Esperançadora notícia sobre el coronavirus a Catalunya\nL'Exèrcit ha sortit al carrer | Catalunya Diari\n150 persones amb coronavirus reben l'alta a Catalunya\nEls primers diagnòstics de coronavirus es van registrar a finals de febrer\nRedacció 20/03/2020 20:40h\nUn total de 150 persones diagnosticades amb la covid-19, la malaltia que causa el coronavirus, han rebut l'alta hospitalària a Catalunya des que es va iniciar l'epidèmia. Són dades facilitades aquest dijous pel Ministeri de Sanitat.\nA Catalunya, el total de casos registrats de coronavirus s'eleva a 3.270, segons les últimes dades del Departament de Salut, amb 82 morts. Els primers casos de coronavirus a Catalunya es van confirmar l'última setmana de febrer.\nAra bé, en general l'Estat supera les mil morts i frega els 20.000 casos de coronavirus, segons les últimes dades del Ministeri de Sanitat. En total, han perdut la vida 1.002 persones, 235 en les últimes hores. Hi ha 19.980 contagiats, 2.833 més. Es tracta d'un increment del 16,5%, «substancialment menor» que dijous.\nEl director del Centre de Coordinació d'Alertes i Emergències Sanitàries, Fernando Simón, ha demanat anar amb molt de compte amb la interpretació de les xifres, perquè els casos confirmats, ha dit, «depenen de la sobrecàrrega dels laboratoris». Hi ha 1.141 persones ingressades a l'UCI. A la Comunitat de Madrid es registren 7.165 casos, amb 628 morts. Per darrere se situa Catalunya, amb 3.270 positius i 82 persones que han perdut la vida.\nMés de 30.000 denúncies per incomplir l'estat d'alarma\nEl ministre de l’Interior, Fernando Grande-Marlaska, ha explicat que des de l’entrada en vigor de l’estat d’alarma el conjunt de forces de seguretat han detingut 350 persones per saltar-se el confinament i s’han posat més de 31.100 denúncies.\nEn roda de premsa aquest divendres a la tarda a Moncloa, Grande-Marlaska ha lamentat que hi hagi «ciutadans insolidaris» que no respecten les mesures del confinament i ha remarcat que saltar-se-les «posa en risc la salut de tots». El ministre de l’Interior també ha contestat al president de la Generalitat, Quim Torra, que les mesures de confinament decretades pel govern espanyol són les «més dràstiques» d’Europa.


L'Espanyol haurà d'afrontar el partit contra el Màlaga sense Alain Boghossian\nEl Màlaga és precisament el rival de diumenge de l'Espanyol. Un partit on Clemente no podrà comptar amb Alain Boghossian, que va jugar 15 minuts la setmana passada contra el Huelva després de no fer-ho des de la quarta jornada de Lliga. I és que tot just quan semblava que començava a recuperar-se de les constant lesions que l'han acompanyat al llarg de la temporada, Alain Boghossian ha hagut d'abandonar l'entrenament d'aquest matí en fer-se una contractura al bíceps femoral de la cama esquerra.\nEl jugador francès, que només ha jugat un partit sencer i com a titular aquesta temporada, es perdrà el partit de diumenge contra el Màlaga. Demà al matí se li farà un ecografia per determinar l'abast exacte de la lesió. Qui si podrà jugar diumenge és Toni, que ja està recuperat del procés gripal que va fer que es perdés l'entrenament d'ahir. Segons el meta blanc-i-blau, tot i que el Màlaga ha guanyat en totes les seves visites a l'Estadi Olímpic, l'Espanyol és capaç de trencar aquesta estadística. Torricelli ha estat l'absent en l'entrenament d'aquest matí. El jugador va anar ahir a Madrid amb permís del club, però no ha arribat a Barcelona a l'hora a causa de la boira que hi havia a l'aeroport de Barajas.\nJavier Clemente demana en el seu 53 aniversari poder mantenir l'Espanyol a Primera Divisió\nBoghossian assegura que no sap res de l'oferta del Llevant i que continuarà a l'Espanyol


Venda de llavors feminitzades Spicy Bitch de Exotic Seeds\nAlchimia us presenta aquí la versió feminitzada de la varietat Spicy Bitch de Exotic Seeds, un encreuament Queen Mother x AK-47 caracteritzada per la seva potent efecte sativa.\nComposta al 80% de genètica sativa, la Spicy Bitch creix amb vigor, Exotic Seeds així aconsella no deixar les plantes més de 2 setmanes en creixement, llevat que s'opta per un cultiu SCROG i altres tècniques de poda i doblat.\nLa seva floració necessita 9-10 setmanes durant les quals es formen nombroses flors, no denses però podent arribar a produir de 450 a 500 grams per metre quadrat.\nL'aroma de la Spicy Bitch és picant i afustat, i el seu efecte és digne de les millors satives, enèrgic, intens i durador, adequat per a les activitats que requereixen creativitat.\nCaracterístiques de la Spicy Bitch de Exotic Seeds\nGenètica: Queen Mother x AK47 Pre 2000\nPropietats de Spicy Bitch\nOpinions de Spicy Bitch i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Spicy Bitch o preguntar sobre aquest producte?\nhttps://www.alchimiaweb.com/spicy-bitch-product-8517.php 8517 Spicy Bitch https://www.alchimiaweb.com/images/s/spicy-bitch_8517_1_.jpg https://www.alchimiaweb.com/images/s/spicy-bitch_8517_1_.jpg InStock 22.5 22.5 0 0 /Bancos de semillas de marihuana/Exotic Seed Semillas Feminizadas Sativa Indica Efecto estimulante 2016-11-25T00:00:00Z 3 semillas


Avui comença el termini d’inscripcions de les candidatures polítiques per les properes eleccions municipals. | Ràdio Palafolls\nHome General Avui comença el termini d’inscripcions de les candidatures polítiques per les properes eleccions municipals.\nAvui comença el termini d’inscripcions de les candidatures polítiques per les properes eleccions municipals.\nMarc Ferri , abril 18, 2007\t / 865 0\nEls partits i formacions polítiques podran presentar a partir d’avui, i fins St Jordi, les seves candidatures per a les eleccions municipals del 27 de maig davant la Junta Electoral de Zona corresponentSegons el calendari electoral, les candidatures presentades es publicaran al Butlletí Oficial de la Província (BOP) el dia 25 d’abril, i l’1 de maig al Butlletí Oficial de l’Estat (BOE) un cop que se solucionin les irregularitats que s’hi puguin detectar.Avui s’ha publicat al BOP els locals i llocs públics gratuïts per a la realització d’actes de campanya a PLF. En total es podran fer actes electorals a 18 indrets del municipi, repartits arreu de la població, com ara, el Forroll, el local social de st Genís, el Mid o el teatre. La campanya electoral començarà l’11 de maig i durarà fins al dia 25.Si no hi ha sorpreses a PLF concorreran a les eleccions 5 formacions polítiques. El PSC repeteix candidat en la figura de l’actual alcalde del municipi, Valentí Agustí. Els socialistes són els únics que a data d’avui han presentat ja la llista electoral. CIU presenta a Xavier Dalmau, fins ara número 2 de la federació i la resta de la llista es donarà a conèixer en un dinar el proper 29 d’abril. El PP repeteix amb òscar Bermán com a cap de llista. Els populars celebran un sopar aquests dissabte per presentar tan la llista electoral com el seu projecte polític. ERC estrena candidat amb Jordi Pedemonte, i encara no es té data de presentació de candidatura, a l’igual que ICV EUA que encara no han fet pública la seva llista electoral. Els ecosocialistes es presenten enguany per primera vegada a les eleccions municipals a PLF.


Vídues: de Barbe Nicole Ponsardin Clicquot a Katharine Meyer Graham – Eulàlia Lledó Cunill\n25 gener, 2018 25 gener, 2018 Eulàlia LledóHuffington Post (cat)\nKatharine Meyer Graham el 1997 (Photo Vince Bucci/Getty Images)\nSi tenen una estona vagin a veure Los archivos del Pentágono d’Steven Spielberg (EUA, 2017). S’hi narra amb un tremp portentós, un ritme trepidant i una aparent i formidable senzillesa (Spielberg a doll i en vena) dues històries íntimament entrellaçades. D’una banda, la valentia per part del The New York Times i The Washington Post de confiar en la llibertat d’expressió. Creure-hi els va impel.lir l’any 1971 a publicar documents demolidors de les mentides de tots els presidents ianquis sense excepció sobre la guerra del Vietnam: sabien que la perdrien, però la vanitat i l’orgull els van empènyer a perpetrar i perllongar una cruel hemorràgia de morts, sofriment i misèria perfectament evitables. Arran de la publicació, el Tribunal Suprem va impedir amb una sentència històrica que Richard Nixon restringís la Primera esmena (¿què feria ara el Tribunal; què hauria fet aquí?).\nDe l’altra i no menys important, és un monument exquisit a la valentia de l’editora del Post, Katharine Meyer Graham (1917-2001), que se’n va haver de fer càrrec quan es va quedar vídua. Malgrat ser periodista (sa mare també ho era) i treballar com a tal —primer al San Francisco News i després al mateix Post—, el seu pare va oferir la direcció del Post al seu gendre i no a ella. Una Meryl Streep de cine encarna Katharine Meyer Graham amb una precisió i una mestria tals que si l’editora encara fos viva hauria d’anar a veure la pel.lícula per saber com era. ¿Quan instaurarà l’Acadèmia de Hollywood un Oscar anual per a Streep en exclusiva i així poder fer justícia a les actuacions de les altres actrius?\n¿Què hauria passat si Katharine Meyer Graham no hagués enviudat i no hagués passat a comandar el diari i d’altres empreses?\nSpielberg clou Los archivos del Pentágono —film dedicat a la tres vegades nominada als Oscars Nora Ephron (1941-2012), productora, guionista i directora de cinema estatunidenca— amb una escena memorable que comprimeix i anticipa el cas Watergate. En efecte, el 1972 la mateixa Katharine Meyer Graham —jugant-s’ho tot una altra vegada: més amenaces per part de l’administració Nixon, llicències de televisió a la corda fluixa, les accions de la companyia baixant i baixant...— va possibilitar amb la mateixa lloable independència de criteri i serenitat que es destapés el famós cas. La versió fílmica d’aquesta altra epopeia no li fa justícia.\n¿Què hauria passat si Katharine Meyer Graham no hagués enviudat i no hagués passat a comandar el diari i d’altres empreses? Em va venir al cap una frase em sembla que de Concepción Arenal que vaig llegir fa anys i panys (l’he buscada amb delit però mai més no l’he poguda localitzar) que deia que l’estat ideal per a les dones era el de viudetat atès que era l’únic en què podien ser lliures, lluny ja de la fèrula del pare o de la del marit. (Ara un divorci de vegades també fa el fet.)\nVaig recordar també un article que parlava de la cada cop més important tasca i protagonisme d’enòlogues i vinyataires. Aquest sí que l’he trobat: «Las damas del vino». Parla de prejudicis (no exclusius del món del vi). Per exemple, que no fa tant se’ls prohibia entrar als cellers perquè la misogínia havia escampat la brama que si una dona menstruava hi enterbolia el vi. L’autora de l’article, quan parla de les pioneres, de quatre de les xampanyeres que han donat llustre i gust al xampany, esmenta que, «curiosament», totes quatre són vídues.\nÉs justament a l’inrevés: la viudetat era condició sine qua non. Mercès al fet que van morir els respectius marits (fa mal dir-ho), van poder irrompre a les vinyes, a les bodegues (tinguessin la regla o no) i al món dels negocis. Amb múltiples i variats beneficis tant per a les seves empreses com per al xampany.\nBarbe Nicole Ponsardin Clicquot\nQuan Barbe Nicole Ponsardin (1777-1866), la veuve Clicquot, es va responsabilitzar de les caves, la producció era de 100.000 ampolles anuals, quan va morir, de 750.000. A part d’internacionalitzar l’empresa, va inventar-se l’operació del «remogut» per eliminar-ne llevats i impureses, i que els vinsfossin més clars i límpids.\nJeanne Alexandrine Mélin (1819-1890), la veuve Pommery, va fer que els seus xampanys donessin la volta al món. I, en una època en què el xampany era un vi ensucrat, dolç o semi, gairebé apte només per a les postres, va tenir l’audàcia (un cop Barbe Nicole Ponsardin Clicquot n’havia eliminat impureses i pòsits) de llevar-li el sucre i inventar-se el brut. A més, va idear soterrar les caves per garantir-ne la temperatura constant.\nLa misogínia també procura —les seves males arts són allargadíssimes— evitar o negar que les dones puguin crear res de res\nCal recordar i celebrar aquests invents perquè no ens penséssim pas que la misogínia es limita a escampar i actualitzar graciosos mites com que si tens la regla no pots fer maionesa perquè se’t tallarà. No, de cap manera. També procura —les seves males arts són allargadíssimes— evitar o negar que les dones puguin crear res de res.\nEn posaré dos exemples ben diferents. Fins al 1790 les estatunidenques no van poder patentar invents amb el seu nom: els havien de patentar a nom d’un home. El diccionari normatiu castellà sempre que pot nega el pa i la sal a les dones, fins i tot en les etimologies. Quan l’invent és femení, d’una manera o altra, ho posa en dubte, cosa que no fa amb els dels homes. Encara que va modificar l’etimologia de magdalena, hi ha deixat l’ombra del dubte: «Del madeleine, y este de Madeleine Paulmier, cocinera francesa a la que se atribuye la invención»; és a dir, «se li atribueix»: no se sap del cert.\nEl Premi Pulitzer seria més pobre i insípid sense la contribució de Katharine Meyer Graham: el va guanyar el 1998; i no diguem dels xampanys sense les vídues. Per cert, totes tres van tenir prole.\n¿Quantes Einstein no han pogut aportar els seus descobriments mai; quantes no van quedar vídues a temps? ¿Fins quan la humanitat dilapidarà tant de talent i genialitat?\nTagged Cultura Cine EUA Katharine Meyer Graham Los archivos del Pentágono Steven Spielberg Empresàries


El personal d'FGC i la ciutadania escullen 1... - Govern.cat\nquery_builder 26 juliol 2021 10:00\nEl personal d'FGC i la ciutadania escullen 13 projectes per destinar els primers pressupostos participatius de la companyia\nMés de 400 persones han votat per decidir a quines propostes s’invertiran 300.000 euros del pressupost d’inversió de la companyia\nEls 13 projectes més votats proposen actuacions de millora als centres de treball de Sarrià, Rubí i Martorell, millores en diferents estacions de la xarxa d’FGC o nous sistemes d’informació a les persones usuàries\nMés de 400 persones han participat en el procés de votació.\nFerrocarrils ha publicat al portal de participació ciutadana de la Generalitat de Catalunya els resultats dels primers pressupostos participatius de la companyia. Més de 400 persones han participat en el procés de votació i han pogut escollir a quines de les 23 propostes finalistes, proposades pel personal de Ferrocarrils, es destina la partida de 300.000 euros del pressupost d’inversió d’FGC.\nEls 13 projectes més votats inclouen cinc propostes d’àmbit intern de la companyia, amb una incidència directa en el personal, i vuit propostes per executar millores en el servei que ofereix Ferrocarrils a la ciutadania. Així, el pressupost es destinarà a millores als centres de treball de Sarrià, Rubí i Martorell, actuacions en diferents estacions de la xarxa d’FGC o a nous sistemes de comunicació de servei amb les persones usuàries, entre d’altres.\nEn el cas dels projectes interns, alguns dels que es van presentar no es van poder incloure en la fase final de votació perquè són projectes que ja s'estan realitzant, el que demostra la sintonia entre les necessitats detectades pel personal i la previsió de l'empresa en cobrir aquestes mateixes necessitats.\nEls projectes escollits són:\nCrear un tràmit a l’FGC Approp per atendre sol·licituds genèriques del personal.\nMillorar l’espai i l’exposició directa al sol al pati anglès de l’edifici d’oficines de Sarrià.\nAdequar una zona de descans exterior del Centre Operatiu de Rubí.\nAdequar sales de reunions amb pissarres digitals.\nEquipar aules polivalents a Rubí i Martorell.\nMillorar la il·luminació a l'entorn proper de les estacions de Baixador de Vallvidrera i Les Planes.\nMillorar un pas per a persones amb mobilitat reduïda a l’estació de Balaguer.\nSenyalitzar les rutes de Núria fins al cim del Puigmal.\nHabilitar un espai de maternitat a Vall de Núria.\nMillorar la visibilitat de les escales de l’estació de Sarrià.\nInstal·lar monitors del Sistema d’Informació al Client a la part ampliada de l’estació de Provença.\nEmetre píndoles divulgatives a l’interior dels trens.\nClimatitzar l’edifici de viatgers de Balaguer i adquirir un rellotge.\nLa directora d’Organització i Persones d’FGC, Juliana Vilert, destaca el valor d’aquesta experiència pionera tant a nivell de Ferrocarrils com en l'àmbit de les empreses públiques de la Generalitat de Catalunya: “Hem aconseguit implicar el personal i la ciutadania en la presa de decisions, fer-los protagonistes tant en la confecció de les propostes com en la selecció de les finalistes i les que executarem. Volem fer protagonistes els diferents grups d’interès d’FGC, fomentar el lideratge participatiu i la cocreació, i els pressupostos participatius són una bona eina per aconseguir-ho i materialitzar-ho”. Vilert afegeix que “donar la paraula al personal i a la ciutadania també ens ha servit per reflexionar sobre les necessitats actuals de la companyia, tant a nivell intern com extern. Moltes de les propostes que no han estat finalment seleccionades ens han servit per detectar aspectes a millorar, a tenir en compte en futurs plans d’actuacions”.\nEl foment del lideratge participatiu i la cocreació és un dels objectius i eixos principals de l’Estratègia d’Activisme 2030 de Ferrocarrils, presentada aquest any, i que posiciona la companyia com una empresa activista en el foment de la participació, la implicació i la suma de talent de totes les persones que formen part de la companyia. L’objectiu és que a partir de l’any 2022, el 0,5% del pressupost anual d’inversió sigui definit en base al procés de pressupostos participatius.\nPodeu consultar els resultats complerts dels pressupostos participatius de Ferrocarrils en aquest enllaç.\nTambé podeu veure un resum dels projectes en aquest vídeo.\nPDF | 310


Publicitat de venda de jardins - dutxes i tinesLlegir Més\nPrincipal dutxes i tines Publicitat de venda de jardins\nPublicitat de venda de jardins\nRob Gage / Photodisc / Getty Images\nSi els compradors no poden trobar la venda del seu jardí, no vendreu les vostres coses, no importa la quantitat de mercaderies que oferiu o per la quantitat de mercaderies. La publicitat de venda de jardins és crucial. Si no ho feu, totes aquestes hores d'ordenació, organització i fixació de preus es perdran. Des dels anuncis de venda de garatges a la gran senyalització, aquí teniu la publicitat de la venda del vostre jardí.\nAnuncieu a Craigslist\nEn els darrers anys, Craigslist s’ha convertit en el lloc més important per llistar el vostre anunci de venda de jardins.\nÉs gratuït posar el vostre anunci i els compradors experimentats en ordinadors preferirien navegar en llistats en línia que no pas recollir un diari. A més, les aplicacions i llocs web de telèfons intel·ligents de venda de jardins per cercar vendes de jardins i fer mapes de rutes de venda, com ara el mapa del tresor de Yard Sale, solen treure els resultats de la secció de venda de garatges Craigslist.\nA continuació, es mostren alguns consells per escriure el vostre anunci de venda de jardins:\nIncloure les dates, l'hora d'inici i la vostra adreça. Si viviu a prop d’un punt de referència conegut, com ara una escola o una intersecció important, també incloure’l. Faciliteu que els compradors trobin la venda del seu pati.\nDesprés d'haver llistat el moment i el lloc de venda del jardí, afegiu una llista de les mercaderies més desitjables que tingueu en venda. No enumereu les indicacions diferents i estranyes, però no omiteu la llista de mercaderies. Els caçadors de negocis durs llegeixen aquestes qüestions i prioritzen les seves rutes en funció del que teniu a la venda. No voleu que la vostra venda sigui l’última de la ruta; estaran cansats, curts d’efectiu i esperaran descomptes més grans.\nAfegiu fotos a algunes de les vostres peces més interessants (com ara mobles, articles de col·lecció o una il·luminació i accessoris de moda vintage) als vostres anuncis.\nPrograma el vostre anunci de venda del jardí per començar a publicar-se un o dos dies abans de la venda. Molts compradors planifiquen les seves rutes de venda de jardins.\nL’única excepció per anunciar la venda del vostre jardí a Craigslist és si teniu la venda a una ciutat massa petita per tenir la seva pròpia pàgina de Craigslist, i si us trobeu a més de 40 minuts d’una ciutat més gran, sí. Això no inclou comunitats de barris i dormitoris per a ciutats més grans. En aquests casos, encara sou part de l’àrea metropolitana més gran i hauríeu d’enumerar les vendes al lloc de Craigslist de la ciutat principal.\nLlista la venda de la vostra venda a les publicacions de diaris\nMolts compradors de venda de jardins llargs temps encara revisen els anuncis locals de venda de jardins; Els joves no són els únics amb diners per gastar.\nLlistar la venda del jardí als anuncis publicats als diaris és crucial si viu a una ciutat petita o a qualsevol lloc sense una pàgina designada de Craigslist.\nFins i tot si teniu un lloc de Craigslist específic per a la ciutat, els vostres compradors locals poden confiar en tots dos. Per exemple, si viviu a una ciutat amb una població superior a 650.000 habitants i la vostra àrea metropolitana més gran d’1, 3 milions de residents, podeu planificar la vostra ruta de venda de garatges mitjançant fitxes tant de Craigslist com del diari de la ciutat. Tot i que hi ha algun tipus de solapament, hi ha d’haver sempre llistats exclusius d’un o altre.\nPer comprovar els hàbits publicats de la vostra ciutat, consulteu els anuncis de dissabte del diari local per veure fitxes de venda de jardins. Si en veieu alguns, aneu endavant i feu una llista també de la venda del vostre jardí al diari.\nEscriviu l’anunci del diari per a la venda del vostre jardí mitjançant els primers dos passos anteriors a la secció de Craigslist. Assegureu-vos que:\nPrograma l'anunci del diari per començar el dia abans del primer dia de venda. Assegureu-vos que també funcioni els dies de la venda.\nAfegiu el vostre llistat a la versió en línia del diari. La inclusió sol ser automàtica en aquests dies, però segueix endavant i paga la diferència si no és així. Alguns compradors només veuen fitxes en línia.\nFeu rètols de venda de garatges\nIndependentment de quants anuncis publiqueu, encara necessiteu rètols de venda de garatges. Els rètols són els únics anuncis que alguns clients podran veure.\nPer ser efectius, els signes de venda de jardins han de cridar l’atenció a mesura que els possibles compradors es desplacen. Fins i tot a una ciutat on la majoria de la gent camina, els seus rètols han de destacar de la resta de flotsam de paper que brollen el paisatge urbà. Dibuixar l'ull significa utilitzar color cridar l'atenció.\nCrear els seus rètols a partir de taulers de colors de neó és una manera senzilla d’aconseguir colors i és un dels més efectius. Els compradors habituals de venda de jardins escanegen freqüentment els carrers per descobrir visites de neó mentre condueixen; normalment, aquests colors indiquen una venda.\nCarti els seus rètols amb retolador o pintura negra. O bé, utilitzeu l’ordinador per imprimir lletres negres en paper blanc i, a continuació, enganxeu-la al tauler de colors. Si opteu per aquest últim, deixeu visible una gran vora de neó al voltant del text imprès.\nA la part superior de cada rètol, escriviu "Venda de garatge" o "venda de jardins", o qualsevol terme que sigui el més habitual on visqueu. Si es tracta d’una venda de grups de qualsevol tipus, digueu-ho. "4-Family Yard Sale", diu als possibles compradors que teniu moltes coses. A la línia següent, afegiu la vostra adreça de carrer. A continuació, a la part inferior, afegiu una fletxa gran i gruixuda per mostrar als compradors cap a on han d’anar.\nSi teniu un tipus de mercaderia escollit en particular i inclús no us agruparà el vostre rètol, aneu-hi i afegiu-ho també. Feu-ho breu i no enumereu tot el que teniu. Els "Antiquets" o "Mobles MCM" són suficients.\nSi imprimiu els vostres rètols i els enganxeu al tauler de pòsters, utilitzeu lletres enormes i poseu-los en negreta. Si escriviu les cartes a mà, dibuixeu lletres gruixudes i una fletxa gruixuda i, a continuació, acoloreu-les. Les cartes d'un sol traç del marcador són massa primes per llegir-les des d'un cotxe en moviment.\nUtilitzeu la cinta per penjar els rètols dels pals d’utilitat i els rètols d’aturada, tret que la vostra ciutat ho prohibeixi. Situeu-les a les interseccions molt transitades que porten al vostre barri. Al vostre barri, dirigiu els compradors a la venda mitjançant la publicació de rètols a cada torn. Si no es prohibeix enganxar rètols als pals d’utilitat i a les parades, afegeix els rètols a les estaques de fusta i condueix-los al terra en aquestes ubicacions.\nElimineu els rètols un cop finalitzi la venda.\nEl cartell de cartell de neó no és l’única bona opció. Crida l'atenció el colorit rètol de la foto. Funciona perquè les lletres són gruixudes, brillants i contrasten amb el vermell. Les lletres blanques gruixudes també funcionarien, però el negre gairebé desapareixeria.\nFunciona les lletres negres a la pissarra de cartells blancs, sempre que afegeixi un toc de color, potser una fletxa gran taronja o verda o un trio de globus de colors lligats a la part superior.\nEnvieu la vostra venda als llocs web de venda de jardins\nSi bé el seu ús no és prou estès per confiar exclusivament, envieu la venda als llocs web de venda de jardins, sobretot si la fitxa és gratuïta. Molts disposen de planificadors de rutes i d’aplicacions de cerca de venda de telèfons intel·ligents per acompanyar els seus llocs i voleu assegurar-vos que la venda s’inclogui en els resultats.\nSeguidor de vendes de garatges\nCerca de venda de jardins\nCercador de venda de garatges\nVenda de garatge caçador\nPromocioni la venda al vostre pati a les xarxes socials\nOrganitzeu algunes de les vostres mercaderies més desitjables en una atractiva vinyeta i feu una foto. A continuació, anuncia la venda del jardí a Facebook, Twitter i altres tipus de mitjans socials adequats. Els teus amics i seguidors probablement no viuen tots a prop, però hi ha probabilitats que alguns ho facin.\nLes ciutats, les associacions de veïns, les esglésies i els grups d'activitats de vegades disposen de llocs de xarxes socials que serveixen de calendaris comunitaris. Si es permeten els anuncis personals, assegureu-vos que no feu brossa, accidentalment, també envieu la venda del jardí. Algunes poblacions tenen fins i tot pàgines específiques de venda de jardins només per vendre a través del lloc i anunciar vendes.\nArticle AnteriorPal picant\nArticle SegüentCom descongelar un bany d’aus congelades\nRob Gage / Photodisc / Getty Images Si els compradors no poden trobar la venda del seu jardí, no vendreu les vostres coses, no importa la quantitat de mercaderies que oferiu o per la quantitat de mercaderies. La publicitat de venda de jardins és crucial. Si no ho feu, totes aquestes hores d'ordenació, organització i fixació de preus es perdran. Des © Copyright 2019


Quan Internet guanya a la Televisió – El Maky\nSi feia unes setmanes, la Televisió Pública Espanyola censurava una entrevista amb el periodista Jose Maria García en el programa de nit de Jesus Quintero, no tardaven ni 24 hores en veure aquesta entrevista per Internet. En aquell cas va ser un Diari digital qui va emetre part d’aquesta entrevista, que sincerament no deia res de nou, ja que aquest periodista fa temps que viu en una altre dimensió, on es creu posseïdor de una veritat absoluta que fa temps va deixar d’interessar al personal.\nEn aquella ocasió va succeir un fenomen que fins ara era habitual, primer televisió i després Internet, però en aquesta setmana s’ha girat la truita, i a més a més de forma inversemblant. A poques hores d’emetre l’episodi d’aquesta setmana de Los Serrano, on es mostrava el desenllaç trist de Lucia, paper protagonitzat per l’actriu Belén Rueda, ha circulat aquest episodi per Internet en forma de primícia.\nAixò es un abans i després en la televisió o es simplement una filtració de la pròpia productora per generar més entusiasme. La veritat es que avui molts espectadors, entre els quals no estaré jo, ja que considero que hi ha coses més interessants que veure avui Los Serrano, com ja vaig comentar en el post anterior, es trobaran que ja coneixen el desenllaç final i potser els faci perdre el interès per veure’l.\nLa qüestió es que Internet va canviar la vida dels diaris fa uns anys, apareixent les versions digitals que avui en dia han tingut la seva prolongació en els blogs com a una inquietud de que la gent vol explicar coses, i ara segurament serà la televisió qui adopti la red com a pròpia, on pàgines com Youtube o similars son uns grans referents audiovisuals.\nDemà el share de l’audiència determinarà si realment l’efecte Internet s’ha notat o es una simple anècdota en l’univers multimèdia. Si realment la televisió com la coneixem ara, té futur o ja esta en vies d’extinció.\nBlog català, internet, periodista, televisión, youtube


Lo bloc de Jordi: Significat de fer cagar el tió.\nSignificat de fer cagar el tió.\nEl caràcter de celebració infantil que des de fa segles revesteix l’acte de cagar el tió per Nadal amaga al seu darrere antigues pràctiques rituals dirigides a propiciar l’abundància i la cohesió familiar al bell mig de l’hivern. No hem d’oblidar que el tió – o tronc, tronca, rabassa.. entre d’altres noms que rep al nostre país – és abans de tot un tronc de soca robusta que hom crema al foc a terra.\n(...)L’acte de cagar el tió està relacionat estretament amb el do de la fertilitat que acabem d’apuntar. De la mateixa manera que a l’arbre de Nadal se li pengen boletes que recorden la fruita que no dóna a l’hivern, obligar a cagar el tió és com recordar simbòlicament a la natura, justament pels volts del solstici d’hivern, que segueixi produint béns fungibles.\n(...) Joan Soler Amigó assenyala també en la seva Enciclopèdia de la fantasia popular catalana que el costumari del tió que ens ha arribat fins avui s’estengué durant els segles XVIII, XIX des de les zones rurals i muntanyoses de l’interior cap a les poblacions costaneres i a les grans ciutats, coincidint amb les migracions interiors que hi hagueren en l’època.\nRoger Costa . Sàpiens nº 74\nBy Jordi en de desembre 30, 2008\n"El firmament no es menys blau perquè els núvols ens l'amaguin o els cecs no el vegin" Provervi Danés\nde maig 2008 (15)\nde març 2008 (15)\nFeixisme i Catalanofòbia (112)\nSindrome d'Estocolm (17)\nAlexandre Deulofeu (15)


Giuliani diu que Trump va pagar pel silenci de l'actriu porno Stormy Daniels - À Punt\nGiuliani diu que Trump va pagar pel silenci de l'actriu porno Stormy Daniels\nL'exalcalde de Nova York, Rudolph Giuliani, afirma que Donald Trump va pagar els 130.000 dòlars que Stormy Daniels va rebre pel seu silenci.\nRudolph Giuliani durant l'entrevista a la televisió\n03 de maig 2018 - 20:35\nDonald Trump coneixia l'acord de confidencialitat amb l'actriu porno Stormy Daniels. Més encara, va ser ell qui va pagar els 130.000 dòlars per a comprar el seu silenci. La revelació, l'ha feta l'exalcade de Nova York, Rudolph Giuliani, durant una entrevista al canal de televisió Fox News. L'afirmació de Giuliani resulta encara més sorprenent perquè fa dues setmanes que forma part de l'equip d'assessors del president nord-americà.\nSegons Giuliani, va ser l'advocat personal de Trump, Michael Cohen, qui va redactar l'acord de confidencialitat amb Daniels i qui li va pagar de la seua butxaca. Però, més endavant, Trump li va reembossar els diners a terminis. Tot i això, Giuliani puntualitza: els diners no provenen dels fons de la campanya electoral, sinó de la fortuna personal de Trump. D'aquesta manera, Giulani vol evitar el problema principal de l'afer i que més maldecaps legals pot causar al president dels Estats Units: el desviament de fons de la campanya electoral a altres finalitats.\nLes declaracions de l'exalcalde de Nova York contradiuen Donald Trump, que fins ara ha mantingut que no coneixia la transacció i que no sabia d'on havien eixit els diners. Daniels i Trump estan embolicats en una campanya legal des que, a principi d'any, es va filtrar a la premsa el pagament que Cohen va fer a l'actriu porno poc abans de les eleccions presidencials de 2016. L'objectiu del pagament, suposadament, era que Daniels no revelara una relació sexual que havia mantingut amb Trump en 2006, poc després que ell es casara amb l'actual primera dama dels Estats Units, Melania Trump.\nLa transacció podria haver violat les lleis dels Estats Units sobre finançament electoral, en considerar-se que tenia com a objectiu preservar la bona imatge de Trump en un moment especialment delicat. Fa tres mesos, Stormy Daniels va demandar Cohen i Trump perquè es declare nul l'acord de confidencialitat i, d'aquesta manera, poder parlar obertamet de la seua presumpta relació. Però el litigi encara està en els tribunals.


SEPARACIONS, PÈRDUES I DOLS EN LA INFÀNCIA I ADOLESCÈNCIA - Institut de la Infancia\n> FORMACIONES>SEPARACIONS, PÈRDUES I DOLS EN LA INFÀNCIA I ADOLESCÈNCIA\nReferencia Sep.Perd.Dols.5/09 y 3/10\nAmics de l’Institut de la Infància: 52 € en concepte d'aportació per al projecte social. Els amics rebran per mail la indicació per a realitzar el pagament. (Feix clic aquí si desitges fer-te membre i gaudir de tots els beneficis)\nPROMOCIÓ INICI DE CURS: 62 € (Fins al 30 d'agost pots inscriure't amb descompte especial limitat a les primeres 20 inscripcions)\nLa formació es realitza a través de Zoom. Per motius de seguretat i de la dinàmica que oferim en benefici del grup, la condició per a accedir és que els participants hauran de fer-ho amb cambra oberta i el nom amb el qual s'entra ha de ser el de la persona que s'hi hagi matriculat (no Galaxy, ni números, ni nom d'un familiar).\nSi no fos així, l'organització podrà no donar accés o bé una vegada s'entri, si no complís aquestes dues condicions i se li avisés prèviament podrà desconnectar-se el seu accés sense dret a reclamació. Això és pel fet de controlar que les persones que accedeixen siguin les que realment s'han matriculat.


Cursos d'CREC Parametric - Geofumadas\nCREO és la solució CAD 3D que l'ajuda a accelerar la innovació de productes per crear millors productes més ràpidament. Crec, fàcil d'aprendre, el porta a la perfecció des de les primeres fases de el disseny del producte fins a la fabricació i més enllà. Pot combinar una funcionalitat potent i provada amb noves ...\nCursos - Product Lifecycle Cursos d'CREC Parametric Cursos de Disseny mecànic\nCrec Parametric és el programari de disseny, fabricació i enginyeria de PTC Corporation. És un programari que permet realitzar modelats, fotorealisme, animacions de disseny, intercanvi de dades, entre altres propietats que el fan molt popular entre dissenyadors mecànics i altres professionals. AulaGEO presenta aquest curs avançat de modelatge 3D que utilitza comandaments avançats de Crec ...\nCrec és la solució CAD 3D que l'ajuda a accelerar la innovació de productes per crear millors productes més ràpidament. Crec, fàcil d'aprendre, el porta a la perfecció des de les primeres fases de el disseny del producte fins a la fabricació i més enllà. Pot combinar una funcionalitat potent i provada amb noves ...


> Cosmètica Natural>Cura Facial>Crema Antiarrugues>crema Col·lagen - Armonia - 50 ml\nQuè és la Crema Col·lagen?\nEs tracta d'una crema feta a base d'oli d'oliva i àcid hialurònic.\nLa crema de Col·lagen aporta flexibilitat i prevé l'aparició d'arrugues.\nEnriquida amb oli d'oliva i àcid hialurònic aporta nutrients i vitamines que actuen com antioxidants que protegeixen la pell de les agressions externes.\nNomés ingredients naturals per a una pell sana i vital:\n0% Parabens, Silicones, Parafines, Colorants i Ftalats.\nCol·lagen: necessari per mantenir l'elasticitat i fermesa a la pell.\nOli d'oliva: molt ric en àcid oleic que li confereix una gran capacitat per tonificar i reconstituir la pell alhora que la hidrata, reforçant així la seva capacitat per retardar els signes de l'envelliment.\nÀcid hialurònic: té un gran poder hidratant ja que posseeix una extraordinària capacitat d'atreure i retenir les molècules d'aigua.\nKarité: procedent de la medicina africana, la mantega de karité hidrata, suavitza i protegeix els teixits cel·lulars gràcies a la seva composició molt rica en vitamines, a més és emol·lient, suavitzant i regeneradora.\nAqua (water), propanediol, Caprylic / Capric triglyceride, cetearyl ethylhexanoate, glyceryl stearate es, C12-20 acid PEG-8 ester, olea europaea (olive) fruit oil, Hydrolyzed Collagen, sodium hyaluronate, Butyrospermum parkii (shea) butter, tocopherol , caprylyl glycol, carbomer, cetyl phosphate, decyl oleate, hydroxyacetophenone, Triethanolamine, 1,2-hexanediol, BHT, parfum (fragrance).\nCom es fa servir la Crema Col·lagen?\nAplicar matí i nit sobre cara, coll i escot, prèviament desmaquillat i net, realitzant un lleuger massatge fins a la seva completa absorció.\nEvitar el contacte amb els ulls.\nAquanature - Crema de dia - Anne Marie Börlind - 50 ml\nElixir Anti Edat - Schüssler - 30 ml\nSerum 40 + Age Protection - Schüssler - 30 ml\nCrema de Nit Premium Antiarrugues - Schüssler - 50 ml *


Zoom: Un dia sense cotxes - Diari de Sabadell\nZoom: Un dia sense cotxes\nLa Setmana Europea de la Mobilitat Sostenible va cloure el cap de setmana amb el Dia Mundial Sense Cotxes. Mostrar com moure’s sense contaminar n’era l’objectiu.\nEl Dia Mundial Sense Cotxes es va aprofitar per exposar els projectes Edusi que han de millorar la mobilitat a Sabadell. A més, hi havia els nous vehicles elèctrics municipals i es van poder provar les bicicletes elèctriques. També s’hi va instal·lar l’exposició de la TUS, 37 anys de transport públic a Sabadell.\nTemes:Dia Sense Cotxes, fotos, setmana de la mobilitat, tus


Viu la festa més longeva d’Agres amb la Festa del Pi - Comunitat Valenciana\nViu la festa més longeva d’Agres amb la Festa del Pi\nNotícies fiesta medieval fiesta del pino en agres fiesta del pino fiesta de las cuarenta horas festa quaranta hores festa del pi agres festa del pi festa 40 hores\nCom cada any, el cap de setmana anterior a la celebració del dimecres de cendra el municipi alacantí d'Agres reprén una de les seues cites memorables: la Festa del Pi, també coneguda com a festa de les 40 hores. Calfa motors per al Carnestoltes amb una cita d'origen medieval!\nT'imagines viure sense lleis durant 40 hores? Durant l'època medieval, Agres gaudia d'aquest privilegi. Aquest municipi de la província d'Alacant veia com l'autoritat requeia sobre el poble durant gairebé un dia i mig just abans de la celebració de la quaresma, de manera que no hi havia cap mena de prohibició. Aquesta anàrquica tradició s'ha mantingut des del seu origen i està a punt de tornar.\nEn el seu inici, la Festa del Pi o de les 40 hores, consistia a viure sense prohibicions durant quasi un dia i mig, de manera que la gent derrocava els arbres plantats que els senyors feudals havien posat amb la finalitat de delimitar el seu territori. Amb el poder de fer el que els vinguera de gust, el poble cremava l'arbre arrencat com a forma de protesta en la plaça del poble. Amb el temps, aquest costum es va sumar al calendari de les festes paganes fins a convertir-se, en l'actualitat, en una de les cites més antigues i emocionants d'aquest municipi.\nPrograma de la Festa del Pi 2019\nLa festa tindrà lloc entre els dies 1 i 3 de març. L'acte inaugural serà l'encesa de la foguera perquè, l'endemà, els matrimonis del poble porten la carrasca a la plaça del poble, amb la finalitat de cremar-la. Posteriorment serà el torn dels joves que ja han complit o que celebraran els 18 anys aquest 2019. Per últim, seran els xiquets els qui porten el pi al foc. Si t'agraden les festes i les tradicions, no pots faltar a la Festa del Pi!


L'Escola Agrària del Pallars es reinventa oferint formació en transformació agroalimentària de muntanya | Pallars Digital\nEs tracta d'un curs pioner que donarà resposta a les necessitats d’aquest sector\nper Redacció , 4 de juny de 2020 a les 10:47 |\nFormació a l'Escola Agrària del Pallars | Agricultura\nL’Escola Agrària del Pallars del Departament d’Agricultura es reinventa per adaptar-se a una nova realitat i donar resposta a les necessitats del sector agroalimentari de muntanya. El centre educatiu ha definit una nova línia de treball pel curs 2020-2021 que consisteix en oferir una formació professional especialitzada que va en línia als objectius de desenvolupament rural sostenible.\nPer aquesta raó, de cara al pròxim any acadèmic l’escola oferirà el curs Eines per a la transformació agroalimentària de muntanya, una oferta parcial que reuneix una selecció de continguts del Cicle Formatiu de Grau Superior de Processos i Qualitat en la Indústria Alimentària.\nEs tracta d’una iniciativa pionera i adaptada als condicionaments específics de l’entorn de muntanya, que té per com a objectiu reenfocar la formació professional inicial que oferia el centre per tal d’ajudar a totes aquelles persones que es volen dedicar a la transformació agroalimentària de muntanya. Amb aquest canvi, es vol dotar als alumnes de les eines i coneixements necessaris perquè puguin adaptar-se a aquest sector tan canviant, que ha passat de només produir els aliments a realitzar el cicle complet: produint, elaborant i comercialitzant els seus propis productes.\nEl curs es divideix en dos blocs formatius diferents. En primera instància, s’ofereix una formació tècnica que ajudarà als alumnes a conèixer la tecnologia alimentària, l’envasament i embalatge dels productes, la comercialització i promoció dels aliments, el control i higiene, la seguretat alimentària, la conducció i control del procés d’elaboració, la prevenció de riscos laborals i les bases de la transformació agroalimentària de muntanya.\nLa segona fase del curs és més pràctica i l’alumne podrà comptar amb Formació en centres de treball (FCT) i triar entre dos itineraris diferents. El primer és Desenvolupa el teu projecte, que té un caire més emprenedor i on l’estudiant proposarà la creació d’una iniciativa pròpia. El segon itinerari, en canvi, és Aprèn a l’empresa on l’alumne seguirà aprofundint en l’empresa alimentària, en el coneixement dels processos i la qualitat en la indústria.\nUn cop finalitzat el curs, es comptarà amb la certificació de les unitats formatives superades i es podrà obtenir el Cicle Formatiu de Grau Superior de Processos i Qualitat en la Indústria Alimentària en altres centres, mantenint la qualificació de les unitats formatives superades. El període de preinscripcions al curs s’inicia el pròxim 10 de juny i finalitza el 17 de juny. Es farà de forma telemàtica. Els interessats es poden dirigir a l’escola a través del següent correu electrònic: aecapal.daam@gencat.cat.\nSocietat, curs escolar, educació, Departament d'Agricultura, Escola Agrària del Pallars, gastronomia, agroalimentació


Junts per Catalunya vol compensar alguns dels ajuntaments que deixen de rebre la concessió de l’AP-7 - Imagina Ràdio\nAmb la finalització de la concessió de l’AP7 s’ha assolit una fita important per a molts usuaris d’aquesta infraestructura, però aquesta bona notícia ha tingut uns efectes col·laterals en els pressupostos dels ajuntaments que gaudien d’uns ingressos, essencialment l’IBI, provinents d’aquestes concessions.\nAquest impacte és especialment rellevant en els ajuntaments petits, ja que són aquests els que disposen d’un pressupost molt inferior i als quals se’ls fa molt difícil assumir aquest impacte pressupostari a curt termini. És per aquest motiu que Junts per Catalunya aposta que en els propers Pressupostos Generals de l’Estat hi hagi una partida pressupostària per compensar els ajuntaments de 10.000 habitants o menys que deixen de percebre aquests ingressos com a conseqüència de la finalització de les autopistes de peatge.\n“L’impacte en els municipis petits és difícil d’assumir a curt termini, aquesta compensació no ha de tenir caràcter permanent”, ha afegit el diputat al Congrés, Ferran Bel, “però sí que s’hauria d’establir durant uns anys i anar-se reduint de forma progressiva per a que aquests ajuntaments tinguin la possibilitat de buscar ingressos alternatius”.\nAixí doncs, tal com indica el portaveu, Junts per Catalunya entén que aquesta mesura hauria de tenir un caràcter temporal i s’hauria de reduir de forma progressiva al llarg del temps. Amb aquest finalitat s’ha presentat un proposició no de llei per debatre tant al ple del Congres, com a la comissió d’Hisenda de la mateixa cambra, amb la confiança que pugui obtenir el recolzament de la majoria dels grups parlamentaris.\nArticle anteriorEmpresaris de la Ràpita visiten el Boot Düsseldorf, el saló nàutic de referència\nArticle següentAmposta suspèn totes les activitats educatives per a demà


Organitzen diverses activitats al voltant de la dona i la ciència - Empordà\nOrganitzen diverses activitats al voltant de la dona i la ciència\nddg 07.02.2020 | 06:30\nL'Ajuntament de Girona ha organitzat diverses activitats per reflexionar al voltant del Dia Internacional de les Nenes i les Dones en la Ciència (que es commemora l'11 de febrer). Els actes tindran lloc entre l'11 i el 15 de febrer i se celebraran amb un objectiu comú: sensibilitzar i contribuir a eliminar l'escletxa de gènere que hi ha en aquestes vocacions.\n«Amb els actes i activitats organitzats en el marc d'aquesta setmana, l'Ajuntament vol posar de manifest el gran interès que té en promoure, divulgar i reivindicar el paper de la dona en el sectors cientificotecnològics», va explicar la tinenta d'alcaldia i regidora de Promoció Econòmica de l'Ajuntament, Glòria Plana. Per aconseguir-ho, han organitzat diferents «espais de reflexió i d'aprenentatge en els quals es compartiran vivències i experiències amb dones de destacables trajectòries professionals».\nEl mateix 11 de febrer al matí es portarà a terme la jornada inaugural en la qual es recordarà el rol essencial que juguen les dones dins la comunitat cientificotecnològica i la necessitat de reforçar la participació de les nenes i potenciar la dona en llocs d'alts càrrecs. L'acte anirà a càrrec de la directora de l'Escola Politècnica Superior de la Universitat de Girona, M. Àngels Pèlach, i la cofundadora i directora de Fibracat, Meritxell Bautista. Aquell dia també es projectarà la pel·lícula Figures ocultes, al cinema Truffaut.\nEl dijous 13 de febrer, els centres educatius de la ciutat estan convidats a assistir a les xerrades dinàmiques que oferiran la catedràtica de Química de la UdG Sílvia Simon i l'enginyera i presidenta de la Societat Catalana de Tecnologia, Núria Salan; a interactuar amb entitats socials gironines relacionades amb l'àmbit tecnològic; i a visitar l'exposició L'en(giny) invisible, que estarà oberta del 10 al 15 de febrer. Totes aquestes activitats es portaran a terme a l'Espai Marfà.\nI pel 15 de febrer s'han programat a les instal·lacions de Girona Emprèn tallers adreçats a infants i joves de 7 a 16 anys: es podrà conèixer el món de la robòtica i fer impressions en 3D o bé superar un escape room tecnològic.


Maragall demana a Mas que sigui més flexible en la negociació sobre el model de finançament - CCMA\nContinua a Davos, a Suïssa, el Fòrum Econòmic Mundial, que reuneix els ministres d'Economia i els principals homes de negocis del món. Aquest dissabte també hi ha intervingut el president de la Generalitat. Pasqual Maragall ha parlat del model de finançament català, i s'ha referit als diferents punts de vista que tenen sobre aquesta qüestió amb Artur Mas. Maragall ha demanat a Mas que sigui més flexible i que no ho redueixi a un tot o res.\n29/01/2005 - 00.00 Actualitzat 31/01/2005 - 09.31\nPasqual Maragall defensa que el nou sistema de finançament mantingui una proporcionalitat entre el nivell d'impostos que paguen els ciutadans i el servei que se'ls dóna. D'aquesta manera, pel president de la Generalitat, es posa límit a l'actual principi de solidaritat territorial.\nDos dies després de tractar aquesta qüestió amb el president de Convergència i Unió, Artur Mas, Maragall li retreu falta de flexibilitat, al cap de l'oposició, i ho atribueix a una actitud de força de cara a la negociació. Maragall assegura que entén que un partit nacionalista posi un límit i digui que "si no hi això jo em planto", però ha advertit que "un partit socialista català això no ho farà mai, perquè hem de donar solucions".\nD'altra banda, Maragall reconeix que l'acord entre PSOE i PP sobre el model d'estat provoca un retrocés respecte a les expectatives de reformar la Constitució per definir Catalunya com a comunitat nacional. Pel president català, si això no se soluciona s'haurà anat 25 anys enrere.\nFinalment, el president de la Generalitat ha anunciat, el mateix dia que el lehendakari s'ha mostrat molt disposat a defensar el "pla Ibarretxe" a Madrid, que farà exactament el mateix i utilitzarà la seva condició de diputat per anar al Congrés i defensar la proposta de nou Estatut.


octubre « 2017 « CATàleg\nEscrit per ttort el 30 d'octubre del 2017 a les 14:11 a: General\nQui no s’ha escrit mai un aforisme en una carpeta o s’ha penjat una frase memorable en el suro de la paret? Els grans pensadors continuen sent famosos per les idees que han estat capaços de transcriure de manera breu i eloqüent. Si féssim l’esforç de recordar-ne algunes segur que ens en sortirien un grapat: Cogito, ergo sum (“Penso, per tant, existeixo” -de Descartes); “Només sé que no sé res” -de Sòcrates; o qualsevol de les oracions brillants de l’insigne Joan Fuster, com la que ha circulat força darrerament: “La llibertat és un hàbit, i no resulta gens fàcil d’adquirir. Només s’adquireix amb la pràctica!”\nSi us agrada llegir i reflexionar sobre aquest tipus d’enunciats, us recomanem que us subscriviu a Minimàlia.net i els dies de cada dia rebreu gratuïtament una màxima brillant a la vostra adreça de correu electrònic. Segur que el fet de dedicar regularment uns instants a llegir aquests fragments tan encertats us farà una mica més savis.\nPer fer-vos una idea del que us representarà fer aquest exercici diari, us proposem que entreu en la selecció de frases que parlen de llengua, que n’escolliu una i que ens digueu per què l’heu triat. A nosaltres ens agrada molt aquesta!\nQuè us sembla? Ara us toca triar-ne una a vosaltres i, si us interessa el contingut de Minimàlia.net, no dubteu a subscriure-us-hi!


Joventut obre les preinscripcions a 61 camps... - Govern.cat\nJoventut obre les preinscripcions a 61 camps de treball per a joves de 14 a 29 anys aquest estiu\nquery_builder 20 abril 2021 16:01\nS'ofereixen més de 1.000 places per a activitats relacionades amb el medi ambient, l'arqueologia, el patrimoni cultural o l'acció social\nLa Direcció General de Joventut —a través de l’Agència Catalana de la Joventut— va obrir ahir les preinscripcions a un total de 1.012 places per a 61 camps de treball que organitza aquest estiu a Catalunya. L’oferta augmenta en 400 el nombre de places respecte de l’estiu passat, amb 25 camps de treball més i la incorporació de 20 camps inèdits, mentre que la resta són una continuació de projectes ja iniciats en campanyes anteriors.\nEls camps de treball organitzats per Joventut són gestionats i desenvolupats a través d’associacions d’educació en el lleure, entitats i fundacions sense ànim de lucre i amb la complicitat del món local que els acull. Consten d’una estada de quinze dies per a joves voluntaris que participen desinteressadament en un projecte de millora de caire mediambiental, acció social, recuperació del patrimoni arquitectònic o intercanvi cultural.\nLa directora general de Joventut, Laia Girós, ha destacat el valor afegit d’aquesta activitat: “els camps de treball són una activitat transformadora, implicada en el seu entorn i demostra el compromís social, mediambiental i cultural del jovent”.\nEls joves catalans d’entre 14 i 29 anys interessats en participar-hi poden fer la seva preinscripció a través del portal de preinscripcions fins el proper 28 d’abril. L’adjudicació de les places es farà mitjançant un sorteig públic davant notari, que tindrà lloc el proper 4 de maig.\nDel total de 61 camps que s’ofereixen a Catalunya, 47 són per a joves catalans, 3 són d’intercanvi per a joves de tot l’estat i 11 són camps d’abast internacional.\nPer àmbits territorials, 16 camps de treball es faran a les comarques gironines, 16 a la demarcació de Lleida, 12 al Camp de Tarragona, 10 a la demarcació de Barcelona i 7 a les Terres de l’Ebre.\nPer tipologies, els més nombrosos són els relacionats amb el medi ambient (23), seguits dels d’arqueologia (12), medi ambient i patrimoni (8), patrimoni (4), social (3), artístic i social (2), cultura i medi ambient (2), patrimoni, cultura i medi ambient (2), social i patrimoni (1), patrimoni i arqueologia (1), cultura (1), esport i patrimoni (1) i cultura i patrimoni (1).\nCamps de treball a Catalunya per a joves catalans (47 camps amb 804 places):\nAquesta modalitat concentra el gruix de l’oferta i de les novetats d’aquest 2021, amb 14 propostes inèdites. Alguns d’aquests camps de treball nous són:\n“Natura i patrimoni a la Vall de Llor” (Sant Boi de Llobregat, Baix Llobregat). Nois i noies participaran en la gestió d’una finca agroforestal i els recursos de l’Aula Natura de Can Palós. Instal·laran un “Parc de Sensacions” que permetrà interaccionar amb la natura amb els cinc sentits a infants i joves. Durant les tasques d’habilitació de l’espai, descobriran la tècnica constructiva de la pedra en sec, declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.\n“Trencant silencis: joves i diverses” (Montferrer i Castellbò, Alt Urgell). Les participants adquiriran eines i estratègies per treballar les relacions afectives i trencar els tabús que envolten els cossos, les identitats i les maneres de relacionar-se. Mitjançant la música, el teatre de l’oprimit, el bodypainting o la fotografia crearan un espectacle on es vegin reflectides les seves sensacions i inquietuds.\n“Brigada de colors” (Tarragona, el Tarragonès). Els integrants del camp faran accions de carrer per dignificar l’espai públic tot pintant de colors murs i persianes de la part baixa de la ciutat. També faran murals amb persones amb diversitat funcional i col·laboraran (si les condicions sanitàries ho permeten) amb l’associació de veïns del Serrallo i altres associacions vinculades a l’ofici de la pesca.\n“Descobrim les trinxeres del calvari d'Ascó” (Ascó, la Ribera d’Ebre). Es rehabilitaran les trinxeres de la Batalla de l’Ebre situades a les rodalies de l’ermita del Calvari. Durant les tasques, es netejaran i classificaran els materials que es vagin trobant, se senyalitzaran les zones recuperades i es donarà a conèixer als joves els fets ocorreguts en aquest indret durant un dels episodis més cruents i cabdals de la Guerra civil espanyola, en un exercici de memòria històrica.\n“Pensem globalment, actuem localment” (Santa Coloma de Farners, la Selva). Els i les joves col·laboraran en la millora de la biodiversitat de les rieres de Santa Coloma i del Castanyet, així com del riu Esplet, on s’hi retiraran residus, arbres caiguts i restes vegetals que entorpeixin el flux d’aigua. També s’esporgaran branques baixes, s’eliminaran espècies al·lòctones i es replantarà amb vegetació autòctona.\nCamps de treball a Catalunya per a joves procedents d’altres comunitats autònomes (3 camps de treball amb 52 places):\n“Potenciant la biodiversitat a la via verda de la Val de Zafán” (Amposta, el Montsià). El projecte se centra en la recuperació de la Val de Zafán, espai d’alt valor històric, natural i paisatgístic a Amposta. L’espai discórrer per l’antic traçat del ferrocarril que havia d’unir la Val de Zafán (Aragó) amb el port de Sant Carles de la Ràpita.\n“Arqueologia inclusiva a la Vall d’Ondara” (el Talladell - Tàrrega, l'Urgell). Es potenciaran les capacitats personals, habilitats afectives i de relació amb joves d’altres orígens, estats socioeconòmics, religions i cultures. Al mateix temps, es donarà a conèixer la gran riques del patrimoni històric del Talladell.\nCamps de treball a Catalunya per a joves de la resta del món (11 camps de treball i 156 places):\nA Catalunya s’organitzen un total de 11 camps de treball oberts també a participants joves estrangers d’arreu del món. Les cinc novetats per aquest estiu són:\n“Camins de natura a la vall de Siarb” (Llavaners - Soriguera, el Pallars Sobirà). Serà una prova pilot per ser el primer camp internacional per a menors d’edat. Els nois i noies netejaran camins, reconstruiran murs de pedra seca, milloraran els senyals amb pintura i els camins del tram pavimentat.\n“Coopera Montcada” (Montcada i Reixac, el Vallès Occidental). Es rehabilitaran pisos en barris vulnerables i es donarà suport als serveis socials de l’ajuntament en la millora de les condicions d’aquests habitatges.\n“Estany de Sils: management and restauration of a protected catalan wetlands” (Sils, la Selva). Camp de millora i conservació de l’espai natural dels aiguamolls de Sils. Els integrants també coneixeran la biodiversitat i els hàbitats característics d’aquestes zones humides.\n“Recuparació de l'entorn natural del pont de Vallonga” (Sant Llorenç de Morunys, el Solsonès). Reparació de l’antiga via que unia la Seu d’Urgell i Sant Llorenç de Morunys. Es tracta d’un camí de ferrocarril construït amb murs de pedra seca i pavimentat amb lloses de pedra.\n“Condicionament i recerca arqueològica en la ciutat romana d’Aeso” (Isona i Conca Dellà, el Pallars Jussà). El camp aproparà els joves a diferents tècniques d’arqueologia, com ara excavar i estudiar les restes. D’aquesta manera, coneixeran els secrets que amaga la ciutat romana d’Aeso (Isona).\nA banda dels 61 camps que es desenvolupen a Catalunya, Joventut també ofereix enguany 94 places en camps de treball organitzats en altres llocs de l’Estat, repartides en 59 camps de treball (12 a Galícia, 9 a Andalusia, 8 al País Basc, 6 a Aragó, 6 a Navarra, 4 a La Rioja, 3 a les Illes Balears, Extremadura i Cantàbria, 2 a Castella Lleó i Castella la Manxa, i 1 a Ceuta).\nEn aquestes activitats, els joves catalans participaran en projectes organitzats per organismes de joventut de les comunitats autònomes. S’hi poden trobar des d’un camp de patrimoni històric i cultural a Tijola (Almeria), fins a un treball dinamització social de persones de la tercera edat a Bergara (Gipuzkoa), passant per un camp de temàtica mediambiental a Alfaro (La Rioja).\nAixí mateix, els joves catalans també tenen l’opció de participar als camps de treball d’intercanvi internacional organitzats arreu del món per part de diferents organismes i associacions, com són la Coordinadora d'Organitzadors de Camps de Treball Internacionals i el Servei Civil Internacional.\nEn total, aquest 2021 es podran escollir entre uns 2.000 camps de treball internacionals, als quals van participar uns 200 joves catalans l’estiu passat.


Divendres, 8 maig 2020. 20:00. Redacció AnoiaDiari.\nFinalment, el Ministeri de Sanitat ha seguit el criteri que proposava la Generalitat i tres regions sanitàries catalanes passen a la Fase 1 del desconfinament. En aquesta fase, de moment, no hi és l'Anoia, a la Regió Sanitària de la Catalunya Central.\nS'ha confirmat la previsió i només tres de les nou regions sanitàries catalanes passen a la fase 1 del desconfinament que pilota el Ministeri de Sanitat espanyol. L'àrea que dirigeix Salvador Illa ha atès el criteri de la Generalitat, que demanava desconfinar per aquestes unitats basades en l'estructura del Departament de Salut. Amb això, com estava fixat des de feia dies, l'Anoia continua a la fase 0, ja que és a la Catalunya Central, una zona força afectada encara. Alt Pirineu-Aran, Camp de Tarragona (on hi ha la veïna Conca de Barberà) i Terres de l'Ebre són les zones que passen de nivell.\nLa fase 1 significa un canvi qualitatiu sensible, que permetrà -entre d'altres- reunions de fins a 10 persones dins i fora de casa (mantenint la distància de seguretat de dos metres i respectant les normes d'higiene), l'ús de cotxe de fins a 9 places per part dels habitants d'un mateix domicili o desplaçaments dins la mateixa província (o regió sanitària). En el cas d'Igualada, l'Ajuntament preveu que quan la ciutat assoleixi aquesta fase, hi hagi canvis importants en la mobilitat.\n9 de maig 2020.10:45h\nPer que sempre em de ser els que mes, realment si mirem els efectes secundaris del confinament per la salt, economics... no valdria la pena arriscar una mica mes


És la llei, diu el rei - El blog de Joan Rovira\nHome Unlabelled És la llei, diu el rei\nÉs la llei, diu el rei\nBy JR&OC 18:40\n(18.11.2016). Són “cansinos”: poques paraules defineixen amb més gràcia aquests repetitius defensors de les virtuts de la llei. Que sí, que ja ho sabem, que la llei està per complir-la, per respectar-la i per canviar-la. Però també sabem que la llei és filla de la política -en democràcia, clar- i no la seva presó. Això “ells” també ho saben, però fan veure que no, perquè no els convé gens ni mica. Aquesta és la clau de fons del discurs del rei Felipe.\nEmbolicada amb un grapat de tòpics sobre la convivència, el futur en comú i bajanades per l'estil que no se les creu ni ell, apareix “la llei”, l'argument suprem. Missatge per a Catalunya? No arriba ni a això. És un missatge per al lobby d'interessos que representa, el que se sacrifica pel bé d'Espanya i té claríssim que qui controla la llei, els jutges i la policia té molt de guanyat en aquesta història.\nQuan diuen “llei” estan dient “por”.\nLa llei es compleix a vegades per convicció democràtica, per convenciment de què representa un bé superior… o simplement perquè si no la compleixes et cau el pèl. La llei està ben muntada perquè sigui impossible canviar-la a la pràctica i perquè esdevingui un obstacle insuperable no ja per a les revolucions, sinó fins i tot per a petits canvis. En aquest país tot està millor travat del que sembla. I si el sistema té forats, apareixen els policies i els jutges, la maquinària de coacció i de càstig. No hi ha, doncs, política possible més enllà de passar pel tub i conformar-se amb les engrunes.\nAquesta és la qualitat democràtica que plantegen a les dues principals amenaces del sistema: el sobiranisme a Catalunya i l'esquerra radical, emprenyada, que aspira a representar els desheretats. En els dos casos, la llei és la llei. Acompanyada de la dosi adequada de temor a través de jutges i policies i d'una mica de guerra bruta a les clavegueres de l'Estat. Així funcionen les coses. En això ha acabat el sistema nascut de la transició. I amb aquesta música acompanyarà la lenta decadència del país en els propers anys. Una llàstima, perquè tot hauria pogut acabar tan diferent…


El Pou Digital : La importància de la ciència\nIgnasi Cebrian | Actualitzat el 13/05/2014\nLa ciència és una activitat humana, per descomptat, realitzada sobretot per científics. Sovint, però, es pensa que els científics pertanyen a un grup social aïllat de la resta dels humans, els quals parlen un llenguatge inaccessible. Això no és del tot cert; la ciència, o el mètode científic, té la seva fonamentació en capacitats humanes que tothom comparteix, com per exemple l’observació, l’experimentació i fer-se preguntes. I per tant, tothom pot accedir-hi, i hi hauria d’accedir.\nEls científics saben molt de molt poca cosa. Són especialistes. Malgrat aquesta contrarietat, ara és un dels moments de la història en què viu més gent dedicada a la ciència. Fent-se preguntes, observant i fent experiments aconsegueixen obtenir nous coneixements que poden millorar el món que ens envolta. Tots els coneixements científics nous sempre són en constant revisió, són provisionals fins que algun científic a partir de noves observacions i experiments els contradiu.\nEls científics quan fan la seva feina utilitzen un mètode “objectiu” de treball, el mètode científic. Això fa que puguin fer afirmacions que són “veritat”. Sí, objectiu i veritat entre cometes, ja que el mètode científic, malgrat ser un mètode que vol ser objectiu, és subjectiu, ja que el realitza un subjecte. És, però, una subjectivitat encotillada dins del seu mètode, una subjectivitat menys subjectiva que la que pot tenir qualsevol persona en donar la seva opinió. Una “subjectivitat” que, per cert, ha aportat als humans molt de benestar.\nS’ha de perdre la por a la ciència! Tothom pot accedir al coneixement científic des de la seva feina i des de la divulgació científica. L’accés és del tot indispensable, ja que tant la ciència com la tecnologia són darrere de la majoria d’activitats humanes. Avui en dia, el coneixement científic i tecnològic envolta qualsevol feina. Per exemple, un forner pot fer la seva feina sense tenir cap coneixement sobre fermentacions o llevats. A la llarga, la curiositat del forner el portarà a tenir coneixements sobre la ciència del pa. Una altre via d’accés, menys directa, és la divulgació des dels mitjans de comunicació.\nTothom ha de tenir accés al coneixement científic i tecnològic que fa moure el món. Aquest coneixement, però, és una eina de doble tall. És pot fer servir per fer créixer la humanitat o per ensorrar-la en la seva misèria. L’energia atòmica serveix per fer-ne llum o bombes. La ciència no ha de fer por a ningú. Hem d’exigir informacions i interpretacions científiques de la realitat per poder opinar amb bona base i amb bon criteri. Criteri que impliqui usar el coneixement científic perquè la gent al món (a tot el món) visqui de forma digna.


21 | marzo | 2013 | "El contrapunt badaloní"\nArchive for 21 marzo, 2013\nHabemus Màrtir? Tot el contrari\n21 marzo, 2013 Christian Carneado\tDeja un comentario\nEl canvi a Badalona aviat serà una realitat. Fa setmanes que els escàndols del govern d’Albiol i la paràlisi que viu la ciutat han anat coent a foc lent la possibilitat que els tres partits de l’oposició seguin a negociar un govern alternatiu que retorni a la ciutat l’honestedat política i fixi les veritables prioritats entorn de la justícia i l’emergència social.\nEl govern alternatiu ha de ser sòlid, cohesionat i amb un relat comú, o no ser. Aquest és el gran repte i l’obligació de CIU, ICV-EUiA i del PSC. No hauria de ser un govern de transició perquè no precedeix a cap circumstància excepcional, més enllà de substituir un mal govern.\nLa política en general ha de saber interpretar els nous temps que venen, el bipartidisme clàssic està en vies de desaparició, i l’atomització del vot cap a noves forces polítiques ha de fer que la cultura del pacte, molt present a d’altres democràcies europees, s’imposi de forma natural al nostre sistema. No hi ha més legitimitat que la dels pactes que representen directament a una majoria més gran de ciutadans.\nEls primers passos del nou govern han de servir per enviar a la societat badalonina un missatge inequívoc de canvi, i hauria d’establir les seves mesures d’urgència entorn de la recuperació i ampliació de les beques menjador, la recuperació de la gratuïtat del servei de teleassistència per aquelles persones que més ho necessiten, la implantació del programa de socialització de llibres de text a les escoles i l’abaixada de quotes de les escoles bressol.\nA banda de les mesures urgents, aquests dos anys han de servir per combatre veritablement l’atur a escala local, realitzar polítiques innovadores de promoció econòmica, i per establir un programa d’habitatge social que lluiti contra la gran injustícia dels desnonaments i que aconsegueixi establir un sistema de lloguer social de la borsa de pisos buits que existeixen a Badalona.\nLa situació en què el Partit Popular ha deixat la ciutat obliga a l’oposició a fer un exercici de responsabilitat i pactar un govern alternatiu. El nou executiu local ha de ser fruit del sentit de ciutat i de la generositat per part de les forces polítiques que volen esdevenir govern. S’ha de parlar de projecte, projecte i projecte. El nom propi que lideri aquest govern ha de ser “Badalona”, i la lògica aritmètica que ha d’orientar aquest procés és la que van establir els ciutadans al maig del 2011, qualsevol altre lògica seria posar entrebancs al canvi.\nAquests dies d’ambient de canvi a Badalona una qüestió es repeteix a tots els debats ciutadans: Es convertirà Garcia Albiol en un màrtir en cas de moció de censura?\nDe cap manera, tot el contrari. Una moció de censura a l’alcalde situaria al Partit Popular en una crisi interna de conseqüències encara desconegudes. Més de la meitat de l’equip de govern haurà de passar a declarar pels jutjats en qualitat de testimonis o fins i tot d’imputats, i cadascú intentarà culpabilitzar de les irregularitats a un altre company, entrant en un bucle molt llastimós que malmetrà la imatge del PP i de Garcia Albiol.\nA petita escala, David Gómez representa per a Garcia Albiol, la mateixa espasa de Damocles que Francisco Bárcenas representa per a Mariano Rajoy.\nEls resultats del Partit Popular a les eleccions municipals del 2011 van ser excepcionals degut a la conjuntura social i a la figura populista de Garcia Albiol. Avui, i al maig del 2015, totes aquelles raons per les quals molta gent va votar al Partit Popular s’han esvaït.\nA les eleccions municipals del passat 2011 el Partit Popular a Badalona va recollir part del descontent general amb el govern del PSOE i la darrera etapa del president Zapatero. En l’àmbit estrictament local el PP va recollir les ganes de canvi envers d’un govern que portava molts anys; el discurs ultra conservador en contra de la immigració va ofegar la fuita de vots cap a formacions d’extrema dreta; i la promesa de llibres gratuïts per a tothom va acabar de generar el còctel perfecte per a guanyar les eleccions.\nA data d’avui i en previsió 2015 tots aquest arguments ja no existeixen. Les properes eleccions municipals es duran a terme en un ambient de desgast nacional del PP degut a la nefasta gestió de la crisi; la necessitat de canvi del govern local ja no existirà gràcies a l’alternança que el propi PP ha propiciat; el discurs populista i demagog que impedia la fuita de vots cap a partits d’extrema dreta s’ha desmuntat (en dos anys la població romanesa ha augmentat un 50% a Badalona); i la promesa dels llibres gratuïts ha estat la gran mentida.\nA més a més, hem de situar a tota la societat civil organitzada de Badalona (associacions de veïns, entitats juvenils, culturals, esportives..etc) en contra de les polítiques del Partit Popular degut al seu menysteniment constant.\nAquest és l’escenari que es trobarà Albiol a les properes eleccions municipals, la moció de censura serà l’avançament obligat del post-albiolisme.\nLa ciutat no pot esperar més, el canvi a Badalona ha de ser aviat una realitat.\n(Article publicat avui al setmanari El Tot)


Amb qui va dinar Jordi Sànchez mentre es reunien els presidents del govern català i espanyol? - El triangle\nAmb qui va dinar Jordi Sànchez mentre es reunien els presidents del govern català i espanyol?\nAmb l’editor i director d’El Nacional, José Antich. Van dinar al restaurant La Lonja, que està al número 60 de l’avinguda Josep Tarradellas, a Barcelona. Sànchez es va traslladar a territori Antich perquè aquest restaurant és molt a prop de la redacció del portal digital. Mentre Jordi Sànchez i José Antich s’entaulaven, els presidents del govern espanyol, Pedro Sánchez, i del català, Pere Aragonès, es reunien al Palau de la Generalitat, prèviament a la celebració d’una sessió de treball de la Taula de Diàleg entre els dos executius.\nJordi Sànchez hauria participat en aquesta reunió de la Taula de Diàleg si Pere Aragonès hagués acceptat que la representació de JxCat a la trobada inclogués membres que no formen part del govern de la Generalitat. No ho va fer i JxCat va decidir no participar a la trobada. Jordi Sànchez va aprofitar l’ocasió per dinar amb un dels periodistes que més ascendència té sobre el president de JxCat, Carles Puigdemont, i que ha tingut un paper destacat en la promoció del procés independentista primer des de La Vanguardia, quan la dirigia, i ara des d’El Nacional. El titular de l’editorial d’Antich aquell dia va ser “Sánchez no ha fet els deures”.\nA La Lonja s’hi pot dinar tots els dies, excepte el diumenge, entre les 13:00 hores i les 16:30 hores, i sopar entre setmana, entre les 20:30 hores i les 24 hores. Ofereix “comida espanyola”, amb una certa especialització en marisc. El menú promig costa 30 euros i a les crítiques a webs com tripadvisor hi ha de tot: des dels que en surten encantats fins els que creuen que és massa car per la qualitat del menjar que serveixen.\nPrev«Ningú es para a pensar en el conflicte entre catalans»


[22/02] «Le Révolté» - Gran Ball al Gran Price - «Catalunya» - Míting antifranquista - Borghesani - Ball - Gallego - «El Petiso» - Martín Hernanz - Cortese - Ferrús - Serra - Chapin - Lobo - Tripiana - Gómez Peláez - Barroso - Baude - Verdaguer - Friscia - Monfray - Paillette - Herreros Miquel - Bassal - Claveria - Sordia - Breffort - Peña Pérez - Götze - Iacoponi - Moyse\nefemerides | 22 Febrer, 2020 21:00\n[22/02] «Le Révolté» - Gran Ball al Gran Price - «Catalunya» - Míting antifranquista - Borghesani - Ball - Gallego - «El Petiso» - Martín Hernanz - Cortese - Ferrús - Serra - Chapin - Lobo - Tripiana - Gómez Peláez - Barroso - Baude - Verdaguer - Friscia - Monfray - Herreros Miquel - Bassal - Claveria - Sordia - Breffort - Peña Pérez - Götze - Iacoponi - Moyse\n- Surt Catalunya: El 22 de febrer de 1937 surt a Barcelona (Catalunya) el primer número del diari vespertí anarcosindicalista Catalunya. Òrgan Regional de la Confederació Nacional del Treball. A partir del número 267 (1 de gener de 1938) afegirà «d'Espanya - AIT». Era el complement de Solidaridad Obrera, que sortia els matins en castellà i la primera vegada que s'editava una publicació oficial de la Confederació Nacional del Treball (CNT) en llengua catalana. D'antuvi fou dirigit per Ricard Mestre Ventura, des de l'agost de 1937 per Joan Peiró Belis i després per Joan Ferrer i per Eusebi C. Carbó. L'equip de la redacció estava format pel grup confederal que seguia en part l'orientació trentista de Joan Peiró i era partidària de la catalanització de la CNT, defensant el dret de l'autodeterminació i proclamant el federalisme. Tingué un tiratge que passà dels 12.500 exemplars del principi fins als 2.000 del final. Hi van col·laborar Diego Abad de Santillán, Mauro Bajatierra, Josep Joan Domènech, Marianet, Federico Urales, Frederica Montseny, Joan Usón, Josep Viadiu, Joan Ferrer, Josep Anselmo, Josep Mas Gomeri, Josep A. Arbós, entre d'altres. També van publicar articles diversos periodistes de L'Instant, com ara Puig, Sivera Surmení, Co i Triola o Josep Maria Vilà –que no tenien res d'anarcosindicalistes– i va fer servir la infraestructura tècnica de La Veu de Catalunya; ambdós diaris, propietat de la Lliga Regionalista de Francesc Cambó, havien estat socialitzats per la CNT el juliol de 1936. Durant quatre dies sortí al matí i en castellà per cobrir una suspensió governativa de Solidaridad Obrera, que compartia el local amb Catalunya. Aquesta publicació sempre va tenir pocs recursos i a partir de desembre de 1937 deixà de distribuir-se a les comarques de Girona, de Lleida i de Tarragona per manca de paper. En sortiren 377 números, l'últim el 28 de maig de 1938, i fou substituït per CNT. Diario de la tarde en castellà, quan l'organització central cenetista es traslladà a Barcelona. Posteriorment la capçalera ha tingut noves èpoques.\nMíting antifranquista a la Sala Wagram de París (22 de febrer de 1952)\n- Hugo Ball: El 22 de febrer de 1886 neix a Pirmasens (Renània-Palatinat, Alemanya) l'escriptor, poeta, músic i filòsof anarquista Hugo Ball, un dels fundadors del Dadaisme. Nascut en una rígida família catòlica, arran d'una depressió nerviosa, va ser autoritzat a abandonar el seu lloc d'aprenent en una fàbrica de cuir i inscriure's en la universitat. Entre 1906 i 1907 estudiarà sociologia i filosofia a les universitats de Munic i de Heidelberg, on es va interessar per l'anarquisme rus, la psicoanàlisi naixent i la mística hindú. El setembre 1910 es va traslladar a Berlín per estudiar art dramàtic i va ingressar en l'Escola d'Art Dramàtic de Max Reinhardt i es relacionarà amb el moviment expressionista (Hans Leybold, Vassili Kandinsky, Richard Huelsenbeck, etc.). En 1913 va treballar com a director d'escena del Teatre de Cambra de Munic i va col·laborar en els periòdics anarquistes Der Revoluzzer (El Revolucionista), d'Erich Mühsam, i Revolution, de Bachmair. Al Cafè Westens de Berlín, s'ajuntava amb altres poetes, artistes i militants llibertaris per discutir sobre art i anarquia (Johannes Becher, Georg Heym, Klabund, Richard Huelsenbeck, Hans Leybold, etc.). Va estar molt influït pel pensament anarquista germànic de Martin Buber, de Gustav Landauer i d'Erich Mühsam, i des pensaments bakuninista i kropotkià, però també de l'individualisme d'Stirner i de Nietzsche. A partir de març de 1915 participa en el periòdic anarcopacifista Der Mistral, coordinat per Emil Szittya i Hugo Kersten, i on també participa Walter Serner. El maig de 1915, fugint de la Gran Guerra, va emigrar amb sa companya l'actriu anarcofeminista i antimilitarista Emmy Hennings a Zuric (Suïssa), on viurà la resta de sa vida, al principi treballant com a pianista i sa dona com a recitadora –en el seu repertori tenien poemes de l'anarquista Erich Müsham. El 5 de febrer de 1916 fundaria el mític Cabaret Voltaire, un dels centres d'irradiació més fèrtils del dadaisme europeu i on hi col·laborarien el poeta Tristan Tzara, el pintor Marcel Janco, ambdós refugiats romanesos, i el pintor i poeta alsacià Hans Arp. Pocs mesos després de la seva inauguració, els espectacles del Cabaret Voltaire van ser famosos a tota la ciutat. L'espectacle dadaista havia nascut, carregat de provocació, tendència agressiva, propostes il·lògiques i absurdes. Ball es va interessar per la llengua com a mitjà d'expressió i va mostrar sempre els desigs d'endinsar-se dins la paraula, fet que el portarà al desenvolupament del «poema fonètic» activitat continuada per –Hausmann i Schwitters a partir de 1918–, arribant a la reducció del llenguatge a síl·labes i fins i tot a lletres. El març de 1917, amb la col·laboració de Tristan Tzara i de Huelsenbeck, va obrir la Galeria Dada, lloc de conferències, espectables i exposicions. Després d'abandonar el moviment dada el maig de 1917 es va traslladar a Berna i va col·laborar per al periòdic anarquista Die Freie Zeitung; també va reprendre una obra que havia començat en 1915 contra el fervor nacionalista i militarista prussià i que publicarà en 1919 sota el títol Zur Kritik der deutschen Intelligenz. En 1920 es casarà amb Emmy Hennings i es retiraran al cantó de Ticino, on va viure una vida franciscana i anarcomística, estudiant el cristianisme primitiu. En 1927 publicarà un diari íntim del període 1910-1921 sota el títol Die Flucht aus der Zeit. Entre les seves obres podem destacar Die Nase des Michelangelo (1911), Karawane (1916), Dada-Gedichte (1916), Ein Krippenspiel (1916), Das Carousselpferd Johann (1916), Flametti oder Vom Dandysmus der Armen (1918), Byzantinisches Christentum (1923), Die Folgen der Reformation (1924), Die Kulisse. Das Wort und das Bild (1946, edició pòstuma). També és conegut com a biògraf del seu amic Hermann Hesse i crític de la seva obra –Hermann Hesse. Sein Leben und sein Werk (1927)– i per haver traduït algunes obres de Mikhail Bakunin i una biografia seva que no podrà acabar. Va mantenir una bona amistat amb Walter Benjamin. Hugo Ball va morir el 14 de setembre de 1927 a Sant'Abbondio, a prop de Lugano (Ticino, Suïssa), d'un càncer d'estómac.\nJuan Gallego Crespo, sa companya Eustaquia Santisteban Molina i dos infants de la parella (Úbeda, 1914)\n- Juan Gallego Crespo: El 22 de febrer de 1886 neix a Torreperogil (Jaén, Andalusia, Espanya) l'anarquista i anarcosindicalista Juan José Gallego Crespo. Sos pares es deien Antonio Gallego Soto i Antonia Crespo Nieva. Entrà a formar part del moviment llibertari des de la joventut i es va titular com a practicant de medicina i cirurgia. En 1910 envià diners des de Barcelona (Catalunya) a Tierra y Libertad. Durant la dècada dels deu es desplaçà per Andalusia (Còrdova, Jaén i Sevilla), residint a Castro, on l'agost de 1911 intervingué en una vetllada amb José Sánchez Rosa, a Úbeda, a Cañete, etc. En 1911 s'establí a Bujalance (Còrdova, Andalusia, Espanya), amb la intenció de fundar una escola racionalista, però hagué de fugir acusat de repartir propaganda antimilitarista a les casernes. El setembre de 1911 va ser detingut durant una vaga general. Aquest mateix any va tenir un fill (Julio Amor) amb Eustaquia Santisteban Molina, amb qui visqué en unió lliure i amb qui tingué set infants més (Acracio, Aurora, Camelia, Helios, Justo, Palmira i Rosa). En 1912 va fer un míting amb el socialista Juan Palomino Olaya en suport dels presos polítics i participà en la fundació, amb Francisco González Sola i José Sánchez Rosa, de l'Ateneu Sindicalista de Sevilla. En 1913 s'establí a Còrdova, on visqué de la fotografia al taller de Francisco González Sola, participant en les activitats del Centre Obrer, on va fer conferències, formant part del grup anarquista «Los Iconoclastas» i fent mítings. En 1915 va fer una gira propagandística arreu de Còrdova i, com a vocal de la Lliga Antigermanòfila de Sevilla, defensà la causa aliada en la Gran Guerra. En 1916 representà els sabaters en reunions amb els socialistes a Sevilla i projectà, sense èxit, treure un periòdic (Tiempos Nuevos) a Sevilla. En 1918 fundà i dirigí a Sevilla Acción Solidaria, a més de fer conferències. El maig de 1918 representà el Sindicat d'Oficis Diversos en el Congrés de la Confederació Nacional del Treball (CNT) d'Andalusia. També en 1918 participà en la Gira de Propaganda Nacional, amb Salvador Seguí Rubinat i Sebastián Oliva Jiménez, per Andalusia occidental, a més de fixar la seva residència a la zona del llevant peninsular i assistint al Congrés de la Federació Nacional d'Agricultors (FNA) a València (València, País Valencià). En aquesta època col·laborà en Solidaridad Obrera. En representació de la Confederació Regional de Llevant i d'alguns sindicats, com ara «L'Obrer Instructor» de Soneixa (Alt Palància, País Valencià), va assistir entre el 10 i el 17 de desembre de 1919 al II Congrés de la CNT («Congrés de la Comèdia») celebrat a Madrid. El 15 de desembre de 1919 va ser jutjat en consell de guerra a València per «injúries a un institut armat». El maig de 1920 intervingué en el gran míting madrileny pro presos. El 31 de març de 1921 va ser jutjat en consell de guerra a València, juntament amb 16 companys, per «injúries a l'exèrcit» i el setembre de 1921 encara romania empresonat. El juny de 1922 assistí a la Conferència Nacional de Saragossa de la CNT. L'1 de setembre de 1923 participà, en representació de la CNT, a Bilbao (Biscaia, País Basc) en un míting unitari amb socialistes i comunistes. Seguidor de la tendència Urales-Montseny, entre 1924 i 1935 col·laborà molt en La Revista Blanca. En 1925 participà des de Madrid en la subscripció per als presos promoguda per La Revista Blanca. El juliol de 1927 assistí a la clandestina conferència fundacional de la Federació Anarquista Ibèrica (FAI) celebrada a València. En 1929 residia a Madrid i el 17 d'agost de 1930 participà, com a membre de la Comissió Pro Amnistia, en un míting a favor d'aquesta al Centre de la Federació Tabaquera, on assistiren nombroses cigarreres madrilenyes. L'abril de 1931 va ser proposat per el periòdic barcelonès El Luchador, juntament amb José Alberola Navarro, com a candidat per a participar en la gira propagandística arreu de la Península que havia de fer la Federació de Grups Anarquistes. El 24 d'abril de 1931 participà en la creació del Sindicat Únic del Ram de Sanitat de Madrid de la CNT del qual va ser nomenat vocal. L'1 de maig de 1931, representà la CNT de Madrid, en un gran míting que se celebrà a la Plaça de Toros de València i aquella mateixa nit va fer la conferència «El sindicalismo, como instrumento de lucha» al local de La Marítima Terrestre d'aquella ciutat, conferència que repetí dos dies després al Cine Alhambra de les Drassanes del Grau de València. Aquell mateix mes participà a Madrid en el míting de clausura de la Conferència de la FAI. L'11 d'octubre de 1931 participà, amb Mauro Bajatierra Morán, Eduardo Barriobero Herrán, Domingo Miguel González (Domingo Germinal) i Alberto Ghiraldo, en un míting en memòria de Francesc Ferrer Guàrdia al Teatre Fuencarral de Madrid organitzat per l'Ateneu de Divulgació Social (ADS). El 18 d'octubre de 1931 participà, amb Santos Bejarano Merino, Feliciano Benito Anaya, Serafín González Inestal, Teodoro Mora Pariente i Pablo María Yusti, en un míting d'afirmació sindical al Teatre Fuencarral de Madrid organitzat pel Sindicat de la Construcció de la CNT. El 29 de novembre de 1931, en nom de l'ADS, participà en un míting en homenatge de Francesc Pi i Margall organitzat pels republicans federalistes, on parlà sobre les relacions entre federalisme i anarquisme. En 1931 publicà el relat La aurora en «La Novela Ideal» de La Revista Blanca –aquesta novel·leta que va ser reeditada en 2009 pel seu nét Rafael Enrique González Gallego. Durant els anys republicans participà activament en mítings, com ara en 1932, on representà el Comitè Nacional Pro Presos, a València, o l'abril d'aquell any en un acte a Madrid organitzat per l'Ateneu de Divulgació Social (ADS). El 7 d'abril de 1932 va fer la conferència «Las pasiones humanas» al Sindicat Únic de Gas, Aigua i Electricitat de Madrid. En 1933 participà en les activitats de l'Ateneu de Practicants de Madrid. En 1935 fou membre de la redacció d'Ética. Durant la guerra civil va fer mítings i conferències, com ara la de setembre de 1936 a Madrid, el 27 de setembre de 1936 al Teatre Municipal de Castelló, el míting organitzat per Fragua Social d'octubre de 1936, l'organitzat pel Comitè Regional del Centre de la FAI en 1937 a València, i a altres poblacions (València, Alcanyís, Castelló, Xest, Sagunt, etc.). Prestà el seus serveis a Institut del Càncer de Madrid i durant la guerra fou practicant en el Serveis Mòbils d'Epidemiologia, així com en la Subsecretaria de Sanitat de Madrid, València i Barcelona del Comitè Nacional de la CNT. També fou vocal de la CNT en el Ministeri del Treball. En 1937 sortí el seu l'assaig Síntesis de la Acció Sanitaria del Centro, editat en el llibre de diversos autors De julio a julio. Un año de lucha, que arreplegava els treballs publicats en el número extraordinari de Fragua Social del 19 de juliol de 1937. En 1938 representà la CNT en reunions dels comitès del Moviment Llibertari Espanyol (MLE). El maig de 1938 va ser nomenat secretari de la Secció de Cultura i Sanitat en el Consell del Treball i el 25 de juliol d'aquell any va ser nomenat vocal de la representació obrera en la Comissió Permanent del Consell del Treball. L'octubre de 1938 assistí al Ple de Regionals de Barcelona, on va fer costat el Comitè Nacional encapçalat per Marià Rodríguez Vázquez (Marianet), durament criticat per la delegació catalana. El desembre de 1938 va anar, amb Emilio Maldonado Vita, com a membre del Comitè Nacional de la CNT, a Menorca en missió orgànica per a organitzar el Congrés Regional del Treball de Balears. També fou delegat de la Regional de Llevant en el Comitè Nacional de la CNT i ocupà la secretaria del Comitè Regional del Centre fins el final de la guerra. En 1939, amb el triomf franquista, va ser apressat i tancat al camp de concentració d'Albatera, però aconseguí fugir-ne i arribar a França. El febrer de 1939 formà part del Consell General de l'MLE a París i aquest any s'establí a La Ferté-sous-Jouarre (Illa de França, França). Durant l'Ocupació, aconseguí embarcar a Marsella (Provença, Occitània) a bord del vapor Nyassa cap a Mèxic, arribant el 22 de maig de 1942 al port de Veracruz, juntament amb sa companya i ses filles Camelia, Rosa i Palmira. En 1945, després de la ruptura interna confederal, encapçalà la Delegació de la CNT i en 1946 defensà les tesis de la CNT de l'Interior i també en 1947, des de l'«Agrupació de CNT» mexicana, es mostrà partidari de les posicions «col·laboracionistes». L'11 d'octubre de 1955 fou un dels signants de la carta dirigida al secretari general de l'ONU on es sol·licitava la no acceptació de l'Espanya franquista com a membre d'aquesta organització. El novembre de 1956 va fer una conferència a Mèxic. En 1966 col·laborà en la premsa de l'«Agrupació de Militants de la CNT». Durant sa vida col·laborà en nombroses publicacions, com ara Acción Libertaria, Boletín de l'Agrupació de Militante de CNT, ¡Desperdad!, España Libre, España Nueva, Estudios Sociales, Fragua Social, Fructidor, Generación Consciente, Liberación, El Luchador, Luz y Fuerza, Nosotros, Nueva Senda, El Porvenir del Obrero, Proa, Prometeo, Redención, La Revista Blanca, Salud y Fuerza, Solidaridad Obrera, La Tierra, Tierra y Libertad, La Vanguardia de Peones, La Voz del Campesino, La Voz Libertaria, etc. Al final de sa vida realitzà un fugaç viatge a Espanya. Juan Gallego Crespo va morir el 14 d'abril de 1974 a l'Hospital Espanyol de la Ciutat de Mèxic (Mèxic) i va ser enterrat al Panteón Jardines del Recuerdo de Tlalnepantla de Baz (Mèxic, Mèxic).\nNecrològica d'Abraham Díaz Tendero apareguda en el periòdic tolosà CNT del 30 d'agost de 1959\n- Salvatore Cortese: El 22 de febrer de 1899 neix a Lungro (Calàbria, Itàlia) l'anarquista i antifeixista Salvatore Cortese, també conegut com Salvaturi Piliviut. Segon fill d'una família d'origen arbëreshë –minoria d'ètnia albanesa que viu a Itàlia–, son pare, Domenico Cortese, era jornaler del camp, i sa mare es deia Teresa Maria De Marco. Va ser alumne del mestre i pedagog Camillo Vaccaro i es crià en un context social caracteritzat pel moviment obrer sorgit al voltant de la indústria minera de sal gemma. Participà com a soldat en la Gran Guerra, on va ser ferit i fet presoner pels alemanys. D'antuvi socialista, la lectura del Manifest Comunista, de Marx i d'Engels, i de l'exemple de la Revolució russa el decantà pel bolxevisme. El gener de 1921, arran de l'excisió de Liorna del Partit Socialista Italià (PSI), s'adherí al Partit Comunista Italià (PCI), fundat pel també arbëreshë Antonio Gramsci i Amedeo Bordiga, entre d'altres. Després de la mort de son pare, i amb l'adveniment del feixisme, el 14 de març de 1924 emigrà a l'Argentina i a Buenos Aires treballà en els ferrocarrils. A la capital argentina freqüentà els cercles comunistes i es conreà culturalment de manera autodidacta, arribant a aprendre –a part de l'italià i l'albanès– el castellà, el francès i l'anglès. Però el mateix 1924, amb l'estalinisme al poder i després de veure la «degeneració» bolxevic, abandonà la ideologia comunista i s'acostà al moviment anarquista i, sobretot, al pensament kropotkià. En aquests anys col·laborà en diferents publicacions llibertàries, com ara L'Allarme (1928-1929), d'Aldo Aguzzi; Eresia (1928-1932), d'Enrico Arrigoni; Studi Sociali (1930-1935), de Luigi Fabbri; Fede!; etc. En els seus articles defensà un anarquisme no violent i respectuós amb les diferències. També destacà com a conferenciant i es relacionà amb destacats militants i intel·lectuals anarquistes, com ara Giacomo Barca, Lino Barbetti, Luce Fabbri, Salvatore o Ermacora Cressati. El 20 d'agost de 1926 el Tribunal de Castrovillari el condemnà en rebel·lia a vuit mesos de presó i a 1.000 lires de multa per «ofendre el Duce» en una carta que envià a sa mare i va ser interceptada per la policia feixista. A mitjans de 1929 entrà a formar part del grup d'«Umanità Nuova», fundat per Lino Barbetti, i fou secretari del «Comitè Pro-Víctimes Polítiques d'Itàlia» de Buenos Aires. Poc després tingué una dura polèmica amb el periòdics comunistes La Internacional i Ordine Nuovo sobre la deportació a Sibèria de l'anarquista Francesco Ghezzi. Des de l'Argentina enviava publicacions llibertàries i antifeixistes als companys de Lungro per a la seva distribució. Durant un temps hagué de refugiar-se a Montevideo (Uruguai). En 1931, a causa de la seva activitat subversiva i acusat de ser l'«inspirador moral» dels atemptats amb dinamita del grup de Severino Di Giovanni, va ser tancat, amb Cesare Cucchi, Antonio De Marco i Gregorio Soria, a la presó de Villa Devoto, on va fer amistat amb Benito Sak. El febrer de 1932, després de la caiguda del règim de José Félix Uriburu i pocs dies abans de la proclamació del nou president Agustín Pedro Justo, va ser deportat juntament amb altres 150 «anarquistes perillosos». El 23 de març de 1932 la nau d'aquests deportats arribà al port de Nàpols i just arribar va ser detingut per «activitats antifeixistes a l'estranger» i empresonat a Cosenza a l'espera de judici. Condemnat a cinc anys de deportació acusat de ser un «individu dominat per la passió revolucionària i capaç d'infringir a la primera ocasió l'ordre constituït», va ser confinat a l'illa de Ponza, on trobà vells companys argentins, destacats militants (Giorgio Amendola, Lelio Basso, Pietro Nenni, Mauro Scoccimarro, Giuseppe Romita, Pietro Secchia, Umberto Terracini, etc.) i va fer especial amistat amb el socialista Sandro Pertini i els anarquistes Alfonso Failla, Pio Turroni i Nino Malara. El 26 d'agost de 1932 va ser condemnat per la Prefectura de Ponza a 500 lires de multa per haver violat el reglament de la colònia penitenciària. El febrer de 1937 conclogué el seu confinament. L'1 d'abril d'aquell any va ser alliberat i retornà a Lungro, on reprengué la seva feina de pagès sota l'estreta vigilància de les autoritats feixistes. A la seva ciutat restablí els contactes amb el moviment antifeixista, participant activament sobretot en les seves activitats propagandístiques, cosa que implicà diversos escorcolls, detencions i «purgues» sistemàtiques a mans d'escamots feixistes. El 27 de març de 1939 va ser tancat durant la visita de Mussolini a Calàbria. Després de la II Guerra Mundial freqüentà la Cambra del Treball de Lungro i col·laborà en la revista anarquista Volontà. En 1948 el volien presentar a alcalde, però per diversos motius abandonà la vida política. Malalt d'un tumor al ronyó, Salvatore Cortese va morir el 27 de juliol de 1951 a Lungro (Calàbria, Itàlia). En 2007 son fill, Domenico Cortese (Miku), publicà la biografia Salvatore Cortese, un antifascista arbëresh di Lungro.\n- Josep Ferrús Rodes: El 22 de febrer de 1899 neix a Flix (Ribera d'Ebre, Catalunya) l'anarcosindicalista Josep Ferrús Rodes. Sos pares es deien Josep Ferrús i Teresa Rodes. De ben jovenet marxà cap a Barcelona (Catalunya), on acabà d'aprendre l'ofici de paleta i s'afilià al Sindicat d'Oficis Diversos de la Confederació Nacional del Treball (CNT). Quan el cop militar feixista sortí cap el front, però se li va demanar tornar per a formar part del Comitè de Control Obrer de la col·lectivitat i de l'administració del poble. El 3 de maig de 1937 va ser nomenat president del Consell Municipal de Flix per la CNT, càrrec que va ser renovat, després dels fets de «Maig del 37», el juliol d'aquell any, assumint també la Conselleria de Relacions. Els bitllets que s'editaren en 1937 porten la seva signatura. En 1939, amb el triomf franquista, passà a França. Establert a Condòm (Gascunya, Occitània) amb sa companya Consol Sabaté, formà part en diferents ocasions del comitè de la Federació Local de CNT. Josep Ferrús Rodes va morir el 5 de maig de 1960 al seu domicili de Condòm (Gascunya, Occitània).\n- Joan Serra Monrabà: El 22 de febrer –algunes fonts citen erròniament el 25 de febrer– de 1901 neix a Sant Celoni (Vallès Oriental, Catalunya) l'anarquista i anarcosindicalista Joan Serra i Monrabà –alguns citen erròniament el segon llinatge com Moncada–, conegut com En Tinos. Sos pares es deien Martí Serra Illa, paleta, i Montserrat Monrabà Agell. Estava casat amb Constància Ferrer Mitjavila, amb qui va tenir dos infants, Joaquim i Teresina, nascuts a Granollers (Vallès Oriental, Catalunya), població on la parella visqué uns anys a principis de la dècada dels trenta. L'estiu de 1935, amb Agustí Mandil Valls, Marià Rubio García i altres, reorganitzà la Confederació Nacional del Treball (CNT) de Sant Celoni, de la qual va ser nomenat secretari. En aquesta època treballava de paleta per a Pere Clopés. Quan la Revolució, el 7 d'agost de 1936, en representació de la Federació Anarquista Ibèrica (FAI), entrà a formar part del Comitè Local de Milícies Antifeixistes de Sant Celoni i el 25 d'agost, també en nom de la FAI, del primer consistori d'aquesta població, càrrec que va mantenir els el 14 de novembre de 1936. El 15 de setembre de 1937 entrà de bell nou a l'Ajuntament de Sant Celoni, en substitució de Josep Valls Planas, que s'havia incorporat al front, càrrec que va mantenir fins el 18 de maig de 1938, quan ell s'incorporà a l'exèrcit. El febrer de 1939, quan el triomf franquista era un fet, passà a França i va ser internat en diversos camps de concentració. Sembla que passà per una Companyia de Treballadors Estrangers (CTE) per a treballar a les fortificacions de la «Línia Maginot». Fet presoner pels ocupants nazis a Vosgues o al Territori de Belfort, va ser enviat al Frontstalag 140 a Belfort i posteriorment a l'Stalag XI-B a Fallingbostel (Lüneburger Heide, Baixa Saxònia, Alemanya). El 25 de gener de 1941 va ser deportat, sota la matrícula 6.713, amb un comboi de 1.472 persones, de les quals moriren 1.079, al camp de concentració de Mauthausen (Alta Àustria, Àustria), on arribà dos dies després. El 2 de juliol de 1943 va ser enviat al «Kommando Sankt Lambrecht». Aconseguí sobreviure treballant de paleta fins a l'alliberament del camp el 5 de maig de 1945. Repatriat a França, s'instal·là a Marsella (Provença, Occitània), on treballà de paleta i milità en la Federació Local de la CNT. També va ser membre del grup cultural i artístic «Acracia» i de la Federació Espanyola de Deportats i Internats Polítics (FEDIP), de la qual va ser en diferents ocasions president de la seva regional de Provença-Costa Blava. En 1951 era president de la «Llar Catalana» de Marsella. En 1971 col·laborà en el periòdic Le Combat Syndicaliste i en aquesta època participà en el manteniment econòmic del periòdic Terra Lliure. Joan Serra Monrabà va morir el 29 de maig –algunes fonts citen el 4 de maig– de 1981 a, sembla, Marsella (Provença, Occitània) i va ser enterrat el 31 de maig en una petita població dels Alps de l'Alta Provença on estiuejava amb sa companya Amàlia.\nJoan Serra Monrabà (1901-1981)