Joc santa claus, salvar la terra\nAquest joc a tingut 8835 partides en línia. Classificació 1858 de els millors jocs gratis.\nJugat 8835 vegades\nSanta Claus, els estrangers, els regals,\nSobre el que és aques joc? Aquest és un joc gratis anomenat Santa Claus, salvar la Terra per al navegador sense dever descarregar ni instal lar res, és completament fiable. En aquesta pàgina web pots jugar de forma gratuîta al joc flash Santa Claus, salvar la Terra sobre Nadal. I recorda que això és un joc gratis anomenat Santa Claus, salvar la Terra i és relacionado amb Nadal. El nostre nou joc Santa Claus, salvar la Terra és un dels millors jocs de Nadal es pot trobar i ho pots compartir amb els teus amis i contactes a les xarxes socials. Aquest és un joc en línia i videojoc anomenat Santa Claus, salvar la Terra que et convidem a jugar, gaudir i aprendre al respecte, aixì com compartir en els comentaris i amb els seus amics en les xarxes socials.


El traficant de nits – Llibres de la Drassana [Recepció en 48h debades per comandes de 17.95€ o més]\nPàgina principal Lletraferit Llibres Contacte El traficant de nits Your cart (0)\nHome > Frontpage > El traficant de nits\nIvan Carbonell | 156 pàgines | Estar en un núvol, núm. 3\nQuan Helen Finch va inesperadament de monitora a un campament juvenil a la localitat de Calles, en els Serrans, no imagina que un fet alterarà els dies agitats d’activitats multiaventura, escalada i nits mirant el cel ple d’estels. Just quan està a punt d’iniciar un amor estival, una notícia terrible recorre el campament: ha desaparegut una xica que tots coneixen a la Pobla de Vallbona, en la comarca veïna del Camp de Túria.\nHelen no tornarà a la seua Cocentaina natal, sinó que es desplaçarà amb la gent del campament a la Pobla i s’involucrarà en un misteri de xiques desaparegudes, castells fantasmagòrics a Benissanó, discoteques, música popular, circuits de kart, obres de teatre, triangles amorosos i fotografies prohibides. Una vella casa de la Pobla lligada a l’escriptor Teodor Llorente i uns poemes que no es van publicar durant la Renaixença també tindran alguna relació amb el cas de la xica desapareguda.\nPerò quina connexió hi pot haver entre un succés fantasmal de fa un segle i un cas de desaparició recent? Quin vincle hi ha entre la literatura, els fantasmes, l’escalada i els amors juvenils? S’està enamorant Helen Finch de la persona equivocada? Està posant en perill la seua vida? I sobretot: qui fa fotos i furta les nits d’estiu al campament?\nIVAN CARBONELL IGLESIAS (València, 1979) és llicenciat en Filologia, Humanitats i Història i professor de valencià a Secundària i Batxillerat. Ha publicat diverses novel·les juvenils, com El secret del Mas de la Pedra, Premi Ciutat de Torrent; Els papers àrabs, Premi Enric Valor de Picanya; El portal del Lleó; L’àmfora fenícia, Premi Altea, i Shinobi. El senyor de la guerra. També ha publicat per a públic més adult les novel·les La nit de la princesa, La promesa del gal·lés, Els aprenents de traïdor, La paciència del minotaure i La lluna per Tots Sants. En el camp de la investigació ha publicat Fantasmes al palau, Premi Bernat Capó. És l’autor de les ambaixades en valencià que cada any es representen a les festes de Moros i Cristians de Cocentaina.


Air Nostrum llança una ruta Granada-València de març a octubre del 2020 - Diari La Veu\nEscriba el número 846754\n27 desembre 2019 17:38h\nEn els mesos d'abril i maig aquesta línia s'operarà el dimarts, el dijous i el diumenge, i entre juny i octubre s'operarà el dimarts, el dijous i el dissabte. / AIR NOSTRUM\nVALÈNCIA (Agències). Air Nostrum operarà una ruta entre Granada i València des del 29 de març fins al 24 d'octubre, durant la programació d'estiu, segons ha informat la companyia aèria en un comunicat.\nLa ruta entre dues de les ciutats més turístiques de la península està programada amb tres freqüències setmanals, la qual cosa facilitarà escapades de cap de setmana i estades més prolongades.\nEn els mesos d'abril i maig aquesta línia s'operarà el dimarts, el dijous i el diumenge, i entre juny i octubre s'operarà el dimarts, el dijous i el dissabte.\nEls bitllets ja estan disponibles per a la venda des de 49 euros l'anada, i des de 97 euros els viatges d'anada i tornada. El vol està operat per reactors CRJ, que cobreixen el trajecte en menys d'una hora.\nEscriba el número 311121


Jo no dono suport a un govern de Pere Aragonès\nCreiem que des d'una posició d'esquerra conseqüent amb les lluites de la classe treballadora i els sectors populars així com amb el dret d'autodeterminació, no es pot donar suport un govern de Pere Aragonès.\nDes de la CRT Catalunya i Esquerra Diari, no donem el nostre suport a un govern d’ERC amb Pere Aragonés al capdavant, tal com s’està plantejant fer la CUP.\nPere Aragonès, pare de la llei neoliberal “de contractes de serveis a les persones” batejada com a “llei Aragonès” pels qui es van oposar a ella i van evitar que tirés endavant, pretenia obrir la porta a l’externalització de grans sectors dels serveis públics estenent encara més la precarietat laboral en el sector. Un projecte impulsat durant el Govern de Quim Torra i el llavors vice president i conseller d’Economia. Per aquest motiu va néixer la “Plataforma contra la llei aragonès” que no per casualitat avui té continuïtat en la nova plataforma “100x100 Públics”, conformada per molts col·lectius de sanitat, educació i serveis socials.\nTambé responsable polític de la gestió criminal que sofrim amb motiu de la Pandèmia. De les milers de morts en residències per no comptar amb les mínimes condicions per a evitar-les.\nEl Govern al qual, per primera vegada, el passat 10 de Març tots els sectors de la salut es van unificar per a convocar una vaga general a Catalunya contra la precarietat, les privatitzacions i el col·lapse del sistema sanitari, vinculant totes les seves demandes en una taula sindical de sanitat de Catalunya que va cridar a la vaga.\nEl seu Govern també va ser responsable de la repressió a la joventut que denunciava la sentència del procés, i recentment, la soferta pels joves en les manifestacions que van tenir lloc amb l’empresonament de Pablo Hasél per part dels Mossos d’Esquadra. Que es van saldar amb desenes de detinguts i aquesta última, amb la pèrdua d’un ull per part d’una manifestant. No sols això, sinó que es va orquestrar posteriorment una campanya de criminalització a la joventut en la qual organitzacions com Arran van ser assenyalades.\nUna repressió que també han sofert les dones que es van manifestar el 8M, amb desenes d’identificacions, sobretot a dones migrants que aquest mateix dia van patir una especial persecució.\nDurant el Govern de Pere Aragonès han continuat els desnonaments, els acomiadaments, la precarietat, així com els negocis de les grans empreses i propietaris.\nEn referència al dret a decidir, no esperem d’aquest Govern un “nou cicle de mobilitzacions”, ni cap “acció institucional”. No tenim il·lusions de cap “confrontació democràtica amb el Règim del 78” per part dels partits que han congelat les mobilitzacions i han emprès la tornada a l’autonomisme.\nNo es pot ser d’esquerres i dóna-li suport a un Govern ni d’ERC ni del JxCat en el ple d’investidura que se celebrarà previsiblement entre el 26 i el 28 de març. Cal lluitar per construir una esquerra independent de tota variant política patronal, que no caigui a fer costat al mal menor, la qual cosa li aplana el camí al mal major i ens desarma per a construir una alternativa política de classe que aposti inequívocament per la lluita als carrers. Una alternativa política que lluiti conseqüentment pel dret a l’autodeterminació sense caure en la confiança en la negociació amb l’Estat o en l’auxili de la comunitat internacional, il·lusions que ens han portat fins on estem.\nSegurament molts joves que es defensaven de la repressió de la policia en les barricades, activistes que lluiten contra les externalitzacions, les víctimes dels desnonaments, treballadors de la sanitat i molts altres sectors comparteixen aquest rebuig a Aragonés i al suport polític al seu pròxim govern. A tots, els obrim les pàgines d’Esquerra Diari per a expressar-ho.


CONCLUSIONS DE LES xiv JORNADES MEDITERRANEAS DE SEGURETAT VIAL – P(A)T\nEl transport de mercaderies per carretera té importants implicacions en la mobilitat i la seguretat vial i des d’aquesta perspectiva preocupa tant a la societat com a les administracions. Per aquest motiu PAT-APAT ha cregut convenient dedicar les seves XIV Jornades Mediterrànies de Seguretat Vial a l’estudi i debat d’aquest tema i d’aquesta forma aportar reflexions i proposar solucions que possibilitin un sector de major qualitat, més segur i que contribueixi a disminuir la sinistralitat en les nostres carreteres.\nDes de PAT-APAT volem agrair la col·laboració i suport de les diferents administracions i l’assistència i participació dels ponents que amb la seva professionalitat han contribuït a posar una mica més de llum en aquesta qüestió i a posar sobre la taula punts de debat que ens ajudessin a avançar cap a una mobilitat més respectuosa, sostenible i segura.\nLes dades més destacades dels quals s’ha parlat en aquestes XIV jornades han estat els següents:\nEl 16% del parc de vehicles són vehicles comercials.\nEn el 17 % d’accidents amb víctimes estan implicats vehicles pesats.\nEl 24% dels accidents que intervenen vehicles de transport són mortals.\nEs produïxen 10 morts cada 100 accidents en els quals intervenen camions. Aquest és una dada destacable.\nClica aquí per a descarregar les conclusions de la jornada\nXIV Jornada Mediterrània de Seguretat Vial XVII Fòrum Barcelona de Seguretat Viària


El Tour tornarà el 2021 amb un final d'etapa i jornada de descans\nEl Tour de França tornarà al país el 2021 amb un final, una jornada de descans, i amb tota probabilitat, també una sortida\nEl resident Dan Martin i Chris Froome, pujant a Arcalís sota una intensa pluja a l'edició del Tour de França del 2016.\nActualitzada 05/10/2020 a les 07:40\nEl Tour de França visitarà Andorra el 2021, tal com va avançar el Diari el setembre del 2019, i ho farà amb un format similar al de les últimes ocasions en què la ronda gal·la va ser al Principat. Hi haurà l’arribada de la 15a etapa el diumenge 11 de juliol, un dia de descans l’endemà, i el que queda en dubte és si el dimarts 13 de juliol la 16a etapa de la Grande Boucle sortirà també del Principat, tal com és la voluntat de les autoritats i repetir el que ja es va fer el 2016 o el 1993.\nEl Tour del 2021 arrencarà el dissabte 26 de juny, finalment a la Bretanya i no a Dinamarca com estava previst, i arribarà al país a cavall entre la segona i la tercera i última setmana de competició. La 15a etapa de la cursa sortirà des del sud de França, està per veure si des de Prades o de Perpinyà, i tindrà un final en alt a les muntanyes del país. Tot i que s’havia estudiat que acabés als Cortals d’Encamp, va descartar-se per la gran infraestructura que porta el Tour i la manca d’espai que hi ha al punt més alt del port. Així doncs, tot apunta que es repetirà el final a Arcalís com els anys 1997, 2009 i 2016, sense descartar que la meta estigui a Pal, on també hi ha hagut finals d’etapa del Tour.\nL’endemà, dilluns, es farà la jornada de descans al país, i els dubtes sorgeixen amb la 16a etapa el dimarts 13 de juny. La voluntat de les autoritats és que surti des del Principat (l’últim cop va fer-ho des d’Escaldes-Engordany camí a França), però segons algunes informacions, per aquell dia el final d’etapa està previst a Lannemezan o a Saint-Gaudens, a l’Arieja, amb una pujada inclosa al Tourmalet, fet que complicaria l’inici de l’etapa des d’Andorra per la gran distància que els ciclistes haurien de recórrer. Tot i que hi ha una altra opció sobre la taula, que és que el Tourmalet es pugi l’endemà, i es posaria un dels cims més importants del país veí en un dia especial i ple de simbolisme com és el 14 de juliol. En el cas que s’optés per aquesta segona opció , no hi hauria problema perquè el Principat fos també sortida d’etapa.\nEn tot cas, a final de mes (el dijous 29 d’octubre) es coneixerà el recorregut final del Tour.\nSinònim d’èpica i patiment\nLa de l’any vinent serà la sisena vegada en què el Tour de França visitarà Andorra, en unes etapes que acostumen a tenir èpica i patiment pels corredors. Sense anar més lluny, l’última ocasió en què la Grande Boucle va aterrar al país, el 2016, l’etapa amb final a Arcalís va estar marcada per la forta tempesta d’aigua i calamarsada que va caure sobre dels corredors i que va deixar imatges èpiques a nivell televisiu.\nAquell dia, el vencedor de l’etapa va ser Tom Dumoulin, mentre que el líder de la general va seguir sent Chris Froome (que actualment s’està entrenant al país), que no va mostrar cap feblesa durant l’ascens a la coma d’Arcalís. Però el Tour del 2015 també es recorda per Joaquim Purito Rodríguez, que va aprofitar la jornada de descans a Andorra per anunciar la seva retirada del ciclisme professional.\nL’anterior arribada de la ronda gal·la, el 2009, va ser més tranquil·la, tot i que no va faltar gens d’emoció. Amb 224 quilòmetres i sortida des de Barcelona, va ser l’etapa més llarga d’aquell any i Brince Feillu es va acabar enduent la victòria, tot i que totes les mirades estaven centrades en Alberto Contador, que va atacar per intentar endur-se el mallot groc, i va quedar-se a només sis segons. En aquella ocasió, gairebé 100.000 espectadors van gaudir de l’espectacle pels carrers i muntanyes del país, i s’estima que 1.500 milions de persones van seguir la prova en alguna de les 92 cadenes de televisió que la van emetre arreu del món.\nL’arribada del Tour el 1997 va tenir un nom i un cognom com a protagonista, el de Jan Ullrich, que va fer una exhibició pujant a Arcalís que li va valer situar-se primer a la general, una condició de líder que mantindria fins als Camps Elisis, en què va aconseguir així el primer Tour per a Alemanya.\nEl 1993 el dominador de la ronda gal·la no era un altre que Miguel Indurain, que es va endur un bany de masses camí de Pal, on va acabar l’etapa que va guanyar el colombià Oliveiro Rincón. El ciclista navarrès no va patir per mantenir el mallot de líder ajudat també pel seu gregari Perico Delgado. Tot el contrari va passar a la primera visita del Tour al país, el 1964, quan el llavors líder i referent de la cursa, Jaques Anquetil, va tenir un mareig. La cursa va arribar des de Perpinyà en una jornada amb victòria de Julio Jiménez, i dos dies després, quan marxava direcció a França, Anquetil va patir un defalliment pujant el port d’Envalira que va estar a punt de costar-li la victòria final. Afortunadament per a ell, va acabar entrant a París líder amb 55 segons de marge.


Un pla pilot de realitat augmentada amb 5G visualitza continguts al bus turístic de Barcelona\nUn projecte pilot de realitat augmentada amb 5G, desenvolupat pel grup Mediapro, Telefónica i Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), permet visualitzar continguts didàctics al bus turístic de Barcelona als passatgers que estan fent un recorregut a bord, amb detalls com les exposicions que hi ha als museus pels quals passen o la història dels edificis que veuen.\nEls usuaris poden descobrir informació de la ruta turística que estan realitzant a través d'una pantalla transparent interactiva, que es troba al principi del bus i superposa imatges al paisatge i els monuments que estan veient, han explicat els impulsors en roda de premsa aquest dimecres.\nEl projecte '5G Augmented Tourism' s'ha presentat en una ruta per la muntanya de Montjuïc i de moment només es provarà com a pilot per avaluar les seves potencialitats i no s'estendrà a tota la xarxa de busos turístics de TMB, que fan servir més de dos milions usuaris a l'any, ha indicat el seu director de Màrqueting, Joaquim Balsera.\nA la presentació, s'han pogut veure les fonts de Montjuïc enceses; alguns dels quadres que es troben dins del Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC), com 'Ramon Casas i Pere Romeu en un tàndem' de Ramon Casas; informació de les exposicions de CaixaForum; els edificis que hi ha al Poble Espanyol, i escenes d'obres interpretades al Teatre Grec i el Teatre Lliure.\nTambé s'han explicat anècdotes de la història de la muntanya de Montjuïc i els seus voltants, com que va servir de pista de carreres de Fórmula 1; que les dues torres de Plaça Espanya es van inspirar en arquitectura veneciana, i que el centre comercial de Les Arenes havia estat anteriorment una plaça de toros, a més de passar durant la ruta per davant dels edificis que van acollir les Olimpíades de 1992.\nAquest pilot s'emmarca en la iniciativa 5G Barcelona, impulsada per la Generalitat, l'Ajuntament de Barcelona, la Mobile World Capital Barcelona (MWCapital), i2CAT, CTTC, Atos i la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC).


Dia de les biblioteques, a la Setmana del Llibre en Català\nPublicat el Dijous, 10 Setembre 2020 16:49 Escrit per Diputació de Barcelona\nAvui, 10 de setembre, i dins el marc de La Setmana del Llibre en català se celebra el Dia de les biblioteques publiques. Representants de més de 100 biblioteques del país són a La Setmana per triar llibres en català i nodrir les biblioteques.\nA partir de les aportacions de la Diputació de Barcelona, la Generalitat de Catalunya i les empreses col·laboradores de La Setmana, les biblioteques poden triar i remenar entre els títols en català que hi són presents entre els més de 200 expositors (entre llibreries, editorials i institucions). D’aquesta manera aquests equipaments poden ampliar el seu fons adquirint llibres a les casetes de les diferents editorials i llibreries presents a la Setmana. Una oportunitat única per enriquir les col·leccions, tan físiques com virtuals, de les biblioteques.\nEl diputat de Cultura de la Diputació de Barcelona, Joan Carles Garcia Cañizares ha participat aquest matí a l'acte de benvinguda del dia de les biblioteques de la 38a edició que se celebra fins diumenge 13 de setembre amb la programació presencial reforçada per la difusió digital a tot el territori.\nDurant la seva intervenció ha volgut felicitar a totes les bibliotecàries «per la seva capacitat d’adaptació durant tots aquests mesos i l’esforç que han realitzat perquè les biblioteques, malgrat tot, hagin continuat sent l’espai cultural polivalent, educatiu, de promoció de la lectura i de cohesió social que han estat sempre». I ha afegit com «ja era indiscutible el paper que les biblioteques públiques jugaven en la transmissió i el creixement de la cultura d’un país i, en especial, dels seus ciutadans però en circumstàncies com les viscudes s’ha fet més evident que mai».\nGarcia Cañizares ha destacat també que «durant el confinament, el número de préstecs virtuals ha augmentat un 336% i ja tenim més de 52.000 usuaris. Per tant, les biblioteques heu tingut, teniu i haureu de tenir un paper cabdal per mantenir la cultura viva».\n«Una jornada de complicitat» -ha recordat el diputat- «entre tots els agents que treballeu en la promoció lectora, espero que us endugueu molts llibres cap a les biblioteques per tal que els vostres usuaris gaudeixin encara més d’aquest servei, i us desitjo molts encerts en el vostre compromís per fer de les biblioteques espais d’accés universal a la cultura i el coneixement. Enhorabona a tots perquè, malgrat tot, la cultura continua viva».\nDurant aquests dies, la Xarxa de Biblioteques Municipals dinamitzarà les activitats infantils i familiars que s’oferiran a l’espai familiar de la Setmana amb l’objectiu de difondre la riquesa i vitalitat del llibre en català. Aquesta proposta presencial es combinarà amb una programació en línia especial del cicle de trobades virtuals entre llibreters i autors “De paraula” que tenen lloc al perfil d’Instagram de la Xarxa de Biblioteques Municipals.


És l'envàs, estúpid! (Xavier Roig)\nÉs l'envàs, estúpid!\nXAVIER ROIG 25/01/2013 00:00\n15 Comentaris Envia a un amic Imprimeix\nLa campanya publicitària sobre el reciclatge dels residus domèstics és francament dolenta. Incompleix els principis bàsics: el receptor no sap què s'anuncia, ni quina és la recomanació que se li fa. No oblidem que, malgrat tota la frivolitat i el desprestigi que es vulgui projectar sobre la publicitat, la seva funció és fonamental en la correcta assignació dels recursos del mercat. És el vehicle bàsic per informar la gent d'un producte que li pot interessar. Altrament, com sabríem que ha sortit un dentifrici nou per a genives sensibles? O que ha aparegut un llibre que ens pot interessar? La responsabilitat sobre la pretesa manipulació de la voluntat del consumidor caldria buscar-la més en la feblesa d'aquest individu que no pas en qui informa. Davant el llançament d'una nova tablet que genera enormes cues davant la botiga que tots sabem, sempre hi ha l'alternativa de no comprar-la, o comprar-la més tard. Davant un partit de futbol del Barça en què les entrades valen una fortuna, sempre hi ha l'alternativa de no anar-hi. S'hauria de tornar la responsabilitat a l'individu i deixar d'acusar permanentment el núvol .\nÉs en aquesta línia que servidor ni s'havia fixat en la propaganda sobre la classificació de les deixalles. Perquè el tema no m'interessa gens ni mica. Mai les he classificades. I tot per una senzilla raó: no m'agraden els contenidors al carrer, ni la pudor que desprenen, ni les seves coloraines de parvulari naïf, ni el negoci públic-privat que hi gira al voltant, ni la ideologia que s'amaga darrere l'adoctrinament corresponent, ni la seva ineficàcia... I, ves per on, tot plegat confirmat per una altra raó: quan viatjo no veig cap gran ciutat entenimentada amb aquest muntatge ridícul als carrers. Com s'ho fan a París i a Londres? Són ciutats enormes i, de contenidors pels carrers, no n'hi ha. A una hora determinada passa un camió i recull les escombraries de cada escala. Ja sigui en un petit contenidor comunitari o com sigui. Com es feia aquí abans que, fa uns anys, apareguessin il·luminats de vol ras.\nSi no ho recordo malament, l'inici d'aquesta història que ara empastifa el territori, i que ha provocat l'aparició d'un nou espècimen urbà (l'obedient caçador de bolets amb ínfules d'escandinau civilitzat), va ser resultat d'unes negociacions frustrades entre l'Ajuntament de Barcelona (aleshores presidit per l'insigne Narcís Serra) i Focsa (Fomento de Obras y Construcciones, S.A., l'empresa que recollia les escombraries a Barcelona). Es discutia els horaris de recollida. Als empleats no els venia de gust treballar al vespre. Davant la pressió dels sindicats (que, tot just mort Franco, frisaven per convertir el país en una mena d'URSS de porró), la posició del consistori barceloní va ser la de fer-se el progre: "Posem contenidors i recolliu la merda quan vulgueu", va ser el resultat. "A més -van reblar-, la gent no estarà obligada a complir uns horaris per baixar les escombraries". Ja ho veuen: tot en el més pur estil lax i mediterrani. "Que no pateixi ningú: no hi haurà disciplina, no fos cas que fóssim acusats de fatxes!" Es va optar per la comoditat, no pas per implantar els mètodes utilitzats per les altres grans ciutats mundials.\nPerò encara n'hi ha més. Servidor, sempre, per principi, ha posat en dubte tots aquells negocis que maneguen els ajuntaments (o consells comarcals). Diguin-me malpensat, però el temps m'ha donat la raó. Tinc la sensació que darrere de l'excusa del reciclatge s'hi amaga un muntatge de dimensions siderals -arran de les denúncies fetes per l'anunci s'ha mig entrevist el tinglado-. Quan he tingut contacte (molt lateral, és cert) amb aquest món, he observat que es tractava de situacions d'oligopoli, monopoli semipúblic... relacions poc clares. Vull dir que, en tot aquest afer, el menys brut són les escombraries i els Soprano són menys ficció del que ens pensem.\nTotal, que hi ha altres maneres de tractar els residus urbans -la que practiquen a la majoria de països-. Que et recullin les escombraries a casa, i que siguin unes plantes especialitzades les que seleccionin i separin (als Estats Units n'hi ha de formidables, amb tecnologia molt avançada que està començant a ser aplicada en diversos indrets d'Europa que es caracteritzen per no utilitzar el populisme d'estètica Kyoto). A més, tot aquest adoctrinament em remou l'estómac. No m'agraden les campanyes institucionals, i menys si van abillades de simpatia i d'un humor tan càndid com embafós. I és que aquesta mena de campanyes infantilitzants acostumen a estar promogudes per nostàlgics del Mur de Berlín mal reciclats.\nCas Palau: una sentència històrica que marca la fi d’una època\nCarta al batle Noguera\nBlue Monday o el dia més trist de l'any\nLa cultura, el conflicte i una recomanació\nArranca Sant Antoni a Artà: així s'ha viscut el primer ball dels dimonis\nSon Dureta es reactiva 8 anys després\nColau demana a Puigdemont, Rull i Turull que assumeixin responsabilitats i si cal...\nEls lletrats del Parlament consideren que no es pot fer la investidura a distància\nRajoy alerta Puigdemont que mantindrà el 155 si és investit a distància\nAlbert Ramos supera Donaldson i arriba a la segona ronda de l'Open d'Austràlia\nConsulta els horaris especials del tren per Sant Antoni\nSant Antoni d'Artà, en segell\nCarlos Sainz, penalitzat amb 10 minuts per colpejar el quad del fundador de Booking\nEDICIÓ PAPER 14/01/2018\n/hemerotecadiari/1942755709/compra/pagament.html /hemerotecadiari/1942755709/compra/identificacio.html /hemerotecadiari/?date=20180114


Els dos Ajuntaments fan un front comú amb els treballadors i la Xarxa Santa Tecla per demanar més dotació\n10/09/2018 12:37 | Actualitzat a 10/09/2018 22:34\nEls professionals de la sanitat que treballen als Centres d'Atenció Primària (CAP) que depenen de la Xarxa Sanitària Santa Tecla fan, des del passat mes de juny, aturades de protesta tots els divendres. Es queixen que les retallades dels últims anys els han deixat amb una càrrega de feina excessiva, i demanen una major dotació per poder treballar amb normalitat. Al Baix Penedès, això afecta els CAP del Vendrell, Calafell i l'Arboç.\nFa uns dies, responsables de l'Ajuntament del Vendrell i del de Calafell es van reunir amb els treballadors i amb la Xarxa Santa Tecla per fer front comú en aquesta causa. L'objectiu és que «la Generalitat doti amb fons econòmics la Xarxa Santa Tecla», segons va apuntar a l'últim ple l'alcalde de Calafell, Ramon Ferré. Ferré va afirmar que, actualment, la ràtio de pacients per metge que hi ha als CAP del Vendrell i Calafell és de gairebé 2.000 pacients per cada metge, quan el que està estipulat és que haurien de ser 1.500.\n500 pacients més per metge\nAixò vol dir que cada metge tracta 500 pacients més dels que li tocarien, amb la corresponent càrrega de treball i estrès que això comporta. Els professionals es queixen que han de fer moltes més hores per cobrir les necessitats del territori, i més en temporada d'estiu, com alguns CAP com el del Vendrell o el de Coma-ruga han vist ampliat el seu horari. «Tot plegat fa que aquests treballadors no puguin assolir els seus objectius i no cobren el plus salarial», apunta Ramon Ferré com un dels problemes afegits.\nAl ple de l'Ajuntament del Vendrell del 31 de juliol es va aprovar una moció que anava en el mateix sentit, i en la qual s'instava al Departament de Salut de la Generalitat a prendre les mesures necessàries per posar fi a la saturació que hi ha als CAP i també a l'Hospital del Vendrell. A la moció es remarcava que l'hospital vendrellenc pateix un col·lapse important des de fa mesos, tant al servei d'urgències com en el nombre de llits disponibles.\nRamon Ferré El Vendrell Calafell Xarxa Santa Tecla salut


Els fogons del pare: COCOTXES DE BACALLÀ AL PIL-PIL\nPublicat per El pare a 17:01\nFamilía Vidal 13 d’agost de 2009 a les 18:25\nPare Manel. Hem estat uns dies fora. Ara mateix regularitzarem la teva nova adreça al Carretera i Manta.\nMira que ens fan males passades les noves tecnologies, eh?\nEls fogons del pare 13 d’agost de 2009 a les 20:31\nSi heu estat fora, vol dir que ja cal que passi per les vostres gal·leries a fer una mica el xafarder.\nNés que les noves tecnologies, qui no està a l'alçada, de vegades, són els vells usuaris. haha.


Albiol nega que la reforma constitucional del PP vulgui recentralizar competències\nEl candidat del PP a Presidència de la Generalitat, Xavier García Albiol, ha negat aquest divendres que la reforma constitucional que va plantejar el ministre de Justícia, Rafael Català, vulgui recentralizar competències de la Generalitat, sinó que persegueix, ha dit, una major eficiència de l'administració.\nEn declaracions als periodistes després de presentar a Alejandro Fernández com a candidat del PP a Tarragona en les eleccions del 27 de setembre, ha sostingut que del que es tracta és "de plantejar quin seria el model o fórmula millor perquè els serveis que s'han de prestar, i la realitat que té el país, es recullin de forma més idònia".\nEn una entrevista d'Europa Press, Catalá es va mostrar disposat a modificar la Constitució en alguns casos molt concrets com la delimitació de les competències de l'Estat i de les CC.AA. o la modificació de l'actual preferència de l'home sobre la dona en la successió de la Corona, així com per a la supressió de l'aforamiento dels diputats autonòmics.\nAlbiol ha censurat que des de l'independentisme s'asseguri sempre que el Govern central vol limitar les competències autonòmiques quan no és així: "No s'està parlant de limitar res com han afirmat des de Junts pel sí".\nHa criticat que la candidatura sobiranista "hagi passat de vendre un projecte que reunia totes les bondats, a fer el discurs de la por", després que el cap de llista, Raül Romeva, hagi parlat que el Govern central apallissa Catalunya i hagi augurat una ofensiva contra Catalunya si l'independentisme no s'imposa el 27S.\nEl candidat popular ha reclamat també al secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, que "d'una vegada per sempre deixi l'ambigüitat" i digui si està disposat a aconseguir acords de mínims amb aquells que, com el PP, volen que Catalunya segueixi a Espanya.\n"Només hem escoltat a Pedro Sánchez i Miquel Iceta dir que no recolzaran la independència, però em preocupa que no s'hagin pronunciat sobre si volen presentar una alternativa enfront dels que ho volen trencar tot", ha afegit.


Es presenta Literal, la fira d’idees i llibres que es farà a la Fabra i Coats | Andreuenc\nAquest matí a les 11:00 hores, al Casal de Barri de Sant Andreu-Ateneu l’Harmonia, s’ha fet la presentació de Literal, la fira d’idees i llibres radicals. Es farà entre els dies 29 i 31 de maig de 2015 en el recinte de la Fabra i Coats, serà oberta al públic i de caràcter gratuït. La intenció es connectar els diferents projectes editorials independents i el públic lector amb inquietuds polítiques i culturals. Avui se n’han conegut els primers detalls.\nLiteral serà una fira de llibres i idees on s’ajuntaran editorials, llibreries, autores i autors, lectores i lectors per compartir, discutir i somniar sobre el món en què vivim i com transformar-lo. Des de la cultura i el pensament crítics permetrà gaudir de la millor literatura crítica compartint-la amb qui la crea. Els impulsors són les editorials Tigre de Paper, Pol·len, Bellaterra, Icària i Virus i actualment la fira ja té confirmada la participació d’una vintena d’editorials més. Andreuenc serà un dels mitjans col·laboradors.\nLiteral és allò que surt tal com raja, allò que no necessita subterfugi. La literatura ha estat un dels camps de batalla més disputats per defensar els interessos dels desposseïts contra el poder. En els darrers temps hi ha hagut una nova onada creativa envaint les nostres llibreries. Segons els organitzadors de la fira “és aquesta onada creativa d’idees i de llibres que volem que es trobin a la nostra ciutat amb la intenció d’impulsar i promoure aquells que tot l’any estan produint i reproduint aquestes idees”.\nHi haurà cinc conferències per parlar dels temes més candents ara mateix: música i literatura, filosofia i gènere, els nous periodismes, economia crítica i cultura lliure. S’oferiran durant els dies de fira i comptaran amb la participació de les autores i autors més destacats en les diferents matèries. A més, segons ha comentat Simón Vázquez, responsable de comunicació de la fira, a part de les conferències “també hi haurà entre 40 i 60 petites activitats organitzades per les editorials participants”.\nFotografia: Presentació de la fira Literal aquest matí | Jordi Royo


SORTEIG! barret Ocun - Pugi a Catalunya\npublicat per EdgarClimb 4 Desembre 2019\nInaugurem LA NOVA PÀGINA WEB, més moderna i més funcional !!!\nCom molts de vosaltres ja sabeu, Climb in Catalunya porta més de 15 anys oferint els seus serveis de entrenaments per a escalada, Guiatges d'escalada, guiatges de via Ferrada i diverses formacions. així que…\nI l'hem inaugurat amb un primer:\nSORTEIG! 1 CAPELL OCUN\nComencem una nova etapa a Climb in Catalunya, amb l'objectiu de créixer més i millor, i per a això, necessitem que tots els nostres seguidors ens ajudin. Podeu donar les vostres opinions en xarxes socials, (Instagram la Facebook) o en valoracions dels productes que heu contractat anteriorment.\nCada mes, farem SORTEJOS de material, de serveis ... Per a tots aquells fanàtics els i les que amb el vostre suport ens heu ajudat a créixer cada dia una miqueta més.\nTOTS ELS SORTEJOS A:\nEl primer sorteig és d'un gorret marca Ocun. aquest hivern, un dels barrets del nostre espònsor passarà tota la temporada sobre del cap de ......\nClimb in Catalunya sempre serem transparents en els sortejos, aqui tens el vídeo per conèixer el guanyador.\nSi aquest hivern vam arribar als 500 subscriptors en el nostre petit Canal de Youtube entre tots ells sortejarem un plomes Ocun per no passar fred aquest hivern.\nEsperem veure't escalant amb ell molt aviat i que ens enviïs una foto per penjar al nostre Instagram.\nGUANYADORA, necessitem que contactes amb nosaltres per saber on hem d'enviar el teu Gorret.\nA tots els altres participants:


El Col·legi admet que hi ha moltes amenaces a metges però que no es denuncien - Diari de Girona\nEl Col·legi admet que hi ha moltes amenaces a metges però que no es denuncien\nEls facultatius opten pel silenci davant els insults en entendre que pacients i familiars es troben sovint en una situació de molts nervis\ngirona | albert soler 27.11.2008 | 10:46\nEl Col·legi admet que hi ha moltes amenaces a metges però que no es denuncien marc martí\nEl Col·legi de Metges de Girona ha rebut aquest any quatre denúncies per agressions verbals a facultatius de la demarcació, dues a Girona i dues a Blanes. La xifra es podria considerar baixa de no ser que, segons el mateix Col·legi professional, en realitat es produeixen molts més casos d'insults i amenaces que els metges opten per no denunciar, ni tan sols comunicar, perquè entenen que els pacients i els seus familiars es troben sovint davant de situacions difícils que alteren els nervis. Per això el president del Col·legi, el doctor Eudald Bonet, va explicar ahir que aquest tipus d'agressions són "difícils de detectar", però que al llarg de l'any sospiten que n'hi ha "un volum important" tot i que moltes no arribin als serveis jurídics del col·legi. Bonet va reclamar més mesures de control, i no va amagar la "necessitat de personal" que té el sistema sanitari, mancança que és la que sol provocar nervis en pacients i familiars i la seva conseqüència en forma d'agressió, física o verbal. Eudald Bonet va realitzar aquestes declaracions durant la presentació de la nova seu del Col·legi de Metges de Girona.\nEl president del Col·legi de Metges de Girona va explicar que el detonant dels insults o amenaces es deu a dos factors. D'una banda, el "gran volum assistencial" que s'ha de cobrir a la demarcació, que fa que "les sensacions i expectatives dels pacients no quadrin amb la realitat del sistema". I, de l'altra, el fet que "no sempre hi ha resultats satisfactoris dels problemes de salut, i és un moment que la família o les persones reben un impacte negatiu". En aquest sentit, va defensar la qualitat del sistema sanitari català -i l'espanyol-, indicant que el problema no és aquest sinó la manca de personal.\nAixò fa que, en ocasions, els facultatius rebin agressions verbals "que moltes vegades des del col·legi són difícils de detectar", segons va precisar Bonet. El president ha indicar que, en general, els metges entenen que el pacient passa per una situació de nervis i l'intenten resoldre a la mateixa consulta, o bé l'expliquen als seus companys de professió, i la situació no surt portes enfora del centre. "Però si les comptéssim totes, el volum seria força important", va assegurar.\nEls serveis jurídics del col·legi han rebut aquest 2008 quatre denúncies per aquest tipus d'agressions. Bonet va indicar que, tot i que s'han portat a terme mesures per evitar casos com aquests, són insuficients. "La majoria dels cops, el metge està sol a la consulta i com a màxim amb ell hi ha una infermera" va dir, tot reclamant més mesures de control i més respecte dels pacients cap al facultatius.\nEls dotors Eudald Bonet, Fina Extremero i Francesc X. Carreras -a la fotografia, davant una part de la col·lecció donada pel doctor Soliguer- van presentar ahir la nova seu i els actes de la seva inauguració, que començaran demà amb una xocolatada popular entre la Rambla i la plaça Catalunya, després de la qual es podrà visitar lliurement el Col·legi. Dissabte hi haurà la inauguració oficial amb la consellera Geli i un homenatge als metges jubilats, al Casino.\nNova seu de 950 m2 al carrer Albareda. Comarques


L'AMPA del Gaziel, predisposada a seguir en peu de guerra\nIntervenen: Daniel Puntunet, President de l'AMPA Gaziel i Núria Vergés, mare de dos alumnes de l'Escola Gaziel\nL'AMPA del Gaziel segueix amb la tancada a l'escola per aturar la supressió d'una de les dues línies de P3. Ensenyament ha assegurat que mantindrà la línia si s'assoleix el mínim de preinscripcions d'alumnes marcats per la ràtio. El termini per aquestes preinscripcions ha acabat aquest dimecres.\nPuntunet ha assegurat que l'administració catalana només els ha parlat de números sense tenir en compte les necessitats educatives dels seus fills. El President de l'AMPA retreu al director dels Serveis Territorials d'Ensenyament l'existència de ràtios de 15 alumnes per aula a poblacions properes mentre que a Sant Feliu de Guíxols i a l'Escola Gaziel els criteris són més exigents.\nL'AMPA posa de manifest que des del Departament d'Ensenyament s'ha plantejat un decret d'inclusió on es té molt en compte la diversitat, però que a la realitat amb aquestes ràtios és impossible de dur a terme.\nLa tancada a l'Escola Gaziel va començar el 31 de maig, després d'una manifestació de protesta amb un gran recolzament local.


Eines per als grangers per millorar la gestió de les dejeccions ramaderes - Diari de Girona\nEl control de la quantitat d'aigua que es dona al bestiar pot reduir un 50% els purins generats pels animals\nacn 16.09.2017 | 00:36\nEn el marc la jornada «Resultats del projecte Life+ Futur Agrari. Millora de la gestió del nitrogen a l'agroramaderia catalana», que es va celebrar ahir a Castelló de Farfanya també es van presentar al sector eines per millorar la gestió de les dejeccions ramaderes. Es tracta d'un projecte cofinançat pel Programa LIFE+ de la UE que, des del seu inici, el setembre de 2013, ha posat en pràctica tecnologies existents de gestió de la fertilització i tractament de dejeccions ramaderes.\nEl seu objectiu és fer arribar al sector aquelles eines existents per a millorar el maneig de fems, purins, gallinasses i altres adobs, així com per a donar pautes per a minimitzar els continguts elevats de nutrients en zones de Catalunya amb una elevada concentració ramadera. En la jornada es van presentar els resultats obtinguts durant aquests quatre anys.\nEl cap del servei de sòls del Departament d'Agricultura, Jaume Boixadera, va destacar que els ramaders poden emprar diversos sistemes i dur a terme diferents actuacions com ara controlar la quantitat d'aigua i en el moment en què es dona al bestiar, ja que d'aquesta manera es pot aconseguir reduir més d'un 50% la quantitat de purins generats. Va ressaltar que controlant la nutrició es pot assolir produir un porc amb un 40% menys de nitrogen que fa uns anys. En aquest mateix sentit, també va posar en valor els sistemes de separació sòlid-líquid, dels quals se n'han pogut veure de diferents durant la jornada de camp.\nUn projecte positiu però que arriba tard. Comarques


La Generalitat rebaixa de nou els requisits per a instal·lar caixers en zones poc poblades - VilaWeb\nLa Generalitat rebaixa de nou els requisits per a instal·lar caixers en zones poc poblades\nSuprimeix l'obligatorietat de la presencialitat en l'assessorament financer i la d'assumir els costos d'adaptació dels locals on s'instal·len, entre més modificacions\nLa Generalitat ha reduït diversos requisits d’accés a les subvencions per a instal·lar caixers automàtics en municipis xicotets que no en tenen. En un decret de modificació del que publicava les bases per a aquestes ajudes, se n’han eliminat alguns punts com ara la necessitat d’un servei presencial d’assessorament financer.\nEl govern defensa aquesta línia com una de les seues accions contra el despoblament de l’interior, encetada fa quasi tres anys, dins l’Agenda Valenciana Antidespoblament, però encara sense aplicar.\nL’estiu passat ja va refer els plecs per a la concessió d’ajudes a la instal·lació d’aquests caixers per a ‘adaptar-ne les condicions a la crisi de la covid-19’, i vist que no s’hi havia interessat cap entitat bancària. A la nostra comarca, el pla pot beneficiar Benicolet, Bufali, Carrícola, Guadasséquies, Montitxelvo, el Palomar, Pinet i Salem.\nEls canvis s’han introduït ara, segons el decret, per a corregir ‘algunes característiques tècniques dels caixers que restringeixen i fins i tot impossibiliten que algunes entitats puguen participar en la convocatòria, ja que els caixers automàtics que tenen homologats i instal·lats a les respectives xarxes i oficines no compleixen de manera estricta totes i cadascuna de les característiques previstes’.\nEntre les modificacions, destaca la substitució del requisit d’un ‘servei d’assistència financera permanent’ i presencial pel d’un ‘servei d’assessorament financer’ sense especificar-ne la presencialitat.\nLes entitats tampoc hauran d’assumir els costos d’adaptació dels locals, en cas que foren necessaris, i els caixers hauran de ser ‘similars als que instal·la normalment’ a la seua xarxa. També s’eliminen els requisits del lector de llibretes i de la possibilitat de fer transferències nacionals.\nD’altra banda, s’obri la porta a optar-hi entitats no bancàries, que estiguen especialitzades en mitjans de pagaments que disposen d’autorització del Banc d’Espanya per a la instal·lació, gestió i explotació de caixers automàtics. Hauran d’acreditar la solvència tècnica amb un mínim de quatre anys d’experiència en aquesta mena d’activitats i comptar amb una xarxa mínima instal·lada a 500 caixers a tot l’estat.\nTambé ha variat la valoració: la memòria sumarà cinc punts més, i es rebaixa la del servei d’atenció personalitzada, que passa de cinc a quatre.


El nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia SEO Granera és aconseguir els millors resultats en la generació de trànsit potencial i sa des dels cercadors, sobretot el posicionament Google, cap a la pàgina web del client. La conversió d’aquest trànsit nou potencial en client nou aconseguit, és l’estratègia On-page que també cal abordar per assegurar-nos l’èxit i tancar el procés consolidant l’estratègia dissenyada.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO de posicionament web Granera també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nAixí doncs, el posicionament web Granera és una forma de fer les coses, una metodologia constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització web i projecte en aquest sentit. Aquesta metodologia i filosofia de treball és el resultat de tants anys d’experiència en el servei de posicionament web Granera, i només es pot assolir entenent i transpirant durant tant de temps els paràmetres, motius i estratègies de posicionament web Granera òptimes i exitoses que Google contempla en el seu posicionament natural, en evolució constant.


Curació solitària o col·laborativa\nEstar al dia de l'actualitat sobre el nostre tema d'interès, mantenir-se al corrent de les iniciatives d'altres col·lectius col·laboratius, obrir-se a noves pràctiques, copsar els senyals (fins i tot si són febles). En poques paraules: fer curació per saber, i saber per poder! I si ho fem plegats, encara funciona millor!\n1. Què és la vigilància tecnològica?\nÉs fer una guàrdia. En termes militars, és el que fa un sentinella\n"Saber per prevenir a fi i efecte de poder", detecció dels senyals febles\nLes diferents fases de la vigilància tecnològica:\nTriar, tractar la informació\nDifondre a un públic determinat\nDecidir en funció de la informació recollida\nCal precisar que en funció del tipus de la vigilància tecnològica, no necessàriament totes les fases es realitzen (la difusió, per exemple en el marc d'una vigilància purament personal) o es formalitzen (la presa de decisió, sovint).\nExisteixen diferents tipus de vigilància que varien en funció de l'objecte (jurídic, informatiu,...) i de l'objectiu (vigilància estratègica en què es vigila la competència per tal de poder posicionar la pròpia empresa i els propis productes en funció de, vigilància creativa vigilant les obres dels dissenyadors per poder detectar les noves tendències,...)\nEn tots els casos, la vigilància és un procés iteratiu i continu\niteratiu: un anar i venir regular entre els resultats i les fonts (i eines) per millorar els resultats de la vigilància en relació als seus objectius. Aquest anar i venir permet igualment fer evolucionar la nostra vigilància en funció de l'evolució dels objectius o de l'evolució pròpia del tema que s'està vigilant (emergència de novetats temàtiques en el propi camp de vigilància per exemple)\ncontinu: una vigilància no és pas un estat de la qüestió en un moment donat o un estat de l'art sinó un procés continu seguint l'actualitat i l'evolució dels objectes de la vigilància.\n1.2 Una vigilància informativa... i col·laborativa\nEn el marc d'aquest curs, parlarem de la vigilància anomenada "informativa".\nExemples de continguts vigilats:\nActualitat de la temàtica\nCalendari dels esdeveniments, col·loqui\nIniciatives de grups semblants però en un altre context (això dóna oxígen)\nActualitat de la recerca\nVigilància sobre les novetats editorials (bibliografia)\nVigilància reglamentària (light)\nLes fases de la vigilància col·laborativa són les mateixes que les de la vigilància purament personal només que les efectuen tots els participants a aquesta vigilància col·laborativa.\nrecollir la informació (junts)\nTriar, tractar la informació (junts)\nDifondre a un públic determinat (al grup i més enllà)\nDecidir en funció de la informació recollida (rarament formalitzada per la vigilància informativa)\nAquestes tasques són portades a terme per tothom i sense repartir.\nEl punt més important és la difusió: els participants a la vigilància col·laborativa es posen d'acord tots junts sobre el contingut i sobre els criteris de tria d'allò que es portarà a la vigilància col·laborativa. Que pot ser la vigilància que interessa al grup i/o la vigilància destinada a un públic concret.\nAquesta és la diferència entre una vigilància compartida i una vigilància col·laborativa:\nvigilància compartida: jo faig la meva vigilància, segons els meus propis criteris i la comparteixo\nvigilància col·laborativa: tot el grup es posa d'acord conjuntament sobre el tema de la vigilància i alimenta la vigilància col·laborativa únicament en relació a aquest tema.\n2. La vigilància a internet, què canvia?\nLa vigilància és el tractament del flux\n2.1 Abans d'Internet\nEls fluxos: la ràdio, la televisió, els diaris\nLes fases de la vigilància\nRecollir: abonament a diaris, cartes informatives\nTriar, tractar: butlletins de premsa, informe documental\nDifondre: el butlletí de premsa, posada a disposició de l'informe\nDecidir: nota de síntesi, acta\nUns fluxos nous d'informació que se sumen als antics:\nNewsletter, llista de difusió\nSistema d'alertes (servei en línea que adverteix via un mail o un flux RSS quan apareix un nou article relacionat amb els mots-clau que hem escollit)\nVigilància de lloc web (permet seguir l'actualitat dels llocs que no tenen flux RSS).\nI sovint ens trobem sols: cap selecció, cap editorialització\n3. Organitzar una vigilància\n3.1 Definir el camp i les temàtiques\n3.2 Trobar les fonts\nTrobar les bones fonts és el primer repte davant l'abundància d'informació disponible a internet!\nLa prospecció es fa via motors de recerca, eines de social bookmarking (Diigo, Pearltrees,...), revistes en suport paper, recomanacions dels col·legues, etc... Però tot seguit hi ha una reavaluació constant de les fonts (afegitons, supressió) en funció dels resultats de la vigilància: un anar i venir constant.\nEn el model proposat per Jean-Michel Cornu: abundància /escassetat/oportunitat/limitació, la vigilància se situa a la banda de l'abundància, l'abundància de la informació disponible a Internet.\nL'estratègia guanyadora és doncs la de l'oportunitat i no la de la planificació: jo no puc saber amb anticipació la informació que trobaré, ja que la vigilància justament és el seguiment de l'actualitat i dels senyals febles. Per tant cal "provar" les fonts i en funció del resultat, modificar-les.\nLa dificultat rau en saber per on començar, on trobar el fil que cal estirar. De fet, a mesura que la vigilància s'estructura i esdevé cada vegada més pertinent, les diferents fonts fan de referència a d'altres fonts pertinents. Hi ha com una mena de prima al guanyador: com més evoluciona i s'estructura la vigilància més fàcil resulta millorar-la! I els algoritmes de suggestió proposats per diferents eines de vigilància (Google reader, Twitter) reforcen aquesta paradoxa: com més pertinents siguin les fonts que ja formen part de la nostra vigilància, més ho seran les fonts proposades de manera automàtica. Per limitar aquest efecte pervers, en comptes de partir d'un motor de recerca, és interessant començar a detectar les fonts utilitzades per vigilàncies properes al nostre tema. Aquest és l'interès de la vigilància compartida. Aquest vigilant ha posat en línea un agregador de flux RSS per una temàtica propera a la meva, quines són les fonts que ha utilitzat? Trobo pertinent la vigilància d'aquest usuari de Twitter, a qui segueix ell? Qui el segueix? I així pas a pas, anant cercant, ens constituïm la nostra pròpia selecció beneficiant-nos de la feina de selecció ja feta per altres vigilants tot adaptant-la a les nostres necessitats.\n3.3 Avaluar les pròpies fonts\n3.3.1 Problemàtica de l'avaluació\n3.3.1.1 El món tangible : un món conegut on l'autoritat prima\nLa materialitat del suport tangible (paper, banda magnètica, DVD,...) implica l'"escassetat" del recurs: no es poden editar un milió de llibres cada vegada! La informació passa per canals ben definits i limitats (per la materialitat i/o per la regulació: l'Administració competent atribueix les freqüències a les ràdios i a les televisions perquè tenen un nombre limitat; per difondre eficaçment un llibre, cal passar per un editor (que assumeix un risc financer), i que també passarà per un distribuïdor que farà arribar les publicacions a punts de venda ben definits. I l'obra haurà de tenir un dipòsit legal a la BNF (Biblioteca Nacional de França). En conclusió, el limitat nombre de canals de difusió afegit a un paisatge informatiu que no ha canviat massa en 30 anys permet tenir punts de referència per avaluar fàcilment la informació: sovint n'hi ha prou amb el nom de l'editor, de l'autor, de l'emissora de ràdio, el tipus de diari o fins i tot la maqueta del diari.\nL'avaluació es fa a partir de l'autoritat: tant si és la que se li acorda a l'autor pròpriament dit o més sovint al seu editor, el diari que el publica o la cadena de televisió o de ràdio a la qual pertany.\n3.3.1.2 La web 2.0 o la dilució de l'autoritat i els punts de referència clàssics\nA internet, ja no hi ha editorialització per a una bona part dels continguts. La jerarquització de la informació es deixa sovint als algoritmes: jerarquia dels resultats en els motors de recerca, vídeos associats a Youtube, etc...\nA més, el suport, fruit de la materialitat, ja no queda limitat a una sola font, identificada. En una mateixa pàgina web es poden trobar informacions que venen automàticament de diferents fonts exteriors (fluxos RSS, pàgines imbricades) sense que això sigui necessàriament visible per al visitant.\nEl suport digital permet l'escriptura col·laborativa, on ja no se sap qui és l'autor (Viquipèdia) però també continguts generats automàticament via bases de dades: per una mateixa recerca, una pàgina Amazon serà diferent en funció de les recerques precedents, les compres ja realitzades, les compres efectuades pels altres usuaris, etc...\nLes facilitats oferides per el retalla i enganxa contribueix a aquesta dilució de l'autoritat. Alguns textos poden ser composats encaixant (amb més o menys encert) altres textos.\n3.3.2 Els criteris d'avaluació de les fonts a la web 2.0\n3.3.2.1 Avaluació de les fonts primàries\nFonts primàries: llocs que contenen els articles. Es vigila via el flux RSS del lloc, un agent de seguiment de pàgina, la inscripció a una newsletter publicant les novetats\nAutoritat: l'autor, l'editor del lloc: jo vigilo el blog d'un tal autor que està especialitzat en..., jo segueixo els fluxos RSS del lloc web de l'Institut de ...\nCriteris exteriors (quan no es coneix ni l'autor, ni l'editor del lloc web)\nqualitat intrínseca del text\ncoherència amb el que ja se sap\nvocabulari, construcció del text\nQuan s'avalua via criteris exteriors, cal anar en compte amb "la cosmètica de la credibilització" que consisteix en donar totes les aparences de credibilitat a un lloc. (Vegeu: Fogg, B. J. 2002. Persuasive Technology: Using Computers to Change What We Think and Do. 1ère éd. Morgan Kaufmann)\n3.3.2.2 Avaluació de les fonts secundàries\nFonts secundàries: articles trobats i aconsellats per altres via Twitter, Facebook, una vigilància compartida, un butlletí de vigilància...\nCriteris d'avaluació: la confiança que se li acorda a qui ens ha aconsellat l'enllaç.\n(Petit parèntesi de caràcter informatiu i històric:\nEns han acostumat a confiar en els documentalistes i en els bibliotecaris pel que fa a la tria dels documents seleccionats i disponibles: rarament es verifica la serietat o la fiabilitat d'una obra del centre de documentació partint del principi que el document ha estat seleccionat. Quan la web ha esdevingut accessible al gran públic a mitjans dels anys 90, d'entrada se li va aplicar aquest model en forma de directori, repertoriant i classificant els llocs web seleccionats per éssers humans (i tanmateix documentalistes). Davant l'amplitud de la tasca i la millora de les seleccions realitzades pels motors de recerca, els repertoris generalistes han desaparegut en benefici dels motors de recerca. És l'inici de l'era Google en què s'ha traslladat la confiança acordada fins aleshores a éssers humans cap a un algoritme de recerca. Més tard la web 2 amb les eines de social bookmarking o de curació i també la vigilància via les xarxes socials (sobretot Twitter) han reafirmat la plusvàlua de la selecció.\nEn aquest context, la vigilància compartida i/o col·laborativa és on mostra tota la seva força, perquè la selecció de les informacions es fa en el si mateix de la comunitat d'interessos i per tant més enllà de la pertinença, és el nivell de confiança en la selecció el que és elevat i que dóna tot el seu valor afegit a aquest tipus de vigilància.\n3.4 Classificar i ordenar la nostra vigilància\nEstem aclaparats de fluxos d'informacions, les fonts es multipliquen gràcies al web 2, la cosa es desborda, estem inundats, llavors per evitar d'ofegar-nos, cal fer una mica de lampisteria...\nDescobrir les fonts pertinents, després gràcies a les eines, filtrar-les, reunir-les i fer-les arribar fins a nosaltres.\n3.4.1 A la pràctica: agregar les nostre fonts al mateix lloc: nivell Padawan\nLes eines per agregar els fluxos RSS i/o els de les xarxes socials:\nel conjunt dels fluxos: iGoogle, Google reader\neditorialització automatitzada: Paper.li, Feedly\nTot això permet optimitzar el moment dedicat a la vigilància i separar-lo del mail, ja que el moment en què es llegeixen els correus no és necessàriament el moment que hem dedicat a la nostra vigilància.\n3.4.2 A la pràctica: filtrar, reorganitzar les fonts: nivell Jedi\nAjuntar diversos fluxos en un de sol\nFiltrar un o diversos fluxos per reconstituir-ne un (Yahoo Pipes)\nCrear un flux a partir d'una vigilància compartida (Delicious, Diigo)\nConnectar diferents serveis web 2 entre ells (Itttf)\n3.4.3 Crear-se un espai informàtic a escala humana dins l'oceà de la web\nEl risc d'aquesta tria és el d'accedir només a les coses conegudes, a allò que és confortable sense haver-nos de confrontar amb altres parers o altres visions. Però una vegada més, la vigilància col·laborativa ens treu d'aquest escull:\nLes fonts són múltiples (totes les fonts de tots els participants)\nPerò les informacions estan seleccionades\nÉs l'avantatge de la multiplicitat de fonts (intel·ligència exterior, glopada d'aire fresc) sense el pes de la infobesitat!\nEl mateix principi per les xarxes socials però amb menys pertinència (per tant més soroll)\nMajor serendipitat a internet que en el món tangible\nI cal acceptar-ho!\n3.5 Triar per no enfonsar-se!\nPer sortir-se'n sense ofegar-se, cal aprendre a avaluar les informacions que es reben a partir de dades secundàries: no cal llegir-ho tot!\n3.5.1 Criteris de tria\nDades secundàries: títol, comentari, etc...\nPer això és important fer-les el més explícites possible\nJa no és un enemic (soroll) més aviat pot ser una alerta sobre la importància d'una informació\nLlegeixo o no llegeixo / conservo o no conservo / transmeto o no transmeto\n3.6 Difondre sense ofegar els altres!\nAlerta a la síndrome "Déu ja reconeixerà els seus". No ho envieu pas tot, a tothom tot dient-vos, "ja triaran" o "això pot interessar a algú". Cal triar el que difonem i a qui ho difonem. Fer el contrari és contraproduent. És aquí que resideix el gran avantatge d'una vigilància col·laborativa, cadascú coneix bé el seu públic, que està ben identificat. No transmetre més que allò que interessa al grup.\nA les xarxes socials, cal difondre el que ens interessa a nosaltres i no el que potencialment podria interessar a aquells que ens segueixen perquè aquesta decisió subjectiva, aquesta editorialització és la plusvàlua de la vostra vigilància. Les xarxes socials són l'espai de la subjectivitat assumida, la seva força fins i tot.\nCom difondre la nostra vigilància?\nXarxes socials: retuït, compartició\nCreació d'un flux RSS (Diigo, Delicious)\nButlletí PDF generat automàticament des d'un flux: Zinepal\nEvitar el mail excepte en forma de newsletter\nVigilància col·laborativa: utilització d'un mot clau específic del grup per redirigir les informacions més especialment dedicades al grup: Diigo, Scoop.it\n4.1 No ho conservem tot! Canvi de postura\nLes dues lògiques:\nLògica del fons: en un món d'escassetat s'intenta reunir-ho tot en un mateix indret (biblioteca). És el món del suport paper\nLògica de flux: en un món d'abundància, s'implementen eines i mètodes per trobar la informació interessant. És el món del suport en línea\nA més, el valor de la paraula escrita ha canviat. En el món tangible, es parla més que no pas s'escriu. El document escrit tot sovint és una traça, una garantia. A la web, s'escriu més que no es parla però és una escriptura que sovint té el mateix valor que li donàvem a la paraula, és el cas dels mails sobretot, molt menys formals i molt més efímers que una carta en paper. No guardem pas un mail que diu "Vens el dissabte?", com tampoc gravaríem la veu de la persona preguntant-nos-ho en directe. No obstant, el valor de l'escriptura a Twitter s'assembla més al valor que li donem a les informacions a la ràdio: no gravem les notícies de Catalunya Ràdio només perquè no les hem sentit. Si una setmana no entro a Twitter, no em llegiré pas tots els tuïts que he rebut durant una setmana, ni em culpabilitzaré perquè me'ls he perdut. I a la inversa, el valor de l'àudio també canvia. Amb el podcast, puc escoltar un programa de ràdio uns quants mesos després.\nSabem gestionar perfectament les informacions que ens arriben pels canals "antics": correu, paper, telèfon, etc.. Però encara no sabem gestionar les que ens arriben, en proporcions descomunals, de manera electrònica. Per tant, cal bastir un mètode de gestió dels coneixements. N'existeixen molts, el mètode GTD per exemple pot servir per això. Té poca importància el mètode que s'esculli sempre que se n'utilitzi un. Una vegada tinguem un mètode, hi ha eines que ens permetran implementar-lo.\n5. Però si no tinc temps!\nAutomatitzar tot el que sigui automatitzable\nLes màquines existeixen justament per descarregar els humans de les tasques repetitives i permetre'ls beneficiar-se cada vegada de més temps per a les coses realment intel·ligents. Per exemple, calculeu el temps per posar filtres a la vostra missatgeria per alliberar d' spam o desar automàticament en les carpetes els mails de les newsletters que llegireu més tard. Encadeneu les vostres aplicacions web 2 a fi i efecte de no haver de publicar la vostra vigilància més que en un sol indret perquè tot seguit sigui enviada automàticament a altres mitjans. La majoria dels serveis ho proporcionen però ho podeu fer de manera més llarga amb serveis com IFTTT. Exemple: jo afegeixo una notícia a la meva vigilància compartida amb Diigo, és publicada automàticament a Facebook, Twitter i en el flux RSS de la meva vigilància.\nDetermineu un moment en la vostra agenda pel que fa a la vigilància i atingueu-vos-hi (és a dir, si pot ser refuseu reunions en aquest horari: "no, no estic disponible"). Si decidiu fer la vostra vigilància justament quan no tingueu altres coses a fer, no la fareu mai.\nAprofiteu-vos de la vigilància dels altres gràcies a la vigilància compartida!!\nPosar el focus en la vigilància col·laborativa\nEn fer la vigilància localitzar el que pot interessar a la xarxa\nParaules-clau: Delicious, Diigo\nCompartició en un grup: Facebook\nUtilitzar la redundància: Yahoo Pipes\nFlux RSS: agregador, lloc internet\nMail (pot ser generat automàticament des del flux)\nPDF (pot ser generat automàticament des del flux)\nScoop.it: paraula clau\nm�thode Partager et diffuser sa veille Veiller


CINC PEL·LÍCULES DE TERROR ALTERNATIVES PER FOTRE’T - ARTS + CULTURA\nEl descens és la pel·lícula de terror independent més aterridora publicat aquest mil·lenni. Tanmateix, només hi ha tantes vegades que es pot veure la foto de desastres que viuen en una caverna abans que perdi el seu factor de xoc. Afortunadament, l'horror ha experimentat una mica renaixement en els darrers anys , amb una generosa ajuda de cops de por que surten del menys Hollywood dels llocs. Sempre ho tindrem El Conjurador i l’inacabable Insidiosa franquícia, però, tot i que la majoria dels terroristes habituals solen recórrer a ensurts econòmics, aquestes cinc pel·lícules d’artificis us injectaran un malestar profund i una por malaltissa a la vostra ànima. Qui sap, potser, amb el temps, un es convertirà en el següent Descens .\nLA BRUIXA (2015)\nHaureu d’escapçar la manera de parlar antediluviana, però aquest conte de l’època del remans d’Oregon és esgarrifós. Robert Eggers La bruixa no és cap ensurt barat. La tensió augmenta a mesura que una família de Nova Anglaterra del segle XVII deixa els reconfortants càntics d’una colònia cristiana a la seva propietat, que és com l’equivalent del segle XVII a baixar a una casa abandonada amb els llums apagats. Quan la família s’estableix, el seu fill acabat de néixer desapareix. Al principi, sospiten d’un llop. Aviat, però, la família perd tot el sentit de l’humor i comencen a aparèixer les esquerdes dels seus vincles.\nUn sopar alegre que reuneix a vells amics fa un gir inesperat quan els amfitrions de la festa expliquen a tots els convidats aquest culte al qual s’acaben d’unir. Diversió! És com un esquema piramidal assassí. L’autor i destacat amfitrió del podcast Bret Easton Ellis ho va anomenar la pel·lícula més eficaç del 2016 fins ara . Aquest no és necessàriament un pantaló humit, però sens dubte és el motiu pel qual he rebutjat sense vergonya totes les invitacions a sopars. La directora Karyn Kusama, que ens va portar El cos de Jennifer - configura aquest claustrofòbic perfectament abans d’arrasar les expectatives amb un final que deixa caure la mandíbula.\nLes pel·lícules de terror estrangeres són menystingudes. Ambientada a l'Iran el 1988, una família de tres persones es trenca quan el pare, un metge militar, és enviat a l'Ilam per treballar. Aquest és un altre factor de tensió: la mare es queda amb la seva filla i la parella és visitada per una presència fosca anomenada a Djinn . La filla, Shideh, aviat és visitada per visions despertadores i tots els que viuen al seu edifici comencen a marxar, fent un cas molt fort perquè fugin. Per al seu primer llargmetratge, Babak Anvari reparteix. Amb Sota l’ombra , sens dubte, ha consolidat el seu lloc com un de vigilant.\nEls assetjadors fan por, els segon debat presidencial sent tota la prova que necessiteu. Especialment fan por quan només tu els pots veure. Aquest improbable èxit segueix (literalment) una noia anomenada Jay, que després de tenir relacions sexuals sense protecció, comença a experimentar visions inquietants i la sensació ineludible que algú la segueix. Aquestes visions prenen la forma de persones (qualsevol, en qualsevol moment i en qualsevol lloc) que busquen sang. L’excel·lent cinematografia de la pel·lícula llença els suburbis a una llum magnífica. També cal esmentar la palpitant banda sonora de Disasterpeace . Aquí és on l’horror és a la vista, però us deixarà mirant per sobre de l’espatlla almenys una setmana després d’haver-la vist.\nSovint, les pel·lícules més esgarrifoses no impliquen cap entitat externa inexplicable, sinó que compten amb personatges que es dediquen a ells mateixos i després a altres (vegeu: La brillantor , Rèquiem per un somni ). Tot i que de Mickey Keating Estimat és una barreja d’ambdues coses, és una altra cosa que cal afegir a aquest gènere autosuficient. A través de sis capítols filmats íntegrament en blanc i negre, veiem una noia (Darling) que es converteix en la cuidadora d’una antiga casa. Una de les habitacions està fora de límit. Comencen a passar coses estranyes que alimenten el seu deteriorament i destrucció a mesura que les seves visions al·lucinadores s’apoderen. Estimat està inspirat en pel·lícules de Roman Polanski Rosemary’s Baby i L’Inquilí , i si bé alguns consideren que és un derivat discret de les seves inspiracions, no hi ha dubte que és tan sinistre com els seus avantpassats.


B&B San Rocco San Severino Marche Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia San Rocco, 31, San Severino Marche, San Severino Marche, Itàlia, 62027 - Veure al mapa\nAl visitar San Severino Marche, vosté es sentirà com a casa a B&B San Rocco, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix B&B San Rocco asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de lloguer de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, B&B San Rocco és una selecció idònia per a la vostra estada a San Severino Marche.


Reunió amb la Diputació de Barcelona – Agrupació de Colles Geganteres de Catalunya\nEl dia 19 de gener, una delegació de l’Agrupació, encapçalada pel seu President, va assistir a una reunió amb la Diputada de Cultura Popular i Tradicional, la senyora Carme García, i la Coordinadora de Cultura Popular i Tradicional, la senyora Maribel García.\nEn la reunió, es va parlar de diversos temes del dia a dia de l’Agrupació. Un dels temes més importants que es van presentar va ser el Projecte Educatiu, creat per la Comissió Educativa de l’ACGC. Un treball fet pels mestres i adreçat als mestres. La presentació va ser feta pel responsable de la Comissió Educativa, en Marcel Pallejà.\nTambé es va presentar tot el Projecte dels 25 anys, des de la Fira de Cassà, fins a l’acte de cloenda de l’octubre, comentant entre altres coses, el concert dels 25 anys o l’estrena de la nova seu social.\nUn altre dels temes que es va parlar, va ser la recuperació de les fitxes del NAONO. A veure si entre tots, la podem tornar a tirar endavant.


Puigdemont proposa la creació d’una taula entre les forces independentistes on es decideixi la negociació amb l’Estat\n17 abril 2021 00:43\nEn la primera valoració pública que fa el president de la Generalitat de Catalunya a l'exili, Carles Puigdemont, ha expressat tot el seu respecte pel pacte d’investidura entre ERC i PSOE.\nNo obstant això, ha proposat la creació d’una taula entre les forces independentistes «on es decideixin el contingut i els acords de la mesa de negociació amb l’Estat. Que és per on havíem d'haver començat». Ho ha proposat per a revertir l'«error» de no haver tengut un espai compartit on tots els actors prenguin decisions.\n«JxCat no ha interferit en les negociacions entre ERC i PSOE, a l’espera d’estar informats. Ningú no ho ha fet fins després que l’acord es tanqués. Crec que mereíxem més respecte i lleialtat, si es buscava que participéssim dels acords. Però el fet és que ara som aquí i hem de continuar fent política des del respecte mutu. Fixar de manera compartida les condicions d’una taula de negociació hauria estat un primer pas en aquest sentit», ha expressat Puigdemont.


15 de juny, a la Patronal, “Dalt de l’arbre” i “El musical”, obres de l’escola de teatre | Espai d'Arts Escèniques de Sant Quirze del Vallès\n15 de juny, a la Patronal, “Dalt de l’arbre” i “El musical”, obres de l’escola de teatre\n19/05/2019 10/06/2019 / nani\nEl 15 de juny, a les 18.00 de la tarda, podreu veure “Dalt de l’arbre” i “El musical” del grup de teatre musical de l’escola de l’Espai i adaptada per Lourdes Garcia.\n“Dalt de l’arbre” del grup T1 dels dilluns.\nCada vegada es destrueixen més boscos per construir edificis. Sense l’oxigen dels arbres la contaminació ens està envaint. La Meri i la Júlia, dues germanes valentes i decidides pujaran dalt d’un arbre per protestar per aquesta situació. Intentaran fer-nos consciència que sense els boscos la Terra es morirà.\n← El 15 de juny al matí, a la Patronal, “Nianoniaaaa”\n16 de juny, el grup d’adults de l’escola s’estrena amb “Veïns de fora” al Casal d’avis →


Zonasec » El procés participatiu del Poble-sec tindrà noves cites els propers dies\nEl procés participatiu del Poble-sec tindrà noves cites els propers dies\nGil Toll / En els espais de participació al carrer celebrats fins ara s’han reclamat serveis i equipaments per a infants i famílies, el jovent i la gent gran. La proposta que més suports ha rebut ha estat la de condicionar un espai per als castellers.\nEl procés participatiu per decidir els equipaments futurs del Poble-sec ha superat la fase d’aportacions ciutadanes a través d’internet amb uns resultats quantitativament discrets si es comparen amb la\npoblació del barri. Al web https://www.decidim.barcelona s’han registrat 39 propostes, de les quals la que ha rebut més suports ha estat la de condicionar un espai per als castellers del barri, que ha aconseguit el recolzament de 104 persones. Una ludoteca per infants ha recollit 82 vots i un local per a la cultura tradicional, 55.\nEn els espais de participació al carrer celebrats fins ara s’han reclamat serveis i equipaments per a infants i famílies, el jovent i la gent gran. També hi ha hagut demandes d’espais per la cultura, els usos associatius i de participació social, l’esport, la formació i l’emprenedoria i l’economia comunitària.\nAquestes propostes passaran ara el sedàs dels tècnics municipals i, posteriorment, es farà una nova sessió oberta a la ciutadania. També hi haurà un nou punt de participació al carrer, a la plaça de Santa Madrona; una ruta per donar a conèixer els diferents espais i solars disponibles per acollir nous equipaments i serveis, i una conferència sobre el paper dels equipaments en les dinàmiques urbanes. Els detalls es poden consultar aquí.\nA banda d’aquest procés ha quedat la Casa de la Premsa, que ha adquirit una dinàmica pròpia gràcies a la feina de la plataforma veïnal que n’impulsa la rehabilitació. Aquest mes de setembre s’havia de convocar el concurs per encarregar el projecte tècnic de rehabilitació a un despatx d’arquitectes. Però a hores d’ara no s’ha convocat el concurs perquè hi ha hagut canvis normatius sobre edificis patrimonials que els tècnics del Districte encara han d’incorporar.\nLa comissió de la Casa de la Premsa es planteja intervenir en el projecte de rehabilitació fent que les seves demandes estiguin contemplades en aquest treball. Els veïns plantegen atendre a totes les franges d’edat del barri, però amb especial atenció per la gent gran i els joves. Es contemplen propostes de treball social a través de l’art i el foment de l’economia cooperativa. A més, la Casa de la Premsa serà un espai en el que els ciutadans podran adquirir més coneixements sobre els mitjans de comunicació i aprendre a interpretar i valorar millor les notícies. Això es farà amb la col·laboració de diversos grups professionals de periodistes que s’han sumat a la plataforma i treballen conjuntament.


'The mouth', de Thomas Aufort, en la Secció Oficial de La Cabina 2016 - La cabina\n‘The mouth’, de Thomas Aufort, en la Secció Oficial de La Cabina 2016\nJulia, de 18 anys, acaba d’arriba a Nova York des de París per a viure amb el seu pare. Un dia coneix a Melvin, un jove novaiorqués que guanya diners publicant batalles de beatboxing en Internet. Després de diversos intents, Melvin convenç a Julia per a deixar el seu nou treball en una tenda especialitzada en cinema i dedicar-se “professionalment” a la música, competint en els combats que ell mateix organitza en els carrers de la gran poma. Com en qualsevol altre ofici, Julia haurà de fer front a la crua competència i a les traves amb les quals els seus adversaris li dificultaran el camí.\nEl beatboxing és una tècnica musical de percussió vocal les arrels de la qual es troben en les cultures tribals de tot el món, quan es va començar a utilitzar la boca i la veu per a produir sons guturals i ritmes de percussió abans d’usar altres instruments musicals. El seu avantpassat més proper en la cultura americana es remunta al bebop dels anys 30, que en el jazz consistia a reproduir amb la veu el so dels clarinets, els saxos o les trompetes de les big bands. En la dècada dels vuitanta i els 90, de la mà de les subcultures urbanes del rap, el graffiti i el hip-hop, naix la figura del beatboxer tal com es coneix avui. En barris com el Bronx, a Nova York, en els quals una ràdio o una bateria suposaven una despesa considerable i impossible de pagar, es van començar a imitar les bases electròniques del hip-hop i el rap per a improvisar en els carrers.\nThe Mouth, de Thomas Aufort, retrata en 45 minuts l’ambient quasi clandestí dels músics de beatbox en els carrers de Nova York. Aquesta pel·lícula, amb un pressupost reduït i el rodatge del qual va durar tan sols nou dies, és la primera obra de ficció de Aufort, qui va començar la seua carrera audiovisual com a director de vídeos musicals per a grups de la seua ciutat natal, Cauen, com Kim Novak o Concrete Knives.\nThe Mouth forma part de la secció oficial en la IX edició del Festival Internacional de Mediometrajes La Cabina, que se celebrarà del 3 al 13 de novembre en la Filmoteca de València.\nTHE MOUTH | Thomas Aufort · França · 2015 · 42 min


«Els homes que us penseu i dieu que no sou masclistes, en veritat sí que ho sou; i molt» - Diari de Girona\nCristina Sánchez Miret, sociòloga i professora de la Universitat de Girona, afirma que, «dir que les dones governen millor perquè són més empàtiques no deixa de ser també sexisme»\nmarc verdaguer 07.03.2021 | 00:54\nFa uns mesos discutíem si el virus hi entenia de fronteres, però no sé si la pandèmia potser distingeix més classes socials i gèneres que no pas fronteres.\nNo és la pandèmia, és la nostra societat. Les conseqüències de la pandèmia són diferents segons la posició social que ocupes, sigui per classe, per gènere, per grups d'edat...\nPer què per gènere?\nPerquè les conseqüències són diferents segons el gènere per la divisió sexual del treball que tenim en la nostra societat. I la tenim en dos sentits. En un perquè les dones estan en primera línia de la lluita contra la pandèmia. No parlo només de doctores, sinó també de dones de la neteja i de dependentes de comerços d'alimentació o de cuidadores de llars d'avis. I, al mateix temps, perquè les dones també han continuat fent la feina de casa. Són les que han seguit netejant la casa o les que s'han ocupat dels deures escolars de les criatures... Que, amb el confinament, no eren deures, sinó que era ajudar-los amb el dia a dia de l'escola des de casa.\nEstem en l'any 2021. Això que les dones ho fan tot a casa i els homes ben poca cosa, no és una mica un tòpic?\nNo. Les dades ho diuen a tort i a dret. Hi ha dades de tota mena que corroboren que les dones seguim fent molt més que els homes amb enquestes contestades tant per dones com per homes. Dades d'aquí i dades de tots els països. Si mirem el darrer CEO (Centre d'Estudis d'Opinió), es veu que durant el confinament, amb iguals condicions, és a dir, homes que treballaven i dones que també treballaven, la dona es va encarregar tres vegades més de fer els deures amb les criatures que la seva parella.\nAvui dia, trobarà molts homes que li diran que no són masclistes i que van a marxes feministes.\nHi ha molt més canvi en el discurs que en la pràctica. En general els homes que dieu i que creieu que no sou masclistes, en realitat ho sou. I ho sou molt. Però les dones també en som de masclistes. Si no vigilem ho som tots, perquè així és com ens han criat. Ho dic jo, que fa molts anys que practico per no ser masclista i, a vegades, si vaig amb el pilot automàtic posat, també fallo. Repeteixo, les generacions més joves són més actives en el discurs antimasclista que no pas en la pràctica.\nEls homes no canviem?\nSí. No dic que no hi hagi un canvi en les noves generacions. Com, per exemple, també hi ha un canvi amb les noies que han denunciat el que passava a l'Institut del Teatre. Són noies que parteixen d'uns elements apresos sobre el gènere molt diferents dels que teníem les generacions anteriors.\nPerò potser aquestes noies parteixen d'uns elements diferents, perquè els seus pares també són diferents als pares de fa trenta o quaranta anys.\nCada generació fa un pas endavant. Però hi ha un moment clau que és quan es tenen criatures. I aquí és on veu el que deia abans, que el discurs està més avançat que la pràctica. El repartiment del treball familiar i de la casa es pot repartir de moltes maneres possibles mentre no hi ha criteris. Quan n'hi ha, piques de morros amb la muntanya. Les criatures tenen la lògica de la vida, no la que a tu t'interessa. N'has de tenir cura amb regularitats, i aquí és quan trontolla el model.\nDoncs perquè no pots seguir imposant el jo treballo, o jugo a videojocs o vaig al gimnàs... I quan em vagi bé, ja fregaré els plats. Amb les criatures això no pot ser. No les pots cuidar només quan a tu et va bé. És llavors quan es veu que la mare es cuida molt més de les criatures i de les seves necessitats que no pas el pare.\nPosem un exemple. Parella de 35 anys amb fills petits. Que la mare es cuidi molt més de les criatures és culpa només del pare?\nÉs de tots dos. S'hauria de veure en cada cas, però hi ha d'haver molta part de culpa dels pares perquè jo no em crec que totes les mares vulguin carregar elles amb la feina. Hauria d'haver-hi de tot; parelles en què se'n cuida més la dona, parelles més l'home i parelles que ho tinguessin molt ben repartit. Però, des del moment que les estadístiques diuen que hi ha moltes més dones que homes que s'encarreguen de fer els deures amb els seus fills, és que el gènere és un factor diferenciador. Hi ha una càrrega social, és el gènere qui marca a qui de la parella li toca fer les coses.\nAixí, la frase aquella dels homes que «això passava a la generació dels nostres pares, però no a la nostra» és només un discurs per quedar bé?\nLa frase és mentida. És una mentida tan grossa com una catedral.\nAbans ha citat el tema de l'Institut del Teatre. Aquí es demostra que les dones també han canviat. Aquestes noies veuen com a inacceptables fets que abans no es denunciaven.\nCompta amb això. Ara tenim l'etiqueta que això és assetjament. Abans estava tan normalitzat que, encara que a nosaltres com a dones ens podia incomodar, no teníem cap etiqueta per denunciar-ho. I ara, i això ho dic amb tantes cometes com tinguis al teclat, és molt més «fàcil» denunciar. Més «fàcil», entre cometes, perquè després de la denúncia hi ha l'assetjament de segon ordre, que és molt important.\nQuè és l'assetjament de segon ordre?\nSón totes les conseqüències que et cauen a sobre un cop has fet públic un assetjament d'aquest tipus. Que són immenses. Des que no et creuen fins que la gent s'aparta i no et fa costat. En aquests casos passes un calvari com a víctima que t'afecta psicològicament i materialment, perquè pots perdre opcions de feina. En canvi, veus que la persona agressora rarament té un gran càstig.\nHi haurà assetjament de segon ordre, però, en el cas de l'Institut del Teatre, tothom ha sortit a denunciar el cas i a dir que s'han de prendre mesures.\nSí. Ara, des del Me Too, és una època més favorable perquè a qualsevol institució li interessa que surtin aquests casos i fer veure que fa alguna cosa per solucionar-ho que no pas tapar-los. Però que facis veure que dones suport a les víctimes no vol dir que això acabi sent així.\nA la Universitat de Barcelona va haver-hi un cas contra un catedràtic de sociologia. Doncs aquest catedràtic va seguir donant classes i la primera noia que va posar la denúncia va passar de ser una alumna excel·lent a tenir les pitjors notes en el màster.\nL'assetjament està lligat al poder. I ara cada cop hi ha més dones en posicions rellevants. No hi ha dones assetjadores?\nEvidentment que tothom pot tenir conductes reprovables. En situacions de poder encara més. Però sempre hi haurà una diferència de gènere. La identitat de l'home és la del privilegi, la de la força, la que tinc una cosa perquè jo la vull... El contracte social està del costat dels homes. Perquè així heu estat educats. És aquella frase «d'una dona m'ha tret la feina». Què vols dir amb això? La feina no era pas teva pel fet de ser un home.\nDes de l'any 1986 que els nivells educatius de les dones són més alts que els dels homes, però, en canvi, les millors feines encara són per als homes. Això és el patriarcat. És evident que hi ha sexisme en el món laboral. Només cal mirar la bretxa salarial.\nDes del 1986 fins aquí han canviat coses.\nSí. Però on estem? L'excusa de «és que venim de molt avall» fa anys que no s'aguanta per enlloc. La bretxa salarial no s'ha tancat perquè vinguem de molt avall, es manté perquè hi ha resistències que fan que no desaparegui.\nUna solució serien les quotes. Hi està d'acord?\nClar que estic d'acord amb les quotes. O és que no estem d'acord que s'ha de pagar més a la declaració de renda en funció del teu nivell d'ingressos. Oi que sí? Doncs això també és una quota. El que passa és que quan parlem de quotes de dones ens posem nerviosos. Les quotes són els mecanismes que tenim per compensar les desigualtats de la nostra societat. La de la renda tothom la veu clara, però la de les dones també existeix. Les estadístiques ho demostren. Aquí i a Islàndia, aquí i a Noruega... A tots els països, amb diferències, però a tot arreu.\nA tot arreu? Els països escandinaus no ho tenien tot resolt?\nEvidentment que els països escandinaus estan millor que nosaltres, però allà també hi ha discriminació, bretxa salarial, manca de corresponsabilitat.. S'acosten més a la igualat que aquí, però no la tenen tampoc. Per exemple, fa dos anys, a Islàndia van fer una llei de transparència on totes les empreses havien de fer públics els salaris i veure si hi havia discriminació. I només es va aconseguir que ho fessin les empreses amb més de 500 treballadors. A Islàndia, que són quatre gats i hi ha poques empreses de més 500 treballadors. Hi va haver resistència, fins i tot a Islàndia, que és un país molt avançat en lleis sobre corresponsabilitat i els permisos de paternitat i maternitat.\nPerò negar-la, no la nega gairebé ningú la bretxa salarial.\nAra, però jo encara recordo quan, fa anys, els economistes se'n reien quan parlàvem de la bretxa salarial. En un seminari a la Universitat de Barcelona reien a la nostra cara quan parlàvem de bretxa salarial. I ara ha passat a ser una estadística oficial perquè la situació és escandalosa.\nSegons qui fa la mesura hi ha un ball de xifres. Va del 16% al 26% de diferència, però ja ningú discuteix que hi ha bretxa salarial. Igual que hi ha feminització de la pobresa. Són dues estadístiques que es repeteixen any a any. La bretxa sembla que disminueix, però la feminització de la pobresa creix. El problema és que hi ha una gran resistència en la societat a parlar de salaris. Recordo que unes meves alumnes de màster volien fer un treball sobre la bretxa salarial en els sindicats i no els van donar les dades. Les dades dels treballadors dels sindicats, que, a sobre, haurien d'estar publicades en el portal de transparència perquè reben fons públics. Doncs ni estaven publicades ni els les van voler donar.\nLa pandèmia també ha posat en valor el lideratge de polítiques com Ardern (Nova Zelanda), Marin (Finlàndia) o la mateixa Angela Merkel. Ho han fet millor perquè són dones?\nAixò el que mereixeria és un estudi amb profunditat. És possible que governin d'una manera diferent si resulta que, de les poques que hi ha al món, moltes ho han fet en la pandèmia. Està més estudiat en el camp d'empreses i institucions que no pas en governs. Però dir que governen millor perquè són més empàtiques no deixa de ser sexisme. Lideren bé perquè estan preparades.\nLa visió, però, és diferent que fa anys. Abans s'admirava Margaret Thatcher perquè era molt dura. Dominava els homes...\nÉs que quan mirem les dones que lideren també ho fem comparant-les amb els homes. Una actitud d'una dona és jutjada diferent de si fos un home. Si ell imposa el seu punt de vista és una demostració de fermesa i si ho fa ella és prepotència. El que passava amb la Margaret Thatcher és que era una senyora que semblava una iaia i el món no estava preparat perquè una iaia tingués molt poder. I simplement, Thatcher era una dona amb un cap molt ben posat. No hi ha un prototip de dona que hagi de governar. Totes són diferents, però el patriarcat les ha d'encaixar en una etiqueta. Aquella era molt dura i aquesta molt empàtica.\nAcabi l'entrevista amb una dada optimista sobre el futur.\nSi la meva iaia estigués aquí diria «Cristina no saps de què parles, perquè la vida que jo vaig tenir no la voldria per tu». És clar que hem avançat, però ens queda molt. La visió optimista és que qualsevol petit canvi del dia a dia té molt poder; que tu, com a home, canviïs el teu comportament.\nI si penso que ja em comporto bé?\nDoncs et dic que t'equivoques. Segur. Tu i tots els homes. Tu a la teva feina potser no fas res que incomodi les teves companyes de feina, però no dius res si ho fa un altre company. Tots, les dones també, hem de fer esforços cada dia per no caure en el sexisme.


AuthorBallester Brage, Lluís (37)March Cerdà, Martí Xavier (31)Orte Socias, Carmen (25)Colom Cañellas, Antoni Joan (24)Calviño Andreu, Cels (20)... moreSubjectnuevas tecnologías (298)tecnología de la información (212)historia de la educación (159)tecnología de la educación (157)política de la educación (130)... moreDate issue2010 - 2018 (409)2000 - 2009 (1409)1990 - 1999 (224)1980 - 1989 (128)1972 - 1979 (4)\nL’aprenentatge al llarg de la vida com a element clau dins l’envelliment actiu i la qualitat de vida \nVives Barceló, Margalida. 2011\nEstudi de l’ansietat i l’estrès en la població d’estudiants de Balears. Relació amb el rendimient acadèmic \nGrases Colom, Glòria. 2011\nEducació i societat turística a les Illes Balears. L’impacte de l’economia de serveis turístics en l’abandonament educatiu prematur \nAmer Fernández, Joan Alfred. 2011\nAmb total naturalitat. Una xerrada amb Laura Riera Mascaró \nGilart Maimó, Francesca Maria; Moll Duran, Catalina; Riera Mascaró, Laura. 2012\nCreació de l’Institut de Recerca i Innovació Educativa (IRIE) \nOliver Trobat, Miquel Francesc. 2012\nSistema educatiu de les Illes Balears : variables de context, indicadors de sistema i resultats. Cap a un compromís social per l’educació \nInstitut d'Avaluació i Qualitat del Sistema Educatiu de les Illes Balears (IAQSE). 2012\nLa formació professional del sistema educatiu a les Illes Balears. Quina formació professional hi ha en els papers? \nEstaràs Fernández, Joan; Sureda i Busquets, Onofre. 2012\nEls plans de millora. Noves respostes a vells problemes educatius \nMoner Morera, Catalina. 2013\nFilosofia i fotografia amb nins i nines en situacions d'exclusió \nLópez Pinar, Mariano. 2011\nMiralls convexos : què us sembla si parlem de quines són les funcions que té una federació? \nMuñoz Pomar, Jerònima. 2012


Apartment Happiness Split Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Happiness Split\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Split, no busqui més enllà de Apartment Happiness Split. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Happiness Split ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com massatge. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Happiness Split la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Split.\nCal que informeu el Apartment Happiness Split de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Jaume Santandreu i Sureda: A CAN GAZÀ HEM TROBAT L'ARCA DE NOÈ\nSempre i en cada instant sent una necessitat ineludible de manifestar que el primer i més avantatjat beneficiari de Can Gazà som jo. Pero a l'hora d'explicitar aquesta realitat d'una forma gràfica i entenedora em trobava absolutament mancat de maneres i referències que fessin creïble les meves evidències vitals. Per molt que proclamàs que em trobava més feliç pelant patates a Can Gazà que becant a una cadira de la Seu, les meves paraules sonaven a enginyós subterfugi. Ni fins i tot repetint les manyuclades sentències com la que diu que “en el negoci de l'amor, guanya més el qui dóna que el qui rep" podia esborrar les carusses d'incredulitat de l'auditori.\nVet ací que la nit entranyable de l'homenatge a Can Gazà, organitzat i fet per Pep Coll, d'una forma prodigiosa em comparegué la inspiració. Tanmateix els tímids som descendents directes de les ponedores: quan ens estrenyen dins una gàbia feim un ou de dos\nJa no hi res que m'ofeguí i empetiteixi més que les lloances. Si em voleu fer créixer la morbositat del meu jo, serviu-me la porqueria de la calúmnia dins l'orinal de l'anonimat. Masoca que és el nin!\nA Can Alcover, mentre els amics poetes em dedicaven versos i el sorpressiu pintor ens meravellava amb un monòleg, jo, cap baix, assegut a segona fila, patia i em mortificava amb el meu complex d'aprofitat.\nDe cop, s'il·luminà el panorama. El mite de Noè em regala la referència aclaridora.\nA l'hora de l'agraïment vaig explicar la meva assenyada troballa. Jo era talment un Noè de panfonteta. Per salvar-se del diluvi universal -tan diluvi i tan universal com el que patim ara- el patriarca dels avantatgistes construí un arca. Qui es va salvar dins aquella barca de bou fou ell. La guarda de bestioles l'alliberaren de l'avorriment de quaranta dies i quaranta nits de tempesta.\nJo som l'enginyer d'eixa pastera, semblant a les que usen els immigrants furtius per travessar l'estret, anomenada Can Gazà, mentre els mestres d'aixa, els qui fan la feina anònima i feixuga, són els meus companys de travessia. Però el primer salvat som jo.\nPublicat per Jaume Santandreu i Sureda a 9:59


biblioteca - omega / 1r: Diari del greg. El tercer en discòrdia\nAquest any el ball de lescola li ha capgirat la vida. Per a ell, sempre ha estat un autèntic calvari trobar una parella i intentar no ser el típic pringat que es queda fora mirant com tothom sho passa bé. En Rowlet, tampoc no té cap perspectiva de trobar una noia disponible i això no és cap consol.Però poden passar moltes c oses en una nit, i no se sap mai qui tindrà sort en l'amor.\nEtiquetas: Català, Diari del Greg, Humor\nAnònim 31 de maig de 2016 a les 4:06\nHola, em dic Carlos Romero de 1r ESO B NEI, i m'agradaria recomanar aquest llibre "DIARI DEL GREG 7 (En tercer en discòrdia)" perquè és un dels millors libres que et pots llegir. Principalment pel seu context i el seu embarbussament, amb imatges simples i en blanc i negre, que resumeixen el context. Podríem dir que aquest llibre porta les seves expressions personals i que les històries són reals, és a dir, que a qualsevol persona li podria passar el mateix que li passa a en Greg. Totes les històries tenen en comú una moralitat.\nHo recomenaria a tota mena de públic mayor a 10 anys.\nUs animo a llegir-lo!!!\nAnònim 31 de maig de 2016 a les 4:07\nAnònim 31 de maig de 2016 a les 4:10


El Barça remunta al Ciutat de València (1-2) i manté viu el pols amb el Madrid per la Lliga\nLeo Messi ha anotat dos gols en menys de deu minuts i ha capgirat el marcador contra el Llevant\n2 min. Barcelona 14/04/2012 23:51\n260x366 Thiago Alcántara / David Ramos / Getty Images Thiago Alcántara / David Ramos / Getty Images\nEl Barça ha remuntat un partit molt complicat contra el Llevant (1-2), en què Leo Messi (dos gols) ha tornat a tenir una incidència brutal en el marcador, i jugarà el clàssic del Camp Nou a quatre punts del Reial Madrid, que també ha guanyat contra l'Sporting (3-1) un partit que ha començat perdent.\nEl partit del Ciutat de València no ha sigut gens senzill per al Barça i s'ha vist condicionat pel gol del Llevant, que ha arribat al minut 23 de penal. Sergio Busquets ha tocat la pilota amb les mans a dins de l'àrea de Víctor Valdés i Teixeira Vitienes ha penalitzat l'acció. Barquero ha sabut enganyar el porter blaugrana i avançar el conjunt granota en el marcador.\nEl Barça ha intentat empatar el partit abans d'arribar al descans, però no ho ha aconseguit, ja que gairebé no ha disposat de cap oportunitat per marcar contra un Llevant endreçat, que, a més, ha sabut treure la pilota des del darrere amb criteri.\nAprofitant el descans, Pep Guardiola ha donat entrada a Isaac Cuenca, que ha ocupat la posició de Xavi. Al minut 8 de la segona meitat, a més, ha canviat Pedro per Andrés Iniesta.\nA poc a poc el Llevant ha anat cedint metres, però el Barça ha patit per generar bones oportunitats de gol. Les poques que ha tingut, com un xut d'Adriano, les ha solucionat Munua.\nQuan pitjor pintaven les coses per al Barça, Leo Messi ha aparegut per donar-li la volta al marcador. El davanter ha marcat dos gols en menys de deu minuts. El primer, amb un xut des de fora de l'àrea al minut 64. El segon, de penal al minut 72. La pena màxima ha arribat després que Bothelo hagi fet caure Isaac Cuenca amb una empenta a dins de l'àrea.\nA 15 minuts del final, Pep Guardiola ha fet entrar Dani Alves per Alexis Sánchez.\nLlevant, 1: Munúa, Pedro López, Ballesteros, Cabral, Juanfran, Iborra (Rubén, m.87), Xavi Torres, Valdo, Barkero (Juanlu, m.87) , Botelho (Ghezzal, m.80) i Koné\nBarça, 2: Víctor Valdés, Puyol, Mascherano, Adriano, Busquets, Xavi (Cuenca, m.46), Thiago, Fábregas, Alexis (Alves, m.76), Messi i Pedro (Iniesta, m.53).\nGols: 1-0, m.22: Barkero, de penal. 1-1, m.64: Messi. 1-2, m.72: Messi, de penal.\nÁrbitre: José Antonio Teixeira Vitienes. Groga als locals Botelho, Juanfran, Valdo Iborra i Cabral i als visitants Busquets i Adriano.\nIncidències: Uns 23.000 espectadors al Ciutat de València.\nLeo Messi iguala el rècord de 10 jornades de Lliga consecutives marcant gols\nGuardiola: "La Lliga és menys impossible"