Les treballadores sexuals desemparades davant el tancament de prostíbuls\nManifestació pels drets de les treballadores sexuals. Autor: Sindicat OTRAS\nText: Mireia Capdevila i Yaiza Sánchez\nEn conseqüència de l’auge en el nombre de positius per coronavirus, la Generalitat va decretar el tancament dels prostíbuls a finals d’agost. Aquest fet ha abocat a les treballadores sexuals a una situació de desprotecció i vulnerabilitat. A més, el col·lectiu no té cap mena de drets ni ajudes als quals acollir-se. La Covid-19 ha sacsejat tots els àmbits possibles, i la manera de practicar sexe i relacionar-se afectivament no ha estat una excepció.\nLes irregularitzacions i la falta de contractes laborals han desencadenat una problemàtica que, agreujada per la crisi del coronavirus, ha col·locat a les treballadores sexuals en una situació greu. Saisei Chan és una prostituta autònoma i afirma que “el fet de no estar reconegudes com a treballadores ens afecta en molts àmbits. Sobretot, en l’econòmic i l’habitatge”.\nDes de la primera proclamació de l’Estat d’alarma, les prostitutes no tenen cap ingrés. Els estalvis han passat a ser l’eina de supervivència davant el tancament de clubs i locals nocturns. Tot i això, s’esgoten tard o d’hora i no totes tenen la sort de tenir-ne. És per això que el col·lectiu demana ajudes per subsistir fins que es torni a la normalitat. “Moltes hem hagut de recórrer als serveis i menjadors socials, així com a les xarxes comunitàries que reparteixen menjar. Fins i tot alguns clients ens han hagut de donar un cop de mà” confessa Sabrina Sánchez, representant del sindicat OTRAS.\n“Moltes hem hagut de recórrer als serveis i menjadors socials, així com a les xarxes comunitàries que reparteixen menjar”\nDavant dels fets, el suport econòmic és més urgent que mai. “Com a població de risc que som, hauríem de tenir una paga o prestació. Però, és clar, en la situació que ens trobem difícilment podem accedir-hi”, anuncia Saisei Chan. Afegeix també dures crítiques de l’Ingrés Mínim Vital: “És una burla. No cobreix les necessitats d’una mare amb fills, i menys les d’algú que hagi d’enviar diners a la seva família o que hagi de pagar deutes o la hipoteca”. Una circumstància que mostra que hi ha treballadores amb realitats molt complicades. Algunes són immigrants i viuen als clubs perquè no tenen un habitatge. Chan afirma que sense una regulació i cotització és molt complicat poder llogar un pis, no arriben els diners.\nHi ha prostitutes que són mares i han d’alimentar als seus fills i filles i n’hi ha d’altres que, com comenta Saisei Chan, envien gran part dels ingressos als seus països d’origen. Davant d’això, Sabrina Sánchez explica que viuen amb molta angoixa, por i sense veure una solució a curt termini per a les seves situacions.\nLa prostitució a Espanya, permesa però no regulada\nA finals d’agost, la ministra d’Igualtat, Irene Montero, instava les comunitats autònomes a tancar els prostíbuls: “Sense perjudici de la nostra constant lluita contra l’explotació sexual, considero important que s’actuï específicament sobre aquells llocs on s’exerceix la prostitució”, anunciava Montero. Paral·lelament, la ministra demanava que cadascun dels governs autonòmics oferissin “alternatives dignes” per a les treballadores sexuals.\nTot i això, davant el tancament, la Generalitat no ha proporcionat cap mena d’”alternativa digna”, tal com demanava la ministra Montero. “Totes les mesures que es prenguin per aturar el virus ens semblen adequades. Ara bé, amb les prostitutes s’ha de fer quelcom més que tancar els locals, s’han d’oferir opcions”, assegura Sabrina Sánchez, membre del sindicat OTRAS. La treballadora sexual considera que, mentre persones d’oficis diversos es poden acollir a un ERTO, elles estan “molt per darrere en qüestió de drets laborals”.\n“Totes les mesures que es prenguin per aturar el virus ens semblen adequades. Ara bé, amb les prostitutes s’ha de fer quelcom més que tancar els locals, s’han d’oferir opcions”\nA Espanya, l’exercici de la prostitució entra dins d’una mena de buit legal en el qual no es pena l’activitat però tampoc es regula. Per tant, el treball sexual es considera una activitat alegal. Aquesta classificació deixa les treballadores sexuals en un estat de desprotecció i on el govern espanyol no les reconeix: no estan regulades i no tenen contractes ni drets laborals. Només poden accedir a les ajudes emprades pel Pla de Contingència si es declaren víctimes de tràfic o explotació sexual. “Si volem tenir accés a les ajudes, ens hem de classificar com una cosa que no som, víctimes. Som treballadores, però només fan que invisibilitzar-nos” confessa Sánchez. L’Estat no diferencia entre les dones que han estat explotades sexualment i les que treballen en el sector de la prostitució. Fet que estigmatitza i invisibilitza molt més el col·lectiu de dones que volen treballar lliurement en la prostitució.\nObligar les treballadores a aturar la seva activitat laboral per la situació de pandèmia, però sense regular-la, pot generar un efecte contrari. Tant Sabrina Sánchez com Saisei Chan estan d’acord que la solució no és prohibir la seva feina, sinó apostar per trobar opcions que no deixin a totes les treballadores desemparades. “Si l’Estat no posa ordre a les nostres situacions, haurem de treballar fora de clubs i locals nocturns de manera clandestina. El nostre ofici serà molt més insegur i el principi sanitari pel qual no ens deixen exercir l’activitat no es complirà” declara Sánchez.\nHi ha treballadores que són mares i han d’alimentar als seus fills i filles, d’altres que, gran part dels ingressos que generen els han d’enviar als seus països d’origen\nSaisei Chan opina que el tancament dels prostíbuls, així com la falta de regulació del sector, és una estratègia electoral més. Creu que Unides Podem busca els vots de la classe mitjana, però no soluciona els problemes que tenen els de classe baixa. La treballadora sexual és contundent i confessa que “des del govern la prostitució es tracta de manera superficial i simplista i mai de cara a nosaltres”.\nD’aquesta qüestió també en parla l’activista del Sindicat OTRAS. Explica que elles voten a responsables polítics per tenir veu, perquè se les regularitzi i no trobar-se sense ingressos. D’altra banda, assegura que “l’única cosa que fan és donar-nos l’esquena. No ens responen mai les peticions de reunió que enviem”. Tant ella com Chan estan d’acord que necessiten ser escoltades. “Ara mateix som unes pringades, unes vulnerables i unes supervivents. Demanem una negociació urgent i que es tingui present com vivim i quin és el nostre dia a dia”, demana Sabrina Sánchez.\n“Des del govern, la prostitució es tracta de manera superficial i simplista i mai de cara a nosaltres”\nDavant els fets, Saisei Chan i Sabrina Sánchez recalquen la necessitat d’una redirecció de la legalitat en l’àmbit de la prostitució; no només per erradicar la precarietat en què es troben les treballadores sexuals, sinó també per posar fi a la tràfic i esclavitud sexual. “Com més drets hi hagi, menys explotació hi haurà”, sentència Saisei Chan.\nLa prostituta demana també una revisió dels prejudicis als quals es veu sotmès el col·lectiu. “És que la nostra feina no és lícita? Una cosa és que una dona no vulgui exercir-la. Aleshores, evidentment, som les primeres a exigir una alternativa laboral. Però si una persona vol exercir la prostitució, perquè han d’obligar-la a triar una altra ocupació?”, reflexiona Chan. També fa una crida per evitar l’estigmatització de les treballadores sexuals i fomentar una normalització social: “La societat ha de pensar en quines peticions fa i en si beneficien o no la llibertat d’elecció de cada persona. Abans de defensar una posició de manera contundent, hem de tenir en compte totes les situacions”, assegura Saisei Chan.\nSi vols ampliar la informació sobre treball sexual, pots escoltar el programa que Onada Feminista va dedicar al tema la temporada passada. També pots llegir l’entrevista a Anneke Necro sobre el teletreball sexual.\nOnada Feminista 05/10/19 Treball sexual


Un canvi de vida i el confinament transformen en llibreria una antiga quadra d'animals d'Alins | Pallars Digital\nUn canvi de vida i el confinament transformen en llibreria una antiga quadra d'animals d'Alins\n‘NaturaLlibres' ofereix a la Vall Ferrera més de mil exemplars especialitzats en natura i muntanya\nper Redacció , 26 de gener de 2021 a les 07:50 |\nDos clients fullejant llibres a la nova llibreria | ACN\nLa Meritxell Àlvarez va decidir durant el confinament canviar de vida i obrir una llibreria a Alins, poble de tot just una vuitantena d'habitants. Ho ha fet remodelant l'antiga quadra d'animals de la casa familiar i convertint-la en NaturaLlibres, una llibreria especialitzada en llibres de natura i muntanya.\nAmb més de mil títols diferents a les prestatgeries ja s'ha convertit en un referent de molts veïns de la vall aficionats a la lectura, que han trobat en aquest lloc l'oportunitat d'accedir a exemplars difícils de trobar. Aquesta llibreria també ofereix als seus clients la possibilitat de prendre alguna cosa mentre fullegen els llibres.\nA més dels centenars de llibres relacionats amb la natura i la muntanya que ofereix, l'establiment també disposa d'una extensa col·lecció de llibres de temàtica del món rural i d'autors, editorials o qüestions relacionades amb el Pallars o el Pirineu. La llibreria també disposa d'un apartat especial destinat als més petits.\nDurant les primeres setmanes que porta oberta, la llibreria ja ha detectat que a la Vall Ferrera hi havia "una necessitat" molt clara de llibres especialitzats en natura de muntanya i ja compta amb una clientela fidel que de manera habitual passa per l’establiment. Una d’aquestes clientes és la Míriam Masramon, que en destaca l'extensa varietat de títols que ofereix la llibreria i la possibilitat de poder demanar qualsevol llibre i tenir-lo a la Vall Ferrera en un període molt curt de temps.\nMeritxell Àlvarez, propietària de NaturaLlibres. Foto: ACN\nGemma Navàs, aficionada a la lectura, ha trobat en aquesta llibreria una "molt bona oportunitat" per aconseguir llibres de temàtica especialitzada que moltes vegades costa bastant trobar-los. Per Navàs, NaturaLlibres és molt més que una llibreria i s'ha de convertir en un punt de trobada d'activitats culturals de la Vall.\nLes restriccions contra la Covid-19 han impedit poder fer la inauguració de la botiga, però la Meritxell ja la té preparada per quan es pugui fer. Aquesta llibretera ha arribat amb moltes ganes i ja està preparant unes jornades sobre literatura polar per molt aviat. Té la voluntat de portar a Alins experts en aquest i molts altres àmbits i convertir la Vall Ferrera també en un referent literari.\nJavier Cacho, Albert Bosch, Francesc Bailón o David Filip són alguns dels experts que conformaran el programa de les jornades que se celebraran a NaturaLlibres a partir del mes de febrer, si les restriccions ho permeten.\nEl 19è Pla Comarcal JussàEducació reuneix més de 160 activitats\nCultura, NaturaLlibres, llibreria, natura, muntanya, Meritxell Àlvarez


Segons un estudi d'Apolda, a Catalunya, les persones més conscienciades amb el reciclatge a la llar són les separades - Món Sostenible\nUn estudi sociològic elaborat per l'Institut Apolda per Ecoembes, revela que les persones separades són les que estan més conscienciades amb el reciclatge a la llar a Catalunya. L'estudi posa de manifest que el 92,5% de les persones separades a Catalunya assegura tenir diferents espais a la llar destinats a la separació dels residus, i que l'hàbit de reciclar es porta a terme per un 83,4% dels catalans, que compten amb una mitjana de 3,6 cubs per dur a terme aquesta tasca, trencant així amb el mite que és difícil reciclar per la manca d'espai a casa.\nSegons l'estudi, les llars catalanes tenen una mitjana de 3,6 cubs per poder reciclar, una dada que augmenta respecte a l'any anterior, trencant així amb el mite que és difícil reciclar per la falta d'espai a casa.\nL'estudi indica que les persones de Catalunya estan cada vegada més conscienciades amb la cura del medi ambient i que això és una realitat que es veu reflectida en accions com la separació de residus per al seu posterior reciclatge. Prova d'això és que, segons l ' "Estudi d'hàbits de reciclatge" elaborat per l'Institut Apolda per Ecoembes, l'organització mediambiental sense ànim de lucre que coordina el reciclatge d'envasos a Espanya, el 81% dels andalusos declara disposar d'un espai a casa per dipositar els envasos a la galleda groc (envasos de plàstic, llaunes i brics).\nEn concret, les llars catalanes tenen una mitjana de 3,6 cubs per poder reciclar, una dada que augmenta respecte a l'any anterior, trencant així amb el mite que és difícil reciclar per la falta d'espai a casa. De fet, segons es desprèn d'aquest informe, els recicladors afirmen que separar els residus és una tasca important "tot i que no tothom ho faci" i que "reciclar bé els envasos és motiu d'orgull com a ciutadà".\nPel que fa als gèneres, els que més reciclen són els homes. En concret, un 85,2% dels homes catalans assegura tenir a les seves llars més d'un espai a casa per separar i llençar els residus, i un d'ells destinat al contenidor groc. Per la seva banda, les dones es troben uns punts per sota amb un 81,7%. A nivell nacional aquesta xifra s'iguala, aconseguint el 79,9% en el cas de les dones i un 79,7% en el cas dels homes.\nPel que fa a la franja d'edat, l'exemple en matèria de reciclatge el donen les persones de més de 55 anys (86,7%), mentre que els joves entre 16 i 24 anys es troben a la cua amb un 77,4% de recicladors habitual.\nSegons l'estudi, el 92,5% de les persones separades catalanes es declara recicladora A aquest grup li segueixen les persones amb parella estable (91,4%) i les persones vidues(89,6%)\nEls resultats conclouen que la societat catalana cada vegada té menys dubtes a l'hora de dipositar els residus en el contenidor adequat. Així, el 80,2% afirma associar i tirar sempre al contenidor groc les ampolles, pots o garrafes de plàstic i el 71,3% en el cas dels brics. Les terrines o gots de iogurt de plàstic (70,3%) i les borses, embolcalls i paper film de plàstic (65,5%) són altres dels envasos que més es relacionen i dipositen en aquest contenidor. Per la seva banda, els aerosols (31,2%) i els tubs de pasta de dents (41,7%) són els que menys s'associen amb el contenidor groc i, per tant, els que menys es reciclen.\nEn 2018, es van reciclar més de 1,4 milions de tones d'envasos lleugers i envasos de cartró i paper en tot el territori nacional, arribant a una taxa de reciclatge de 78,8%. Gràcies a aquest percentatge, es van obtenir nombrosos beneficis ambientals, com evitar l'emissió de 1,6 milions de tones de CO2 a l'atmosfera o estalviar 6,2 milions de MWh. Així mateix, es van estalviar 20,3 milions de metres cúbics d'aigua.\nFont: Estudi d'Apolda per Ecoembes\nUn 85,2% dels homes catalans assegura tenir a les seves llars més d'un espai a casa per separar i llençar els residus, i un d'ells destinat al contenidor groc. Per la seva banda, les dones es troben uns punts per sota amb un 81,7%.\nDivendres, 15 de juliol del 2011\nNou pas en el reciclatge de bolígrafs


Història - La Vienesa\nLa Vienesa.cat: Història\nUn dels primers pastissos que va fer l'Albert viñas com a pastisser als seus inicis.\nL'Arcadi Viñas, fundador de la pastisseria La Vienesa.\nL'obrador de la pastisseria als seus inicis l'any 1929,amb l'Arcadi Viñas en primer terme fent neules.\nL'antiga "vienesa" a la Rambla Vidal de Sant Feliu.\nFaçana de la nova botiga de Girona al 1999.\nEn Toni Viñas a l'any 1999, just després de guanyar el premi "especial de xocolata" a la Coupe du Monde de la Pâtisserie a la ciutat francesa de Lyon.\nFaçana de la primera botiga al carrer Capmany, amb l'Arcadi Viñas i alguns dels seus treballadors.\nUn dels primers pastissos que va fer l'Albert...\nL'Arcadi Viñas, fundador de la pastisseria La...\nL'obrador de la pastisseria als seus inicis...\nL'antiga "vienesa" a la Rambla Vidal de Sant...\nEn Toni Viñas a l'any 1999, just després de...\nFaçana de la primera botiga al carrer Capmany,...\nLa pastissería La Vienesa es avui en día, la pastissería més antiga i de més tradició de Sant Feliu de Guíxols.\nFundada a l'any 1929, per L'Arcadi Viñas Cargol que després d’haber de deixar el seu primer negoci a la Plaça d’Espanya de Barcelona (a causa de la reestructuració del barri per l’exposició del 1929) , va decidir establirse a Sant Feliu de Guíxols degut, potser, per la forta industria punyent en aquell moment com era la del suro i per les connotacions de petita ciutat que tenía ja Sant Feliu en aquella època.\nProbablement per aquests motius, la primera “Vienesa”, es va obrir al carrer Capmany a on segons l’Arcadi, a l’hora de anar a les fàbriques de suro, hi había “riuades” de gent que passaban per allí al davant\nEn aquells temps el producte “estrella” de La Vienesa eren sens dubte els “pans de Viena” i altres especialitats vieneses totalment novedoses a la ciutat que van donar ja des de l’inici un gran renom a l’establiment.\nL’època de l’industria del suro va anar passant i en arribar el turisme a la Costa Brava es va obrir la segona pastissería, situada a on encara està avui en dia, a la Rambla Vidal.\nAmb els anys el fill del fundador, l'Albert Viñas, després de fer molt bons aprenentatges de l’ofici a Barcelona, va continuar i va fer encara més gran el negoci familiar, que sempre había tingut com a objectiu principal donar el millor servei possible i sobretot amb la màxima qualitat.\nDesprés d’un desgraciat incendi que va destruir totalment La Vienesa als voltants de l'any 1970, la pastissería es va reconstruir amb un caire estétic molt vanguardista per aquella época, que amb petites reformes de forma continuada, s’ha anat actualitzant fins al día d’avui.\nL’any 1999, el negoci continua creixent i s’obre una nova pastisseria La Vienesa a Girona, en ple barri vell, molt a prop del emblemàtic Pont de Pedra i de la Rambla.\nAra, ja fa temps que la tercera generació de pastissers de La Vienesa empeny amb força i ens porta diverses novetats i especialitats pastisseres d’arreu del món, com poden èsser el Panettone, el Plum Cake, i diverses elaboracions franceses qu'en Toni Viñas ens ofereix amb gran passió per tot el que fa, sense oblidar la pastisseria de tradició que tants éxits els hi ha donat.\nNo hi falten tampoc elaboracions tant ganxones com la seva especialitat, els taps de suro “trefins”, els típics bunyols de triangle de Sant Feliu i com no les “delícies al Licor Bonet”. Així doncs, la pastissería La Vienesa després de més de 80 anys d’existència intenta seguir i augmentar s’hi cap la qualitat dels seus productes que tant han fet gaudir durant tots aquests anys a tots els ganxons i visitants de Sant Feliu de Guíxols.


El "Salari Emocional" d'Accés Vertical - Accés Vertical · Trabajos Verticales\nUsted está aquí: Inicio1 / Noticias2 / Accés Vertical Cat3 / El «Salari Emocional» d’Accés Vertical\nLa satisfacció de pertànyer a un equip entusiasta, motivat i orgullós del seu treball, amb ganes de continuar aprenent i millorant en el seu dia a dia, es una de les bases d’Accés Vertical. La nostra recompensa més enllà de tot el material es sentir que formem part d’un equip en el que tots col·laborem amb esforç i ganes per aconseguir tot el que ens proposem.\nDiuen que el «Salari Emocional» ajuda a complir les expectatives del treballador per que se senti emocionalment vinculat a l’empresa, tingui ganes de progressar i créixer en ella. Des d’Accés volem transmetre la nostra filosofia a l’hora de fidelitzar el talent del nostre equip. Continuem sent una empresa compromesa amb l’èxit professional i el desenvolupament dels nostres treballadors invertint permanentment en la millora del talent professional.\nEl nostre «salari emocional» va més enllà. Es tracta de treballar en el que ens apassiona per satisfer les necessitats de tots els que continueu confiant en els nostres treballs i en el nostre equip.\nEl «Salario Emocional» de Accés Vertical Instalación de líneas de vida y elementos de seguridad


Màquines recreatives Colldejou - Millor servei tècnic per màquines recreatives a Colldejou - Recreatius PenedèsSEO - Landing Màquines recreatives - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES MÀQUINES RECREATIVES A COLLDEJOU AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes nostres màquines recreatives a Colldejou formen part dels jocs més populars dels bars i poden ser molt divertides, a més són increïblement rendibles per als bars per diverses raons, entre elles, el seu funcionament.\nRecreatius Penedès disposa dels últims models de màquines recreatives amb premi que triomfen en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci '.a Colldejou.'. Tenim sempre la millor oferta de màquines recreatives '.a Colldejou.' per assegurar el màxim nivell de recaptació, així com la diversió i l'entreteniment als jugadors. L'èxit de la nostra empresa és poder oferir a hostalers i propietaris de bars i locals una gran selecció de màquines recreatives amb premi més rendibles del mercat.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta de màquines recreatives '.a Colldejou.' i el target habitual de l'establiment.\nLes nostres màquines recreatives '.a Colldejou.' multipliquen els beneficis dels negocis, restaurants, bars i locals de . Des de Recreatius Penedès ens comprometem a analitzar i actualitzar constantment el progrés de les màquines per mantenir les recaptacions el més elevades possibles. Distribuïm màquines recreatives per entretenir a qualsevol públic i disposem d'una gran varietat de models i fabricants, sempre a l'última per atreure nous clients a bars i locals i aportar ingressos extra als propietaris optimitzant al màxim la rendibilitat dels seus establiments.\nLes màquines recreatives '.a Colldejou.' són un punt d'atracció i poden contribuir a millorar els beneficis d'un bar o local sense requerir cap esforç per part del propietari del negoci. Els tècnics de Recreatius Penedès són els qui s'ocupen del correcte funcionament de les recreatives, manteniment, així com de la millora constant de les màquines per tenir els models més actuals i de major èxit.


Doll de mots: Soul man\nEsperàvem la sortida de la canalla al pati de l'escola... Distant, a uns quants metres de la resta de pares, esperaves... sol... 'comme d'habitude'... Altres dies no ho hauria fet però avui... avui m'hi he acostat... perquè una amiga comuna se t'ha atansat, 'quant de temps', 'com va tot'... M'hi he incorporat a la conversa just en el moment en què la meva amiga batallava amb la teva ironia reconvertida en sarcasme... Fèieu broma .. 'Tu el que passa és que ets autista', et deia la meva amiga picant-me l'ullet amb complicitat. I tu et reafirmaves cofoi, justificant el teu posat de pare solitari, allunyat de la multitud, de la gent normal... Fèieu broma de la situació... i de cop i volta m'he vist reflectida, ara fa uns mesos, tu i jo, la mateixa conversa....\nLa mateixa conversa... Les nostres trobades... Em semblaves tan guapo... Em prenies el pèl... M'encantava el teu sentit de l'humor... Converses... De teves a meves...\nAra... ni teves... I amb prou feina meves... . Com ha canviat la nostra relació... Quin greu no tornar-te a sentir a prop i sorprendre'm amb un ... 'hola guapa', 'com va tot ', 'què diu aquesta dona tan eixerida'...\nNo m'agrada com ho hem desembastat tot, fer veure que no ha passat res...'Abans no s'espatlli la nostra amistat'... Fet... Ni tan sols puc acostar-m'hi quan ets ben sol... No em sento benvinguda... Deu ser l'hivern que em fa pensar més del compte... Deu ser que sento més el fred després d'haver sentit tant la teva escalforeta... Deu ser que l'arxiu que porta el teu nom encara és obert i em resisteixo a tancar-lo definitivament...\nÉs ben senzill. El temps i una altra persona... i oblides qui vas estimar. M'ho va dir, fa temps, un home. Un amic...\nMiro al meu voltant els homes que transiten davant meu, homes que m'han donat suport en moments difícils, amb els quals he rigut moltíssim, que m'han abraçat com s'abraça algú amb qui comparteixes complicitats, alegries, tristeses... Homes d'una peça o de més i que, com jo, trempegen la solitud amb més o menys encert, amb un munt de dubtes, d'incerteses, de possibles impossibles... Homes que cuiden, que respecten... Homes que es rebel·len, que lluiten, que aprenen el vol infinit de la simplicitat i la calma, que defensen l'empatia, que m'han emocionat, que s'emocionen, amb un cor que no se l'acaben...\nPer a tots vosaltres, James Brown, Soul man, molt especialment...\nPublicat per Teresa Granados a 7:10\nJosi 14 de febrer de 2014 a les 0:26\nEl firmament deu està sofrint una metamorfosi i, amb ell, tots nosaltres. Cada cop estic més convençuda de que, quanta més informació tenen alguns éssers humans, més susceptible son al bloqueig emocional i a la mandra vital. Aprenem i adquirim alternatives d'acció, però cal atreviment i, n' hi ha molts que tenen por de mena, noia. A una banda de la forqueta en la qual estructuren les seves vides, lliguen el pes que encara suporten del passat. A l'altra la inseguretat que els genera el futur. L'existència es redueix a un tast i, les decisions de vida le acaben prenent sota el sedàs d'una suposada serenitat borratxa de prudència. I tot, per no sortir projectats des del tirador que han construit ells solets i sense les dades exactes del que els espera a l'arribada. Que avorrit seria!!! Que avorrit deu ser esperar que la vida sigui nomès plàcida. La plenitud vital és la recompensa que obtenim quan tenim controlada la por al fracàs i tenim el privilègi d'haver-la vençut passant pàgina.\nLluïsa 17 de febrer de 2014 a les 5:56\nHola guapa! 'es emocionant el teu escrit, es teu?, i molta raó amb el que dius, crec que tan tu com jo, sempre tindrem un amic ò amics que ens farà una abraçada plena de escalfor. una dolça abraçada per a tu.\nTeresa Granados 17 de febrer de 2014 a les 6:26\nQue bé, quin gust compartir emocions properes. Contenta que t'agradi aquest doll de mots... I una altra abraçada, guapassa. Ens veiem, ens parlem...\nNomés fet amb sons...


Què és l’autoconcepte i com influeix en la vostra vida? - Ment\nPer què és important l’autoconcepte?\nLes tres parts de l’autoconcepte del doctor Carl Rogers\nCongruència i incongruència\nEscala d’autoconcepte multidimensional del doctor Bruce A. Bracken\nLa influència de l’autoconcepte sobre el comportament\nAutoconcepte i estereotips\nCom el nostre propi autoconcepte pot influir en el comportament dels altres\nDesenvolupar la claredat de l’autoconcepte\nA la recerca del jo ideal\nLa resposta a la pregunta de com elaborar una vida feliç i satisfactòria té les seves arrels entendre’s a un mateix.\nPerquè, ja veieu, només entenent-nos a nosaltres mateixos podem prendre les decisions correctes que ens guiaran cap al tipus de vida i felicitat que busquem.\nUna comprensió de autoconcepte pot ajudar a aclarir i consolidar qui ets com a persona, què t'agrada de tu mateix, què no t'agrada de tu mateix i què has de canviar.\nLlavors, què és l’autoconcepte?\nEl terme autoconcepte s’utilitza en psicologia com a mitjà per identificar els pensaments i creences que una persona té sobre si mateixa i com es percep a si mateixa.\nL’autoconcepte inclou el que una persona creu que els seus atributs són qui i què són.\nÉs com una imatge mental de qui creus que ets com a persona.\nL’autoconcepte d’una persona l’ajuda a definir qui creu que és i com s’adapta al món. Això per si mateix fa que l’autoconcepte sigui important perquè cada individu vol conèixer-se a si mateix i sentir com si pertanyessin .\nS’aplica a tothom, perquè tothom tindrà algun tipus de creença sobre qui o què són.\nAquest pot ser un concepte enganxós per a alguns, especialment per a aquells que rebutgen la noció d’etiquetes o pensen que l’etiquetatge és una cosa dolenta.\ncoses divertides que pots fer quan t’avorreixes\nPren l’actitud d’un esperit rebel i lliure. És possible que aquesta persona no vulgui sentir-se com si estigués confinat a qualsevol conjunt d’actituds o formes de vida. És possible que a la persona no li agradi sentir que la posen en una caixa on no pertanyen.\nTot i això, és útil entendre aquestes caixes perquè us poden ajudar a veure el món de diferents maneres.\nEls esperits rebels i lliures del món comparteixen trets com ho fan tots els altres grups de persones. De fet, el seu desig de no ser classificats ni inclosos en una caixa és un tret que solen compartir entre ells.\nLa persona que transmet al món, ja sigui mitjançant paraules o fets, que és un esperit rebel i lliure, envia un missatge clar sobre la persona que es creu que és. Aquesta creença és autoconcepte.\nPer tant, ens agradi o no, l’autoconcepte és important perquè és la base de la nostra identitat.\nUn jo no és quelcom estàtic, lligat en un bonic paquet i lliurat al nen, acabat i complet. Un jo sempre s'està convertint. - Madeleine L’Engle\nEl camp de la psicologia té moltes teories sobre per què les persones són com són, per què se senten com se senten i com arriben a ser la persona que acabarà sent.\nHi ha una gran quantitat de teories sobre nombroses facetes de la ment. L’autoconcepte no és diferent.\nLa teoria de la identitat social afirma que l’autoconcepte es compon de dues parts diferenciades: la identitat personal i la identitat social.\nLa identitat personal inclou trets de personalitat, creences, emocions i característiques que ajuden a definir cada persona. És purament intern.\nLa identitat social, en canvi, és majoritàriament externa. Inclou els grups als quals pertanyem amb els quals ens identifiquem o com. Això pot ser sexual, religiós, educatiu, racial, orientat a la carrera o realment qualsevol grup de persones amb qui una persona es pugui identificar.\nLa formació de l’autoconcepte comença des de petit, fins als tres mesos. El bebè comença a adonar-se que són una entitat única en rebre comentaris sobre les seves interaccions amb el món.\nPoden plorar i cridar l’atenció dels pares, empènyer una joguina i veure que es mou, o riure i veure com una altra persona riu amb ell.\nAquestes accions comencen a establir l’escenari per al desenvolupament de l’autoconcepte.\nA mesura que el nen creix, el seu autoconcepte es desenvolupa a través de mitjans interns i externs. Les facetes internes són les que la persona pensa sobre si mateixa. L’exterior prové de les influències familiars, comunitàries i d’altres tipus.\nUna persona educada en una societat accidentada i individualista es pot veure a si mateixa o intentar definir-se com una persona accidentada i individualista, en realitat ho sigui o no.\nAquest tipus d’influència és evident en el sexe de les joguines. Si la societat creu i ensenya que un noi no ha de jugar amb les nines, el noi estarà més inclinat a pensar: 'Jo sóc un nen, per tant, no hauria de jugar amb les nines'.\nI el mateix s'aplica a les noies. Si la societat creu i ensenya que una noia no ha de jugar a videojocs, estarà més inclinada a pensar: 'Jo sóc una noia, per tant, no hauria de jugar a videojocs'.\nL’autoconcepte és fluid. Tot i que comença a formar-se a una edat primerenca, canviarà contínuament al llarg de la vida d’una persona a mesura que experimenta coses noves, adquireix nous coneixements i comença a esbrinar qui és realment sota totes les influències externes que els han estat forçades durant la seva vida.\nPotser el noi creix per adonar-se que està bé que li agradin les nines i es converteixi en col·leccionista. Potser la noia decideix que li encanten els videojocs tant que treballa per convertir-se en desenvolupadora de jocs.\nEl reconegut psicòleg humanista Dr. Carl Rogers creia que hi ha tres parts diferenciades de l’autoconcepte d’una persona: autoestima, imatge pròpia i jo ideal.\nL’autoestima és el valor que una persona valora a si mateixa.\nL’autoestima està influenciada per factors interns i externs. Internament, és en gran mesura com ens sentim sobre nosaltres mateixos, ens comparem amb els altres, com ens responen els altres i el tipus de comentaris que ens donem.\nExternament, pot influir en els comentaris que rebem del món o d'altres persones.\nÉs probable que una persona que intenti fer coses amb regularitat però que no tingui èxit tingui una dany negativa de la seva autoestima.\nEls comentaris que reben d'altres persones sobre qui són o què intenten també influeixen en la seva autoestima. La retroalimentació negativa pot enderrocar l’autoestima, mentre que la retroalimentació positiva la pot augmentar.\nLa imatge d’un mateix és com es veu una persona.\nLa imatge d’un mateix no necessàriament coincideix amb la realitat. Una persona que tingui problemes de depressió, ansietat o altres problemes de salut mental pot sentir que és molt pitjor d'una persona del que és realment.\nLes persones poden caure fàcilment en llaços negatius sobre si mateixos si no tenen molta cura d’evitar-les.\nD’altra banda, una persona també pot tenir un sentit increïblement exagerat d’autoestima i ser. La seva autoimatge pot estar artificialment inflada per l'ego, la prepotència i la importància de si mateixos.\nLa majoria de la gent tindrà una barreja de fortes creences d’imatge de si mateix a tot l’espectre.\nEls exemples corresponents a la imatge pròpia poden incloure coses com ara atributs físics, trets personals, rols socials i afirmacions existencials abstractes ('Sóc una persona espiritual'. 'Sóc cristià'. 'Sóc wicà').\nEl jo ideal és la persona que volem ser.\nQualsevol persona que tingui interès en superar-se a si mateix estarà mirant allò que percep com els seus defectes per comparar-lo amb com li agradaria ser. Potser la persona vol ser més disciplinada, sense por, més creativa o millor amic .\nLa percepció d’una persona sobre un jo ideal tampoc no s’uneix amb la realitat si té una visió poc realista sobre el tret que vol millorar. És possible que es trobin assolint un objectiu que no existeix.\nRogers va encunyar els termes congruència i incongruència per ajudar a aclarir fins a quin punt la comprensió de la realitat d’una persona es va alinear amb el seu concepte d’autoconcepte.\nCada persona experimenta la realitat de la seva manera específica. Les seves percepcions estan configurades no només pels fets, sinó per les experiències anecdòtiques de les seves vides.\nLa congruència passa quan l’autoconcepte d’una persona s’alinea prou a prop de la realitat factual. La incongruència és quan l’autoconcepte d’una persona no s’ajusta a la realitat de fet.\nRogers creia que la incongruència arrelava en la forma en què els pares estimaven el nen. Si l’amor i l’afecte dels pares estaven condicionats i calia guanyar-se, és més probable que la persona tingui una percepció distorsionada de com s’ajusta i es relaciona amb el món.\nAmor incondicional d'altra banda, fomenta la congruència i una imatge de si realista sobre com una persona s'adapta al món.\nLa incongruència a una edat primerenca pot contribuir a trastorns de la personalitat.\nEl Dr. Bruce A. Bracken va desenvolupar la seva pròpia escala d’autoconcepte multidimensional que inclou sis grups principals de trets que ajuden a definir l’autoconcepte. Aquests són:\nFísic: com ens veiem, salut física, nivells de forma física (' Sóc lleig ')\nSocial: com interactuem amb els altres, tant donant com rebent ('Sóc amable')\nFamília: com ens relacionem amb els membres de la família, com interactuem amb els membres de la família ('Sóc una bona mare')\nCompetència: com gestionem les necessitats bàsiques de la nostra vida, ocupació, autocura ('Sóc un escriptor expert')\nAcadèmic: intel·ligència, escola, capacitat d’aprendre (“ sóc estúpid ')\nAfecte: interpretació i comprensió dels estats emocionals ('Em confon fàcilment')\nLes dues perspectives es poden combinar a zero en trets més específics que ajuden a una persona a definir millor el seu concepte d’ell mateix.\nSi voleu conèixer-vos millor, feu aquestes 7 preguntes\nCom no prendre les paraules i les accions d'altres persones personalment\nL’autoconcepte influeix en gran mesura en el comportament perquè fa que una persona es dicti a si mateixa allò que pot o no aconseguir mitjançant l’autocategorització.\nTota persona té creences i biaixos de diferents categories a la seva vida, tant si en són conscients com si no. La gent prendrà moltes de les seves decisions basant-se en aquestes creences i biaixos.\nVegem un parell d’exemples per aclarir-los.\nAnne es defineix com una viatgera d’esperit lliure. Li agrada viure una vida lleugera on recollir i anar com vulgui.\nDesprés d’anys de viatges i de veure el món, comença a sentir que vol establir-se, potser tenir una relació i una família.\nNo m'importa ningú\nUna relació i una família significaran que perdrà part d’aquest viatger d’esperit lliure que forma part de la seva identitat perquè pugui tenir un estil de vida més estable i coherent.\nÉs possible que tingui dificultats per reconciliar-se amb el fet de voler establir-se i tenir una família amb la seva identitat com a viatgera d’esperit lliure.\nEn aquest exemple, Anne es pot sentir conflictiva perquè els seus desitjos anteriors de ser un esperit lliure i els viatges s’oposen directament al seu nou desig d’establir-se i formar una família. Haurà de conciliar aquestes diferències i desenvolupar nous comportaments que siguin més rellevants per als seus desitjos emergents.\nGreg es defineix com una persona introvertida i tímida. Com a resultat, evita regularment les activitats socials i la socialització perquè no és només qui es creu que és.\nEn realitat, Greg pot ser una persona sociable si es deixa sortir de la seva caixa i interactua amb altres persones.\nFins i tot si Greg té dificultats per socialitzar-se, aquestes són habilitats que podria aprendre i practicar llibres d’autoajuda o teràpia si pogués mirar més enllà de la seva autocategorització com una persona tímida i introvertida.\nHi ha molta gent que lluita amb la socialització. Molts d’ells es diuen introvertits, quan realment poden estar lluitant contra l’ansietat social o la depressió.\nUna persona introvertida és només algú que recupera la seva energia passant temps sol. No vol dir que siguin tímids, que no puguin funcionar en situacions socials, que no siguin encantadors ni suaus, ni que tinguin una por aclaparadora per la socialització.\nLa incongruència de la creença de Greg que és una persona introvertida i tímida es reforça a si mateixa fins que decideix sortir de les caixes on s’ha posat.\nStacy arriba a entendre que molts dels seus problemes de vida són perquè és una persona mandrosa que evita la responsabilitat. Pot identificar que és una persona mandrosa i irresponsable, però decideix deixar de definir-se com aquestes coses.\nEn canvi, ella vol ser una persona proactiva i responsable deixa de sabotejar el seu propi èxit i la seva vida .\nEn el seu desig de canviar, investiga què fa que una persona sigui proactiva i responsable i comença a modelar els seus propis comportaments i decisions sobre aquests conceptes. Això, al seu torn, la porta a canviar-se i la seva vida per a millor .\nL’alteració o el canvi de l’autoconcepte és un procés que requereix una mica de temps. És difícil canviar hàbits consolidats i desenvolupar-ne d’altres de més sans.\nPerò en aquest exemple, Stacy va identificar les seves qualitats negatives i va desenvolupar un curs d’acció per substituir-les per altres de més positives.\nVa deixar de dir-se a si mateixa que era una persona mandrosa i irresponsable i va substituir els seus hàbits per aquells d’una persona proactiva i responsable, passant a una mentalitat més sana.\nJohn viu un estil de vida sedentari i poc saludable. Entén que la manca d’activitat física i menjar ferralla és perjudicial per a la seva salut a llarg termini. John no posseeix els trets que hom esperaria que tingués una persona activa i sana.\nPerò pot desenvolupar aquests hàbits decidint ser una persona activa i sana. John investiga una alimentació saludable, comença a comprar millors aliments i troba una rutina d’exercicis que li permet convertir-se en una persona més sana i activa.\nLes incongruències en l’autoconcepte d’una persona poden ser doloroses i difícils ja que la persona intenta esbrinar qui és i com s’adapta al món.\nUna estada a casa a un pare que s’enorgulleix de ser un home de família tindrà tota la seva realitat sacsejada si la seva dona decideix deixar-lo, perquè el farà qüestionar si ha estat un bon home de família i parella.\nUna dona impulsada per la carrera professional pot trobar-se qüestionant la seva vida si es queda discapacitada i perd la feina. És possible que no estigui segura de si els sacrificis que va fer valgueren la pena o no una vegada que ja no es pugui definir com a dona de carrera. Haurà de trobar una nova manera d’identificar-se.\nA l’altra cara de la moneda, una persona pot utilitzar les seves incongruències per guiar la seva superació personal i l’apoderament, de la mateixa manera que ho van fer Stacy i John.\nUna persona que entengui qui és pot esbrinar més fàcilment com millorar en els àmbits de la seva vida que senten que li falten. Qualsevol pot substituir les percepcions negatives per unes de positives, introduir nous comportaments i processos i canviar per a millor .\nLa classificació de les persones i d’un mateix pot ser un tema enganxós per a alguns. A ningú li agrada sentir que s’està examinant i analitzant.\nL’autoconcepte és una eina útil no només per als clínics, sinó per a l’individu mitjà que vol comprendre millor i trobar la felicitat amb si mateixos.\nTot i així, també pot ser problemàtic. Ser conscient de les categories que existeixen pot influir en la percepció de qui creuen que són o haurien de ser altres persones.\nÉs possible que la dona de carrera no tingui molta tolerància amb altres persones que no es prenen la seva carrera tan seriosament com ella. L’artista pot desaprofitar altres artistes per no practicar el seu art o ser tan productius. És possible que altres persones desconsiderin l’estada a casa del pare per no mantenir l’ocupació tradicional com s’esperava que un home ho fes abans.\nLa consciència de com ens definim ens pot ajudar a apropar-nos a la resta de persones, sobretot evitant caure en aquestes trampes de pensament estereotípiques.\nCada persona és diferent, amb la seva pròpia trajectòria única en aquesta existència. El que té sentit per a la dona, l’artista o el pare que es queda a casa pot ser que no sigui rellevant per a altres tipus de carrera, artistes o que es quedin a casa dels pares.\nNingú no s’adapta perfectament a una caixa genèrica. Cal anar amb compte per evitar projectar els seus propis biaixos i opinions sobre altres persones.\nGeneralment, la gent tracta a altres persones tal com està permès. L’autoconcepte té un paper important en la forma en què ens veuran i tractaran les altres persones.\nAquí és on s’aconsegueix el consell comú de: 'Falsifica’l fins que ho aconsegueixis'. s'aplica.\nUna persona que es defineix com a incompetent o poc fiable és probable que els altres la vegin així.\nIndependentment de la veracitat que això pugui tenir, si l’autoconcepte d’una persona inclou aquestes opinions, probablement parlarà d’ella mateixa d’aquesta manera. També poden caure en patrons de comportament que confirmen aquesta visió perquè han acceptat que aquest comportament és el que realment són.\nTenint en compte les proves que se’ls presenten, sovint altres persones comparteixen la visió d’aquesta persona sobre si mateixa. És a dir, tret que siguin un amic íntim o un membre de la família que vegi aquesta persona d’una manera completament diferent a com es veu a si mateixa.\nAixò també pot funcionar en positiu. Una persona que creu en ells mateixos i proposa un fort sentiment d’autoestima és més probable que es tracti positivament.\nLa persona que emana confiança en si mateixa és més probable que inspiri confiança en altres persones, sobretot si pot recolzar les seves afirmacions amb accions i resultats.\nLa congruència situa l'individu en un lloc on entén exactament el que ha d'oferir al món. Pot afectar positivament i negativament no només la forma en què una persona es tracta a si mateixa, sinó també com la tractarà la resta del món.\n'Si realment té la seva pròpia identitat, continuarà fent el que creu que és realment adequat per a vostè i també comprendrà el següent pas que vol fer. - Helmut Lang\nEl desenvolupament d’una comprensió de l’autoconcepte els pot ajudar a comprendre millor per què veuen el món de la manera que senten, per què se senten com se senten i per què prenen les decisions que prenen.\nFer una congruència entre la realitat i l’autoconcepte pot ajudar a una persona a relacionar-se millor amb el món i viatjar cap a la felicitat. Permet a una persona identificar més fàcilment quins àmbits de la seva vida necessiten treball i millora.\nDiari és una manera eficaç de desenvolupar i entendre l’autoconcepte. Una persona que revisa qui creu que és i prova que contra les seves decisions a la vida podrà veure amb més claredat on són les diferències.\nPer fer que aquest treball funcioni realment, cal mirar les seves decisions i conèixer el motiu pel qual prenen les decisions que prenen. És més lògic o emocional? Quina va ser la base d’aquestes decisions? Quines eren les alternatives? Com van funcionar aquestes decisions?\nLa teràpia pot ser una eina important. Un bon terapeuta pot proporcionar una valuosa perspectiva de tercers que potser no estarà disponible en cap altre lloc. Un terapeuta també pot ajudar els seus clients a navegar per l’emoció que envolta els processos de presa de decisions, perquè les decisions emocionals poden no alinear-se amb la racionalitat o la raó.\nL’examen de les decisions anteriors i anteriors també proporcionarà claredat sobre l’estat emocional i les decisions emocionals futures.\nUna persona pot aprendre molt sobre si mateixa disseccionant i explorant les decisions que ha pres a la seva vida, ja siguin mundanes o alteradores de la vida. Com més s’entén sobre les seves decisions a la vida, més clar es poden veure a si mateixos i més ben equipats estan prendre bones decisions que reflecteixen els seus veritables desitjos.\nEl jo ideal és com hom es planteja estar al final del seu viatge. Es necessita temps, dedicació i disciplina per fer canvis significatius per ser la persona que volen ser.\nAquest viatge val la pena, ja que és un mitjà per trobar tranquil·litat i felicitat en aquesta vida.\nUna persona que visqui contra qui és realment lluitarà contra una batalla inacabable contra la seva pròpia ment, intentant separar qui és contra qui creu que ha de ser.\nLa persona que sigui capaç de viure d’acord amb el seu jo ideal tindrà molts menys conflictes interns sobre el seu lloc al món.\nNo importa buscar qui ets. Cerqueu la persona que aspireu a ser. - Robert Brault\nllocs divertits on anar amb el vostre millor amic\ntrencar-nos i tornar-nos a reunir diverses vegades\nwwe rei de l'anell


Acte de cloenda del projecte intergeneracional CRENCO | Ins Francesc Macià\nLa gent gran va convidar als alumnes al casal i van preparar una xocolatada per mostrar als alumnes com s’organitzen ells al casal. Tots van compartir una estona de dolços i van conversar en una gran taula.\nDesprés de l’esmorzar, van fer una dinàmica de recollida de dades i opinions, tant de resultats que han estat positius per als participants, com de propostes de millores de cara a futurs programes socioeducatius. També van gaudir recordant moments viscuts i ballant junts.\nDesprés d’aquesta dinàmica l’Ajuntament de Cornellà ens va acompañar a l’entrega de diplomes a tots els participants i professionals. Moltíssimes gràcies per ser-hi.\nDes de l’institut Francesc Macià volem agrair especialment la col·laboració de Sandra Diaz Cofine, la fundadora del projecte i la persona que sempre ha estat present en totes les sessions perquè la idea es materialitzés. També volem agrair al coordinador de l’ESO, Sergi Castro, i al tutor de 4rt A, David Corral, per la seva col·laboració, ajut i presència en el projecte CRENCO. Finalment, és important per a nosaltres fer una especial menció a l’Ester Macias, educadora social del casal, per la seva gran implicació en el projecte.\nVolem fer un petit homenatge a tots els participants i professionals que heu desenvolupat aquest programa i us volem agrair la vostra predisposició i participació. Creiem que s’ha format un grup molt especial de gent gran, alumnes i professionals. Ara quan us trobeu per la ciutat segur que tindreu en comú un bonic record.\nBel canto a l’Institut\nConvivències Vall de Núria 2020\nHomenatge i record a la professora Carmen Dulanto\nYomo ANUL·LAT! optatives càlcul numèric 1rESO, robòtica 1rESO i Scratch 2nESO\nSessió Crenco 4D\n28/02/2020 @ 8:25 - 9:25\nActivitats extraescolars Ajuntament de Cornellà Alemany Alemanya Anglès Biologia Bon Nadal Can Santoi Carmen Dulanto Carnestoltes Català Concurs Coca-Cola Joves Talents de Relat Curt Concursos Cultura i Valors Educació Física English Erasmus Erasmus Plus Escola Sant Miquel Esports Esquiada Famílies Fi de curs Francès Geschwister Scholl Schule Gütersloh Història Intercanvis lectura Llengua Catalana Matemàtiques MMACA Modernisme Música Nadal Planes de Son Port Aventura Portes obertes Premis Projecte CRENCO Sant Jordi SIEI Sortida a la neu Tecnologia TR


Bondia - (Andorra) [Crónica]\nEn el marc de l'Estratègia nacional del paisatge, les estacions d'esquí firmaran les properes setmanes un conveni de responsabilitat paisatgística i amb el medi ambient impulsat pel Govern. L'acord, que signaran Grandvalira i Vallnord a través de Ski Andorra, s'encamina a fer unes "estacions més sostenibles" i referma la tasca que ja s'està fent els darrers anys en aquest sentit, tal com va explicar la directora d'Operacions de Grandvalira-Saetde, Verònica Canals.\nJa el 2012 el Govern va publicar la guia d'integració paisatgística de les estacions d'esquí, amb un seguit de recomanacions i aspectes a millorar, que ara quedaran plasmats en el nou conveni. En línies generals, es vol actuar en aspectes que fan referència a la gestió del territori, la modificació de la topografia, els accessos i aparcaments, les infraestructures tècniques, la gestió de la fabricació de la neu artificial, la vegetació i els equipaments i serveis. Canals va assenyalar actuacions que ja s'apliquen, com la utilització de carburants AdBlue, que contaminen menys, per als ginys mecànics. També intenten rendibilitzar al màxim la producció de neu "per gastar menys", fan construccions sostenibles que funcionin, per exemple, amb geotèrmia i segueixen la normativa ISO 14001 pel que fa a la gestió de la restauració i l'escola d'esquí (en qüestions de reciclatge, per exemple).\nCanals va exposar que les estacions tenen "un munt d'obligacions" mediambientals, que ara quedaran ben plasmades al conveni. D'aquestes, cal anar amb molta cura amb el respecte pel paisatge i la vegetació autòctona. La protecció de les zones de molleres, que no es poden tocar, és un dels punts que hi quedaran inclosos, així com una sèrie de paràmetres a tenir en compte si es vol fer una obra nova. Pel que fa a la vegetació, entre les actuacions que ja es duen a terme a Saetde aquest estiu s'utilitzaran 15.000 quilos d'adob i es plantarà 5.000 quilos de granes "per resembrar el que s'ha fet malbé durant l'hivern". També planten arbres i flora autòctones de la zona i partint de les recomanacions de Medi Ambient.\nUna de les mostres d'aquest compromís amb el medi ambient per part de Grandvalira són les jornades de neteja que organitzen amb els treballadors de l'estació i els clubs d'esquí. Pel que fa a la de la setmana passada, van pentinar les pistes des del Funicamp fins al Pas de la Casa. Van omplir cinc contenidors: un amb 580 quilos de fusta, un amb 400 quilos de plàstic, un amb 440 quilos de residus varis, un amb 340 quilos de ferralla i, finalment, un de més gran que la resta amb 660 quilos de fusta (la quantitat de fusta es deu sobretot a les baranes separadores de pistes, que ja no es poden reutilitzar). En volum, va ser una mica superior al de l'any passat. La voluntat és repetir la jornada amb escolars de la parròquia.


Tres morts per intoxicació per monòxid de carboni a Catarroja\nLa causa de la intoxicació podria haver estat la mala combustió en els elements de calefacció\nTres membres d’una mateixa família, dos homes i una dona, han mort aquesta matinada per una possible intoxicació per monòxid de carboni a Catarroja, a l’Horta Sud. La causa de la intoxicació podria haver estat la mala combustió en els elements de calefacció. El Consorci Provincial de Bombers de València, ha rebut l’avís a les 02.30 de la matinada, després que un familiar avisés als serveis d’emergència.\nEls bombers, que han accedit a l’interior de l’edifici amb equips de detecció de gasos, han fet els mesuraments corresponents i la ventilació de la casa fins a confirmar que ja no es detectava la presència de gas. A l’interior de l’habitatge també han localitzat morts dos animals de companyia.\n— Bombers Consorci VLC (@BombersValencia) November 27, 2021


L'Ajuntament facilita la inserció laboral de 40 persones majors de 30 anys — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Actualitat › Notícies 2018 › L'Ajuntament facilita la inserció laboral de 40 persones majors de 30 anys\nL'Ajuntament facilita la inserció laboral de 40 persones majors de 30 anys\nCartell de del programa 30 plus\nEl programa 30 Plus està adreçat a persones aturades de la ciutat i l'entorn, preferentment amb baixos nivells formatius\nL'Ajuntament de Tarragona, a través de Tarragona Impulsa, posa en marxa la segona edició del Programa 30 Plus, per ajudar a la inserció laboral de 40 persones majors de 30 anys.\nEls participants rebran una experiència laboral mínima de sis mesos de durada, on aprendran noves competències dins del seu àmbit de treball i, a banda, se'ls importarà una formació relacionada amb el lloc de treball a ocupar de 60 a 150 hores. D'altra banda, les empreses contractants rebran una subvenció corresponent als mesos contractats, amb un límit màxim de nou mensualitats.\nLes persones interessades a participar en el programa han d'estar a puntades a les llistes de l'atur i han de tenir 30 anys o més. A més, es valorarà especialment que els usuaris siguin residents a Tarragona o a la comarca del Tarragonès i que tinguin un nivell formatiu baix.\nLes empreses participants rebran una ajuda econòmica de fins a nou mesos del cost del treballador. Aquesta ajuda, a més, és compatible amb altres incentius existents (discapacitats, etc.). Les empreses interessades, de Tarragona o el seu entorn, poden ser de qualsevol sector econòmic.\nLa prospecció i l'assessorament a les empreses que contracten a aquestes persones.\nL'orientació i l'acompanyament en el procés de contractació i formació.\nLa formació vinculada al contracte de treball.\nEl conseller d'Ocupació i Desenvolupament Econòmic, Francesc Roca, ha destacat "la bona acollida que va tenir l'any passat la primera edició del programa, en què es van inserir laboralment una vintena de persones". I ha afegit: "el col·lectiu de persones de mitjana edat al qual s'afegeix aquest programa normalment queda fora de les principals línies d'ajuda, però des de l'Ajuntament de Tarragona treballem amb intensitat per oferir totes les oportunitats al conjunt de la ciutadania".\nLes persones i empreses interessades a participar en el Programa 30 Plus es poden adreçar a Tarragona Impulsa av. Vidal i Barraquer, s/n M1, telèfon 977 243 609, correus rvidals@tarragona.cat i bpalau@tarragona.cat\nEl programa és finançat pel Servei d'Ocupació de Catalunya, la Generalitat de Catalunya i el Ministeri de Treball i Seguretat Social.


Els idiomes que parlem influeixen fins i tot en factors en què es basa la nostra capacitat per llegir, com l'atenció visual o els processos fonològics.\nAprendre a llegir en dos idiomes altera els processos cognitius en els quals es basa l’adquisició de la lectura. / BCBL\nLa manera com llegeixen les persones bilingües està condicionada pels idiomes que coneixen. Aquesta és la principal conclusió a la qual han arribat els investigadors del Basque Center on Cognition, Brain and Language (BCBL) després de revisar els informes científics existents en la matèria comparar-los amb els estudis realitzats al centre.\nEls experts han descobert que els idiomes que parlen els bilingües –quan han après a llegir en dos idiomes alhora– afecten a les seves estratègies de lectura, i fins i tot als fonaments cognitius en els quals es basa la seva pròpia capacitat per llegir. Aquesta troballa podria tenir implicacions en la pràctica clínica i educativa.\n“Els parlants monolingües de llengües transparents –aquelles en què les lletres es pronuncien igual independentment de la paraula en la qual estiguin incloses, com el basc o el castellà– tendeixen més a utilitzar una estratègia de lectura analítica, a llegir les paraules per parts”, explica Marie Lallier, una de les autores de l’article.\nD’altra banda, els parlants de llengües opaques –aquelles en què les lletres poden tenir diferents sons en funció del terme, com l’anglès o el francès– se solen basar en una estratègia de lectura global. És a dir, tendeixen més a llegir les paraules senceres per entendre el seu significat.\nNo obstant això, els investigadors del BCBL han observat que els bilingües que aprenen a llegir en dos idiomes alhora no llegeixen igual que els monolingües, sinó que segueixen una pauta diferent que no s’havia descrit fins ara.\nSegons aquesta revisió científica, publicada recentment a Psychonomic Bulletin and Review, en les persones que parlen dos idiomes es produeix una contaminació entre les dues estratègies de lectura. Així, una persona que ha après a llegir en castellà i en anglès tendirà més a emprar una estratègia global, fins i tot quan llegeix en castellà, que un monolingüe castellà, a causa de la influència del segon idioma.\nEn el cas contrari, quan llegeixi en anglès tendirà a emprar una estratègia més analítica (per parts) que els monolingües anglesos, pel seu ‘contagi’ del castellà. “El cervell dels bilingües s’acomoda als coneixements que aquests adquireixen i aplica a un dels seus idiomes les estratègies necessàries per llegir en el seu altre idioma”, afegeix Lallier.\nEls processos cognitius associats\nFins ara, les investigacions havien establert quines estratègies fan servir majoritàriament els monolingües d’unes i altres llengües. No obstant això, no s’havia identificat de quina manera es modifiquen les estratègies de lectura dels bilingües quan aprenen a llegir en idiomes diferents.\nEls científics del centre de Sant Sebastià consideren que aprendre a llegir en dos idiomes amb característiques diferents de la materna també altera els processos cognitius en els quals es basa l’adquisició de la lectura, com l’atenció visual o els processos fonològics auditius.\nÉs a dir, aprendre a llegir en idiomes opacs –com l’anglès o francès– reforçaria la nostra capacitat de processar molts elements visuals ràpidament, perquè en ells cal desxifrar les paraules completes per aconseguir una lectura fluïda.\nI atès que els idiomes transparents es focalitzen molt més en la correspondència lletra-so, es considera que aprendre a llegir en aquests idiomes millora la nostra sensibilitat per percebre els sons del llenguatge.\nAplicacions en el diagnòstic de dislèxia\nPer als autors, aquest descobriment té implicacions a diferents nivells. Des del punt de vista educatiu, permet entendre millor com aprenen a llegir les poblacions bilingües i quin tipus d’estratègies són més recomanables perquè els alumnes aprenguin a llegir en funció dels idiomes que coneixen.\nA més, podria ajudar en el diagnòstic i avaluació de la dislèxia i altres problemes de lectura. “L’aprenentatge de llengües no pot generar més casos de dislèxia, ja que és un trastorn amb base neurogenètica. La nostra teoria suggereix que el major aprenentatge d’idiomes pot fer que els seus símptomes siguin més visibles, o a l’inrevés, menys. Això depèn de la combinació de llengües que s’estan aprenent”, apunta Lallier.\nAixí, els idiomes que coneix un nen són determinants per identificar un possible trastorn, ja que es tracta d’una informació essencial que aclariria alguns dels errors en llegir.\n“La nostra experiència amb els idiomes modula les capacitats de lectura, i caldria tenir-ho en compte per ensenyar a llegir els nens bilingües i si apareixen problemes de lectura, com la dislèxia. Cal elaborar barems específics per diagnosticar la dislèxia en bilingües perquè el seu cas és diferent”, conclou l’experta.\nLes Escoles Oficials d’Idiomes catalanes són les més A Catalunya un curs costa 305 euros i a Madrid,…


Preguntes freqüents i familiars\nEl primer capítol d'una sèrie d'articles que vol donar resposta a preguntes que ens han fet arribar els lectors de VIA Empresa sobre l'empresa familiar\nper Jordi Tarragona Conseller de famílies empresàries Barcelona. 05 d’agost de 2021 13:00\nRespostes a les preguntes del lectors sobre l'empresa familiar | iStock\nAquest és el primer capítol d'una sèrie d'articles que volen donar resposta a diferents preguntes que ens han fet arribar els lectors de 'VIA Empresa' sobre l'empresa familiar. Tens més preguntes sobre l'empresa familiar? Ens pots enviar un correu a lectors@viaempresa.cat.\nTenen futur les empreses familiars?\nEl 86% de les empreses catalanes són familiars. Sense l'emprenedoria de persones que volen començar o continuar empreses, jugant-se el seu patrimoni, no hi hauria progrés. És important defensar i transmetre als continuadors tot el de bo que té ser empresari. L'empresari de principis del segle XX no és el mateix que el d'avui; i el del dia de demà serà en moltes coses diferents, les empreses familiars també hauran d'adaptar-se als canvis.\nI les empreses familiars petites?\nLa qüestió no és si són grans o petites, sinó bones o dolentes. La dimensió pot donar avantatges, però també inconvenients. Clar que si l'empresa és molt gran el problema és de l'estat, no teu. El que és clau és la capacitat d'adaptació i inclús anticipació, als canvis. En aquest sentit la capacitat de lideratge és important\nQue s'ha de fer davant el canvi de circumstàncies durant l'execució del pla de relleu?\nEn el camí cap al port de destí, cap al nord, hem d'adaptar-nos al terreny; a l'entorn. Poden haver-hi imprevistos, interns o externs; pensem en l'accident de German-wings o en la covid. A vegades el que s'ha de modificar no és tant el pla com els mateixos objectius. Si la família empresària comparteix un motiu per planificar, per continuar junts, una visió i uns valors, podrà modificar amb consens.\nSi la família empresària comparteix un motiu per planificar, per continuar junts, una visió i uns valors, podrà modificar amb consens\nÉs millor facilitar la sortida dels socis familiars que volem marxar, o és millor intentar que es quedin?\nS'ha d'analitzar cada cas concret. Quins són els motius reals de la separació? Continuar junts ha de ser una opció, no una obligació; això no sempre es té clar. Hi ha qui considera una traïció que un soci demani la separació. El codi civil diu que "ningú està obligat a romandre en societat". La separació pot ser la solució menys dolenta si hi ha conflictes personals greus. La separació pot ser adequada per mantenir un "dividend per càpita raonable". La separació pot detraure recursos de l'empresa, perquè a més a més de justa pel que se'n va, ha de ser viable per a l'empresa. El pitjor pot ser un soci a disgust.\nQuè fer amb els membres de la família sense interès ni formació, que tenen els mateixos drets pel fet de ser propietaris?\nTractar d'implicar-los en el projecte, i si no és possible donar-los una sortida, en algun cas, necessària. S'ha de planificar la incorporació dels futurs propietaris. Això no vol dir necessàriament treballar, ni entendre un balanç. Per ser propietari d'una empresa familiar és necessari conèixer i estimar l'empresa. El balanç mira al passat, no ens dirà la posició estratègica adequada el dia de demà; pot ser, el que necessita l'empresa és visió de noves tecnologies, per exemple. Els familiars han de tenir el coneixement adequat al seu nivell d'incorporació; tenint en compte que no és la mateixa direcció, govern i propietat.\nQue fer perquè els plans estratègics no es quedin al calaix?\nEls plans són paper, quan comença la batalla el pla canvia. Fer seguiment de forma periòdica és necessari per veure les desviacions i actuar al respecte, bé canviant el pla o els objectius. Perquè el pla no es quedi al calaix és essencial posar fites amb calendari. Un extern pot ajudar a fer el seguiment objectiu del pla.\nEn moments d'incertesa és convenient tenir molts inputs diferents?\nEl futur mai el sabem amb certesa. Tots portem unes orelleres de burro que ens limiten la visió de la realitat. Per tant és molt bo parlar amb gent de fora de l'empresa i de la família; amb la competència, amb altres sectors, altres països. Si som capaços de parlar amb els que es van pujar abans a l'onada podrem surfejar-la millor. A més a més l'empresari, encara que estigui rodejat de gent, pot tenir un autèntic sentiment de solitud en haver de prendre decisions entre alternatives a quina pitjor; i veure com ho afronten altres també pot ajudar. Els metges diuen que no s'han d'auto diagnosticar, perquè poden tenir una visió parcial. L'autodiagnòstic és necessari perquè canviem pel que veiem, però l'extern ajuda a contrastar. Moltes vegades pressuposem les causes. Si la qüestió és important, un segon diagnòstic és convenient.\nAclariment: aquestes respostes estan sotmeses al millor criteri i fetes amb la informació limitada que apareix a la pregunta; són indicacions genèriques que han de validar-se abans de la seva aplicació a un cas concret, tenint en compte totes circumstàncies del mateix.\nQüestions de l'empresa familiar postpandèmica


El desequilibri de les inspeccions d'hisenda no sols és territorial, també social - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans El desequilibri de les inspeccions d'hisenda no sols és territorial, també social - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nEl desequilibri de les inspeccions d’hisenda no sols és territorial, també social\nAhir, el Món a Rac1 informava que a Catalunya s’inspecciona sis vegades més que a Andalusia i el doble que a Madrid, unes dades que –en plena època de la campanya de la declaració de la renda- van passar ràpidament al Ple del Parlament i a la majoria de mitjans.\nLa informació rebotada, però, oblidava alguns detalls importants de la notícia original de RAC1 i de les declaracions de la seva principal font, el col·lectiu de tècnics d’hisenda (Gestha) en boca del seu vicepresident Josep Maria Mollinedo. A la discriminació territorial, segons Mollinedo, caldria sumar-hi la principal, que és la social. I és que si Catalunya té 260 inspectors més que Madrid no es deu al seu grau de frau –que és menor- sinó, presumiblement, a la seva estructura empresarial, on predominen els autònoms i les PIME, al contrari que a Madrid on tenen la seva seu la gran majoria de grans empreses de l’Estat, sobretot les principals cotitzadores borsàries.\nI és que segons denuncia Gestha des de fa anys –sense massa ressò mediàtic o parlamentari- fins el 71% del frau fiscal a l’Estat espanyol correspon a les grans empreses, un espoli social que costa, a cada ciutadà dels Països Catalans, una mitjana de 876 euros l’any. Aquest ha estat un dels temes més silenciats pels mitjans el 2011 segons l’Anuari Mèdia.cat. Així, segons els tècnics d’hisenda, autònoms i PIME només serien responsables del 25,64% del volum total defraudat i els altres tipus de frau –assalariats o ajudes públiques- un raquític 2,59%.\nEn canvi, en els darrers anys s’han anat incrementant els recursos destinats a la persecució del petit frau mentre s’escapçava la investigació a les grans empreses, tan via la reducció de personal –més de mil tècnics d’hisenda van ser obligats a centrar-se en casos menors- com amb noves normes, com l’obligació –aprovada el 2009- de tancar els sumaris en vuit mesos i mig enlloc d’un any, el que dificulta les investigacions a gran empreses, molt més complexes i fàcils de sabotejar pels recursos jurídics i comptables d’aquestes corporacions. Així, només entre el 2007 i el 2009, la recaptació provinent de l’impost de societats va caure un 55% –de 44.000 milions d’euros a 24.635- mentre la reducció de beneficis de l’Ibex 35 sols va ser d’un 14%. O, un altre exemple, actualment una PIME paga, de mitjana, quatre punts i mig més d’impostos –un 23% front un 19,5- que una empresa que facturi més de 180 milions d’euros anuals.\nI això sense comptar els recursos destinats a perseguir un frau no empresarial –com per exemple la campanya per evitar tripijocs en les rendes d’inserció o els controls a aturats- que gira al voltant del 2,6% del total manllevat a hisenda.\nRAC1Països CatalanseconomiaCatalunyaEstat espanyolsilenciamentfiscal\nTràiler del documental ‘Operació Garzón contra l’independentisme català’


Els Castellers de Sants tasten la tradició 'govinda' a l'Índia i hi exhibeixen la tècnica catalana\nUnes 15.000 persones van veure l'actuació dels catalans al Dahi Handi, el festival 'govinda' de Thane, a l'àrea de Bombai\nARA Barcelona 30/08/2013 15:37\nHan mostrat els castells catalans a l'Índia i han descobert la tradició 'govinda', una altra manera de fer les construccions humanes tradicionals que cada dia són més populars a Catalunya. Aquest és el balanç del viatge dels Castellers de Sants a l'Índia, que van tancar aquest dijous amb una actuació al Dahi Handi, el festival 'govinda' de la ciutat de Thane, a l'àrea d'influència de Bombai.\nMés de 15.000 persones van seguir la jornada, durant la qual els borinots van fer una primera actuació matinal en què van aixecar un tres de vuit, un quatre de set amb l'agulla i un pilar de cinc aixecat per sota.\nUnes hores més tard i ja poc abans de finalitzar la jornada, els de Sants van tornar a actuar, aquest cop per aixecar un tres de set amb figuereta a dosos i un castell 'govinda' de 5 pisos, que va causar un esclat d'entusiasme entre el públic. Per tancar l'actuació i seguint la tradició 'govinda', els Castellers de Sants van trencar el 'handi', un olla plena de llet i mel, des d'un quatre de set fins a dosos.\nEl Dahi Handi, que és com s'anomena el festival 'govinda', és una tradició centenària que es fa cada any coincidint amb el Janmashtami, una festa hindú que commemora el naixement del déu Krishna. Durant aquest dia, més de 1.000 places arreu de Thane i de Bombai veuen aixecar construccions humans realitzades per uns 600.000 castellers agrupats en 3.000 colles o Govinda Pathak.\nEls Castellers de Sants van ser convidats a l'Open House Square, una de les principals places de Thane, on també s'hi van veure els Jai Jawan, la colla puntera del panorama 'govinda', que van intentar el pilar de 9 i que van estar a punt de carregar-lo. Durant el festival, de gairebé 12 hores, es van veure més 150 construccions 'govindes' de tots els nivells.\nAmb aquesta acutació, els Castellers de Sants posen punt i final a aquest intercanvi cultural que ha dut a 200 'borinots' fins a l'Índia.\nCastell d'estil 'govinda' dels Castellers de Sants a l'Índia\nTres de vuit dels Castellers de Sants a l'Índia\nJai Jawan, la colla puntera del panorama Govinda, actuant en la jornada castellera a l'Índia en què van participar els Castellers de Sants


Com obrir un document Pagemaker a Microsoft Word\nEl programari Pagemaker d’Adobe va ser una de les eines de disseny de pàgines més potents disponibles per al PC. A causa de la complexitat dels dissenys de pàgines, els processadors de text com ara Microsoft Word no poden accedir fàcilment als fitxers amb el format Pagemaker predeterminat. Si voleu utilitzar Word per visualitzar el text en un fitxer Pagemaker, primer haureu d'obrir el fitxer a Pagemaker i després desar-lo en un fitxer independent en un format llegible a Word.\nObriu el document a Pagemaker. La vostra versió de Pagemaker hauria de ser la mateixa que es va utilitzar per crear el fitxer, tot i que en la majoria dels casos podeu utilitzar una versió posterior del programari. Si el fitxer es va crear originalment a les versions 6 o 7 de Pagemaker, també podeu obrir-lo amb el programari InDesign d’Adobe, que incorporava moltes de les funcions de Pagemaker després que Adobe deixés de suportar Pagemaker el 2004.\nUtilitzeu el punter per seleccionar l '"objecte" al document que conté el text que voleu veure al Word.\nAneu al menú Edita i seleccioneu "Edita la història".\nAl menú "Fitxer", seleccioneu "Exporta" i després "Text".\nIntroduïu un nom de fitxer i una carpeta de destinació i, al quadre "Desa com a tipus", seleccioneu "Format de text enriquit". El format de text enriquit, també anomenat RTF, és un format propietari de Microsoft que s’utilitza habitualment per intercanviar text entre diferents tipus de programes.\nFeu clic a "Desa" per completar el procés. Un document de Pagemaker pot incorporar diverses fonts de text, de manera que pot ser necessari repetir el procés per a cada "història" que es troba en un document de Pagemaker.\nInicieu Word i seleccioneu "Obre" al menú "Fitxer". Aneu a la carpeta correcta; el fitxer RTF hauria d'aparèixer a la llista. Si no el veieu, seleccioneu "Format de text enriquit" com a tipus de fitxer que voleu obrir. Obriu el fitxer com ho faríeu amb qualsevol altre document de Word.\nCom controlar el meu DVR Comcast des del meu telèfon Android\nCom enviar un Yahoo! SMS\nCom fer que les imatges de pantalla siguin més petites al vostre PC\nCom arrodonir els 10 més propers a Excel\nL'ordinador no detecta la impressora\nManeres de pagar a Amazon\nCom s'activen els serveis d'ubicació per a un iPad\nCom actualitzar un iPod sense iTunes\nCom obrir una botiga de pneumàtics\nCom dibuixar en un fitxer PDF


El CE Molins de Rei converteix el Poliesportiu Municipal en un fortí | Viu Molins de Rei\nEl fortí del Poliesportiu Municipal\nEl masculí de bàsquet supera 81 a 68 al CB Vila-Seca. Els molinencs guanyen tots els partits a casa en el que portem de temporada i converteixen el Poliesportiu Municipal en un fortí. Els molinencs van trencar el matx al principi de l’últim quart i no van patir al final.\nQuan un equip surt al Poliesporti Municipal ja sap que serà un partit complicat // Jose Polo\nTardes com la del diumenge 21 d’octubre són les que converteixen al Club Esportiu Molins de Rei en una gran entitat de, entre altres esports, bàsquet. A partir de les 4 es va poder gaudir de partits al Poliesportiu Municipal: primer el júnior, després el sènior “b” i finalment el sènior “a”. L’ambient que es genera a la pista nova és el d’una gran família. Un equip anima a l’altre i, els propis jugadors, arrosseguen amics, coneguts, familiars, parelles… en definitiva: una tarda per gaudir del bàsquet al costat de casa amb bona companyia. Aquest ambient genera confiança en els jugador locals que es senten còmodes i recolzats. I aquest fet, amb el pas del temps, té la seva influència en els resultats.\nLa combinació entre equip i afició està donant grans resultats\nEn el que portem de temporada el sènior “a” del CE Molins de Rei ha jugat tres partits a casa i, tots, han acabat en victòria molinenca. El partit contra el CB Vila-Seca no va començar gaire bé pels interessos locals. Els visitants és van mostrar com un conjunt versàtil amb uns jugadors amb uns bons fonaments que van aconseguir un parcial d’1 a 5 per començar. Però després d’un temps mort la cosa va començar a canviar. En només uns minuts, i sota una gran direcció de Dani Alfaro, el Molins es va posar tres punts per davant a manca de 4 minuts pel final del període. A partir d’aquí es va veure un partit bonic per part dels dos conjunts i es va arribar al final del primer quart amb empat a 18.\nEl segon període va començar de la mateixa manera: amb intercanvi de cops. Cap dels dos equips aconseguia imposar la seva dinàmica de joc. Els molinencs atacaven bé però no feien una defensa tant activa com en altres ocasions i el CB Vila-Seca ho aprofitava amb bons percentatges en el llançament. Amb un 32 a 36 a l’electrònic es va arribar a la mitja part.\nEl joc interior molinenc també va funcionar bé durant tot el partit // Jose Polo\nDurant alguns moments de la temporada el CE Molins de Rei ha patit d’una baixa concentració a la sortida dels vestidors. Però aquesta vegada va passar exactament el contrari. Els molinencs va millorar el nivell en defensa i, sense deixar pensar al rival, van endossar-li un parcial de 10-0 amb dos triples de Rubén Calvo. A partir d’aquí tothom aportava el seu granet de sorra, tant en defensa com en atac, en uns minuts molt complets. Carles Fusté aportava efectivitat des de més enllà de la línia de 6,25 i Jordi de Ugarte començava a desplegar tot el seu potencial. Amb només 20 anys, seria difícil destacar la principal virtut d’aquest jugador. Ho fa tot: llença, penetra, passa, puja la pilota, defèn… llàstima que, a vegades, surt del partit quan comet un parell d’errades consecutives. Però això són errors de joventut i té molt de temps per millorar.\nAmb el Molins tres punts per sobre a l’electrònic va començar l’últim i definitiu període. Els molinencs, poc a poc, van anar picant pedra a partir de l’esforç col·lectiu en defensa fins a trencar definitivament el matx. L’equip visitant es va desdibuixar i els molinencs van començar a còrrer. Ja no hi havia marxa enrrere i la victòria sería pel CE Molins de Rei. A manca de cinc minuts pel final l’avantatge era de 12 i, a partir d’aquí, els homes e Juan Couto van mostrar la maduresa necessària per controlar el matx i no complicar-se la vida. Al final 81 a 68 a l’electrònic sense gaires patiments. El Poliesportiu Municipal tancava de la millor manera una gran tarda de bàsquet i convertia, una vegada més, en un fortí.


Google Maps trenca l'aïllament de Corea del Nord\nUn nou mapa d'aquest país, accessible des d'avui, inclou carreteres, parcs i monuments fins ara invisibles. Segons Google, els usuaris hi podran trobar "molta més informació i detall que abans" tot i que reconeixen que encara està lluny de ser un mapa complet\n2 min. Barcelona 29/01/2013 17:29\n260x366 Imatge de Pyongyang, la capital de Corea del Nord. GOOGLE MAPS Imatge de Pyongyang, la capital de Corea del Nord. GOOGLE MAPS\nGoogle va omplint a poc a poc els espais en blanc, amb la voluntat de construir un mapa complet de Corea del Nord –un dels països més hermètics del món– tot afegint-hi més detalls, com ara un dels gulags importants del país.\nEls usuaris de Google Maps poden accedir ara als mapes d'aquest país amb " molta més informació i detall que abans", segons un comunicat de Google. Una gran part de la informació que s'ha publicat aquest dimarts sobre Corea del Nord prové d'imatges per satèl·lit. Només una petita part dels seus 23 milions de persones que viuen en aquest país, tenen accés a Internet i fins ara Google no ha estat capaç de convertir els proveïdors locals per crear mapes com ja ha fet en la resta de països.\nUn país negat a internet\nEls funcionaris, científics, enginyers i estudiants del país no tenen accés a Google, i aquest fet dificulta les coses. "Moltes persones se senten fascinades per Corea del Nord; aquests mapes, però, són molt importants per als ciutadans de Corea del Sud que encara hi tenen família vivint-hi", ha dit Jayanth Mysore, creador de Google Maps.\nAquest mateix mes de gener, el president executiu de Google, Eric Scmidt, va visitar Pyongyang i va demanar al règim que s'obrís a internet per no continuar vivint aïllats en un declivi econòmic.\nUn mapa millorat, però incomplet\nEls nous mapes de Google inclouen edificis, carreteres, estacions de metro, parcs i alguns dels innombrables monuments a la dinastia governant del país.\nGoogle reconeix, però, que el mapa està encara lluny de ser un mapa complet. "Sabem que aquest mapa no és perfecte –una de les coses més interessants sobre els mapes és que estan en canvi constant i animem la gent de tot el món perquè continuï ajudant a millorar la qualitat d'aquests mapes a tot arreu amb Google maps".


Callar també és mentir: liberalisme proteccionista o proteccionisme liberal?\nMariano Rajoy (lider del Partit Popular) (11/11/08): "Les mesures que es plategen a la Cimera de Washington han de defensar la llibertat econòmica i l'economia de mercat".\nMariano Rajoy (13/11/08): "Estic radicalment en contra de que una empresa russa, monopolística i pública com Gazprom es puga fer amb el 20% de Repsol YPF".\nAmb quina ens quedem, Mariano? Liberalisme o proteccionisme? Tot dependrà de si els seus es poden forrar de diners o no.\nPublicat per miquelet a 18:04\nEtiquetes de comentaris: Partit Popular\nDel tot d'acord amb tu.\nQuan penso en la política que dispensa aquest home me'n recordo d'una expressió que quasi em fa tanta ràbia com ell: "Donde dije digo, digo Diego"\nL'any que ve es presenta complicat per l'economia, i per la política... buff\n13 de novembre de 2008, a les 22:55\nHome, doncs a mi no em sembla tampoc una cosa molt proteccionista això de que no li agradi que Gazprom controli Repsol. No tinc res a dir si una empresa russa compra Repsol, però que la compri el govern rus o una empresa controlada per ells, ja ho veig diferent... No veig amb bon ull els monopolis i menys si són fomentats per l'estat.\n13 de novembre de 2008, a les 23:29\nEn que quedem senyoret Rajoy?Proteccionisme si ve dels estats Units cap problema, ara bé si ve de l'os rus la cosa ja canvia. Sigui claret Rajoy., sigui claret que ets un pallasso dels dolents...saludus\n14 de novembre de 2008, a les 10:13\nlaz ha dit...\nCom sempre... per ventura esperaves un canvi?\nsalutacions poc meditats però en concòrdia,\n14 de novembre de 2008, a les 17:40\nAquest Mariano no sap el que es pesca. Jo preferesc no escoltar-lo mai. És més saludable per a les nostres neurones.\n14 de novembre de 2008, a les 22:43\nCrec que no és el mateix que et compri una empresa russa o americana, a que et compri el govern rus o americà.\n14 de novembre de 2008, a les 23:06\nWOSTIN: És una cosa com dir "juguem a futbol sense regles, però no podeu marcar-nos gol".\nL'HOME DEL SAC: Quan un estat, o alguna de les autoritats, intervé per a evitar que una empresa estrangera (siga privada o pública)es faça amb el control de una empresa nacional és una manera de fer proteccionisme.\nEl liberalisme que tant defén Rajoy permet qualsevol operació, ja que argumenta que el mercat té la capacitat de regular-se a sí mateix.\nRajoy, en la seua demagògia particular, defensa un liberalisme a la seua mida, el que fa que entre en contradicció.\nNOCTAS: Per a aquest, proteccionisme. Per a aquest altre liberalisme. Per a aquest d'allà...\nSembla com si fóra un porter de discoteca, que només deixa passar a aquells que puguen consumir.\nLAZAR6PUNTO1: No, no l'esperava, però m'agrada deixar-los en evidència.\nFRANCESC: Convé seguir-lo, encara que siga de passada, per a poder recordar-li certes coses en un futur. Aquestos creuen que l'hemeroteca no existeix.\nL'HOME DEL SAC: Per a un sistema liberal sí ho és. El liberalisme creu en l'autorregulació del mercat. Tot s'hi val per a traure beneficis. Entre els accionistes de Sacyr hi hauran profunds nacionalistes espanyols, però si Gazprom paga un bon preu per les seues accions, parlen rus si fa falta.\n15 de novembre de 2008, a les 0:03\nAi, Francesc, quina raó tens... Posar a bon cau d'amagatall les neurones no sols és més sa; és absolutament necessari en els temps que córren... Escoltar qualsevol dels dos que es reparteixen les tallades (ara l'ampla per al PSOE i l'estreta per al PP... i desprès viceversa) és escoltar-ne un de sol... És escoltar la única veu del pensament únic, de l'Estat Unic i indivisible que s'inventà el Dictador. I, jo em pregunte...? No estem encara preparats per un altra opció 3 o 4 o 23...? No hi ha lloc per la gent que, víctima d'un sistema intrínsecament injust, proposa un canvi radical...? Ah, no! que allò del canvi radical és cosa de cirugia estètica...!\n17 de novembre de 2008, a les 13:03


El perill del Mundial de Clubs | Esports | EL PAÍS Catalunya\nEl perill del Mundial de Clubs\nL’any passat el Reial Madrid, que acumulava 22 victòries seguides, va passar a perdre tots els títols a partir de guanyar el torneig\nBarcelona 17 DES 2015 - 17:49\tCET\nLuis Enrique, durant la semifinal contra el Guangzhou Evergrande. EFE\nEl Madrid va fer figa a Vila-real i no va saber aprofitar l’empat del Barça contra el Deportivo, cosa ben estranya si tenim en compte els antecedents del club del Bernabéu. La derrota blanca va servir per tranquil·litzar els aficionats blaugrana el mateix dia que s’emetia una entrevista de Luis Enrique en la qual deia: “El nostre equip està fet per batre rècords”.\nEl Barça, al cap i a la fi, sap per què ha cedit quatre punts en els dos darrers partits, a Mestalla i al Camp Nou. Tenia la victòria coll avall i els enfrontaments se li van fer massa llargs, segurament perquè no sap congelar la pilota ni matar els partits, sinó que necessita jugar sempre de manera intensa, sense especular, com si hagués de fer un gol a cada jugada, incapaç de defensar la seva àrea.\nNingú no hi ha vist, però, res greu, no s’ha parlat de l’entrenador, ni del model, ni de l’estil, i si de cas s’ha discutit sobre la plantilla. Molt especialment les crítiques han anat cap als suplents, i la majoria han coincidit també que Messi encara no està en plena forma. L’equip, en qualsevol cas, ha sobreviscut a les lesions, a un calendari dur i a la sanció de la FIFA.\nNo passa el mateix amb el Madrid, tot i tenir una plantilla més àmplia que no pas el Barça. No hi ha un diagnòstic clar sobre els mals del club blanc. Hi ha qui parla de la BBC, molts assenyalen l’entrenador Benítez, són pocs els que murmuren de Cristiano Ronaldo i hi ha un xiuxiueig constant sobre Florentino. El president no se’n surt des que va tornar a la llotja de Chamartín.\nFlorentino va triomfar quan va edificar la seva obra a partir de Figo. No ha passat el mateix en la seva tornada, quan va apostar per Mourinho, un altre exblaugrana, ajudant de camp de Robson al Camp Nou. No hi ha de moment un antídot que valgui contra el Barça, el regnat del qual s’allarga més que qualsevol altre, cosa que té molt de mèrit en l’època de la instantaneïtat.\nEl Madrid va per darrere del Barça, no només a la classificació, sinó també en la necessitat de jugar bé per poder conquerir aficionats i patrocinadors arreu del món. Els aficionats protesten quan els seus equips no filen prim, no la toquen prou bé, concedeixen gols ximples i es recreen massa a l’hora de xutar a porteria. Tots dos competeixen en inferioritat respecte de l’Atlètic de Madrid.\nVull dir que a l’Atlètic sí que se li permet no jugar bé, llançar la pilota al canal del Manzanares, perdre temps de qualsevol manera, trampejar els partits fins on faci falta i encomanar-se a l’estratègia. Va de pobre per la vida quan la seva inversió ha estat també milionària i disposa d’un senyor equip. El fi justifica els mitjans al Calderón. Ningú no l’obliga a lluir-se, ben al contrari.\nHi ha hagut moments en què fins i tot s’ha mig justificat que l’Atlètic fos un equip dur, i que el juny passat el seu entrenador fes declaracions tan contundents com aquesta: “Veig que la Lliga està perillosament preparada per al Madrid”. L’Atlètic té un entrenador molt murri i treballador, disposa de grans jugadors i se l’ha de considerar un dels candidats a guanyar la Lliga.\nO sigui que el Barça faria bé de no fiar-se’n, encegat com acostuma a estar amb el Madrid. El repte blaugrana és ara el Mundial de Clubs. El torneig també té la seva trampa: el viatge al Japó és feixuc, els rivals juguen com si els hi anés la vida i el triomf es dóna per descomptat, com si fos el punt final necessari després de guanyar la Copa, la Lliga i la Champions.\nPerdre el Mundial de Clubs és un drama, i guanyar-lo no suposa pas precisament un anunci de bonança; hi ha molts exemples, sense anar més lluny el de l’any passat amb el Reial Madrid, que va passar d’establir un rècord de victòries consecutives (22) a perdre tots els títols des del seu triomf contra el San Lorenzo de Almagro a Marràqueix.\nTampoc li va anar del tot bé al Barça les dues vegades que va guanyar el torneig a Abu Dhabi (2009) i a Yokohama (2011). L’equip de Guardiola, el de les sis copes, va conquerir després la Lliga però va perdre la Champions contra l’Inter de Mourinho. I més endavant, en el darrer curs del tècnic català al Camp Nou, va ser eliminat a Europa pel Chelsea mentre que el Madrid s’imposava a la Lliga.\nAquella darrera final va significar l’obra per excel·lència de Guardiola. El Barça de Messi va derrotar el Santos de Neymar per 4-0 després de disposar un dibuix sorprenent: un 3-7-0 en paraules dels tècnics i periodistes del Brasil. Va ser el triomf total dels centrecampistes del Barça. Ara qui afronta el repte és el trident, si és que finalment es recuperen Neymar i Messi.\nPer arribar a la final, n’hi ha hagut prou amb un davanter centre que fa gols, un porter que atura la pilota que va a dins i un centrecampista que fa jugar l’equip. Luis Suárez, Bravo i Iniesta representen el futbol més clàssic en una copa que provoca més emocions a Amèrica que a Europa. El que passa és que al Barça hi ha sud-americans de sobres per competir emotivament amb el River Plate.\nI, d’altra banda, Mourinho, el mateix que va estar a l'Inter i al Madrid quan feia la guitza al Barça, acaba de ser acomiadat al Chelsea. Luis Enrique ja havia advertit que el seu equip està fet per a grans fites.


Podeu triar un tipus de diagrama a la primera pàgina de l'Auxiliar de diagrames o en el menú contextual d'un diagrama.\nTrieu Insereix ▸ Diagrama...\nInsereix un diagrama\nPremeu Maj+F1 i apunteu a un control per a saber-ne més coses.\nLa previsualització del diagrama respon a la nova configuració que introduïu en el diàleg.\nQuan sortiu del diàleg fent clic a D'acord, la configuració s'aplica de manera permanent.\nQuan sortiu del diàleg mitjançant l'opció Cancel·la o la tecla Esc, el diagrama torna a l'estat que tenia en obrir el diàleg.\nPer definir la perspectiva, l'aparença i la il·luminació d'un diagrama 3D, podeu triar Format ▸ Visualització 3D.\nIntroduïu els valors perquè el diagrama giri en els tres eixos i per a obtenir una vista en perspectiva.\nEstabliu tots els angles a 0 per a obtenir una vista frontal del diagrama. Els diagrames de sectors i els diagrames toroidals es mostraran com a cercles.\nQuan els eixos en angle recte estiguin habilitats, només podreu girar el contingut del diagrama en les direccions X i Y, és a dir, en paral·lel a les vores del diagrama.\nSi definiu x amb un valor de 90 i els valors y i z com a 0, obtindreu una visió descendent del diagrama. Si definiu x com a -90, visualitzareu la part inferior del diagrama.\nEls girs s'apliquen en l'ordre següent: en primer lloc X, en segon lloc Y i finalment Z.\nQuan l'ombreig està activat i gireu un diagrama, les llums giren com si estiguessin fixades al diagrama.\nEls eixos de gir sempre són relatius a la pàgina, i no als eixos del diagrama. Aquest funcionament és diferent del d'altres aplicacions per a la creació de diagrames.\nActiveu la casella de selecció Perspectiva per visualitzar el diagrama en una perspectiva central, com si es trobés darrere un objectiu de càmera, en lloc d'utilitzar una projecció paral·lela.\nDefiniu la longitud del focus amb el botó de selecció de valors. Amb el valor 100% obtindreu una vista en perspectiva en què una vora allunyada del diagrama tindrà aproximadament la meitat de la grandària que una vora propera.\nLes versions anteriors del LibreOffice no podien mostrar el percentatge de la perspectiva de la mateixa manera que la versió actual.\nSeleccioneu un esquema del quadre de llista.\nEn seleccionar un esquema les caselles de selecció i les fonts de llum es definiran d'acord amb l'esquema seleccionat.\nSi activeu o desactiveu una combinació de caselles de selecció diferent de les combinacions per als esquemes Realista o Senzill, creareu un esquema Personalitzat.\nActiveu Ombreig per a utilitzar el mètode Gouraud per a la renderització de la superfície. Altrament, s'utilitzarà un mètode pla.\nEl mètode pla defineix un sol color i un sol grau de lluminositat per a cada polígon. Les vores són visibles i no és possible aplicar degradats suaus ni llums concentrades.\nEl mètode Gouraud aplica degradats per a obtenir una aparença més suau i realista.\nActiveu Vores de l'objecte per a dibuixar línies al llarg de les vores.\nActiveu Vores arrodonides per a suavitzar les vores de les formes de quadre.\nDefineix les fonts d'il·luminació per a la visualització 3D.\nFeu clic a qualsevol dels vuit botons per activar o desactivar una font de llum directa.\nPer defecte està activada la segona font de llum, que és la primera de les set fonts de llum uniformes "normals". En canvi, la font de llum número 1 projecta una llum especular amb reflexos.\nPodeu seleccionar un color i una intensitat per a la font de llum seleccionada al quadre de llista que hi ha sota els vuit botons. S'afegiran els valors de lluminositat per a totes les llums, de manera que haureu d'emprar colors foscos quan habiliteu llums múltiples.\nLa previsualització petita que hi ha en aquesta pestanya disposa de dos botons lliscants que permeten definir la posició vertical i horitzontal de la font de llum seleccionada. La font de llum sempre apunta al centre de l'objecte.\nEl botó que hi ha a la cantonada de la previsualització petita commuta el model d'il·luminació interna entre una esfera i un cub.\nUtilitzeu el quadre de llista Llum ambiental per a obtenir una llum ambiental que brilli amb una intensitat uniforme des de totes les direccions.\nAuxiliar de diagrames - Tipus de diagrama\nAuxiliar de diagrames - Interval de dades\nAuxiliar de diagrames - Sèries de dades\nAuxiliar de diagrames - Elements del diagrama\nThis page is: /text/schart/01/three_d_view.xhp\nTitle is: Visualització 3D


De celebració amb els salesians - Arquebisbat de Barcelona\nDe celebració amb els salesians\nEn la festivitat de sant Joan Bosco, tant l’Arquebisbe Omella com el Bisbe Taltavull van acompanyar la comunitat salesiana presidint l’eucaristia a Sarrià i a Horta respectivament\nLa festivitat de sant Joan Bosco és una data assenyalada en el calendari salesià i, en general, en el de l’Església catòlica. La celebració d’aquesta festa no se la van voler perdre ni l’Arquebisbe Omella ni el Bisbe Taltavull, que es van traslladar a la parròquia Maria Auxiliadora de Sarrià i al Col·legi Sant Joan Bosco d’Horta, respectivament, per presidir l’eucaristia amb motiu de la festivitat.\nMons. Omella, a Sarrià\nL’Arquebisbe de Barcelona va presidir la celebració de sant Joan Bosco a la parròquia de Maria Auxiliadora (20h), que va quedar plena de gom a gom. Van concelebrar amb ell el rector de la mateixa, el P. José Maria Maideu, així com tres salesians més.\nEn la seva homilia, Mons. Omella va destacar les virtuts de la vida salesiana com l’alegria i el treball i va enaltir la figura dels sants però sobretot del fundador dels salesians, sant Joan Bosco, que tenia un gran amor a l’Església, a Maria i als joves més pobres.\nEn la celebració també va estar present el superior de la comunitat, el P. Antoni Vilarugla, i nombrosos fidels de la parròquia, que van poder saludar l’Arquebisbe al finalitzar la celebració. Mons. Omella va compartir amb la gent que va assistir algunes paraules i, més tard, va sopar amb la comunitat que el va convidar a la celebració de Maria Auxiliadora d’aquest any o del següent.\nMons. Taltavull, a Horta\nEl Bisbe auxiliar de Barcelona va presidir –coincidint amb la festivitat de sant Joan Bosco- l’acte central del 75è aniversari de l’escola salesiana d’Horta, celebració que clourà el proper 21 de maig amb la festivitat de Maria Auxiliadora. Des de bon matí, per tant, ja hi havia activitats organitzades per a la canalla i per als pares, que van prosseguir amb una ofrena floral a l’estàtua del fundador salesià. El Bisbe Taltavull va presenciar l’ofrena amb el pensament posat en la posterior eucaristia, que va presidir juntament amb el Vicari Inspectorial, Ángel Arsurmendi; el P. Miquel Armengol, director, i 12 concelebrants més.\nDurant la missa (12.30h), hi havia diferents signes de la celebració d’aquests 75 anys de vida de l’escola com per exemple els ciris de l’altar, que estaven decorats amb un número 75, i la visualització d’un conte en format còmic sobre sant Joan Bosco. En la seva homilia, Mons. Taltavull va parlar sobre la figura del Bon Pastor i va aconsellar tots els presents que es converteixin en nens i es posin a les mans de Déu. La celebració va finalitzar amb la donació d’una insígnia a quatre professors que complien 25 anys a l’escola. Posteriorment, va haver-hi un dinar de germanor –una paella per 450 persones- i una gal·la benèfica.


El 2n English Day culmina amb teatre i activitats en anglès | Ràdio Palafolls\nMarc Ferri , maig 9, 2017\t / 1689 0 0\nHome Societat El 2n English Day culmina amb teatre i activitats en anglès\nEls centres escolars de Palafolls, tant de primària com d’educació secundària, organitzen aquest divendres la segona edició del projecte English Day.\nNeix de la coordinació entre escoles per potenciar l’ús de l’anglès a nivell oral. L’any passat es va estrenar la iniciativa també el mes de maig. No naixia com un projecte aïllat sinó que durant tot el curs escolar se li ha donat continuïtat amb diverses activitats com ara la lectura de contes de Halloween o la cantata de Nadal en llengua anglesa.\nLes activitats del divendres són la culminació i la cloenda del projecte. Montse Casado és coordinadora pedagògica de l’Institut Font del Ferro.\nDurant tot el divendres les escoles organitzaran tallers i activitats en anglès que poden comptar també amb la participació de pares amb bon coneixement de l’idioma. Respecte l’Institut, els alumnes de 4t d’ESO han preparat una obra de teatre en anglès que oferiran al gimnàs del centre i que comptarà amb els alumnes de primària com a públic.\nDestaca també que els alumnes dels cursos més avançats dels centres agafaran el relleu d’alguns tallers i els conduiran com a monitors.\nL’English Day no seria possible sense la coordinació de tots els centres educatius, destaca Casado. Al respecte, la intenció és continuar amb la iniciativa de cara al curs vinent ampliant l’oferta d’activitats vinculades amb l’anglès per millorar el plurilingüisme.\nVictòria nacional per les sevillanes de l’escola de dansa\nCreix el turisme espanyol i català al Maresme\nEl Ceip les Ferreries ha tornat a organitzar la Fira solidària de Nadal.