa perica a l’RCDE Stadium. “La qüestió és que hem de sumar punts. Tant és que sigui a casa com a fora, encara que amb els nostres seguidors sempre és més fàcil. Jo el que vull és que l’equip transmeti coses a la gent, que els jugadors tinguin les idees clares“, ha sentenciat el nou tècnic de l’Espanyol.\nRamon Desembre 30, 2019 | 20:33\nEnhorabona, espanyolistes, aquest cap de setmana no heu perdut!\nSóc culer Desembre 31, 2019 | 01:06\nI desitjo sort a l'Abelardo i a l'Espanyol. Barcelona mereix tenir més equips de primera línia, a banda del millor.\nRamon Desembre 31, 2019 | 11:25\nMentre que no siguem independents, no convé que Barcelona -ni tan sols Catalunya-, tingui més equips de primera fila. És preferible continuar tenint-ne un que sigui de tothom i que supleixi la manca de selecció nacional. Un cop lliures, llavors ja sí. Llavors lògicament (atesa la demografia) Barcelona tindrà quatre o cinc equips a la primera divisió nacional. Tipus com els té Londres o Buenos Aires.\nRamon Desembre 31, 2019 | 11:54\nPer cert, l'Espanyol ja fa anys que no és un equip barceloní. Ni tan sols és de la mateixa comarca. Aquest sistemàtic menyspreu dels espanyolistes per la comarca que l'acull em sembla molt lamentable. L'Espanyol és un equip baixllobregatí. Que té la ciutat esportiva a la Mina? D'acord. Però el camp és a l'elitista barri de Sant Cosme.


Joc d'ordinador RAGE: Edició Campanya per a Mac OS\nNoms alternatius: RAGE: Campaign Edition\nJugar a RAGE: Campaign Edition\nProcessador: Core 2 Duo / Athlon 64 X2 2 GHz\nTargeta de vídeo: GeForce 8800/Radeon HD 4200\nEspai en disc: 25 GB\nRage: Campaign Edition - una edició expandida especial del popular joc d'ordinador que combina elements de diversos gèneres de jocs populars. Joc Wrage és una barreja volàtil entre un shooter en primera persona, corrent actuacions de carrera i sistema d'anivellament en la millor tradició de clàssics jocs de rol. Ambient dinàmic únic del joc ens portarà món Reydzh experimentar una catàstrofe global, on l'objectiu principal de qualsevol dels seus habitants - per seguir amb vida. La base per al món del joc va ser presa univers món post-apocalíptic descrit en la popular pel · lícula de Hollywood "Mad Max", on tot es decideix per mitjà de les armes i la velocitat dels residus de parts de vehicles recollits.\nRage, un joc, que mostra tots els horrors del món post-apocalíptic, va sobreviure a una catàstrofe global terrible. El 2004, els científics van trobar el meteorit enorme grandària precipitant a tota velocitat per al planeta Terra i xocar amb ells inevitable. Els governs de tots els països del món estan units en un projecte comú que es diu "L'Arca", quan una pluralitat d'emmagatzematge subterrani de provisions, municions i equips, també es troba immers càpsules amb les persones immerses en animació suspesa. Hauran de reconstruir la civilització humana després del desastre. En 2029, un asteroide xoca contra la superfície del planeta i la majoria de la població del món es mata, destrueix ciutats senceres. Es provoca després de l'impacte d'un asteroide de pols cobreix el cel i el món comença "hivern nuclear". Diversos anys després, la pols es assenteix i Arkdwellers seleccionat a la superfície per tornar a construir la civilització del món. Només hàbit humà estimat, fins i tot a la cara d'un perill comú és difícil d'unir ells i els representants dels diferents refugis d'iniciar una sagnant guerra per la supremacia sobre el dret planeta. Va ser en aquest punt, el joc Reydzh obre per a nosaltres com per al personatge principal de la història.\nRage, un joc on la recollida d'escombraries pastura un dels entrenaments més divertit i necessari. En la seva major part, l'únic que trobarà serà una escombraries banal que després es pot vendre per una mica de diners, però de vegades es trobarà i les coses o parts d'aquestes coses útils útils. Història del món des del desastre i la narració directa de temps reflecteix molt malament, i fins i tot va trobar un llibre que no serà ni tan sols agafar una pel · lícula a través, que s'han d'ajustar els residus de paper igual de banal, que s'utilitza comunament en Reydzh estelles fredes nits del desert.\nRage Actualment un petit sistema d'artesania i quan serà bastant avorrit per la interminable passejos els erms, i no s'aturen els trets amb una enorme quantitat d'enemics assedegats de sang, llavors vostè pot seure en un racó aïllat i fer una mica de les escombraries recollides. Així que vostè pot fer un petit robot de lluita o una torreta d'metralladora, que pot ser de gran ajuda per fer front als enemics, encara que en aquest cas, la seva participació en els tirotejos no pot ser necessari. Rage: Edició de la campanya - versió de les plataformes de jocs populars dissenyats específicament per a Mac OS, on a més de la campanya clàssica d'un sol jugador es van afegir dues addicions d'altres paquets, incloent «Anarchy Edició» i «Canelles».\nJocs Jocs MMORPG en línia RAGE: Campaign Edition


Beatifiquen set religiosos morts a la Guerra Civil - Diari de Girona\neva batlle 07.05.2017 | 07:14\nEls set beats formaven part de la Congregació de Missioners del Sagrat Cor de Jesús. Quatre eren sacerdots i professors i ensenyaven als joves seminaristes. Els altres tres religiosos eren germans que col·laboraven en el seminari fent tasques a la cuina, a l'hort i a la granja que tenien a la comunitat de Canet de Mar, on residien.\nEls beats assassinats el 1936 a Serinyà són Antonio Arribas, Abundio Martín, José Vegara, Josep-Oriol Isern, Gumersindo Gómez, Jesús Moreno i José del Amo. Un d'ells era de Catalunya –Isern– i la resta, d'altres punts d'Espanya.\nTots ells, com va recordar ahir el pare Francisco Blanco, superior provincial de la congregació dels Missioners i postulador actual de la causa, el fatídic 29 de setembre de 1936 van perdre la vida després de passar gairebé dos mesos en masos de la demarcació de Girona refugiats mentre intentaven anar cap a França a creuar la frontera. Els van delatar i després van ser assassinats.\nMés tard, les famílies catòliques de la zona els van enterrar a Serinyà i, el 1940, la comunitat de Missioners del Sagrat Cor de Canet de Mar els va enterrar al cementiri del poble. Actualment reposen a la capella dels màrtirs del santuari que els Missioners tenen al carrer Rosselló de Barcelona. La celebració de la seva memòria serà cada 6 de novembre.\nEl 8 de juliol d'aquest any passat, el papa Francesc va firmar el decret per tal de declarar-los màrtirs de la fe i ahir es va celebrar la beatificació. La va presidir el delegat del Sant Pare, el cardenal Angelo Amato i va estar acompanyat del bisbe de Girona, Francesc Pardo. Tot va començar a dos quarts de dotze en punt i va durar un parell d'hores, durant les quals el silenci absolut, les oracions religioses i els càntics del cor i el so de l'orgue de la Catedral van ser els principals protagonistes. Hi havia companys de la mateixa congregació dels missioners i també membres de la família dels ja sants.\nDurant la cerimònia, a la qual van assistir centenars de persones que van omplir la catedral de Girona, es va escenificar el ritus de la beatificació. El moment clau va ser quan el cardenal Amato va fer lectura de la Fórmula de la beatificació escrita pel Papa, la carta apostòlica que els declarava beats. Tot seguit, amb el cor de fons, es va fer una petita processó amb les relíquies dels beats, unes peces de roba trobades en el lloc del seu afusellament moments després de la seva mort. Aquestes van ser beneïdes amb encens pel cardenal Amato. I, finalment, el bisbe de Girona, Francesc Pardo, va donar gràcies per la beatificació dels religiosos del Sagrat Cor, que «van vessar la seva sang com a testimoni de la seva fe en l'Amor de Déu».\nTant ell com el Postulador General dels Missioners del Sagrat Cor van rebre la carta apostòlica de mans del representant del papa Francesc. Aquest també va lloar la figura dels set màrtirs. Un cop beatificats, la cerimònia va viure un moment crucial, que va ser quan es va descobrir un mural del pintor Joan Torras Viver on apareixen els set missioners.


DIARI DE L´EDUCACIÓ. Un homenatge a les pedagogues oblidades | Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya\nDIARI DE L'EDUCACIÓ. Un homenatge a les pedagogues oblidades\nEl Col·legi de Pedagogs de Catalunya commemora el Dia de la Dona visibilitzant la tasca de les pedagogues referents del llarg de la història. "Les pedagogues hi són i sempre hi han estat però no se n'ha parlat prou, cal incorporar-les en els plans d'estudis quan parlem de pedagogia i d'educació i reparar una injustícia històrica".\n· 29 pedagogues que han revolucionat l’educació a Catalunya\n· La persecució de les germanes Úriz Pi per lluitar per la renovació pedagògica feminista\n· Dues pedagogues obren un cicle de xerrades sobre dones oblidades\nLa pedagogia és una professió molt feminitzada. De fet, un 85% de les persones col·legiades al Col·legi de Pedagogs de Catalunya (COPEC) són dones. Tot i això, les dones pedagogues, tal com passa en moltes professions, tenen una ínfima representació en els càrrecs de poder, siguin òrgans tècnics, polítics o universitaris. Amb l’objectiu de visibilitzar la tasca d’aquestes dones, el Col·legi de Pedagogs de Catalunya va organitzar el passat dilluns 2 de març un acte sota el nom «On són les pedagogues referents?» per a reivindicar la importància de les dones pedagogues, que són qui sustenten la professió.\nEncara avui a les pedagogues se les associa als rols de cura que tradicionalment tenen assignats les dones en el nucli familiar. Per això, l’objectiu de l’acte va ser donar veu a les pedagogues i reivindicar la seva tasca. “Nosaltres també volem intervenir en els espais de decisió i desenvolupar-nos professionalment igual que ho fan els nostres companys pedagogs“, declarava Rosa Rodríguez, presidenta del Col·legi de Pedagogs de Catalunya, en iniciar la sessió. També va afegir que l’acte pretenia esdevenir la llavor de la futura vocalia o comissió de Dona i Pedagogia. Per la seva banda, Jordi Puig, president del Consell Social del Col·legi, va destacar que “estem en un món on la figura de la dona queda amagada” i que, per aquest motiu, és molt important que les “pedagogues referents surtin a la llum”.\nInnovadores i compromeses\nPer tal de visibilitzar la tasca de les dones pedagogues, Maria Concepció Torres, presidenta de la Comissió de Deontologia del Col·legi, va fer un recorregut històric al llarg de les aportacions d’algunes de les principals pedagogues espanyoles, però també estrangeres, principalment del segle XX. Aquelles que, en el seu moment, van contribuir enormement en l’evolució de la professió però que no els hi va arribar mai el reconeixement, o va arribar massa tard. “Les pedagogues hi són i sempre hi han estat però no se n’ha parlat prou, cal incorporar-les en els plans d’estudis quan parlem de pedagogia i d’educació i reparar una injustícia històrica”, afirmava Torres.\nTorres va començar fent menció a Hipàtia d’Alexandria, filòsofa i mestra neoplatònica grega del segle V, destacada en els camps de les matemàtiques i l’astronomia. Malgrat que qualsevol llista és incompleta, es van assenyalar algunes de les grans pedagogues referents. Cal destacar, per exemple, a Maria Montessori, primera dona en aconseguir la titulació de metgessa a Itàlia, i que dóna nom al famós mètode educatiu. També és important la figura de Rosa Sensat i Vila, que va tenir un paper molt destacat en el desenvolupament de l’Escola Pública Catalana durant el primer terç del segle XX, convertint la seva passió personal per l’educació en un compromís social. Així mateix, Marta Mata i Garriga, pedagoga, diputada i senadora socialista, va deixar una gran empremta sent una de les grans defensores de l’escola pública i del dret a l’educació.\nMoltes de les pedagogues que van ser citades durant l’acte tenen en comú l’aposta per la innovació educativa i la recerca, així com el seu compromís polític reivindicant la igualtat entre homes i dones. En aquest sentit, es va mencionar, per exemple, a Margarida Comas i Camps, gran partidària de la innovació pedagògica i dels drets de les dones, o a Concepción Sainz Amor, considerada pionera de la coeducació i una gran defensora de l’escola rural. Aquesta última promovia la idea que l’escola no pot estar allunyada de la vida del poble i que la natura havia de proporcionar els continguts bàsics per l’aprenentatge. També va jugar un paper rellevant en la innovació pedagògica Anna Rubiés i Monjonell, qui va ser directora del Grup Ramon Llull i va estar molt implicada en les escoles d’estiu.\nSeguint aquesta mateixa línia d’innovació pedagògica, Torres va fer referència a dues parelles de germanes que van introduir nous mètodes. Per una banda, les germanes Carolina i Rosa Agazzi, pedagogues italianes que van crear un jardí d’infància sota la idea d’aprendre a través de l’observació, amb l’objectiu de formar els infants perquè siguin capaços d’actuar per pròpia iniciativa. Per l’altra banda, les germanes Josefa i Elisa Uriz Pi, mestres pedagogues i activistes polítiques que van reivindicar el paper de la dona en tots els aspectes professionals, socials i polítics, més enllà del rol familiar tradicionalment atorgat a les dones. Aquestes germanes són considerades les precursores de l’Escola Moderna Espanyola, un projecte educatiu adreçat a les classes socials baixes amb l’objectiu de garantir l’accés a una educació científica i democràtica.\nReptes de futur per a la pedagogia\nMireia Mata, Directora General d’Igualtat de la Generalitat, qui es va encarregar de la clausura de l’acte, va apuntar que les pedagogues tenen el repte d’introduir el feminisme tant a les aules com a les institucions. «És una pedra que hem de picar a tots els nivells» va dir. En aquest sentit, va assenyalar que, durant segles, l’educació va ser molt similar, perquè només estudiava una classe social -la privilegiada- i, durant molt de temps, només els homes. Ara, però, tot és molt diferent: les aules estan plenes de diversitat, i això, segons Mata, pot ser una gran oportunitat de renovar els mètodes educatius.\nSeguint aquesta línia, Torres va afegir que, en aquest context divers i plural, “és un bon moment per introduir el concepte de gènere i diversitat en els àmbits educatius, ja sigui en l’educació formal com la informal”. La pedagogia, per tant, té el gran repte de plantar la llavor del futur. “L’educació al llarg de la vida és una construcció continuada de la persona humana”, va assenyalar Mata, parafrasejant a la pedagoga Maria Teresa Codina. “L’educació és cada dia, cada moment de la nostra vida. En aquest sentit, el paper de les mestres i pedagogues és vital”, va concloure.\nData de publicació: 8/3/2020


L’Ajuntament de Sant Feliu presenta els plànols i la memòria de la reforma de l’Escola de Música – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nL’Ajuntament de Sant Feliu presenta els plànols i la memòria de la reforma de l’Escola de Música\nBy Paul Marca|2010-11-25T11:03:09+02:0025 de novembre de 2010|Sense categoria|0 Comentaris\nSegons s’informa des de l’Ajuntament de Sant Feliu, ja hi ha full de ruta que defineix com quedarà l’Escola Municipal de Música. L’ha fet l’estudi d’arquitectes Josep Ferrés, de Palafrugell, i contempla la reforma interior de l’emblemàtic edifici del carrer de Capmany.\nEls primers plànols de què disposa l’Ajuntament contemplen una reforma de l’edifici, amb una reestructuració interna de l’immoble, per tal de donar un millor servei als usuaris. Una reforma que es farà per fases, de forma progressiva, i que ja començarà al 2011 en paraules de la regidora d’Educació, Fina Cosp.\nSurten en total 15 aules i un espai de percussió, així com una sala auditori que neix en la planta baixa.\nDe forma desglossada, en la planta situada al nivell del carrer es preveu una reestructuració de les dependències per acollir una Sala Gran-Auditori de gairebé 80 metres quadrats, un vestíbul, ascensor, un lloc d’administració, direcció i arxiu, un espai de biblioteca, caldera, així com una sala exterior de percussió. La planta baixa té una superfície útil d’uns 200 metres quadrats.\nLa planta primera és ocupada essencialment per aules de diferents dimensions. En surten set. També s’hi col.loquen lavabos i la caixa de l’ascensor. L’aula més gran és de 33 metres quadrats. En total a la planta hi ha una superfície de 153.60 metres quadrats, a la qual s’afegeix la terrassa i el porxo, així com una escala exterior.\nA la planta segona, junt amb els lavabos, surten vuit aules i una terrassa. La superfície total útil d’aquesta segona planta és de 153.60 metres quadrats.


Ecodiari: La bicicleta elèctrica, el gran vehicle oblidat en temps de crisi\nMarta Pombo Sallés | Actualitzat el 27/11/2011 a les 12:57h\nEn temps de gran crisi econòmica cal buscar més d'una solució als problemes quotidians. Per aquest motiu, és important potenciar molt més l'ús de la bicicleta com a vehicle d'ús diari per anar a treballar, estudiar, comprar, etc. Però encara falten accions que millorin la seguretat per circular i també per aparcar aquest vehicle evitant al màxim els robatoris. I l'altra gran qüestió fonamental és, sens dubte, promoure seriosament l'ús de la bicicleta elèctrica ja que permet el següent:\nestalviar diners en aquests temps tan difícils ja que tenir vehicles propis com un cotxe és molt car, apart de contaminar més. Una bicicleta eléctrica és molt més econòmica a curt i a llarg termini;\nmillorar la salut individual i col.lectiva perquè, gràcies al mecanisme elèctric d'assistència per pedalar, moltes més persones poden utilitzar-la, fent un tipus d'exercici tranquil i no cansat, absolutament necessari en una societat massa sedentària. Aquest exercici, adequat a les possibilitats de cada persona, evita moltes malalties que tenen un gran cost econòmic i també un cost en la qualitat de vida de la persona. També permet a la gent arribar als seus llocs de destinació sense estar cansada ni regalimant suor per tot el cos. Les pujades deixen de ser obstacles impossibles.\nPer tant, està prou clar que cal fer una aposta ben ferma per a aquest tipus de vehicle. També falta, però, més respecte i capacitat de convivència pacífica entre tots els usuaris de la via pública vagin amb bicicleta, cotxe, moto, a peu o amb el que sigui. Aquest problema de la mala educació de certes persones és a tots els nivells de la nostra societat i cal lluitar-hi contundentment en tots els àmbits on es presenta.\n«Fes_edit» aposta per la mobilitat sostenible des de la UDG\nEl món local es compromet amb els vehicles elèctrics\nLa nova moto catalana Volta, al mercat el gener del 2012\nTMB incorpora 31 nous autobusos de gas natural comprimit\nbicicleta elèctricabicicletaestalviMobilitat sostenible


Notícies - Dibuixos\nEl periodista, comentarista i presentador de ràdio i televisió José María Íñigo (1942-2018) va morir el passat dissabte. El popular professional de la comunicació va destacar per una tasca innovadora, brillant i intel·ligent en els mitjans en què va treballar. Íñigo també era un apassionat seguidor de l'humor gràfic de premsa, el 2015 va impulsar la creació del Museo del Humor en Casasimarro (Cuenca) i en va ser el seu director.\nAutors com Forges, Mingote, Vizcarra, Ferran Martín, Puebla i molts altres dibuixants estan representats amb les seves obres al Museu. La vinyeta que reproduïm és un homenatge de Javi Salado al comunicador desaparegut.\nPublicat a: Dibuixos\nJosep Escobar, el genial creador de Carpanta o Zipi i Zape, va viure a Granollers (Barcelona) fins a 1934, any en què es va casar i va fixar la seva residència a Barcelona. A la casa en què va viure (Carrer Barcelona) encara són visibles uns dibuixos que va fer amb carbonet. Aquests esbossos estan situats en una paret d'una escala estreta que puja al terrat. Aquesta interessant curiositat que ha resistit el pas del temps, l'han donat a conèixer el magazín "Granollers avui" de Ràdio Granollers.\nAna Belén Rivero, "autodeclarada" artista descarada i divertidíssima, ens explica la relació de la vida monacal amb els vins. Podeu veure la historieta sencera aquí.\nUrban Sketchers és un col·lectiu d'artistes a tot el món que dibuixa les ciutats on viuen i els llocs on viatgen. Aquest grup vol sumar-se a l'homenatge a les víctimes de l'atemptat de Barcelona i enviar tot el seu suport als ferits i familiars en aquests moments tan difícils. Per a això han convocat una trobada de dibuix, amb assistència lliure, a la Plaça Catalunya de Barcelona el diumenge 27 d'agost d'11 h a 13 h.\nLes i els "sketchers" no tenen por, per això seguiran sortint a la Rambla de Barcelona, a Cambrils, a París, a Londres, a Berlín, a Brussel·les, a Estocolm, a Niça i totes les ciutats del món a fer el que més els agrada, dibuixar, i dedicaran tots els dibuixos a les víctimes pel terrorisme.\nPels qui no puguin anar a la trobada proposen dibuixar des d'on us trobeu i fer el vostre propi homenatge utilitzant les següents etiquetes per compartir a les xarxes socials:\nPublicat a: Dibuixos, Convocatòries\nEl dibuixant català Joan Cornellà ha dibuixat la portada del nou disc de la banda americana Wilco que sortirà a la venda el 9 de setembre.\nJoan Cornellà és conegut per les seves tires mudes de sis vinyetes en les quals s'expressa en clau d'humor negre i absurd utilitzant moltes vegades el tema de la violència com a recurs creatiu.\nPer a la portada de Wilco, Cornellà ha fet prova del seu imaginari i ha creat una historieta en la qual una nena gaudeix de la seva música preferida gràcies al fet que el seu pare resulta electrocutat.\nCornellà va començar col·laborant per a la revista El Jueves i avui dia ja ha treballat en publicacions com La Cultura del Duodeno, El Periódico, el Ara, TMEO i també Le Monde i The New York Times a nivell internacional.


Tanquen l’estació de Sants durant més de quatre hores pel tall a les vies de l’AVE | betevé Web\nRedacció btvnotícies dimecres 8 de novembre, 2017 , 17.06\nCentenars de persones ocupen les vies de l’AVE i impedeixen accedir-hi a tots els trens de la tarda\nL'accés a l'estació de Sants ha estat tancat al públic. Ha estat una mesura de seguretat amb què s'ha volgut evitar que se sumés gent a la mobilització que, des de poc abans de les 17 h, tallava la circulació a set vies. S'han vist afectats pel tall tant l'AVE com els combois de Rodalies. A Girona centenars de persones també han bloquejat les vies d'alta velocitat des de primera hora del matí.\nLa mobilització ha començat quan unes 500 persones han ocupat les vies, però amb el pas de les hores s'hi ha anat sumant més gent. Per evitar que hi entrés algú més, s'ha prohibit l'accés a l'estació, d'on només s'ha permès sortir. S'ha recomanat als usuaris l'ús estacions alternatives, com Passeig de Gràcia o Arc de Triomf.\nEls concentrats, molts dels quals provenien d'una manifestació d'estudiants, han ocupat les vies i hi han desplegat una pancarta per demanar l'alliberament dels consellers del govern, destituïts pel 155 i en presó preventiva a Madrid, i dels líders de l'ANC i Òmnium Cultural, també empresonats. Segons els manifestants, a més de paralitzar les comunicacions catalanes i d'interrompre la circulació de trens d'alta velocitat, la majoria dels quals connecten Barcelona amb Madrid, la voluntat és fer arribar les conseqüències de la protesta a la capital espanyola.\nSegons Adif, la protesta també ha afectat les línies de Rodalies 1, 3 i 4. Poc després de les sis de la tarda, només ha quedat afectada amb el tall una via de Rodalies. Això ha provocat que algunes de les andanes de l'estació haguessin de compartir els dos sentits de circulació dels combois.\nAdif ha ha habilitat transport alternatiu entre el Camp de Tarragona i Sants. Protecció Civil ha afegit que els viatgers d'AVE que circulen en sentit nord seguiran el trajecte en trens de mitjana distància.\nLa concentració s'ha acabat passades les nou de la nit, quan els usuaris han abandonat les vies a poc a poc i s'han seguit concentrant a la sala principal de l'estació. Un cop tots els manifestants han abandonat les andanes, la protesta s'ha dirigit a l'exterior del recinte. Precisament en el darrer punt de la protesta, alguns viatgers de l'AVE que esperaven poder agafar el seu tren s'han encarat amb alguns dels manifestants, tot i que no hi ha hagut incidents.\nProtesta a l'AVE de Girona\nA quarts de nou del matí d'aquest dimecres un grup nombrós de manifestants han entrat a l'estació de l'AVE a Girona. La presència policial no ha pogut impedir-ne l'entrada i posterior ocupació de les vies.\n— Sergi Unanue (@SergiUnanue) 8 de novembre de 2017\nA banda de l'afectació a l'AVE, durant tot el dia s'han produït talls en algunes carreteres i també afectacions en el transport públic.\nAVEComitès de Defensa de la República (CDR)estació de Sants


Les muralles d'Ilturo: Tanit\nSílvia Tarragó Castrillón 4 de novembre de 2010, a les 17:25\nNo he llegit "Salambó", me'l apunto. Aquest estiu vaig ser a Cartago i no queda gairebé res de l'antiga ciutat (maleït Cató), tanmateix el lloc impressiona.\nRosa Isabel 4 de novembre de 2010, a les 21:37\nGran viatge, Sílvia. La veritat és que els romans no perdonaven els seus adversaris: "Delenda est Carthago" repetia sempre l'antipàtic de Cató (antipàtic en moltes coses). Diu també Virgili a la Eneida: "Recorda, romà, que regiràs el món, que les teves habilitats seran imposar la pau, perdonar els humils i humiliar els superbis"!


distraccions: lletres boniques 3ª part\nlletres boniques 3ª part\nEstic molt monotemàtica darrerament i és que la calor de l’estiu m’aplatana tant que no em ve massa de gust treballar ni amb teles ni amb llanes. És per això que m’estic dedicant a la cal·ligrafia. Això sí, aquesta serà la tercera i darrera entrada sobre ‘lletres boniques’.\nCom us vaig prometre, avui la dedicarem a enllaços amb recursos gratuïts, perquè està clar que alguns hobbies requereixen una inversió en materials i, de vegades, el que ens ve de gust és provar per veure si ens agrada. Si ens iniciem en una nova activitat i hem fet una gran despesa correm el risc que després no ens acabi de convèncer i llavors, a banda d’haver malgastat uns diners, tenim una sèrie de materials que acaben amuntegant pols i oblidats en un racó.\nPel que fa a la cal·ligrafia i al lettering, en principi, no necessitem massa material. Amb algun estri per escriure com ara un plomí, un retolador o un pinzell n'hi ha més que suficient.\nPer on comencem? Podem descarregar-nos tota una sèrie de plantilles molt útils per a començar a practicar.\n➩ Three feelings al seu blog ens ofereix un quadern molt interessant, amb tot un seguit d’indicacions i una mostra de l’abecedari en majúscules i un en minúscules i una sèrie de paraules. Requereix subscripció.\n➩ Raquel de Cocoloko també va preparar fa temps un quadern amb mostres dels traços i una làmina amb majúscules i una altra amb minúscules. La va enviar per correu electrònic als seus subscriptors. No sé trobar si hi ha l’enllaç disponible al seu blog.\n➯ La Srta. Rock and Roll ens ofereix diversos abecedaris, així com números, en l’apartat ‘descargables’ del seu blog.\n➯ Littlehannah i Anacoolteacher també tenen alguns freebies disponibles.\nAra algunes recomanacions en anglès:\n➯Dawn Nicole té un web molt complert amb una gran quantitat de material disponible, tant pel que fa a plantilles com recomanacions i consells per escriure.\n➯A la secció 'Lettering for newbies' del blog de ‘Lyssy creates’ trobareu una sèries de posts amb plantilles i consells per iniciar-vos i altres recursos de pagament en cas que vulgueu aprofundir-hi més.\n➯I per últim, per no pas per això menys important, la pàgina dels retoladors Tombow també ofereix uns fulls per aprendre els traços bàsics i l'abecedari.\nI com que diuen que una imatge val més que mil paraules, aquí van una sèrie de vídeos:\n➯ Silvia ‘la gata con botas’ recentment ha inaugurat un canal de youtube amb uns consells molt útils sobre com agafar el retolador i la inclinació que cal donar-li. De moment, hi ha pocs vídeos, un parell, crec, però doneu-hi un cop d’ull, perquè la manera en què s’agafa el retolador és clau per obtenir uns traços ben definits.\n➯ Darrerament, Happy letters ha estrenat un web visualment molt xulo i ofereix l’accés a tres vídeos gratuïts als seus subscriptors. Té un curs online a través de Thehobbymaker que m’està temptant moltíssim. Al final hi he caigut de quatre potes, així que ja us ho explicaré.\n➯ L’última recomanació és la web d’Amanda Arneil, està en anglès, però hi ha algunes plantilles molt útils i alguns vídeos. Esteu atents a les actualitzacions del seu blog, perquè de tant en tant, ofereix cursos online gratuïts amb vídeos i plantilles per descarregar. Jo en vaig realitzar un de brush lettering i va em resultar força interessant. Durant 5 dies ens va ensenyar a dibuixar tot l’abecedari amb aquarel·les i pinzells amb dipòsit d’aigua. Resulta recomanable com a punt de partida en el món del lettering. Evidentment, la seva intenció és que després et matriculis a algun de la resta dels cursos de pagament.\nCom veieu la llista de recursos gratuïts és força extensa, així que per fer una primera capbussada dintre del món de les lletres boniques no cal massa inversió. Jo crec que amb un retolador de punta pinzell o un pinzell i unes aquarel·les en teniu prou, fins i tot, el pinzell no cal que sigui res de l'altre món. I després si veieu que us animeu, podeu invertir en més materials, més plomins, més varietat de retoladors i aquarel·les, en un llibre com el Letras bonitas de Three feelings. Vaja que hi ha una immensitat de materials per dibuixar lletres!!!\nPersonalment, crec que l'important, com en tot, és practicar i practicar. Intentar ser constant i dedicar-li una estoneta diàriament. A mi m'ha servit de molt dedicar-li 30 minuts al dia de manera constant. Crec que més val això que no pas posar-m'hi tota una tarda seguida i oblidar-me de les lletres per un mes.\nSi us animeu a practicar, feu-m'ho saber, així com si coneixeu d'alguna altra pàgina amb consells i tutorials.\nPublicat per laura a 18:48\nEtiquetes de comentaris: abc, cal·ligrafia, escriptura, lettering, lletres\nMoltíssimes gràcies pel recull! Jo practico de tant en tant però no amb la teva constància ni per descomptat amb resultats tan xulos.\nSi algun dia surt alguna cosa amb cara i ulls prometo ensenyar-ho al blog.\nQué bonito, Laura, me quedo extasiada viendo tu caligrafía y me pierdo entre tanto enlace.\nGracias por inspirarnos :)


gener | 2014 | CRP Vallès Oriental IV\nII EDICIÓ DEL VIDEOMAT\nPublicat el gener 28, 2014 per crpvalltenes\nEl Creamat ha preparat la segona edició del vídeoMAT, al qual animem a participar. És un projecte que lliga matemàtiques, entorn i comunicació, que pot representar una experiència interessant i engrescadora per al nostre alumnat.\nLa inscripció al vídeoMAT està oberta fins al 7 de març.\nParal·lelament s’ha obert el termini de lliurament de treballs del vídeoMAT que durarà fins el 4 d’abril.\nTambé al web del vídeoMAT trobareu enllaçats els materals de suport que es van fer servir a les sessions de formació realitzades el passat mes de novembre i que us poden ser d’utilitat en la confecció dels vostres vídeos.\nII XERRADA “RECURSOS I ESTRATÈGIES PER A LA CREATIVITAT A L’AULA”\nEn la segona xerrada d’aquest cicle organitzat pel CIFE i Eumo Editorial, Recursos i estratègies per a la creativitat a l’aula, el convidat, Víctor Sunyol, expert en tallers d’escriptura creativa, donarà consells pràctics per generar idees i adquirir seguretat i agilitat en els tallers i activitats de creació de textos.\nLa sessió s’adreça a professors de tots els nivells educatius i estudiants de grau de mestre.\nTargetó Victor Sunyol\nIICONGRÉS HÍBRID ENTRE ARTS, CIÈNCIES I EDUCACIÓ\nJa és aquí el II Congrés Híbrid entre Arts, Ciències i Educació que tindrà lloc el 21 i 22 de març a la Facultat de Ciències de l’Educació de la Universitat de Lleida. El preu de la matrícula és de 39,53€. El procés de matrícula s’iniciarà el 13 de Gener i finalitzarà el 28 de Febrer. Per a més informació visitear la nostra pàgina web: http://espaihibrid.wordpress.com\nXARXA DOCENT eduCAT 2.0. NOUS TALLERS OBERTS\nLa Xarxa docent eduCAT 2.0 informa que es troba oberta la inscripció als dos tallers oberts que es faran aquest trimestre:\nLa creació audiovisual a l’aula: En aquest taller reflexionarem entorn la creació audiovisual com a recurs didàctic, una proposta educativa per investigar, reflexionar, col·laborar i comunicar. Compartirem recursos i propostes didàctiques i aprendrem a “llegir i escriure” missatges audiovisuals, fent un recorregut des de l’elaboració de guions a l’edició de vídeo, posant l’èmfasi en el plantejament pedagògic.\nFem un viatge virtual? Confeccionarem mapes col·laboratius, utilitzant Google Maps per compartir fotografies, texts, arxius de so,… També enregistrarem vídeos seguint itineraris amb Google Earth per fer visites virtuals atenent a diferents criteris com visitar edificis i llocs singulars, confeccionarem itineraris amb la informació geolocalitzada anteriorment, representarem l’evolució de variables sobre una línia de temps i un mapa amb l’API Timeline google maps, …\nSi es vol participar només cal que accedir al grup del taller des dels enllaços següents:\nLa creació audiovisual a l’aula\ni fer clic sobre el botó “Uneix-te a…” que es troba a la part superior dreta.\nPublicat el gener 22, 2014 per crpvalltenes\nEl Centre d’Innovació i Formació en Educació (CIFE) de la Universitat de Vic per informa del taller gratuït “The art of Hosting” que començarà el proper 6 de febrer de 2014.\nEs tracta d’un moviment innovador i global de formació i aprenentatge pràctic al voltant del lideratge participatiu que ens ensenya mètodes per a fomentar el diàleg, la facilitació i la concreció en grups grans.\nPer assistir a la conferència cal comunicar les dades personals (nom, cognoms, entitat/institució, correu electrònic i telèfon de contacte) per correu electrònic a formacio.cife@uvic.cat o trucant al 93/881 55 30.\nCartell art of hosting\nEl Col·legi dels Docents i dels Professinals de la Cultura han preparat les II Jornades sobre l’Ensenyament de les Humanitats al Batxillerat, en aquesta ocasió dedicades a les estratègies per millorar els resultats acadèmica a les PAU.\nAlhora, volen compartir el manifest en suport de les humanitats presentat el passat dia 16 de gener a l’IEC . La finalitat del document és fer prendre consciència a la societat civil que les mancances funcionals i personals en humanitats afebleixen el patrimoni cultural i deterioren el diàleg de la nostra cultura amb les altres cultures del món.\nSUPERAR DIFICULTATS LECTORES: COM CREAR UN CLUB DE LECTURA\nL´Associació de Lectura Fàcil organitza un taller gratuït en dinamització lectora destinat a professionals i voluntaris d’entitats, centres escolars i biblioteques interessats en organitzar clubs de lectura i d’altres activitats de dinamització lectora.\nL’objectiu del taller és donar eines pràctiques per crear i dinamitzar un club de Lectura Fàcil, i ajudar les persones amb dificultats lectores a superar les seves pors davant la lectura.\nLloc: Resdiència d’investigadors\n(c/ Hospital, 64. Barcelona)\nCal omplir aquesta butlleta\nMés informació clicar el següent ENLLAÇ


LAOS - viatgesbigsur.com\nConegut en l’antiguitat com “El regne del milió d’elefants”, Laos és un autèntic tresor per als viatgers més avesats. En el cor de la Indoxina, aquest petit país del sud-est asiàtic s’ha sabut allunyar de les principals rutes turístiques, mantenint inalterades les seves tradicions.\nAra, els seus sublims paisatges muntanyencs, les seves obres mestres d’arquitectura budista, la seva profunda espiritualitat, el bell arxipèlag de les Quatre Mil Illes del riu Mekong, estan al teu abast per a descobrir-los en un viatge únic i a la teva mida.\nSón tres les ciutats laosianes que val la pena visitar. Vientiane, la capital, et captivarà amb els seus edificis d’estil colonial francès, els seus daurats i lluents temples i el seu ambient agradable i relaxat, mentre que la petita població de Vang Vieng et robarà el cor per ser un dels llocs més bells i misteriosos de Laos. Endinsa’t en els seus paisatges càrstics, seguint una ruta senderista que et portarà fins a pagodes i temples en ruïnes, mercats locals d’exòtica gastronomia i autèntics poblets de muntanya.\nAl passejar per Luang Prabang entendràs per què és Patrimoni de la Humanitat de la Unesco i d’on ve el seu sobrenom de “la joia de la Indoxina”. A l’antiga capital històrica de Laos destaquen els bells temples budistes, com l’espectacular Wat Xieng Thong o Temple de la Ciutat Daurada. A Luang Prabang viuràs experiències úniques com presenciar el Tak Bat, el ritual de la cerimònia de lliurament d’ofrenes alimentàries que els fidels donen als monjos que peregrinen per la ciutat a l’alba, o conèixer de prop el dia a dia dels principals grups ètnics de Laos: els Khmu, els Lao Loum i els Hmong.\nEls paisatges de Laos són també una autèntica meravella asiàtica que pocs han explorat. Descobreix l’enigmàtica Plana de les Gerres,una espectacular esplanada esquitxada de misterioses roques megalítiques d’uns 2000 anys d’antiguitat. Recorre els cafetars i les belles cascades que s’amaguen a l’Altiplà de Bolaven. Gaudeix d’un refrescant bany a les paradisíaques cascades Kuang Si i endinsa’t en les coves sagrades de Pak Ou o Cova dels Mil Budes. Viatja al passat en el temple pre-angkorià de Wat Phou, una de les construccions sagrades més grans dels jemers hindús. Laos t’ofereix una infinitat d’experiències inoblidables.\nRemuntar el riu Mekong a bord d’una embarcació privada és una altra d’elles. Durant la navegació contempla els bells paisatges laosians, visita pintorescos pobles riberencs i temples amagats a la selva, i, amb sort, fotografia al curiós dofí d’Irrawaddy. També podràs gaudir d’una jornada sencera en alguna de les Quatre Mil Illes del riu Mekong, com a Don Khon o Don Daeng, i recórrer-les amb bicicleta.\nSi “El regne del milió d’elefants” és la teva pròxima destinació viatgera, consulta les nostres propostes de rutes exclusives i a mida per Laos i inspira’t.\nLes següents propostes són un punt de partida del que podria ser el teu viatge a Laos. Tracta-les com a inspiració, ja que dissenyarem una ruta únicament per a tu.\nAl cor d'Indoxina, Laos o l'antic regne del Milió d'Elefants, ens rep amb els seus esplèndids paisatges d'infinita bellesa natural i la seva gran riquesa patrimonial.\nPLÀCID SECRET ASIÀTIC\nLaos, amb el Mekong a l'ànima, on el verd ho impregna tot, és un dels països més petits i menys desenvolupats del sud-est asiàtic. L'essència de Laos batega en cada un d'aquests tresors, imprimint un segell únic d'espiritualitat i serenitat en la seva gent.\nConegut en l'antiguitat com "El regne del milió d'elefants", Laos és un autèntic tresor per als viatgers més avesats. Al cor d'Indoxina, aquest petit país del sud-est asiàtic s'ha sabut allunyar de les principals rutes turístiques, mantenint inalterades les seves tradicions.\nPer entrar al país és necessari disposar de passaport amb una validesa mínima de 6 mesos des del dia d’entrada i obtenir un visat d’entrada, amb un cost de 35 €. També cal portar 1 fotografia mida carnet.\nEl cicle anual del monsó que afecta el sud-est asiàtic produeix un clima de monsó sec i humit, amb tres estacions bàsiques per a la majoria de Laos. El monsó del sud-oest arriba a Laos entre maig i juliol, i dura fins al novembre. El monsó és seguit per un període de seca (de novembre a maig), començant amb temperatures relatives més baixes i les brises fresques creat pel monsó del nord-est d’Àsia (que passa per la major part de Laos), que dura fins a mitjans de febrer. Les excepcions a aquest principi general inclou a les províncies de Xieng Khuang, Hua i Phongsali, que reben les precipitacions procedents del Vietnam i la Xina durant els mesos d’abril i maig.\nLa moneda oficial de Laos és el Kip. També s’accepten el baht tailandès i el dòlar americà, sobretot a les ciutats.


Activitats muntanya estiu Andorra | guia de muntanya Andorra\nLes vies ferrades són una passejada pels escaladors i una escalada per als muntanyencs. És una activitat apta per a tots els públics i és una bona manera d'entrar en el món vertical. A Andorra tenim vies d'iniciació i vies difícils algunes impressionants. Deixa'ns formar-te i buscar-te la via apta al teu nivell.\ninfo via ferrada Andorra\nAndorra és el paradís del senderisme. Et proposem tot tipus de passejades temàtiques per observar la fauna la flora el llacs de muntanya els rastres de les glaceres, conèixer la història del nostre petit país.\ninfo senderisme Andorra\nPirineisme consisteix a pujar cims als Pirineus. De la més alta d'Andorra a les més emblemàtiques de país. Algunes són fàcils altres tècniques algunes llargues però totes es mereixen que les visitem. Deixa'ns ajudar-te a fixar objectius i realitzar la teva llista personal.\nTrekking pel món\nPassejades i grans recorreguts per les muntanyes d'Andorra i de tot el món. Dels Pirineus passant pels Alps i continuant per Irlanda t'organitzem i guiem durant el viatge. Ens ocupem de la logística de les diferents gestions de reserves ...\nConsultar activitats hivern


Raúl Bombín Escudero defensa la seva tesi sobre els sistemes dipolars en el règim quàntic degenerat — Departament de Física — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nSou a: Inici / Notícies / Raúl Bombín Escudero defensa la seva tesi sobre els sistemes dipolars en el règim quàntic degenerat\nRepresentació esquemàtica de les transicions de fase tèrmiques observades en la fase stripe i gas del sistema dipolar bosònic en dues dimensions\nUsualment, tractar amb sistemes de molts cossos i per a avaluar les seves propietats requereix ser capaç de resoldre l'equació de Schrödinger. En el present estudi, emprem diferents mètodes de Monte Carlo, que permeten trobar solucions numèriques de forma estocàstiques. La primera i més simple d'aquestes tècniques és el mètode Variational Monte Carlo (VMC), que dóna una solució variacional. Una millora sobre l'anterior consisteix a emprar el mètode Diffusion Monte Carlo (DMC) que permet obtenir solucions exactes per a l'estat fonamental del sistema (quan s'estudien sistemes bosònics). Continuem presentant dos mètodes que es basen en el formalisme Feynman de la mecànica quàntica: Path Integral Monte Carlo (PIMC) i Path Integral Ground State (PIGS), que proporcionen solucions exactes per al problema bosònic a temperatura finita i en el límit de temperatura zero respectivament. Per a treballar amb sistemes fermionics l'algorisme DMC ha de ser modificat segons la prescripció Fixed-Node per a evitar el problema del signe. En fer-ho, els resultats obtinguts amb DMC es corresponen a solucions variacionales a l'energia.\nPrimer estudiem les propietats superfluidas d'un sistema de bosons dipolars completament polaritzats i en el qual el moviment dels dipols està restringit al pla. També considerem que els moments dipolars formen un cert angle amb l'eix perpendicular al pla, la qual cosa permet introduir anisotropia en el sistema. El diagrama de fases a temperatura zero d'aquest sistema revela l'existència de tres fases diferents: gas, stripe i sòlid. Aquí ens centrem en la caracterització de les propietats superfluidas en aquest diagrama de fases. Els nostres càlculs permeten abordar la qüestió de si la fase stripe d'aquest sistema podria ser un candidat per al supersólido: un sistema en el qual dues simetries O (1) es trenquen simultàniament, permetent al sistema exhibir ordre espacial de llarg abast i alhora ser superfluid. Mitjançant l'ús de DMC i PIGS, avaluem la fracció superfluida i el condensat, tant en les fases de gas com en el stripe. Aquest estudi es completa amb l'extensió a temperatura finita, on l'ús de PIMC permet caracteritzar la transició superfluida i obtenir la temperatura crítica a la qual aquesta ocorre en les fases gas i stripe. Finalment, per comparació directa amb les prediccions Líquid de Luttinger, vam mostrar explícitament que la fase de stripe no pot descriure's com un conjunt de sistemes 1D aïllats.\nDesprés estudiem el sistema dipolar fermiónico en dues dimensions, enfocant-nos en el cas en què tots els dipols estan polaritzats al llarg de la direcció que és perpendicular al pla que conté el seu moviment. Calculem l'equació d'estat del sistema en un ampli rang de paràmetres d'interacció: a baixa densitat, la comparació del nostre model dipolar amb un de discos durs permet determinar el règim d'universalitat, mentre que a densitats més altes (abans de la cristal·lització), discutim la possibilitat d'una fase polaritzada com l'estat fonamental del sistema (ferromagnetisme itinerant). El polaron fermiònic dipolar, corresponent al límit d'impureses ultradiluídas en un bany fermiònic també és estudiat, determinant el règim d'universalitat i els límits de validesa de l'aproximació de quasi-partícula.\nFinalment, la formació de gotes dipolars ultradiluídas és estudiada. Els nostres resultats estan en acord amb mesures experimentals amb àtoms de disprosio. D'altra banda, l'avaluació de les diferències entre aquests i la predicció donada per l'equació de Gross-Pitaevskii estesa, permet avaluar els límits de l'aproximació mean-field per a aquest problema.


El Govern permetrà saltar-se el confinament per assistir a mítings pel 14-F\nInicioDestacatsEl Govern permetrà saltar-se el confinament municipal per assistir a mítings electorals\nEl vicepresident de la Generalitat amb funcions de president, Pere Aragonès, i la consellera de Presidència en funcions, Meritxell Budó, a la reunió del Consell Executiu. Foto: Jordi Bedmar/Generalitat de Catalunya\nEl Govern permetrà que els ciutadans es desplacin per assistir a mítings electorals encara que fer-ho impliqui saltar-se el confinament municipal. Ho ha explicat aquest dimarts en roda de premsa la consellera de Presidència en funcions, Meritxell Budó, després de la reunió del Consell Executiu.\nPer a la portaveu del Govern, cal preservar el dret a la participació política malgrat la pandèmia de Covid-19; això, ha dit, inclou l’assistència a trobades polítiques que ja estaran preparades “per garantir les distàncies, els aforaments i totes les mesures de seguretat”. En aquest sentit, ha subratllat que “aquests actes i mítings ja s’estan dissenyant per part de les formacions perquè siguin reduïts i amb molta presència telemàtica”.\nAmb les eleccions previstes de moment per al 14 de febrer, en “ple pic de la tercera onada”, Budó ha admès que “preocupa” al Govern la participació que puguin tenir aquests comicis. Tot i això, ha garantit que s’està treballant perquè se celebrin “amb total seguretat”. Ara bé, no ha concretat quines mesures concretes s’afegiran a les dels protocols que ja s’han fet públics ni ha especificat si finalment es faran proves tipus PCR o d’antígens als membres de les meses electorals.\nLes restriccions s’allargaran part de la campanya electoral\nPel que fa a les restriccions, que continuaran almenys part de la campanya, ha recordat que seguiran en vigor “fins al 7 de febrer” i que la setmana vinent es valorarà si són suficients, es poden flexibilitzar o s’han de reforçar. “Hem de veure si els propers dies baixa la corba o ens mantenim en un replà, perquè si ens mantenim en un replà voldrà dir que no són suficients aquestes mesures”, ha advertit.\nBudó també ha aprofitat per demanar al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) “màxima celeritat” a l’hora de resoldre si manté les eleccions el 14-F o permet que se celebrin el 30 de maig, com va aprovar el Govern. “Partim d’un inici de campanya amb aquesta incertesa per saber el que passarà i demanem que es resolgui el més aviat possible”, ha reclamat, ja que el TSJC podria dictar un cop ja començada la campanya.\n6 març, 2021 Marina Alaminos Destacats, Economia, Maresme, Portada 0


Campionat de gossos d'atura de Torroella de Montgrí\nXXII Campionat de Gossos d'Atura de Torroella de Montgrí. Juntament amb el de Castellar de n'Hug, aquest és un dels concursos de més prestigi en aquesta especialitat. El concurs de Torroella és un campionat de campions, ja que hi participen els guanyadors dels concursos de gossos d'atura més importants, tant de Catalunya com d'altres indrets.\nEn aquesta edició es disputaran el Premi Coloma, creat en memòria de la que va ser una de les millors i més populars gosses d'atura, els campions de Catalunya i Euskadi, Manuel Gorriti i Jose Mari Pleguezuelo, els subcampions de Catalunya i Euskadi, Mikel Aizpurua i Hilari Novillo, juntament amb el mallorquí Miquel Adrover, guanyador de l'edició de l'any 2012 del Campionat de Torroella. Jordi Muxach, el pastor de Torroella, guanyador de tretze edicions d'aquest campionat, intentarà recuperar el podi que li va arrabassar el mallorquí Adrover en la passada edició.\nEl concurs, des de l'any passat, compta amb un jutge únic, seguint un model molt estès internacionalment. En aquest cas, es tracta de la jutge internacional Especial Border Collie Gillian Howell Hugo, guanyadora, entre d'altres, dels campionats de França i d'Europa en l'especialitat Border Collie.\nEl Campionat de Gossos d'Atura de Torroella de Montgrí va néixer l'any 1992 i des de llavors ha contribuït a la difusió i popularització d'aquesta disciplina. El concurs està dividit en dues parts, durant les quals els participants han de superar diverses proves. Així, han de ser capaços de fer el recorregut marcat en un temps determinat, separar dues ovelles del ramat o fer entrar i sortir les ovelles del corral, treballant sempre en perfecta harmonia i conjunció amb els gossos, grans protagonistes de la festa. En l'edició d'aquest any, els border collie Xusco, Nere, King, Ness, Carmús, Whitney i King tornaran a oferir els seus millors moviments.


Contra el confinament, ballaruga als balcons - Regió7\nContra el confinament, ballaruga als balcons\nCom a mínim, hi ha dos xamfrans de Manresa on els aplaudiments diaris al personal sanitari acaben amb una sessió disco\n31·03·20 | 20:33\nAplaudiments i música contra el desànim a Manresa\nPassejar per Manresa més enllà del súper, el forn i la farmàcia del barri després de mig mes de confinament és una sensació ben estranya. «Mira, aquí és on anava a classes de zumba». «Aquí és on quedem amb els amics per sopar». «Aquí és on em vaig comprar el darrer llibre»... És com si veiessis la ciutat per primera vegada després d'un llarg viatge..., tancat a casa teva. Si és un dia plujós i humit com els de l'inici d'aquesta setmana, ja ho acaba de rematar. Malgrat tot, com si es tractés d'un còmic de l'Astèrix, no tota la ciutat ha caigut a les mans dels romans (entengui's a les mans de la depressió generada pel coronavirus). Hi ha un llogarret (uns carrers) que s'hi resisteix.\nA diari, a les 8 del vespre, hi ha un cita en alguns vials que trenca el silenci regnant i converteix aquell bocí de ciutat en una festa. Perquè no es pot fer, que sinó seria la millor recomanació per a les persones que estan vivint aquests dies amb una tristesa especialment accentuada. Com una recepta: pels volts de les 8 del vespre, arribeu-vos fins al xamfrà del carrer de Fra Jacint Coma i Galí -on hi ha el mercat de la Font els dimarts- amb el de Sant Cristòfol, i al del carrer d'Oms i de Prat amb el de Sant Maurici.\nVeïns de Manresa animen a la gent amb música i festa\nAllà hi ha una colla de veïns que s'espolsen el confinament de sobre, surten al balcó, dediquen un aplaudiment al personal sanitari i, seguidament, punxen una cançó rere l'altra mentre ballen als balcons amb la llanterna del mòbil encesa, talment com si es trobessin en un concert.\nFins i tot hi ha dedicatòries. Al punxadiscos del carrer de Fra Jacint Coma i Galí, quan ja feia mitja hora que sonava la música, una veu llunyana provinent d'algun pis de la rodalia li va demanar si podia posar un tema. Enmig del silenci regnant, escoltar com tots dos s'esgargamellaven per fer-se entendre va ser tot un espectacle. «Joseeeeeeee. Posa la de....», «Quina?». «La de...». «Ara la busquem!» I la van trobar i la van posar, i va continuar la festa...\nNo hi ha cues ni estops\nEl confinament fa que els estops es puguin fer com un cediu el pas i que els cediu el pas pràcticament es puguin saltar. No hi ha cues al passeig de Pere III en direcció a la Bonavista, ni en aquesta rotonda. De tant en tant passa algú amb el gos, amb unes bosses del supermercat; un cotxe de la Policia Local patrullant; algun vehicle circulant, i poca cosa més. El vermell i verd il·luminats de les creus de les farmàcies i els lluminosos dels supermercats es veuen més que mai, en contrast amb la resta de cartells dels negocis apagats.\nPel carrer de Sant Cristòfol passa un autobús de la Balconada (L1). Hi van el conductor i un passatger en un seient de cap al darrere. Mentrestant, al tercer i al quart pis del numero 4-6 del carrer de Fra Jacint Coma i Galí, a 3/4 de 8 del vespre, els veïns surten al balcó. Fa fred, tot i que encara és clar gràcies al canvi d'hora. Xerren entre ells. El del quart ja té els bafles preparats, i el del tercer, micro en mà, es disposa a animar el personal. Hi ha llumets als balcons, inclòs un Pare Nadal que ja deu quedar penjat a la barana tot l'any.\nArriben els aplaudiments amb una desena de balcons al voltant de l'escola la Font amb gent a fora. Just en aquell moment, una ambulància passa pel Fra Jacint i fa sonar la sirena. El veí que té el micro envia una dedicatòria als serveis sanitaris i de l'ordre públic per la feina que duen a terme aquests dies. I comença la festa.\nAl carrer d'Oms i de Prat amb el de Sant Maurici, més del mateix. Aquí, a més a més, els blocs de pisos més animats estan un davant de l'altre, la qual cosa afavoreix encara més la interactuació entre els veïns. La música a tot drap, els mòbils fent ambient. Fins i tot demanen al fotògraf d'aquest diari que els fa fotos que els demani una cançó per posar-la. Ell ho fa. Hi ha alegria, hi ha esperit de comunitat, veïnatge, bon rotllo. I demà més i cada dia més.\nA tocar de les 9 del vespre, amb la música sonant, passa novament l'autobús de la Balconada, que ja deu haver fet la volta i torna a començar. El conductor va sol.


El món de la Nymnia: 2010\nTotes les coses que podria haver fet no cabrien ni en un sol conte, ni en quatre.\nTotes les coses que hauria d'haver fet sovint les vaig equivocar. A consciència, o no.\nTotes les coses que voldria haver fet, algunes les vaig atrevir, d'altres han pesat o pesaran durant molt de temps. Qui sap si per sempre.\nTotes les coses que he fet em fan ser qui sóc ara. I m'equivocaré moltes vegades més si fa falta. I potser en deixaré moltes d'altres pendents.\nEn tot això, i molt més, consisteix el joc de viure. I jo tinc ganes de jugar, de tirar-me al riu, encara que no hi hagi aigua. De curar-me les ferides, encara que facin mal.\nNo em posaré objectius per l'any que ve que potser no compliré mai. No em fa falta.\nI si avui em poso "punky", no em penso sentir gens malament!\nPublicat per Nymnia a 19:30 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Íntim, pensaments\npensant en el buit\nLa cigarreta es va consumint lentament mentre el fum fa dibuixos abstractes que ara mateix no sabré imaginar què representen.\nAssaboreixo un cafè amb llet que té un punt massa de sucre, calent i reconfortant a la gola i acompanyat dels rajos d’un sol que brilla amb força enmig del cel blau.\nLa llibreta oberta, i he demanat un bolígraf. Plasmades les paraules de sempre: cafè, tabac i sol. Algun dia hauré de deixar els meus vicis, tenint en compte que dos terços del “de sempre” es refereixen a costums poc sanes que algun dia em passaran factura.\nPerò bé, aquí estic, adonant-me que sense voler em mossego les ungles i apartant-les de prop la boca per no caure en temptació, mentre penso en què escriure.\nDe fet, fa massa temps que hi penso. Mesos.\nI per molt que ho intento, m’adono que, si senyor, estic passant per una fase buida, amb moltes ganes d’escriure coses, però fallada d’inspiració.\nPotser no tinc què explicar, o, millor encara, potser tinc tantes coses que no sé per on començar-les i sempre acabo omplint pàgines d’aquesta llibreta (per cert, nova) acabant per arrencar-les i arrugar-les, perquè en el fons no m’agraden ni a mi.\nI el resultat final acaba sent el de sempre, una llibreta buida, i cada cop més i més prima, amb la cruel marca de fulls estripats que ja m’he encarregat que ningú mai pugui llegir.\nPotser em falta com una mussa pels artistes, quelcom que m’inspiri. Alguna cosa que em tregui les paraules sense haver ni de pensar-les. Alguna cosa que m’inquieti, per bé o per mal, que em creï un sentiment, ja sigui trist o alegre, per poder evocar les paraules fins que la mà faci mal de no poder parar d’escriure-les.\nI al final, per molt que ho busqui, sé que no ho trobaré, perquè aquestes coses no es busquen, sinó que es troben quan menys t’ho esperes, quant menys hi penses i t’hi capfiques apareixen, trapelles i inesperades, per poder escriure-les de nou trobant aquella força per omplir una pàgina en blanc.\nI tot i que el món sempre segueix rodant, avui per fi torna a estar ple de paraules i d’idees, de somnis, de sentiments i de totes aquelles histories infinites, que amb el temps seran recordades o oblidades, però que hauran valgut la pena malgrat el sol, el cafè, o les cigarretes de tabac que m’hagin pogut costar.\nPublicat per Nymnia a 4:26 8 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Experiències, Íntim, pensaments, vida


Showcooking, per Ada Parellada | Museu de Ciències Naturals de Barcelona\nShowcooking, per Ada Parellada\nSi saps com fer-ho pots conciliar la vida i la cuina.\nMuseu de Ciències Naturals de Barcelona Activitats Showcooking, per Ada Parellada\nÉs cert que el dia a dia ofega les cassoles, aixafa els cullerots i arracona els batedors, però si vols tenir la paella de la teva vida i la teva salut pel mànec vine a aquest taller on conciliarem cuina i vida.\nEn aquesta demostració gastronòmica t’explicarem, tot cuinant, com aconseguir fer tota la feina, anar al gimnàs, quedar amb els amics, veure la darrere estrena de cine, no fallar al festival de final de curs de la neboda i… cuinar un àpat saludable, tot sense despentinar-nos.\nParlarem com organitzar la nevera per fer plats ràpidament i que siguin saludables i saborosos.\nA càrrec d’Ada Parellada, xef del Semproniana.


Acústica d'Espais – WordPress\nT’ajudem perquè el condicionament acústic deixi de ser un enemic\nPer a qui és útil millorar l’acústica?\nQuins avantatges té condicionar bé l’espai?\nMillora la comunicació i la intel·ligibilitat de les converses entre les persones que hi han a l’espai\nEvita el malestar, fatiga, pèrdua d’atenció i estrès\nFa més agradable l’estada i, a llocs com els Restaurants, afavoreix la fidelització del client a l’aconseguir un estat de confort\nLa principal necessitat del condicionament acústic és reduïr el temps de reverberació. Com més llarg és el temps de reverberació, més temps està rebotant el so per l’espai, amb totes les conseqüències negatives que comporta. Per evitar-ho, cal absorbir el so perquè deixi de rebotar. Quan el so és clar i hi ha menys soroll, les persones poden parlar en un to més baix i millora el confort amb tots els beneficis que comporta.\nEls materials que formen part d’un espai afecten directament en l’acústica. El soroll de les persones parlant, telèfons, ordinadors, màquines també són factors que incideixen directament. Superfícies molt reflectants i poc poroses afecten negativament a l’acústica.\nEn la majoria de casos i sense necessitat d’obra, es pot instal·lar material absorbent que ajudarà a reduïr la reverberació. Com més material absorbent i més superfície d’absorció, més reducció de soroll tindrem. La manera més econòmica i senzilla és la instal·lació de panells d’absorció, cortines, elements decoratius… Es poden col·locar al sostre i a les parets. N’hi ha de mides molt diverses, formes, colors i disseny per adaptar-ho al teu espai. A Sonostudi disposem de solucions a mida molt versàtils.\nTot i que per a projectes grans pot ser convenient un estudi acústic, si no vols afegir sobrecostos però vols actuar contra el soroll, contracta l’instal·lació de panells absorbents. Nosaltres et visitem per a conèixer el teu espai. Parlem amb tu per decidir quin material s’hi ajusta millor per característiques, disseny i preu. T’ho instal·lem i podràs veure els efectes immediatament. Instal·lació neta, senzilla i molt ràpida.\nEls acabats estètics es poden mimetitzar amb l’espai, són molt personalitzables perquè a nosaltres també ens agrada cuidar tots els detalls.\nCom que disposem de nombrosos sistemes d’absorció i materials, els preus varien en funció de l’elecció i calculem el preu per metre quadrat. Són molt competitius i amb materials de màxima qualitat.\nAdeqüem l’acústica d’espais construïts o en fase de construcció depenent del seu ús i funció, creant solucions a mida per a cada necessitat i client\nProjectes de Condicionament Acústic\nMesures de Paràmetres Acústic\nDissenyem les solucions constructives més adients per tal d’obtenir el grau de protecció acústica necessari.\nProjectes d’Aïllament Acústic i Insonorització\nImpacte Acústic d’Activitats\nRealitzem l’estudi d’impacte acústic produït per les activitats sorolloses per tal d’obtenir la llicència que exigeixen els ajuntaments. Si fos necessari projectem les mesures correctores pertinents per tal de complir amb els requisits en qüestió,\nProjecte d‘Impacte Acústic d’Activitats\nTramitació i Gestió de l‘Obtenció de la Llicència d’Activitat\nMesures de Nivells d’Emissió de Soroll\nInstal·lació de Limitadors Acústics Homologats


L’Escola d’Enoturisme de Catalunya ha completat una diagnosi de les necessitats del sector | RTVVilafranca\nActualitat, Economia, Educació, Política, Societat\nL’Escola d’Enoturisme de Catalunya ha completat una diagnosi de les necessitats del sector\nHa de ser una eina per tal de centrar en quins camps cal millorar la formació que s’ofereix des de l’Escola d’Enoturisme de Catalunya, recollint els neguits dels diferents actors del sector.\nDesprés de força temps de treball de camp, ja que la situació de pandèmia ha dificultat una mica més la recollida de les dades i la realització de les enquestes i entrevistes, s’ha presentat l’estudi sobre les necessitats formatives en l’àmbit de l’enoturisme que ha realitzat l’Escola d’Enoturisme de Catalunya.\nLa directora de l’Escola, Ester Garcia, va explicar que ja fa 5 anys que treballen amb aquesta visió de formació arreu del territori català i mirant de recollir les diferents sensibilitats de cada un dels actors en el sector enoturístic; però que detectaven també canvis constants i ràpids que calia mirar d’incorporar a la formació. Amb aquesta aportació feta des del propi sector com destacava Garcia, la intenció és poder millorar l’oferta formativa de la pròpia Escola.\nL’estudi ha de ser un punt de partida per tal de poder completar aquesta formació en un sector creixent i cada cop amb més incorporacions com el de l’enoturisme, i que necessita també una major coordinació entre cellers, restaurants i allotjaments. Entre les necessitats formatives que s’han detectat hi ha millorar l’atenció al públic i a les persones visitants; la gestió i planificació de l’enoturisme (línia de negoci) de l’establiment; i la incorporació de l’enoturisme en les activitats agrícoles i vitivinícoles.\nEl regidor de Promoció Econòmica de l’Ajuntament, Joan Manel Montfort, posava en valor l’aposta que fa el propi sector per una formació cada cop més especialitzada i destacava que des de l’Escola d’Enoturisme se’ls ha de donar suport i poder-ne detectar les necessitats.\nAquest estudi sobre les necessitats formatives en l’àmbit de l’enoturisme es pot consultar a la pàgina web de l’Escola d’Enoturisme de Catalunya.\ndiagnosi sector enoturisme, Escola Enoturisme de Catalunya, Ester Garcia, Joan Manel Montfort\nTornen els ‘Tastets al Mercat’ a la plaça de l’Oli\nTorna la fira mercat Vins rebels, els dies 11, 12 i 13 de desembre al pavelló firal\nCentre Vila es fa càrrec aquest Nadal de la campanya de Vilafrancs, que s'engega al desembre


Dones més enllà del temps i la història: Caterina d’Aragó – Grupo Tierra Trivium\nInicio / Noticias / Dones més enllà del temps i la història: Caterina d’Aragó\nPublicado el 14 abril, 2019 13 abril, 2019 por Nuria Barnes — Deja un comentario\nDones més enllà del temps i la història: Caterina d’Aragó\nCaterina d’Aragó, fila d’Isabel I de Castella i Ferran d’Aragó, ha sigut una de les dones, que sent filla de la dona més poderosa d’Europa, ha passat a la història com la dona repudiada d’Enric VIII d’Anglaterra , sobretot gràcies al cinema i la seva fascinació pel personatge d’Ana Bolena, que pel seu tràgic final, entre d’altres coses, va condemnar la reina suposadament lletja a la foscor.\nPerò la història, sovint és ingrata amb les grans dones que han ocupat llocs distingits per qualsevol raó, o bé arraconant-les o bé buscant la foscor per donar llum al personatge masculí que tinguessin més proper, i el de Caterina d’Aragó, és un cas més.\nAquesta gran dona, no ho va tenir mai fàcil, nascuda a Alcalá de Henares el 1485, era la petita de cinc germans, va rebre el nom de la seva àvia Caterina de Lancaster, casada amb Enric III de Castella. Als tres anys la van prometre amb Artur, príncep de Gal.les, el germà gran d ‘Enric, sabia llegir i escriure als 6 anys, parlava francès i llatí, però curiosament, no li van ensenyar l’anglès.\nEl 1501, amb 16 anys, inicia un llarg i dur camí cap Anglaterra, on l’esperava Artur amb 14 anys. D’aquesta aliança, l’avariciós sogre, volia un descendent mascle que perpetués la dinastia dels Tudor. Però Artur amb una salut dèbil, mor amb setze anys de tuberculosi, segons unes fonts i de càncer de testicles, segons altres fonts.\nCaterina es queda sola, en un niu de corbs on les ànsies de poder omplen el seu voltant d’enganys i intrigues. Obté la dispensa papal per no consumació del matrimoni, i així va poder ser promesa amb Enric VIII, després d’un altre pacte econòmic, però ell només tenia onze anys i van trigar en casar-se. Sobreviure a tot el que succeïa en una cort plena d’interessos contraposats i lluites internes va ser la seva primera heroïcitat.\nFinalment es casa amb Enric VIII, un cop mort el seu sogre, i es va convertir en Katherine the Queen. Ell tenia divuit anys i ella vint-i-tres, però Enric era tot el contrari al seu germà, ple de salut, fort, i un gran esportista. Com a parella s’entenien prou bé, es respectaven, es divertien, s’admiraven intel·lectualment, i tenien un projecte comú, tenir fills mascles.\nPerò, aquest projecte, va ser just la perdició de la reina, desprès de sis embarassos i de parir dos nens que van morir prematurament, va néixer Maria, la hereva de la corona que li va acabar arravatant Isabel.\nCaterina va conviure amb el rei durant vint-i-tres anys, els mateixos que tenia quan es van casar, i governant tota sola, mentre el rei és passava el temps en guerra permanent amb França.\nElla sola va organitzar tres exèrcits i va dirigir la guerra contra Escòcia, que va guanyar, va ser una reina estimada i popular, i no només per això; en aquest cas de nou ens trobem davant de una protofeminista, ja que Caterina o Katherine, que era una dona intensa, apassionada en totes les seves facetes, coherent amb les seves creences, va ser una gran humanista, que parlava a més del castellà, el català, el gallec i les llengües abans esmentades, l’anglès i el flamenc.\nAquest humanisme, és pot veure en la correspondència que mantenia amb personalitats humanistes del moment com, Isabel de Requesens, virreina de Nàpols, Beatriu de Chiaromonte, reina d’Hungria, o Lluís Vives, una de les grans figures de l’ humanisme europeu amb qui va mantindre una gran amistat, i on es pot veure, com desenvolupa tot el seu potencial reivindicant el paper de la dona a la societat. Per aquest motiu, és reconeguda la seva figura com la que inicià el feminisme a Anglaterra, juntament amb Thomas Moore, la personalitat més destacada de l’ humanisme anglès.\nPerò van ser aquestes les raons de que no morís decapitada com Ana Bolena? Realment no. Són diversos els factors que fan sobreviure a Caterina, per un cantó, la seva oposició a l’anul·lació del matrimoni, que guanya al tribunal de la Rota, i que dona peu a un punt d’inflexió a la història d’Anglaterra, el naixement de la església anglicana, d’altra banda, Enric VIII, no volia enfrontar-se al poderós Carles V nebot de la reina, i fins i tot hi ha fons que diuen que el rei, sentimental i un punt desequilibrat, sempre se la va estimar, malgrat tots els matrimonis posteriors, i Caterina, acollença a la resolució de la Rota, sempre es va considerar reina d’Anglaterra, encara que desprès del divorci quedés confinada al castell de Kimboldton, o a diversos castells. També la relació entre Caterina i María, mare i filla, varia depenent de les fonts, però si la història ja de per se està plena d’enigmes, versions i visions, quan es tracte de dones més.\nAnterior: El Relato Caleidoscópico de Jacobo Feijóo\nSiguiente: Dave Meler: “El gran problema que tenemos los historiadores es que no sabemos trasmitir la Historia”


Les arts de carrer (també) s’aprenen a la universitat\nDinamitzar, qualificar, oxigenar, enfortir... Aquests són els verbs que utilitza Oriol Martí Sambola quan explica els objectius d’aquest postgrau.\nFiraTàrrega i la Universitat de Lleida engeguen la tercera edició del Postgrau de Creació en Arts de Carrer. Una formació universitària amb l’objectiu de qualificar les arts de carrer, des de Catalunya i mirant al món. Hem conversat amb Oriol Martí Sambola, director executiu de FiraTàrrega.\nDinamitzar, qualificar, oxigenar, enfortir… Aquests són els verbs que utilitza Oriol Martí Sambola quan explica els objectius d’aquest postgrau: que la producció d’arts de carrer que es fa a Catalunya prengui el lloc que es mereix. FiraTàrrega sempre s’ha centrat en l’exhibició dels espectacles pensats per a l’espai urbà, però ara fa sis anys es va generar a l’equip directiu un gran debat intern al voltant de les estratègies per enfortir el mercat i no fer-ho únicament a través del mercat mateix. FiraTàrrega té dues línies molt clares: oferir l’espai, l’equip humà i tècnic i l’acompanyament necessari a les companyies, i d’altra banda el seu Programa de Suport a la Creació, on coprodueix espectacles que es veuran a l’edició següent. La formació era la branca que faltava per enfortir de veritat el mercat de les arts de carrer.\nEs va realitzar una anàlisi exhaustiva del panorama europeu en formació en aquesta disciplina, on es va poder comprovar la sobreoferta de màsters en gestió cultural al nostre territori (UB, UOC, UPF…) i l’absència de programes centrats en la creació. Oriol Martí Sambola destaca com en el encara recent Grau en Arts Escèniques de l’ERAM, a Girona, s’oferta un curs titulat Escena en espais públics, però com en canvi a l’Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona l’únic contacte que tenen els alumnes amb les arts de carrer és quan fan el curs de Commedia dell’Arte.\nLa Universitat de Lleida havia de ser “l’aliat natural”, segons Martí Sambola, d’aquest tipus d’estudis, que es van ofertar per primer cop el 2013, en forma de màster. Els estudis són de caràcter biennal, i així com a l’edició de 2015 encara rebien la fórmula de “màster” en la d’aquest any han adquirit categoria de postgrau. La voluntat d’aquesta formació és la d’esdevenir un servei públic que incideixi en la dramatúrgia, direcció i distribució d’espectacles de carrer.\nEl Postgrau s’estructura en quatre mòduls diferenciats, que es poden cursar individualment o bé de forma consecutiva. El primer és Ciutat: art, pensament i societat, i ofereix una mirada introductòria i teòrica entorn a la creació lligada a l’espai públic, amb professors com Manuel Delgado, Maria Buhigas o Pep Salazar. El segon té un caràcter més pràctic, i sota el títol Ciutat i creació artística combina les mirades d’especialistes teòrics i de professionals com ara Mercè Saumell, Jordi Jané, Ernesto Collado o Simona Levi. El tercer mòdul, Polítiques, comunicació i producció de les arts de carrer, va un pas més enllà i s’encarrega de tot allò que cal per fer realitat un projecte: des del disseny de producció fins a la seva presentació en públic, i és impartit per professionals com ara Lluís Bonet, Mike Ribalta o Pepe Zapata.\nFinalment, el quart i darrer mòdul és el més pràctic de tots i consisteix en un treball final de postgrau, que va del disseny inicial a la defensa d’un projecte de creació en l’espai públic. Això comporta l’enriquiment del propi mercat de les arts de carrer amb projectes que, com és natural, poden ser exhibits a l’edició següent de FiraTàrrega. Oriol Martí Sambola reconeix que el postgrau funciona igualment com un radar de creativitat, ja que ajuda a detectar el talent i l’impulsa. Una part dels projectes finals acaben materialitzant-se en coproduccions que s’exhibeixen a Tàrrega, com va ser el projecte Terra Condere, creat per l’alumna del màster Maria Capell. El postgrau té una mitjana d’uns vint alumnes, per tant els projectes que es poden coproduir són una minoria d’ells, ja que acaben sent un o dos dels presentats.\nPel que fa a temes pràctics, el termini per matricular-se al Postgrau en Arts de Carrer va finalitzar el passat 31 de gener. Però la bona notícia és que també es poden cursar els mòduls individualment, i que el termini s’acaba fins al dia abans que comencin les classes. Si es cursa el primer o el tercer mòdul s’obté un títol de curs universitari, i amb el segon (que té més crèdits) s’adquireix el grau d’expert o especialista. Igualment, el postgrau té un caràcter marcadament internacional, amb convenis amb Mèxic, Uruguai, Xile o les Illes Balears, i amb la presència d’alumnes becats provinents de Mèxic.\nPer a més informació sobre el Postgrau de Creació en Arts de Carrer podeu consultar el seu web.